title: Rozhodnutí Rady ze dne 28. května 2001 předávání vzorků sledovaných látek

text:
Důležité právní upozornění

|

32001D0419

Úřední věstník L 150 , 06/06/2001 S. 0001 - 0003

		Rozhodnutí Radyze dne 28. května 2001o předávání vzorků sledovaných látek(2001/419/SVV)RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o Evropského unii, a zejména na článek 30, 31 a čl. 34 odst. 2 písm. c) této smlouvy,s ohledem na podnět Švédského království,s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],vzhledem k těmto důvodům:(1) Boj proti nezákonné výrobě drog a obchodování s nimi je věcí společného zájmu donucovacích a justičních orgánů členských států.(2) Možnost legálního předávání vzorků zadržených sledovaných látek mezi orgány členských států za účelem odhalování, vyšetřování a stíhání trestných činů nebo forenzní analýzy vzorků by zvýšila účinnost boje proti nezákonné výrobě drog a obchodování s nimi.(3) V současné době neexistují právně závazná pravidla upravující předávání vzorků zadržených sledovaných omamných látek mezi orgány členských států. Proto je třeba vytvořit na úrovni Evropské unie systém umožňující zákonné předávání těchto vzorků. Takový systém by se měl vztahovat na všechny způsoby předávání vzorků zadržených sledovaných látek mezi členskými státy. Předávání by se mělo zakládat na dohodě mezi předávajícím a přijímajícím členským státem.(4) Předávání by mělo být prováděno způsobem, který je spolehlivý a zaručuje, že přepravované vzorky nemohou být zneužity,ROZHODLA TAKTO:Článek 1Vytvoření systému předávání vzorků1. Tímto rozhodnutím se vytváří stálý systém předávání vzorků sledovaných látek mezi členskými státy.2. Předávání vzorků sledovaných látek (dále jen "vzorků") je považováno ve všech členských státech za povolené, je-li prováděno v souladu s tímto rozhodnutím.Článek 2Pro účely tohoto rozhodnutí se "sledovanými látkami" rozumějí:a) všechny látky, přírodní nebo syntetické, zapsané v seznamech I nebo II Jednotné úmluvy Organizace spojených národů o omamných látkách z roku 1961, ve znění protokolu z roku 1972;b) všechny látky zapsané v revidovaných seznamech I, II, III a IV Úmluvy Organizace spojených národů o psychotropních látkách z roku 1971;c) všechny látky podléhající kontrolním opatřením přijatým podle čl. 5 odst. 1 společné akce 97/396/SVV ze dne 16. června 1997 o výměně informací, hodnocení rizika a kontrole nových syntetických drog [2].Článek 3Národní kontaktní místa1. Každý členský stát určí národní kontaktní místo k provádění tohoto rozhodnutí.2. Informace o určených národních kontaktních místech, včetně pozdějších změn, se předají generálnímu sekretariátu Rady, který je zveřejní v Úředním věstníku.3. Národní kontaktní místa, případně ve spojení s jinými příslušnými vnitrostátními orgány, jsou jedinými orgány oprávněnými povolit předávání vzorků podle tohoto rozhodnutí, aniž jsou dotčeny související předpisy o vzájemné právní pomoci v trestních věcech.Článek 4Dohoda o předávání vzorků a potvrzení převzetí1. Národní kontaktní místo členského státu, který zamýšlí zaslat vzorek, a národní kontaktní místo členského státu, který zamýšlí vzorek přijmout, se před uskutečněním předání dohodnou na způsobu přepravy. Za tím účelem použijí formulář pro předávání vzorku uvedený v příloze.2. V případě, že při předávání vzorku je nutná přeprava přes území jiného členského státu (dále je "tranzitní členský stát"), musí být národním kontaktním místem předávajícího členského státu zároveň o plánované přepravě informováno národní kontaktní místo dotčeného tranzitního členského státu. Za tím účelem dostane každý tranzitní členský stát před započetím přepravy kopii řádně vyplněného formuláře pro předávání vzorku.3. Přijímající členský stát potvrdí odesílajícímu členskému státu převzetí vzorku.Článek 5Způsoby přepravy1. Přeprava vzorků je prováděna bezpečným způsobem.2. Za bezpečné jsou považovány tyto způsoby přepravy:a) přeprava prostřednictvím úředníka předávajícího nebo přijímajícího členského státu;b) přeprava poslem;c) přeprava v diplomatickém zavazadle;d) přeprava doporučenou (expresní) zásilkou.3. Náležitě vyplněný formulář pro předávání vzorku podle článku 4 musí vzorek doprovázet po celou dobu přepravy.4. Orgány zúčastněných členských států nesmějí bránit přepravě provázené řádně vyplněným formulářem pro předávání vzorku ani ji zdržovat, ledaže mají pochybnosti, že je přeprava prováděna legálně. V případě pochybností o legalitě formuláře pro předávání vzorku se národní kontaktní místo členského státu, který přepravu zdržuje, bezodkladně spojí s národním kontaktním místem příslušným pro vyplnění formuláře pro předávání vzorku za účelem objasnění věci.5. Pokud je zvoleným způsobem přepravy přeprava prostřednictvím úředníka předávající nebo přijímající strany, nesmí tento úředník nosit stejnokroj. Dále nesmí vykonávat v souvislosti s přepravou žádné operativní úkoly, ledaže to je slučitelné s použitelnými vnitrostátními právními předpisy a schváleno předávajícím, tranzitním nebo přijímajícím členským státem. K cestě letadlem smějí být použity pouze letecké společnosti se sídlem v některém z členských států.Článek 6Množství vzorku a jeho použití1. Vzorek nesmí přesahovat množství považované za nezbytné pro účely donucovacích orgánů nebo soudní účely nebo pro analýzu vzorku.2. O použití vzorku v přijímajícím členském státě se předávající a přijímající stát dohodnou mezi sebou, přičemž se rozumí, že vzorky lze používat výlučně k odhalování, vyšetřování a stíhání trestných činů nebo pro forenzní analýzu vzorků.Článek 7Hodnocení1. Toto rozhodnutí bude vyhodnoceno Radou nejdříve za dva roky a nejpozději do pěti let od svého vstupu v platnost.2. Pro účely hodnocení uchová každé kontaktní místo předávajícího členského státu ve svých archivech opisy formulářů pro předávání vzorků vydaných nejméně během předchozích pěti let.Článek 8Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem 1. července 2001.V Bruselu dne 28. května 2001.Za RadupředsedaT. Bodström[1] Stanovisko ze dne 4. května 2001 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).[2] Úř. věst. L 167, 25.6.1997, s. 1.--------------------------------------------------PŘÍLOHA+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: 2011/213/EU: Rozhodnutí Rady ze dne 9. března 2011 o uzavření Dohody o vědecko-technické spolupráci mezi Evropským společenstvím a vládou Japonska

text:
               6.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 90/1

         ROZHODNUTÍ RADY
   ze dne 9. března 2011
   o uzavření Dohody o vědecko-technické spolupráci mezi Evropským společenstvím a vládou Japonska
   (2011/213/EU)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 186 ve spojení s čl. 218 odst. 6 písm. a) bodem v) této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   s ohledem na souhlas Evropského parlamentu,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Komise sjednala jménem Evropského společenství dohodu o vědecko-technické spolupráci s vládou Japonska (dále jen „dohoda“).

               (2)

               Dohodu podepsali zástupci stran dne 30. listopadu 2009 v Bruselu s výhradou pozdějšího uzavření.

               (3)

               V důsledku vstupu Lisabonské smlouvy v platnost dnem 1. prosince 2009 nahradila Evropská unie Evropské společenství a je jeho nástupkyní.

               (4)

               Dohoda by měla být uzavřena jménem Unie,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Dohoda o vědecko-technické spolupráci mezi Evropským společenstvím a vládou Japonska se schvaluje jménem Unie.
   Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
   Článek 2
   Komise přijme postoj, který má Unie zaujmout ve smíšeném výboru zřízeném čl. 6 odst. 1 dohody ke změnám dohody podle čl. 13 odst. 5 dohody.
   Článek 3
   Předseda Rady učiní jménem Unie oznámení uvedené v čl. 13 odst. 1 dohody a dále oznámí vládě Japonska toto:

      „V důsledku vstupu Lisabonské smlouvy v platnost dnem 1. prosince 2009 Evropská unie nahradila Evropské společenství a je jeho nástupkyní a od uvedeného dne vykonává všechna jeho práva a povinnosti. Odkazy na „Evropské společenství“ ve znění dohody se proto na příslušných místech považují za odkazy na „Evropskou unii“.“

   Článek 4
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 9. března 2011.

            Za Radu

            předseda

         CSÉFALVAY Z.

      DOHODA
      o vědecko-technické spolupráci mezi Evropským společenstvím a vládou Japonska
      EVROPSKÉ SPOLEČENSTVÍ, dále jen „Společenství“,
      a
      VLÁDA JAPONSKA,
      PŘEJÍCE SI dále podporovat úzké a přátelské vztahy, které existují mezi Japonskem a Společenstvím, a uvědomujíce si rychlý rozvoj vědeckých poznatků a jejich pozitivní přispění k podpoře dvoustranné a mezinárodní spolupráce;
      PŘEJÍCE SI rozšířit rozsah vědecko-technické spolupráce v řadě oblastí společného zájmu uzavřením produktivního partnerství pro mírové účely a vzájemný prospěch;
      JSOUCE PŘESVĚDČENY, že taková spolupráce a uplatňování jejích výsledků přispěje k hospodářskému a sociálnímu rozvoji Japonska a Společenství;
      VEDENY PŘÁNÍM vytvořit formální rámec pro provádění veškerých činností spolupráce, které posílí spolupráci v oblasti vědy a techniky mezi stranami;
      SE DOHODLY TAKTO:
      Článek 1
      1.   Smluvní strany budou podporovat, rozvíjet a usnadňovat spolupráci podle této dohody v oblasti vědy a techniky pro mírové účely.
      2.   Spolupráce podle této dohody se uskutečňují na základě těchto zásad:

                  a)

                  vzájemného a spravedlivého přínosu a výhod;

                  b)

                  vzájemného přístupu hostujících výzkumných pracovníků k programům a projektům v oblasti výzkumu a vývoje a k zařízením;

                  c)

                  včasné výměny informací, které se mohou týkat činností spolupráce v rámci této dohody;

                  d)

                  podpory společnosti založené na znalostech v zájmu hospodářského a sociálního rozvoje Japonska a Společenství.

            Článek 2
      1.   Spolupráce podle této dohody zahrnuje přímé i nepřímé formy spolupráce.
      2.   Pro účely této dohody:

                  a)

                  se „smluvní stranami“ rozumí vláda Japonska a Společenství;

                  b)

                  se „přímými formami spolupráce“ spolupráce mezi smluvními stranami nebo jejich agenturami;

                  c)

                  se „nepřímými formami spolupráce“ rozumí spolupráce mezi osobami z Japonska a Společenství vykonávaná v rámci programů a projektů v oblasti výzkumu a vývoje;

                  d)

                  se „programy a projekty v oblasti výzkumu a vývoje“ rozumí rámcový program Společenství pro výzkum a technologický rozvoj nebo programy a projekty v oblasti výzkumu a vývoje se systémem konkurenčního financování prováděné vládou Japonska, jejími agenturami nebo veřejnými institucemi;

                  e)

                  se „osobami“ rozumí:

                              i)

                              ve vztahu k Japonsku státní příslušníci Japonska nebo právnické osoby zřízené podle právních předpisů Japonska a

                              ii)

                              ve vztahu ke Společenství všichni státní příslušníci členských států Společenství nebo veškeré právnické osoby zřízené podle vnitrostátních právních předpisů členských států Společenství nebo podle práva Společenství;

                  f)

                  se „agenturami“ rozumí:

                              i)

                              ve vztahu k Japonsku vládní agentury Japonska a

                              ii)

                              ve vztahu ke Společenství Evropská komise;

                  g)

                  se „veřejnými institucemi“ rozumí veřejné instituce, jejichž rozpočty a provozní plány jsou schvalovány příslušnými ministry japonské vlády a jejichž programy a projekty v oblasti výzkumu a vývoje se systémem konkurenčního financování jsou s jejich souhlasem zařazeny do programů a projektů pro nepřímé formy spolupráce;

                  h)

                  mají „práva k duševnímu vlastnictví“ stejný význam jako „duševní vlastnictví“ podle článku 2 Úmluvy o založení Světové organizace duševního vlastnictví podepsané ve Stockholmu dne 14. července 1967.

            Článek 3
      1.   Přímé formy spolupráce mohou zahrnovat:

                  a)

                  zasedání různého charakteru, například zasedání odborníků, za účelem projednání a výměny informací o vědecko-technických aspektech všeobecných nebo specifických otázek a za účelem určení programů a projektů v oblasti výzkumu a vývoje, které mohou být prováděny společně k vzájemnému prospěchu;

                  b)

                  výměnu informací o činnostech, politikách, postupech, právních předpisech v oblasti výzkumu a vývoje;

                  c)

                  návštěvy a výměny vědců, technického personálu nebo jiných odborníků na všeobecné či specifické otázky;

                  d)

                  provádění jiných přímých forem spolupráce, které může určit, navrhnout a o nichž může rozhodnout smíšený výbor pro vědecko-technickou spolupráci uvedený v článku 6 této dohody.

            2.   Za účelem rozvoje nepřímých forem spolupráce se může kterákoli osoba z jedné ze stran zúčastnit programů a projektů v oblasti výzkumu a vývoje prováděných druhou stranou, jejími agenturami nebo veřejnými institucemi v souladu s právními předpisy druhé strany a s výhradou příloh I a II této dohody.
      Článek 4
      Na podrobnostech a postupech každé formy spolupráce v rámci této dohody se mohou dohodnout smluvní strany, jejich agentury nebo veřejné instituce podílející se na příslušné formy spolupráce.
      Článek 5
      Pokud jde o přímé formy spolupráce podle této dohody, každá smluvní strana nebo její agentury popřípadě mohou se souhlasem druhé smluvní strany nebo jejích agentur umožnit účast výzkumných pracovníků a organizací ze všech oblastí výzkumu, včetně soukromého sektoru.
      Článek 6
      1.   Za účelem účinného provádění této dohody zřídí smluvní strany smíšený výbor pro vědecko-technickou spolupráci (dále jen „smíšený výbor“). Smíšenému výboru předsedají úředníci ministerstva zahraničí Japonska a Evropské komise.
      2.   Smíšený výbor má za úkol:

                  a)

                  zajišťovat výměnu informací a názorů v otázkách vědecko-technické politiky;

                  b)

                  určovat a navrhovat formy spolupráce podle této dohody a rozhodovat o nich;

                  c)

                  přezkoumávat a projednávat výsledky spolupráce v rámci této dohody;

                  d)

                  vydávat stranám doporučení a podněty s ohledem na provádění této dohody;

                  e)

                  pravidelně přezkoumávat vzájemný přístup k programům a projektům v oblasti výzkumu a vývoje a ujednání ohledně hostujících výzkumných pracovníků a přezkoumávat konkrétní opatření ke zlepšení tohoto přístupu a k zajištění účinnosti zásady vzájemnosti uvedené v článku 1 této dohody.

            3.   Smíšený výbor přijímá rozhodnutí vzájemnou dohodou.
      4.   Smíšený výbor zasedá ve vzájemně vyhovujících termínech, alespoň jednou za dva roky.
      5.   Zasedání smíšeného výboru hostí střídavě vláda Japonska a Společenství, není-li dohodnuto jinak.
      6.   Pokud jde o zasedání smíšeného výboru, hradí každá ze smluvních stran cestovní náklady a náklady na ubytování svých účastníků. Veškeré další náklady spojené se zasedáními smíšeného výboru hradí hostitelská strana.
      7.   Smíšený výbor přijme svůj jednací řád.
      8.   Pokud smíšený výbor nezasedá, přijímá rozhodnutí diplomatickou cestou.
      Článek 7
      Provádění této dohody je podmíněno dostupností vyhrazených finančních prostředků a příslušnými právními předpisy smluvních stran.
      Článek 8
      1.   Vědecko-technické informace nezatížené ochranou vlastnictví, které vyplývají z přímých forem spolupráce, mohou být kteroukoliv stranou zpřístupněny veřejnosti obvyklými způsoby a v souladu s běžnými postupy zúčastněných agentur.
      2.   S právy k duševnímu vlastnictví a nezveřejňovanými informacemi, které vyplynou ze spolupráce podle této dohody nebo budou během této spolupráce jinak získány, se zachází v souladu s ustanoveními přílohy II této dohody.
      Článek 9
      Každá smluvní strana v rámci svých právních předpisů vyvine veškeré úsilí, aby osobám, které provádějí spolupráci podle této dohody, byly poskytnuty všechny možné výhody s cílem usnadnit volný pohyb a pobyt výzkumných pracovníků podílejících se na této spolupráci a usnadnit vstup materiálů, údajů a vybavení určených pro použití k této spolupráci na své území a výstup ze svého území.
      Článek 10
      Ustanoveními této dohody nejsou dotčena práva a povinnosti vyplývající ze stávajících a budoucích dohod o spolupráci mezi smluvními stranami nebo mezi vládou Japonska a vládou kteréhokoliv členského státu Společenství.
      Článek 11
      Všechny otázky a spory týkající se k výkladu nebo provádění této dohody se řeší vzájemnými konzultacemi mezi smluvními stranami.
      Článek 12
      Přílohy I a II této dohody jsou nedílnou součástí této dohody.
      Článek 13
      1.   Tato dohoda vstupuje v platnost dnem, kdy si strany vzájemně diplomatickými nótami oznámí, že byly dokončeny jejich příslušné vnitřní postupy nezbytné pro vstup této dohody v platnost.
      2.   Tato dohoda je platná po dobu pěti let a poté bude nadále v platnosti, pokud ji jedna ze stran na konci počátečního pětiletého období či kdykoli poté nevypoví tím, že druhé straně nejméně šest měsíců předem písemně oznámí svůj úmysl dohodu vypovědět.
      3.   Vypovězením této dohody není dotčena činnosti spolupráce prováděná v rámci této dohody, která v době vypovězení této dohody není plně ukončena, ani konkrétní práva a povinnosti, které vznikly v souladu s přílohou II této dohody.
      4.   Každá strana může každých pět let zhodnotit dopad dohody a jednotlivých forem spolupráce prováděných v jejím rámci; smluvní strana, která tak učiní, informuje o výsledcích hodnocení druhou smluvní stranu. Každá smluvní strana vyvine veškeré úsilí, aby usnadnila hodnocení prováděné druhou smluvní stranou.
      5.   Tuto dohodu lze měnit vzájemnou dohodou smluvních stran prostřednictvím výměny diplomatických nót. Změny vstupují v platnost za stejných podmínek, které jsou uvedeny v odstavci 1, není-li dohodnuto jinak.
      Tato dohoda a přílohy I a II této dohody jsou sepsány ve dvou vyhotoveních v jazyce anglickém, bulharském, českém, dánském, estonském, finském, francouzském, italském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, německém, nizozemském, polském, portugalském, rumunském, řeckém, slovenském, slovinském, španělském, švédském a japonském, přičemž všechna znění mají stejnou platnost. V případě rozdílů ve výkladu této dohody jsou rozhodující japonské a anglické znění.

         NA DŮKAZ ČEHOŽ, připojili níže podepsaní řádně zplnomocnění zástupci Evropského společenství a vlády Japonska k této dohodě své podpisy.
         V Bruselu dne třicátého listopadu 2009.

               Za Evropské společenství

               Za vládu Japonska

         PŘÍLOHA I

            PODMÍNKY ÚČASTI OSOB NA PROGRAMECH A PROJEKTECH V OBLASTI VÝZKUMU A VÝVOJE

                     I.

                     Pokud v rámci této dohody jedna ze smluvních stran, její agentury nebo veřejné instituce uzavřou smlouvu s osobou druhé smluvní strany týkající se programů a projektů v oblasti výzkumu a vývoje, vynasnaží se druhá smluvní strana poskytnout na žádost přiměřenou a možnou pomoc, která může být pro první smluvní stranu, její agentury nebo veřejné instituce nezbytná nebo užitečná k usnadnění bezproblémového plnění takovéto smlouvy.

                     II.

                     Osoby pocházející z Japonska se mohou zúčastnit rámcového programu pro výzkum a technologický rozvoj uskutečňovaného Společenstvím. Takováto účast osob z Japonska je v souladu s pravidly pro účast, šíření a provádění rámcového programu.

                     III.

                     Osoby pocházející ze Společenství se mohou zúčastnit programů a projektů v oblasti výzkumu a vývoje se systémem konkurenčního financování, které uskutečňuje vláda Japonska, její agentury nebo veřejné instituce v oblastech vědy a techniky, jež jsou podobné oblastem rámcového programu pro výzkum a technologický rozvoj. Takováto účast osob ze Společenství musí být v souladu s právními předpisy Japonska a příslušnými pravidly pro účast, šíření a provádění konkrétního programu nebo projektu.

         PŘÍLOHA II

            PRÁVA K DUŠEVNÍMU VLASTNICTVÍ A NEZVEŘEJŇOVANÉ INFORMACE

         I.   Práva k duševnímu vlastnictví smluvních stran podílejících se na přímých formách spolupráce

                     1.

                     Na práva k duševnímu vlastnictví vyplývající z přímých forem spolupráce s výjimkou autorských práv a práv s nimi souvisejících uvedených v bodu 3 se vztahují tato pravidla:

                                 a)

                                 Práva k duševnímu vlastnictví vlastní smluvní strana nebo její agentury, jež vytváří duševní vlastnictví. Pokud bylo duševní vlastnictví vytvořeno společně, smluvní strany nebo jejich agentury uskuteční konzultace s cílem dohodnout se na vlastnictví nebo na přidělení práv k duševnímu vlastnictví s přihlédnutím k příslušnému podílu jednotlivých stran nebo jejich agentur na dané práci.

                                 b)

                                 Smluvní strana nebo její agentury, které jsou vlastníkem duševního vlastnictví, udělí druhé smluvní straně nebo jejím agenturám povolení užívat tato práva za účelem vykonávání přímé formy spolupráce, je-li to nezbytné k tomu, aby druhá smluvní strana nebo její agentury mohly provádět vlastní práci pro konkrétní projekt podle této dohody. V případě patentů a užitných vzorů je toto povolení uděleno bezplatně. Udělení povolení užívat práva k duševnímu vlastnictví podle tohoto pododstavce podléhá platným právním předpisům každé strany a podmínky musí být mezi stranami nebo jejich agenturami dohodnuty před zahájením projektu.

                     2.

                     Smluvní strana nebo její agentury, které jsou vlastníkem práv k duševnímu vlastnictví získaných při provádění přímé formy spolupráce, udělí druhé straně nebo jejím agenturám povolení užívat tato práva za účelem vykonávání přímé formy spolupráce, je-li toto nezbytné, aby druhá smluvní strana nebo její agentury mohly provádět vlastní práci pro konkrétní projekt podle této dohody. Udělení povolení užívat práva k duševnímu vlastnictví podle tohoto pododstavce podléhá platným právním předpisům každé strany a podmínky musí být mezi stranami nebo jejich agenturami dohodnuty před zahájením projektu.

                     3.

                     Na autorská práva smluvních stran nebo jejich agentur a práva s nimi související se vztahují tato pravidla:

                                 a)

                                 Pokud smluvní strana nebo její agentury zveřejní vědecko-technické údaje, informace či výsledky vyplývající z přímých forem spolupráce v časopisech, článcích, zprávách, knihách, videozáznamech a digitálních paměťových zařízeních, usiluje tato smluvní strana všemi způsoby o to, aby druhá smluvní strana získala ve všech zemích, v nichž existuje ochrana autorských práv, právo na nevýlučnou neodvolatelnou bezplatnou licenci na překlad, rozmnožování, zpracování, přenos a veřejné šíření takových děl.

                                 b)

                                 Ve všech veřejně šířených kopiích děl chráněných autorskými právy podle písmene a) musí být uvedeno(a) jméno(a) autora(ů) díla, pokud autor (autoři) výslovně uvedení svého jména neodmítl(i). Kopie musí být opatřeny rovněž jasně viditelným oznámením o společné podpoře smluvních stran.

               II.   Nezveřejňované informace při přímých činnostech spolupráce

         Na nezveřejňované informace smluvních stran nebo jejich agentur se vztahují tato pravidla:

                     1.

                     Při sdělování informací potřebných pro výkon přímých forem spolupráce druhé straně nebo jejím agenturám určí každá strana informace, které si nepřeje zveřejnit.

                     2.

                     Strana nebo její agentury, které přijímají nezveřejňované informace, mohou tyto informace na vlastní odpovědnost sdělit svým agenturám či osobám jimi zaměstnávaným, je-li to nezbytné k tomu, aby tyto agentury nebo osoby mohly provádět vlastní práci pro konkrétní projekt podle této dohody.

                     3.

                     S předchozím písemným souhlasem smluvní strany nebo jejích agentur, které poskytují nezveřejňované informace, může druhá smluvní strana nebo její agentury tyto nezveřejňované informace šířit ve větší míře, než dovoluje bod 2. Smluvní strany nebo jejich agentury vzájemně spolupracují při vypracování postupů pro vyžádání a získání předchozího písemného souhlasu nezbytného pro takovéto další rozšiřování a každá smluvní strana udělí tento souhlas v míře, kterou povolují její právní předpisy.

                     4.

                     Informace ze seminářů, zasedání a informace získané při působení přidělených pracovníků či používání zařízení v rámci této dohody jsou považovány za důvěrné, pokud byl příjemce těchto nezveřejňovaných informací nebo jiných důvěrných či výsadních informací upozorněn na důvěrnou povahu sdělených informací v okamžiku tohoto sdělení podle bodu 1, a je s nimi nakládáno v souladu s body 2 a 3.

                     5.

                     Zjistí-li jedna ze smluvních stran, že nebude nebo pravděpodobně nebude schopna dodržet omezení a podmínky šíření informací podle bodů 2, 3 a 4, uvědomí o tom neprodleně druhou smluvní stranu. Smluvní strany poté společně projednají a stanoví příslušná opatření.

               III.   Práva k duševnímu vlastnictví osob podílejících se na nepřímých formách spolupráce

         Každá smluvní strana zajistí, aby práva k duševnímu vlastnictví osob druhé smluvní strany účastnících se programů a projektů v oblasti výzkumu a vývoje prováděných první stranou, jejími agenturami nebo veřejnými institucemi a související práva a povinnosti vyplývající z této účasti byla v souladu s příslušnými mezinárodními úmluvami, které jsou závazné pro vládu Japonska a Společenství nebo všechny jeho členské státy, včetně Dohody o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví, přílohy 1C Dohody o zřízení Světové obchodní organizace z Marrákeše, jakož i Pařížského aktu ze dne 24. července 1971 Bernské úmluvy o ochraně literárních a uměleckých děl a Stockholmského aktu ze dne 14. července 1967 Pařížské úmluvy o ochraně průmyslového vlastnictví.


title: 2007/187/ES: Rozhodnutí Rady ze dne 22. března 2007 o jmenování dvou německých členů a dvou německých náhradníků Výboru regionů

text:
               28.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 87/12

      ROZHODNUTÍ RADY

   ze dne 22. března 2007
   o jmenování dvou německých členů a dvou německých náhradníků Výboru regionů
   (2007/187/ES)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 263 této smlouvy,
   s ohledem na návrh německé vlády,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Rada dne 24. ledna 2006 přijala rozhodnutí 2006/116/ES o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2006 do 25. ledna 2010 (1).

               (2)

               Uvolnila se dvě místa členů Výboru regionů po odstoupení pana Eberharda SINNERA a po skončení funkčního období pana Helmuta HOLTERA. Uvolní se jedno místo náhradníka Výboru regionů po jmenování paní Emilie MÜLLEROVÉ členkou. Druhé místo náhradníka se uvolnilo po odstoupení paní Sylvie BRETSCHNEIDEROVÉ,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   Do Výboru regionů jsou jmenováni na zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2010,

               a)

               jako členové:

                           —

                           paní Emilia MÜLLEROVÁ, jako nástupkyně pana Eberharda SINNERA, a

                           —

                           paní Uta-Maria KUDEROVÁ, Justizministerin des Landes Mecklenburg-Vorpommern, jako nástupkyně pana Helmuta HOLTERA,

                     a

               b)

               jako náhradníci:

                           —

                           pan Edmund STOIBER, Ministerpräsident des Freistaates Bayern, jako nástupce paní Emilie MÜLLEROVÉ, a

                           —

                           pan Detlef MÜLLER, Mitglied des Landtages von Mecklenburg-Vorpommern, jako nástupce paní Sylvie BRETSCHNEIDEROVÉ.

         Článek 2
   Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.

      V Bruselu dne 22. března 2007.

            Za Radu

            předseda

         W. TIEFENSEE

      (1)  Úř. věst. L 56, 25.2.2006, s. 75.


title: Rozhodnutí zástupců vlád členských států Evropského hospodářského společenství, zasedajících v radě ze dne 18. prosince 1978 o zrušení určitých poštovních poplatků za předkládání zboží celnímu úřadu

text:
Důležité právní upozornění

|

41979D0008

Úřední věstník L 006 , 10/01/1979 S. 0026 - 0026 Finské zvláštní vydání: Kapitola 9 Svazek 1 S. 0079  Řecké zvláštní vydání: Kapitola 02 Svazek 7 S. 0031  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 9 Svazek 1 S. 0079  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 02 Svazek 5 S. 0139  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 02 Svazek 5 S. 0139

		Rozhodnutízástupců vlád členských států Evropského hospodářského společenství, zasedajících v raděze dne 18. prosince 1978o zrušení určitých poštovních poplatků za předkládání zboží celnímu úřadu(79/8/EHS)ZÁSTUPCI VLÁD ČLENSKÝCH STÁTŮ EVROPSKÉHO HOSPODÁŘSKÉHO SPOLEČENSTVÍ, ZASEDAJÍCÍ V RADĚ,vzhledem k tomu, že Komise předložila návrhy a že Evropský parlament a Hospodářský a sociální výbor přijaly k této věci svá stanoviska;vzhledem k tomu, že by se mělo dosáhnout pokroku směrem ke skutečně volnému pohybu zboží a k přímému prospěchu evropských občanů z tohoto volného pohybu,ROZHODLI TAKTO:Článek 1Při předkládání zásilek zboží odeslaných z členského státu, které jsou při dovozu osvobozeny od daně z obratu a spotřební daně, celnímu úřadu se již nevybírají poplatky.Článek 2Členské státy přijmou co nejdříve, nejpozději však do 1. července 1979, nezbytná opatření k provedení tohoto rozhodnutí.V Bruselu dne 18. prosince 1978.PředsedaH.-D. Genscher--------------------------------------------------


title: Rozhodnutí Komise 2009/724/SVV ze dne 17. září 2009 , kterým se stanoví datum dokončení přechodu ze Schengenského informačního systému (SIS 1+) na Schengenský informační systém druhé generace (SIS II)

text:
               30.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 257/41

      ROZHODNUTÍ KOMISE 2009/724/SVV
   ze dne 17. září 2009,
   kterým se stanoví datum dokončení přechodu ze Schengenského informačního systému (SIS 1+) na Schengenský informační systém druhé generace (SIS II)
   KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii,
   s ohledem na rozhodnutí Rady 2008/839/SVV ze dne 24. října 2008 o přechodu ze Schengenského informačního systému (SIS 1+) na Schengenský informační systém druhé generace (SIS II) (1), a zejména na čl. 11 odst. 2 tohoto rozhodnutí,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Ustanovení čl. 11 odst. 2 rozhodnutí 2008/839/SVV stanoví, že členské státy, které se účastní SIS 1+, provedou přechod z N.SIS na N.SIS II s využitím provizorní architektury přechodu s podporou Francie a Komise do 30. září 2009. V případě potřeby je možné toto datum změnit postupem podle čl. 17 odst. 2 uvedeného rozhodnutí.

               (2)

               Problematické oblasti zjištěné při testování SIS II způsobily zpoždění při provádění činností stanovených v rozhodnutí 2008/839/SVV. Rada v závěrech ze dnů 26. a 27. února 2009 uvedla, že pro vyřešení zbývajících problémů je zapotřebí dostatek času, a původní termín migrace ze SIS 1+ do SIS II stanovený na září roku 2009 proto již není reálný.

               (3)

               Vzhledem ke zpoždění při přechodu ze SIS 1+ na SIS II by mělo být stanoveno nové datum pro dokončení přechodu, které by bylo shodné s nejzazším datem ukončení platnosti rozhodnutí 2008/839/SVV, umožňující pokračovat v činnostech vedoucích k zahájení provozu SIS II do tohoto data.

               (4)

               Spojené království se účastní tohoto rozhodnutí v souladu s článkem 5 Protokolu o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie, připojeného ke Smlouvě o EU a Smlouvě o ES, a v souladu s čl. 8 odst. 2 rozhodnutí Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis
                   (2).

               (5)

               Irsko se účastní tohoto rozhodnutí v souladu s článkem 5 Protokolu o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie, připojeného ke Smlouvě o EU a Smlouvě o ES, a v souladu s čl. 6 odst. 2 rozhodnutí Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis
                   (3).

               (6)

               Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis
                   (4), která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě G rozhodnutí Rady 1999/437/ES (5) o některých opatřeních pro uplatňování uvedené dohody.

               (7)

               Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě G rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2008/149/SVV (6) o uzavření uvedené dohody jménem Evropské unie.

               (8)

               Pokud jde o Lichtenštejnsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Protokolu mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě G rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2008/262/SVV ze dne 28. února 2008 o podpisu Protokolu mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis jménem Evropské unie a o prozatímním uplatňování určitých ustanovení tohoto protokolu (7).

               (9)

               Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 67 odst. 1 rozhodnutí Rady 2007/533/SVV (8) a uvedeného v čl. 17 odst. 1 rozhodnutí 2008/839/SVV,

         ROZHODLA TAKTO:
   Jediný článek
   Členské státy, které se účastní SIS 1+, dokončí přechod z N.SIS na N.SIS II s využitím provizorní architektury přechodu s podporou Francie a Komise do data ukončení platnosti rozhodnutí 2008/839/SVV.

      V Bruselu dne 17. září 2009.

            Za Komisi

         Jacques BARROT

            místopředseda

      (1)  Úř. věst. L 299, 8.11.2008, s. 43.

      (2)  Úř. věst. L 131, 1.6.2000, s. 43.

      (3)  Úř. věst. L 64, 7.3.2002, s. 20.

      (4)  Úř. věst. L 176, 10.7.1999, s. 36.

      (5)  Úř. věst. L 176, 10.7.1999, s. 31.

      (6)  Úř. věst. L 53, 27.2.2008, s. 50.

      (7)  Úř. věst. L 83, 26.3.2008, s. 5.

      (8)  Úř. věst. L 205, 7.8.2007, s. 63.


title: Rozhodnutí Rady 2012/421/SZBP ze dne 23. července 2012 na podporu úmluvy o zákazu biologických a toxinových zbraní (BTWC) v rámci strategie EU proti šíření zbraní hromadného ničení

text:
               24.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 196/61

         ROZHODNUTÍ RADY 2012/421/SZBP
   ze dne 23. července 2012
   na podporu úmluvy o zákazu biologických a toxinových zbraní (BTWC) v rámci strategie EU proti šíření zbraní hromadného ničení
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 26 odst. 2 a čl. 31 odst. 1 této smlouvy,
   s ohledem na návrh vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Evropská rada přijala dne 12. prosince 2003 strategii EU proti šíření zbraní hromadného ničení (dále jen „strategie EU“), jejíž kapitola III obsahuje seznam opatření pro boj proti tomuto šíření.

               (2)

               Unie aktivně provádí strategii EU a uplatňuje opatření uvedená v kapitole III této strategie, zejména opatření související s posílením, prováděním a univerzální platností Úmluvy o zákazu biologických a toxinových zbraní (dále jen „BTWC“).

               (3)

               Dne 27. února 2006 přijala Rada společnou akci 2006/184/SZBP (1) na podporu BTWC v rámci strategie EU proti šíření zbraní hromadného ničení, která pozbyla platnosti dne 26. srpna 2007. Od přijetí společné akce 2006/184/SZBP se stranami BTWC stalo dalších sedm států.

               (4)

               Dne 20. března 2006 přijala Rada akční plán pro biologické a toxinové zbraně (2), který doplňuje společnou akci 2006/184/SZBP. Tento akční plán stanovil, jak má být účinně využíváno opatření k budování důvěry a mechanismu generálního tajemníka OSN pro šetření údajného použití biologických zbraní.

               (5)

               Rada přijala dne 10. listopadu 2008 společnou akci 2008/858/SZBP (3) na podporu BTWC v rámci provádění strategie EU proti šíření zbraní hromadného ničení. Od přijetí společné akce 2008/858/SZBP se další tři státy staly stranami BTWC a několik států využilo pomoci poskytnuté odborníky Unie.

               (6)

               Na šesté hodnotící konference BTWC bylo rozhodnuto o zřízení útvaru na podporu provádění úmluvy působícího v rámci ženevského sídla Úřadu OSN pro otázky odzbrojení s mandátem na dobu pěti let (2007–2011), a to za účelem poskytování administrativní podpory pro zasedání, na nichž se šestá hodnotící konference usnesla, jakož i podpory pro důsledné provádění a univerzální platnost BTWC a výměnu opatření k budování důvěry.

               (7)

               Dne 18. července 2011 přijala Rada rozhodnutí 2011/429/SZBP (4) týkající se postoje Evropské unie k sedmé hodnotící konferenci BTWC.

               (8)

               Na sedmé hodnotící konferenci BTWC bylo rozhodnuto o prodloužení mandátu útvaru na podporu provádění úmluvy o další pětileté období (2012–2016) a o rozšíření jeho úkolů, aby zahrnovaly provádění rozhodnutí o zřízení a správě databáze žádostí o pomoc a nabídek pomoci, jakož i a zprostředkovávání souvisejících výměn informací mezi státy, které jsou stranami úmluvy, a případnou podporu provádění rozhodnutí a doporučení sedmé hodnotící konference ze strany států, které jsou stranami úmluvy.

               (9)

               Dohledem nad řádným prováděním finančního příspěvku Unie by měla být pověřena Komise,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   1.   Za účelem okamžitého a praktického uplatňování některých součástí strategie EU proti šíření zbraní hromadného ničení Evropská unie podporuje BTWC, a to s těmito cíli:

               —

               podpora univerzální platnosti BTWC,

               —

               podpora provádění BTWC, mimo jiné i tím, že státy, které jsou stranami úmluvy, předloží opatření k budování důvěry,

               —

               podpora práce vykonávané v rámci programu pro období mezi zasedáními v letech 2012 až 2015 s cílem posílit provádění a účinnost BTWC.

         2.   Projekty, které odpovídají opatřením strategie EU, jsou projekty, jejichž cílem je:

               —

               zvyšovat informovanost o provádění BTWC, posílit regionální diskusi o tématech pro období mezi zasedáními a jejich uplatňování a podporovat klíčové regionální aktéry v určování potřeb a požadavků pro vnitrostátní provádění,

               —

               poskytovat pomoc jak státům, které nejsou stranami úmluvy, tak těm, které jimi jsou, aby se zajistilo, že státy, které jsou stranami úmluvy, provedou své mezinárodní závazky ve svých vnitrostátních právních a správních předpisů a naváží funkční vztahy mezi všemi vnitrostátními zúčastněnými subjekty. Pomoc zahrnuje podporu státům, které jsou stranami úmluvy, při zavádění vnitrostátního procesu zaměřeného na opatření k budování důvěry a určování vnitrostátních kontaktních míst. V případě států, které nejsou stranami úmluvy, by pomoc zahrnovala podporu pro přistoupení k BTWC nebo pro její ratifikaci,

               —

               podporovat rozvoj různých užitečných nástrojů a činností, které by státům pomohly ve vnitrostátním provádění, včetně předkládání opatření k budování důvěry, umožnily zástupcům států, které jsou stranami úmluvy, se aktivně zapojit do mezinárodního procesu BTWC a zvýšily informovanost států, které jsou stranami úmluvy, o mezinárodní podpoře, která je jim k dispozici.

         Podrobný popis výše uvedených projektů je obsažen v příloze.
   Článek 2
   1.   Za provádění tohoto rozhodnutí odpovídá vysoký představitel Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku (dále jen „vysoký představitel“).
   2.   Technickým prováděním činností uvedených v článku 1 je pověřen Úřad OSN pro otázky odzbrojení (dále jen „OSN-ODA“). Tento úkol vykonává pod vedením vysokého představitele. Za tímto účelem uzavře vysoký představitel s úřadem OSN-ODA nezbytná ujednání.
   Článek 3
   1.   Finanční referenční částka na provádění projektů uvedených v čl. 1 odst. 2 činí 1 700 000 EUR.
   2.   Výdaje financované částkou stanovenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s postupy a pravidly použitelnými na souhrnný rozpočet Unie.
   3.   Komise dohlíží nad řádnou správou výdajů uvedených v odstavci 1. Za tímto účelem uzavře s OSN-ODA finanční dohodu. V této dohodě se stanoví, že OSN-ODA zajistí viditelnost příspěvku Unie.
   4.   Komise usiluje o uzavření finanční dohody uvedené v odstavci 3 co nejdříve po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost. Informuje Radu o veškerých obtížích v tomto procesu a o dni uzavření dohody.
   Článek 4
   Vysoký představitel podává Radě zprávy o provádění tohoto rozhodnutí vycházející z pravidelných zpráv vypracovávaných OSN-ODA. Rada na základě těchto zpráv provádí hodnocení. Komise poskytne informace o finančních aspektech projektů uvedených v čl. 1 odst. 2.
   Článek 5
   1.   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
   2.   Pozbývá platnosti 24 měsíců ode dne uzavření finanční dohody uvedené v čl. 3 odst. 3, nebo 6 měsíců ode dne přijetí, nebude-li v této lhůtě uzavřena uvedená finanční dohoda.

      V Bruselu dne 23. července 2012.

            Za Radu

            předsedkyně

         C. ASHTON

      (1)  Úř. věst. L 65, 7.3.2006, s. 51.

      (2)  Úř. věst. C 57, 9.3.2006, s. 1.

      (3)  Úř. věst. L 302, 13.11.2008, s. 29.

      (4)  Úř. věst. L 188, 19.7.2011, s. 42.

      PŘÍLOHA
      1.   OBECNÝ RÁMEC
      Toto rozhodnutí vychází z úspěšného provádění společné akce 2008/858/SZBP a slouží jako operační politický nástroj pro plnění cílů rozhodnutí Rady 2011/429/SZBP, přičemž se zaměřuje zejména na aspekty, ohledně nichž bylo během sedmé hodnotící konference dosaženo konsensu, jak je uvedeno v závěrečném dokumentu z této konference.
      Toto rozhodnutí se bude řídit následujícími zásadami:

                  (a)

                  co nejlépe využít zkušeností získaných prostřednictvím společné akce 2008/858/SZBP;

                  (b)

                  pokud jde o kvalitnější provádění a univerzální platnost BTWC, zohlednit zvláštní potřeby vyjádřené státy, které jsou stranami úmluvy, jakož i státy, které jimi nejsou;

                  (c)

                  podporovat místní i regionální odpovědnost za projekty, aby byla zajištěna jejich dlouhodobá udržitelnost a aby v rámci BTWC docházelo k budování partnerství mezi Unií a třetími stranami;

                  (d)

                  soustředit se na činnosti, jež přinášejí konkrétní výsledky nebo přispívají k brzkému dosažení společného porozumění nezbytného pro proces hodnocení BTWC v roce 2016;

                  (e)

                  podporovat předsedu zasedání států, které jsou stranami úmluvy, a co nejlépe využívat mandát útvaru na podporu provádění úmluvy, jak byl dohodnut na šesté hodnotící konferenci a prodloužen a rozšířen na sedmé hodnotící konferenci.

            2.   PROJEKTY
      2.1   Projekt 1: Regionální pracovní semináře pro zvyšování informovanosti a určování potřeb
      2.1.1   Účel projektu
      Zvýšit informovanost mezi příslušnými vnitrostátními úředníky a odborníky o různých aspektech provádění BTWC (včetně opatření k budování důvěry), projednat témata programu pro období mezi zasedáními a jejich uplatňování v regionálním kontextu a určit klíčové pracovníky, vnitrostátní potřeby a požadavky, jakož i země, jež případně obdrží rozšířenou pomoc pro vnitrostátní provádění (viz projekt 2), a to pořádáním regionálních pracovních seminářů na základě zkušeností a kontaktů získaných prostřednictvím společné akce 2008/858/SZBP.
      Tento projekt podpoří provádění rozhodnutí a doporuční sedmé hodnotící konference ohledně článku IV BTWC (zejména bodů 13 a 14 závěrečného prohlášení) a programu pro období mezi zasedáními v letech 2012 až 2015.
      2.1.2   Očekávané výsledky projektu

                  (a)

                  navýšení počtu stran BTWC ve všech zeměpisných regionech;

                  (b)

                  lepší porozumění BTWC ze strany příslušných vnitrostátních orgánů nebo intenzivnější udržování kontaktů ohledně BTWC na subregionální úrovni s cílem podpořit přistoupení k BTWC a její provádění;

                  (c)

                  určení potřeb pro posílení regionálních a vnitrostátních činností zaměřených na provádění BTWC;

                  (d)

                  prosazování a podpora zřízení vnitrostátních a regionálních sdružení pro biologickou bezpečnost a členství v nich;

                  (e)

                  žádosti o rozšířenou pomoc, které budou provedeny v rámci projektu 2.

            2.1.3   Popis projektu a jeho provádění
      Budou uspořádány maximálně čtyři regionální nebo subregionální pracovní semináře, podle potřeby ve spolupráci s mezinárodními a regionálními organizacemi a v koordinaci s programem BTWC pro období mezi zasedáními v letech 2012 až 2015.
      Jak státy, které jsou stranami BTWC, tak státy, které jimi nejsou, budou přizváni k účasti na pracovních seminářích, spolu s příslušnými mezinárodními a regionálními organizacemi, vnitrostátními a regionálními sdruženími pro biologickou bezpečnost, akademickými odborníky a nevládními organizacemi.
      Regiony nebo subregiony budou vybírány pro pracovní semináře na základě kritérií, jako jsou předchozí činnosti v rámci společných akcí 2006/184/ SZBP a 2008/858/ SZBP a společného postoje Rady 2006/242/ SZBP (1), další činnosti Unie (včetně projektu středisek excelence), činnosti jiných poskytovatelů pomoci a vyhodnocení potřeb a zájmů pro posílení procesů souvisejících s BTWC v daných regionech.
      Pracovní semináře budou použity pro osvětovou činnost a poskytování informací o programu rozšířené pomoci a dostupných podpůrných činnostech.
      2.2   Projekt 2: Programy rozšířené pomoci pro vnitrostátní provádění
      2.2.1   Účel projektu
      Podpořit univerzální platnost BTWC a posílit vnitrostátní schopnosti, pokud jde o provádění závazků podle BTWC, včetně předkládání opatření k budování důvěry, a to prostřednictvím právních předpisů, správních a donucovacích opatření, zvyšování informovanosti, kodexů chování, norem pro biologickou bezpečnost a biologickou ochranu, stanovením postupů pro vnitrostátní koordinaci prostřednictvím programů rozšířené pomoci.
      2.2.2   Očekávané výsledky projektu

                  (a)

                  větší počet států, které jsou stranami úmluvy BTWC;

                  (b)

                  dobrovolné provádění BTWC budoucími stranami již před jejich přistoupením k BTWC;

                  (c)

                  přijetí vhodných právních nebo správních opatření, včetně ustanovení v oblasti trestního práva, zahrnujících celou škálu zákazů a preventivních opatření, jež jsou stanoveny v BTWC a jež byly vypracovány v rámci sedmé hodnotící konference;

                  (d)

                  účinné provádění a vynucování příslušných opatření s cílem zamezit porušování BTWC a ukládat sankce v případech jejího nedodržení;

                  (e)

                  vytvoření nebo zdokonalení vnitrostátních mechanismů pro shromažďování požadovaných informací a roční předkládání opatření k budování důvěry s cílem zvýšit počet států, které jsou stranami úmluvy a účastní se výměny opatření k budování důvěry;

                  (f)

                  lepší koordinace všech zúčastněných stran zapojených do procesu BTWC, včetně vnitrostátních a regionálních sdružení v oblasti biologické bezpečnosti a soukromého sektoru, a udržování kontaktů mezi nimi, s cílem podpořit účinné provádění;

                  (g)

                  podpora programů zaměřených na zvyšování informovanosti, kodexů chování a norem v oblasti biologické bezpečnosti a biologické ochrany.

            2.2.3   Popis projektu
      Na sedmé hodnotící konferenci bylo znovu potvrzeno, že schválení a provádění nezbytných vnitrostátních opatření posílí účinnost BTWC. Na konferenci byly státy, které jsou stranami úmluvy, vyzvány, aby přijaly legislativní, správní, justiční a jiná opatření určená ke zlepšení vnitrostátního provádění BTWC a k zajištění bezpečnosti a ochrany mikrobiálních nebo jiných biologických činidel či toxinů. Na konferenci byl zdůrazněn význam výměny informací mezi státy, které jsou stranami úmluvy, prostřednictvím opatření k budování důvěry a byla uznána potřeba zvýšit počet států, které jsou stranami úmluvy a podílí se na těchto opatřeních. Na konferenci bylo dohodnuto, že k prosazení univerzální platnosti BTWC je zapotřebí dalšího společného úsilí ze strany států, které jsou stranami úmluvy, a to prostřednictvím dvoustranných, regionálních a mnohostranných činností.
      Na základě zkušeností získaných prostřednictvím společné akce 2008/858/SZBP budou maximálně osmi zemím, které regionální pracovní semináře v rámci projektu 1 určí jako vhodné, poskytnuty programy rozšířené pomoci pro vnitrostátní provádění.
      Jednotlivé programy budou trvat přibližně 12 měsíců a zúčastní se jich delegace EU v přijímacích zemích a popřípadě i regionální úřady OSN pro otázky odzbrojení;tyto programy budou zahrnovat:

                  —

                  úvodní vnitrostátní pracovní seminář, na němž by se setkaly všechny příslušné vnitrostátní agentury a zúčastněné subjekty, byly prezentovány různé koncepce související s BTWC, určili se motivovaní a spolehliví místní partneři a uskutečnilo se výchozí vyhodnocení potřeb a priorit,

                  —

                  rozvoj strukturovaného plánu pomoci (akční plán) uzpůsobeného přijímající zemi, jehož součástí by byly návštěvy či pracovní semináře různých poskytovatelů pomoci po dobu trvání programu, jakož i odbornou přípravu poskytovanou v členských státech EU i jinde,

                  —

                  provedení akčního plánu, přičemž poskytovatelé, jako je Interpol, Světová zdravotnická organizace, středisko VERTIC, členské státy EU, útvar na podporu provádění úmluvy BTWC, a akademické instituce provádějící příslušné činnosti v rámci pomoci (například navrhování právních předpisů, odborná příprava v oblasti biologické bezpečnosti a biologické ochrany, vypracovávání opatření k budování důvěry, odborná příprava policistů, zvyšování informovanosti vědeckých pracovníků, plánování reakce na mimořádné události atd.),

                  —

                  shrnující pracovní seminář, jenž bude následovat po ukončení činností a na němž se dané aktivity zrekapitulují, agentury podají zprávu o svých činnostech a pokroku a budou vyhodnoceny veškeré potřeby pro další nebo pokračující pomoc,

                  —

                  v zájmu podpory univerzální platnosti BTWC by vnitrostátní programy pomoci mohly být případně poskytnuty státům, které nejsou stranami úmluvy, přičemž přistoupení k BTWC by bylo součástí akčního plánu dohodnutého s přijímající zemí,

                  —

                  v zájmu zajištění účinné a produktivní pomoci bude pro odborníky EU pomáhající přijímajícím zemím v rámci projektu 2 uspořádán pracovní seminář EU s cílem projednat osvědčené postupy a vhodné přípravy na činnosti zaměřené na pomoc.

            2.3   Projekt 3: Užitečné nástroje a činnosti
      2.3.1   Účel projektu
      Poskytnout různé nástroje a činnosti, které umožní a podpoří účinné vnitrostátní provádění BTWC, včetně předkládání opatření k budování důvěry.
      2.3.2   Očekávané výsledky projektu

                  (a)

                  příručka s pokyny o vnitrostátním provádění;

                  (b)

                  revidovaná příručka s pokyny o opatřeních k budování důvěry;

                  (c)

                  systém pro elektronické předkládání opatření k budování důvěry;

                  (d)

                  zvýšená účast rozvojových zemí na programu BTWC pro období mezi zasedáními;

                  (e)

                  zvýšená kapacita mechanismu generálního tajemníka OSN pro šetření údajného použití biologických a toxinových zbraní.

            2.3.3   Popis projektu
      Na sedmé hodnotící konferenci bylo rozhodnuto, že posílení vnitrostátního provádění bude stálým bodem na pořadu jednání programu pro období mezi zasedáními v letech 2012 až 2015. Témata, o nichž se bude jednat, zahrnují konkrétní opatření pro úplné a důsledné provádění BTWC, zejména článků III a IV, a způsoby a prostředky, jimiž zdokonalit vnitrostátní provádění a sdílet osvědčené postupy a zkušenosti.
      Na sedmé hodnotící konferenci bylo rozhodnuto, že budou přijaty revidované formuláře pro předkládání opatření k budování důvěry Dále bylo rozhodnuto, že útvar na podporu provádění úmluvy ve spolupráci se státy, které jsou stranami úmluvy, posoudí a vypracuje možnosti pro předkládání opatření k budování důvěry v elektronické podobě.
      Na sedmé hodnotící konferenci se i projednávala konkrétní opatření na podporu a zvýšení účasti rozvojových států, které jsou stranami úmluvy, na setkáních pořádaných v rámci programu pro období mezi zasedáními, a o těchto opatřeních bylo rozhodnuto.
      Na sedmé hodnotící konferenci bylo poukázáno na mechanismus generálního tajemníka OSN pro šetření údajného použití biologických a toxinových zbraní. Podpora tohoto mechanismu, mimo jiné i prostřednictvím specializovaných kurzů odborné přípravy pro odborníky, by měla zásadní význam.
      Na základě zkušeností získaných prostřednictvím společné akce 2008/858/SZBP a jakožto pokračování dokončených nebo zahájených činností se budou provádět tyto akce:

                  (a)

                  příprava souhrnné dokumentace (příručka s pokyny) poskytující přehled závazků států, které jsou stranami BTWC, a obsahující vnitrostátní opatření pro úplné a důsledné provádění BTWC. Příručka bude vypracována tak, aby sloužila jako soubor nástrojů pro prováděcí opatření, a bude poskytovat příklady osvědčených postupů a zároveň zohledňovat rozdíly mezi postupy jednotlivých států. V průběhu její přípravy budou konzultováni odborníci ze členských států EU, států, které jsou stranami BTWC, příslušných mezinárodních organizací, jakož i z nevládního sektoru zapojeného do provádění BTWC. Příručka bude vydána ve všech úředních jazycích OSN. Její přípravu bude celkově koordinovat úřad OSN-ODA;

                  (b)

                  revize a další propracování příručky s pokyny pro opatření k budování důvěry, vypracované v rámci společné akce 2008/858/SZBP v souladu s rozhodnutím sedmé hodnotící konference;

                  (c)

                  vytvoření a údržba elektronického nástroje pro předkládání, zpracovávání a šíření opatření k budování důvěry (elektronický nástroj pro opatření k budování důvěry);

                  (d)

                  další zdokonalování internetové stránky útvaru na podporu provádění úmluvy a souvisejících komunikačních nástrojů a nástrojů informačních technologií;

                  (e)

                  poskytování záštity účasti odborníků z nejvýše deseti rozvojových zemí na programu pro období mezi zasedáními BTWC;

                  (f)

                  uspořádání mezinárodního cvičení ohledně mechanismu generálního tajemníka OSN pro šetření údajného použití biologických zbraní, a poskytnutí záštity účasti odborníků na tomto cvičení;

            3.   PROCEDURÁLNÍ ASPEKTY, KOORDINACE
      Provádění projektů bude zahájeno řídícím výborem s cílem určit postupy a způsoby spolupráce. Řídící výbor bude pravidelně přezkoumávat provádění projektů, a to nejméně jednou za šest měsíců, mimo jiné i prostřednictvím prostředků elektronické komunikace.
      Řídící výbor se bude skládat ze zástupců vysokého představitele a OSN-ODA.
      Žádosti států, které jsou stranami úmluvy a které nejsou členy EU, o jakoukoli pomoc a spolupráci podle tohoto rozhodnutí jsou určeny úřadu OSN-ODA. OSN-ODA tyto žádosti patřičným způsobem přezkoumá a vyhodnotí a poté předloží řídícímu výboru doporučení. Řídící výbor přezkoumá žádosti o pomoc, jakož i akční plány a jejich provádění. Na návrh vysokého představitele a s přihlédnutím k výsledkům jednání v rámci řídícího výboru přijme vysoký představitel na základě konzultací s příslušnými pracovními skupinami Rady konečné rozhodnutí o přijímajících zemích.
      V zájmu zajištění výrazné odpovědnosti přijímacích zemí za činnosti zahájené ze strany EU a jejich udržitelnosti se předpokládá, že kdykoli to bude možné a vhodné, budou vybraní příjemci vyzváni, aby vypracovali akční plány, v nichž bude mimo jiné určen harmonogram pro provádění činností, na něž byly poskytnuty finanční prostředky (včetně těch, na které byly poskytnuty prostředky z vnitrostátních zdrojů), rozsah projektu a jeho doba trvání, hlavní zúčastněné subjekty. Do přípravy těchto akčních plánů bude zapojen úřad OSN-ODA nebo popřípadě členské státy EU. Provádění projektů bude probíhat v souladu s akčními plány.
      4.   PODÁVÁNÍ ZPRÁV A VYHODNOCENÍ
      OSN-ODA bude předkládat vysokému představiteli každých šest měsíců pravidelné zprávy o pokroku v provádění projektů. Kromě toho budou předkládány zprávy o jednotlivých činnostech souvisejících s pomocí probíhajících v rámci zavedených akčních plánů pro přijímající země. Zprávy budou předávány příslušné pracovní skupině Rady pro vyhodnocení pokroku a celkové hodnocení projektů a případných následných opatření.
      Bude-li to možné, státy, které jsou stranami úmluvy BTWC, budou informovány o provádění projektů, a to i elektronicky.
      5.   ÚČAST ODBORNÍKŮ POCHÁZEJÍCÍCH Z ČLENSKÝCH STÁTŮ EU
      Pro úspěšné provádění tohoto rozhodnutí je nezbytné aktivní zapojení odborníků pocházejících z členských států EU. Úřad OSN-ODA bude vyzván, aby těchto odborníků využil. Náklady na služební cesty související s prováděním projektů budou pokryty tímto rozhodnutím.
      Předpokládá se, že v souvislosti s plánovanými návštěvami pro účely pomoci (jako například právní pomoc, pomoc s opatřeními k budování důvěry) se bude považovat za běžný postup vyslání skupiny nejvýše tří odborníků po dobu nejvýše pěti dnů.
      6.   DOBA TRVÁNÍ
      Celková odhadovaná doba trvání projektů je 24 měsíců.
      7.   PŘÍJEMCI
      Příjemci podpory ve formě činností souvisejících s univerzální platností jsou státy, kterou nejsou stranami BTWC (jak signatářské, tak nesignatářské státy).
      Příjemci vnitrostátních prováděcích činností jsou jak státy, které nejsou stranami BTWC, tak státy, které jimi jsou, jakož i zástupci vnitrostátních a regionálních sdružení pro biologickou bezpečnost, soukromý sektor, akademická obec a nevládní organizace.
      Příjemci podpory ve formě činností týkajících se opatření k budování důvěry jsou státy, které jsou stranami BTWC.
      8.   ZÁSTUPCI TŘETÍCH STRAN
      Pro účely podpory regionální odpovědnosti za projekty a jejich udržitelnosti může být v rámci tohoto rozhodnutí financována účast odborníků ze třetích zemí, včetně odborníků z příslušných regionálních a mezinárodních organizací. Účast OSN-ODA na pracovních seminářích a zasedáních BTWC bude rovněž financována. V jednotlivých případech může být financována účast předsedy zasedání států, které jsou stranami BTWC.
      9.   PROVÁDĚJÍCÍ SUBJEKT – OTÁZKY TÝKAJÍCÍ SE PERSONÁLU
      Vzhledem k mimorozpočtové povaze činností OSN-ODA stanovených v tomto rozhodnutí bude zapotřebí dalšího personálu.

         (1)  Úř. věst. L 88, 25.3.2006, s. 65.


title: Rozhodnutí Rady ze dne 18. března 1991 o oznámení uplatňování Mezinárodní dohody o jutě a výrobcích z juty z roku 1989 Společenstvím

text:
Důležité právní upozornění

|

31991D0152

Úřední věstník L 075 , 21/03/1991 S. 0056 - 0056 Finské zvláštní vydání: Kapitola 11 Svazek 16 S. 0246  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 11 Svazek 16 S. 0246

		Rozhodnutí Radyze dne 18. března 1991o oznámení uplatňování Mezinárodní dohody o jutě a výrobcích z juty z roku 1989 Společenstvím(91/152/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 113 a 116 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,vzhledem k tomu, že dne 20. prosince 1990 byla Společenstvím a jeho členskými státy podepsána Mezinárodní dohoda o jutě a výrobcích z juty z roku 1989 [1];vzhledem k tomu, že všechny členské státy oznámily svůj záměr uvedenou dohodu uplatňovat;vzhledem k tomu, že Společenství a jeho členské státy by měly svůj záměr uplatňovat uvedenou dohodu oznámit generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů,ROZHODLA TAKTO:Článek 1Po dokončení nezbytných vnitřních postupů oznámí Společenství a jeho členské státy generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů, že budou uplatňovat Mezinárodní dohodu o jutě a výrobcích z juty z roku 1989 jako dovážející členové od okamžiku jejího vstupu v platnost v souladu s čl. 40 odst. 3.Článek 2Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné uložit oznámení jménem Evropského hospodářského společenství.V Bruselu dne 18. března 1991.Za RadupředsedaJ.-C. Juncker[1] Úř. věst. L 29, 4.2.1991, s. 4.--------------------------------------------------


title: 2006/457/ES,Euratom: Rozhodnutí Rady a Komise ze dne  21. února 2005  o uzavření protokolu k Dohodě o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ruskou federací na straně druhé, aby se přihlédlo k přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii

text:
               6.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 185/21

      ROZHODNUTÍ RADY A KOMISE

   ze dne 21. února 2005
   o uzavření Protokolu k Dohodě o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ruskou federací na straně druhé, aby se přihlédlo k přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii
   (2006/457/ES, Euratom)
   RADA EVROPSKÉ UNIE
   A KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 44 odst. 2, čl. 47 odst. 2 poslední větu a článek 55, čl. 57 odst. 2, článek 71, čl. 80 odst. 2, články 93, 94, 133 a 181a ve spojení s čl. 300 odst. 2 druhou větou a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 101 druhý pododstavec této smlouvy,
   s ohledem na smlouvu o přistoupení z roku 2003, a zejména na čl. 2 odst. 3 této smlouvy,
   s ohledem na akt o přistoupení z roku 2003, a zejména na čl. 6 odst. 2 tohoto aktu,
   s ohledem na návrh Komise,
   s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
   s ohledem na souhlas Rady podle článku 101 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Protokol k Dohodě o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ruskou federací na straně druhé, aby se přihlédlo k přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii, byl podepsán jménem Evropských společenství a jejich členských států dne 27. dubna 2004.

               (2)

               Až do svého vstupu v platnost je protokol prozatímně používán ode dne 1. května 2004.

               (3)

               Protokol by měl být schválen,

         ROZHODLY TAKTO:
   Článek 1
   Protokol k Dohodě o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Evropským společenstvím a jejich členskými státy na jedné straně a Ruskou federací na straně druhé, aby se přihlédlo k přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii, se schvaluje jménem Evropského společenství, Evropského společenství pro atomovou energii a členských států.
   Znění protokolu je připojeno k tomuto rozhodnutí (2).
   Článek 2
   Předseda Rady učiní jménem Společenství a jeho členských států oznámení podle článku 4 protokolu. Předseda Komise zároveň učiní toto oznámení jménem Evropského společenství pro atomovou energii.

      V Bruselu dne 21. února 2005.

            Za Radu

            předseda

         J. ASSELBORN

            Za Komisi

            předseda

         J. M. BARROSO

      (1)  Úř. věst. C 174 E, 14.7.2005, s. 44.

      (2)  Viz strana 17 v tomto čísle Úředního věstníku.


               12.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 308/8

         Rozhodnutí vysoké představitelky unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku
   ze dne 8. prosince 2011
   o pravidlech týkajících se ochrany údajů
   2012/C 308/07
   VYSOKÁ PŘEDSTAVITELKA,
   s ohledem na rozhodnutí Rady ze dne 26. července 2010 o organizaci a fungování Evropské služby pro vnější činnost (2010/427/EU) (dále jen „rozhodnutí Rady o ESVČ“), a zejména na čl. 11 odst. 3 tohoto rozhodnutí,
   PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   ODDÍL 1

      OBECNÁ USTANOVENÍ

   Článek 1
   Předmět a oblast působnosti
   Toto rozhodnutí stanoví prováděcí pravidla k nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (dále jen „nařízení“), pokud jde o Evropskou službu pro vnější činnost (dále jen „ESVČ“), a to v souladu s čl. 24 odst. 8 tohoto nařízení.
   Článek 2
   Definice
   Pro účely tohoto rozhodnutí, a aniž jsou dotčeny definice stanovené nařízením, se rozumí:

               a)

               „správcem“ ESVČ, její výkonní ředitelé, ředitelé nebo vedoucí útvarů obdobné velikosti nebo funkce, jakož i vedoucí delegací Unie, kteří sami nebo společně s jinými určují účel a prostředky zpracování osobních údajů;

               b)

               „koordinátorem ochrany údajů“ zaměstnanec ESVČ ve třídě AD, který má koordinovat záležitosti týkající se ochrany údajů a pomáhat s jejich řešením na úrovni ředitelství nebo útvarů obdobné velikosti nebo funkce, případně i v delegacích Unie;

               c)

               „zpracovatelem“ zaměstnanec ESVČ nebo smluvní subjekt, kterému správce svěřil úkoly zpracovávání údajů;

               d)

               „zaměstnanci ESVČ“ v souladu s článkem 6 rozhodnutí Rady o ESVČ ti úředníci a ostatní zaměstnanci Evropské unie pracující pro ESVČ, včetně zaměstnanců z diplomatických služeb členských států, kteří jsou jmenováni jako dočasní zaměstnanci, a specializovaných vyslaných národních odborníků.

         ODDÍL 2

      INSPEKTOR OCHRANY ÚDAJŮ

   Článek 3
   Jmenování a úkoly inspektora ochrany údajů
   1.   Vrchní ředitel vybere a jmenuje inspektora ochrany údajů v souladu s čl. 24 odst. 2 nařízení a sdělí jeho jméno evropskému inspektorovi ochrany údajů. Inspektor ochrany údajů je přímo podřízen vrchnímu řediteli.
   2.   Funkční období inspektora ochrany údajů trvá pět let a může být jednou prodlouženo.
   3.   Při výkonu svých povinností jedná inspektor ochrany údajů nezávisle a ve spolupráci s evropským inspektorem ochrany údajů. Zejména nesmí přijímat žádné příkazy od jmenovacího orgánu ESVČ ani od nikoho jiného, pokud jde o vnitřní uplatňování nařízení a tohoto rozhodnutí nebo o jeho spolupráci s evropským inspektorem ochrany údajů. Inspektor ochrany údajů se pravidelně účastní školení o ochraně údajů a vrchní ředitel za tímto účelem přijme nezbytná opatření.
   4.   Vrchní ředitel každoročně vyhodnotí plnění úkolů a povinností inspektora ochrany údajů, zejména na základě výroční zprávy inspektora ochrany údajů, případně po konzultaci s evropským inspektorem ochrany údajů. Inspektor ochrany údajů může být odvolán z funkce pouze se souhlasem evropského inspektora ochrany údajů, přestane-li splňovat podmínky požadované pro její výkon.
   5.   Inspektor ochrany údajů musí být, aniž je dotčen postup pro jeho jmenování, informován o všech stycích s vnějšími stranami týkajících se uplatňování nařízení a tohoto rozhodnutí, zejména pokud jde o styk s evropským inspektorem ochrany údajů.
   6.   Aniž jsou dotčena příslušná ustanovení nařízení, podléhají inspektor ochrany údajů a jeho zaměstnanci pravidlům a nařízením platným pro úředníky a ostatní zaměstnance Evropské unie.
   Článek 4
   Povinnosti
   Inspektor ochrany údajů:

               a)

               zajišťuje, aby správci, koordinátoři ochrany údajů a subjekty údajů byli informováni o svých právech a povinnostech vyplývajících z nařízení a z tohoto rozhodnutí, a aby při zpracování nedocházelo k poškozování práv a svobod subjektů údajů. V rámci tohoto úkolu zejména vypracovává informační a oznamovací tiskopisy, konzultuje zúčastněné strany a zvyšuje obecné povědomí o otázkách ochrany údajů;

               b)

               odpovídá na žádosti evropského inspektora ochrany údajů a v oblasti své působnosti spolupracuje s evropským inspektorem ochrany údajů na jeho žádost nebo z vlastního podnětu;

               c)

               zajišťuje nezávislým způsobem vnitřní uplatňování nařízení a tohoto rozhodnutí v ESVČ;

               d)

               vede rejstřík všech zpracovatelských úkonů, které byly provedeny ESVČ, a zajišťuje všem osobám přístup k rejstříku buď přímo, nebo nepřímo prostřednictvím evropského inspektora ochrany údajů v souladu s články 14 a 15; tento rejstřík může být veden v elektronické podobě;

               e)

               oznamuje evropskému inspektorovi ochrany údajů zpracovatelské úkony, které mohou představovat zvláštní rizika ve smyslu čl. 27 odst. 2 nařízení.

         Článek 5
   Úkoly
   1.   Kromě plnění povinností stanovených v článku 4 inspektor ochrany údajů:

               a)

               působí jako poradce jmenovacího orgánu ESVČ a správců v otázkách uplatňování nařízení a tohoto rozhodnutí. Jmenovací orgán nebo dotyční správci a zpracovatelé, příslušný výbor zaměstnanců nebo jakýkoli zaměstnanec ESVČ mohou inspektora ochrany údajů konzultovat přímo, aniž by museli využít úřední cesty, a to k jakékoli otázce týkající se výkladu nebo uplatňování nařízení a tohoto rozhodnutí;

               b)

               vyšetřuje z vlastního podnětu nebo na žádost jmenovacího orgánu, správců, zpracovatelů, výboru zaměstnanců nebo jakéhokoli zaměstnance ESVČ záležitosti a skutečnosti, které přímo souvisejí s jeho úkoly a o kterých se dozví, a podává zprávu jmenovacímu orgánu nebo osobě, která o šetření požádala. Ve vhodných případech by měly být informovány všechny ostatní dotčené strany. Je-li stěžovatelem fyzická osoba nebo v případě, že stěžovatel jedná jménem fyzické osoby, musí inspektor ochrany údajů v rámci možností zajistit důvěrnost žádosti, pokud dotyčný subjekt údajů nedá jednoznačný souhlas k vyřízení žádosti jiným způsobem;

               c)

               spolupracuje při výkonu své funkce s inspektory ochrany údajů jiných orgánů, subjektů, úřadů a agentur Evropské unie, zejména výměnou zkušeností a osvědčených postupů;

               d)

               v případě potřeby zastupuje vysokého představitele nebo ESVČ ve všech otázkách souvisejících s ochranou údajů na mezinárodní úrovni, aniž jsou dotčena ustanovení Smluv, zejména článek 218 Smlouvy o fungování Evropské unie;

               e)

               předkládá vysokému představiteli výroční zprávu o své činnosti a zpřístupní ji zaměstnancům ESVČ.

         2.   Aniž jsou dotčeny čl. 4 písm. b), čl. 5 odst. 1 písm. b) a c) a článek 15, nesmějí inspektor ochrany údajů ani jeho zaměstnanci sdělovat informace nebo zpřístupňovat dokumenty, které získají při plnění svých povinností a úkolů.
   Článek 6
   Pravomoci
   Při plnění svých úkolů a povinností inspektor ochrany údajů:

               a)

               má kdykoli přístup k údajům, které jsou předmětem zpracování, do všech kanceláří, zařízení pro zpracování údajů a k nosičům dat;

               b)

               může požádat o právní stanovisko divizi ESVČ pro právní služby;

               c)

               může si vyžádat služby externích odborníků v oblasti informačních technologií po předchozím souhlasu schvalující osoby v souladu s finančním nařízením (nařízení 1605/2002) a jeho prováděcími pravidly;

               d)

               aniž jsou dotčeny povinnosti a pravomoci evropského inspektora ochrany údajů, může navrhovat správní opatření a vydávat obecná doporučení o vhodném uplatňování nařízení a tohoto rozhodnutí;

               e)

               může v konkrétních případech vydávat veškerá jiná doporučení v hierarchii ESVČ nebo všem ostatním dotčeným stranám k zdokonalení ochrany údajů v praxi;

               f)

               může upozornit jmenovací orgán ESVČ, že některý zaměstnanec porušil povinnosti vyplývající z nařízení a z tohoto rozhodnutí, a navrhnout zahájení správního šetření s ohledem na případné použití článku 49 nařízení.

         Článek 7
   Prostředky
   Inspektor ochrany údajů má k dispozici dostatečný počet zaměstnanců a prostředky nezbytné k plnění svých povinností a úkolů.
   ODDÍL 3

      PRÁVA A POVINNOSTI AKTÉRŮ V OBLASTI OCHRANY ÚDAJŮ

   Článek 8
   Jmenovací orgán
   1.   V případě stížnosti podle článku 90 služebního řádu na porušení nařízení nebo tohoto rozhodnutí se jmenovací orgán poradí s inspektorem ochrany údajů, který vydá písemné stanovisko nejpozději do patnácti dnů od obdržení žádosti. Nevydá-li inspektor ochrany údajů do skončení této lhůty jmenovacímu orgánu stanovisko, nebude již vyžadováno. Jmenovací orgán není stanoviskem inspektora ochrany údajů vázán.
   2.   Kdykoli je posuzována otázka, která má nebo může mít význam pro ochranu údajů, je informován inspektor ochrany údajů.
   Článek 9
   Správci
   1.   Správci jsou povinni zajistit, aby veškerá jimi řízená zpracování byla v souladu s nařízením a ustanoveními tohoto rozhodnutí. V případě potřeby mohou pověřit zpracováním údajů jim podřízené zaměstnance ESVČ nebo smluvní subjekty v souladu s článkem 23 nařízení.
   2.   Správci zejména:

               a)

               předem uvědomí inspektora ochrany údajů o zahájení každého zpracování nebo souboru zpracování pro týž účel nebo pro několik souvisejících účelů a o každé podstatné změně stávajícího zpracování;

               b)

               jsou nápomocni inspektorovi ochrany údajů a evropskému inspektorovi ochrany údajů při plnění jejich povinností, zejména podáváním informací v odpovědi na jejich otázky nejpozději do 30 dnů;

               c)

               spolupracují s koordinátory ochrany údajů při vytváření soupisu provedených zpracování osobních údajů;

               d)

               přijímají vhodná technická a organizační opatření a vydávají vhodné pokyny zpracovatelům, aby zajistili důvěrnost zpracování údajů i úroveň bezpečnosti odpovídající rizikům vyplývajícím ze zpracování;

               e)

               v případě potřeby konzultují inspektora ochrany údajů ohledně souladu určitého zpracování s nařízením a tímto rozhodnutím, zejména domnívají-li se důvodně, že určitá zpracování nejsou v souladu s články 4 až 10 nařízení. Mohou rovněž konzultovat inspektora ochrany údajů a/nebo interní odborníky na bezpečnost informačních technologií o otázkách týkajících se důvěrnosti zpracování a o bezpečnostních opatření přijatých podle článku 22 nařízení.

         Článek 10
   Koordinátoři
   1   Každý výkonný ředitel nebo ředitel nebo vedoucí odboru obdobné velikosti nebo funkce, nebo vedoucí delegace Unie na vyžádání určí koordinátora ochrany údajů, který mu bude podřízen.
   Aniž je dotčena odpovědnost inspektora ochrany údajů, každý koordinátor:

               a)

               je nápomocen při vedení seznamu všech stávajících zpracování osobních údajů a spolupracuje s inspektorem ochrany údajů za účelem vytváření a aktualizace seznamu stávajících zpracování osobních údajů;

               b)

               je nápomocen při zjišťování příslušných správců a zpracovatelů;

               c)

               má právo získávat od správců, zpracovatelů a zaměstnanců ESVČ odpovídající a nezbytné informace, jež potřebuje pro plnění svých správních úkolů. Toto právo nezahrnuje právo přístupu k osobním údajům zpracovávaným pod dohledem správce;

               d)

               navrhuje inspektorovi ochrany údajů globální oznámení o typu a kategoriích zpracování údajů.

         2.   Aniž je dotčena odpovědnost správců, koordinátoři:

               a)

               pomáhají správcům při plnění jejich povinností;

               b)

               v případě potřeby usnadňují komunikaci mezi inspektorem ochrany údajů a správci.

         Článek 11
   Zaměstnanci ESVČ
   1.   Všichni zaměstnanci ESVČ přispívají k uplatňování pravidel důvěrnosti a bezpečnosti zpracování osobních údajů, jak je stanoveno v článku 21 a 22 nařízení. Žádný zaměstnanec ESVČ s přístupem k osobním údajům je nesmí zpracovávat jinak než podle pokynů správců, pokud to nevyžaduje vnitrostátní právo nebo právo Unie.
   2.   Každý zaměstnanec ESVČ může podat evropskému inspektorovi ochrany údajů stížnost na údajné porušení nařízení nebo tohoto rozhodnutí o zpracování osobních údajů, aniž by přitom musel postupovat úřední cestou, jak je vymezeno v pravidlech stanovených evropským inspektorem ochrany údajů.
   Článek 12
   Subjekty údajů
   1.   Kromě práva subjektů údajů být přiměřeně informován o každém zpracování osobních údajů, které se jich týká, v souladu s článkem 11 a 12 nařízení se mohou subjekty údajů obracet na dotyčné správce, aby uplatnily svá práva podle článku 13 až 19 nařízení, jak konkretizuje oddíl 5 tohoto rozhodnutí.
   2.   Aniž je dotčen opravný prostředek, může každý subjekt údajů, má-li za to, že v důsledku zpracování jeho osobních údajů správci porušili jeho práva zakotvená v nařízení nebo v tomto rozhodnutí, podat stížnost evropskému inspektorovi ochrany údajů, jak blíže uvádějí pravidla stanovená evropským inspektorem ochrany údajů.
   3.   Žádnému subjektu údajů nesmí být na újmu, že podal evropskému inspektorovi ochrany údajů stížnost nebo upozornil inspektora ochrany údajů na údajné porušení nařízení.
   ODDÍL 4

      REJSTŘÍK OZNÁMENÝCH ZPRACOVÁNÍ

   Článek 13
   Oznamovací postup
   1.   Správci oznámí inspektorovi ochrany údajů každé zpracování osobních údajů na oznamovacím tiskopise, který je k dispozici na intranetových stránkách ESVČ a delegací Unie (pod heslem „Ochrana údajů“). Oznámení se předává inspektorovi ochrany údajů elektronicky. Do deseti pracovních dnů se inspektorovi ochrany údajů zasílá ve formě písemné zprávy potvrzující oznámení. Po obdržení potvrzujícího oznámení je inspektor ochrany údajů zveřejní v rejstříku.
   2.   Oznámení obsahuje všechny informace vymezené v čl. 25 odst. 2 nařízení. Každá změna ovlivňující tyto informace musí být neprodleně sdělena inspektorovi ochrany údajů.
   3.   Další pravidla a postupy týkající se oznamovacího postupu, kterým se mají správci řídit, jsou součástí obecných doporučení vydaných inspektorem ochrany údajů.
   Článek 14
   Obsah a účel rejstříku
   1.   Inspektor ochrany údajů spravuje rejstřík prováděných zpracování osobních údajů, který je založen na oznámeních obdržených od správců.
   2.   Rejstřík obsahuje přinejmenším informace uvedené v čl. 25 odst. 2 písm. a) až g) nařízení. Ve výjimečných případech může být rozsah informací zapisovaných inspektorem ochrany údajů do rejstříku omezen, je-li to nezbytné k zajištění bezpečnosti konkrétního zpracování.
   3.   Rejstřík slouží jako seznam zpracování osobních údajů provedených ESVČ. Je přístupný subjektům údajů a usnadňuje jim výkon jejich práv stanovených v článcích 13 až 19 nařízení a v tomto rozhodnutí.
   Článek 15
   Přístup do rejstříku
   1.   Inspektor ochrany údajů přijme vhodná opatření, aby měl každý subjekt údajů přístup k rejstříku buď přímo, nebo nepřímo prostřednictvím evropského inspektora ochrany údajů. Inspektor ochrany údajů zejména poskytne subjektům údajů informace a pomoc, pokud jde o způsob, jakým lze podávat žádosti o přístup do rejstříku, a místo, kde tak lze učinit.
   2.   Kromě případu, kdy je zajištěn přístup on-line, se žádosti o přístup do rejstříku podávají písemně, včetně elektronickou formou, v některém z jazyků uvedených v článku 342 Smlouvy o fungování Evropské unie a dostatečně přesným způsobem, který umožní inspektorovi ochrany údajů určit dotyčné zpracování. Žadateli se neprodleně zašle potvrzení o přijetí žádosti.
   3.   Pokud žádost není dostatečně přesná, inspektor ochrany údajů žadatele požádá o další vyjasnění, a žadateli přitom pomůže. V případě žádosti, která se týká velkého počtu zpracování, může inspektor ochrany údajů tuto skutečnost žadateli neformálně sdělit s cílem nalézt nejvhodnější řešení.
   4.   Každý subjekt údajů může požádat inspektora ochrany údajů o kopii informací, které jsou přístupné v rejstříku, o kterémkoli oznámeném zpracování.
   ODDÍL 5

      POSTUP PRO SUBJEKTY ÚDAJŮ PŘI VÝKONU JEJICH PRÁV

   Článek 16
   Obecná ustanovení
   1.   Práva subjektů údajů uvedená v tomto oddílu mohou vykonávat pouze dotčené fyzické osoby nebo, ve výjimečných případech, je lze s řádným zmocněním vykonávat jménem těchto osob. Žádosti se podávají písemně příslušnému správci s kopií inspektorovi ochrany údajů. V případě potřeby je inspektor ochrany údajů nápomocen subjektu údajů při určování příslušného správce. Inspektor ochrany údajů poskytne potřebné zvláštní tiskopisy. Správci vyhoví žádosti pouze tehdy, je-li tiskopis zcela vyplněn a totožnost žadatele je řádně ověřena. Výkon práv subjektů údajů je bezplatný.
   2.   Příslušný správce zašle žadateli potvrzení o přijetí do pěti pracovních dnů od registrace žádosti. Není-li stanoveno jinak, odpoví správce na žádost nejpozději do 15 pracovních dnů od registrace žádosti a buď žádosti vyhoví, nebo písemně sdělí důvody pro úplné nebo částečné zamítnutí, zejména v případech, kdy žadatel není považován za subjekt údajů.
   3.   V případě nesrovnalostí nebo v případě, kdy subjekt údajů svá práva zjevně zneužívá a tvrdí, že zpracování je nezákonné, je správce povinen konzultovat inspektora ochrany údajů k této žádosti nebo odkázat subjekt údajů na inspektora ochrany údajů, který rozhodne o přípustnosti žádosti a dalším vhodném postupu.
   4.   Každý subjekt údajů může konzultovat inspektora ochrany údajů k výkonu svých práv v konkrétním případě. Aniž je dotčen opravný prostředek, může každý subjekt údajů, má-li za to, že jeho práva podle nařízení byla porušena v důsledku zpracování jeho osobních údajů, podat stížnost evropskému inspektorovi ochrany údajů.
   Článek 17
   Právo na přístup
   Subjekt údajů má neomezené právo získat od správců kdykoli do tří měsíců od obdržení žádosti informace uvedené v čl. 13 písm. a) až d) nařízení, a to buď nahlédnutím do těchto údajů na místě, nebo obdržením kopie, včetně případně kopie v elektronické podobě, podle toho, čemu dává žadatel přednost.
   Článek 18
   Právo na opravu
   Každá žádost subjektu údajů o opravu nepřesných nebo neúplných osobních údajů musí specifikovat příslušné údaje a opravu, kterou je třeba provést. Správce musí žádost neprodleně vyřídit.
   Článek 19
   Právo na blokování
   Příslušný správce vyřídí neprodleně jakoukoli žádost o blokování údajů podle článku 15 nařízení. Žádost musí uvádět příslušné údaje a důvody pro jejich blokování. O odblokování uvědomí správce předem subjekt údajů, který podal žádost o blokování.
   Článek 20
   Právo na výmaz
   Subjekt údajů může žádat správce o neprodlený výmaz údajů v případě jejich nezákonného zpracování, zejména v případech porušení článků 4 až 10 nařízení. V žádosti se musí uvést, o jaké údaje se jedná, a důvody nebo důkazy o nezákonnosti zpracování. V systémech automatického zpracování dat se výmaz zajišťuje v zásadě všemi vhodnými technickými prostředky, jež znemožňují jakékoli další zpracování vymazaných údajů. Není-li výmaz z technických důvodů možný, provede příslušný správce po konzultaci s inspektorem ochrany údajů a dotyčnou osobou neprodleně zablokování těchto údajů.
   Článek 21
   Oznámení třetí osobě
   Subjekt údajů může v případě jakékoli opravy, blokování nebo výmazu na základě své žádosti dosáhnout toho, že správce tyto kroky oznámí třetím osobám, kterým byly osobní údaje subjektu sděleny, neukáže-li se nemožným nebo nevyžaduje-li to nepřiměřené úsilí.
   Článek 22
   Právo na námitku
   Subjekt údajů může v souladu s článkem 18 nařízení vznést námitku proti zpracování svých osobních údajů a proti jejich sdělení nebo využití. V žádosti se musí uvést, o jaké údaje se jedná, a z jakých důvodů je žádost podávána. Je-li námitka důvodná, nesmí se již dané zpracování těchto údajů týkat.
   Článek 23
   Automatizovaná jednotlivá rozhodnutí
   Subjekt údajů má právo nestát se subjektem automatizovaných jednotlivých rozhodnutí ve smyslu článku 19 nařízení, ledaže je toto rozhodnutí výslovně povolené podle vnitrostátních právních předpisů nebo právních předpisů Unie nebo rozhodnutím evropského inspektora ochrany údajů, které chrání oprávněné zájmy subjektu údajů. V každém případě musí mít subjekt údajů možnost předem vyjádřit svůj názor a konzultovat inspektora ochrany údajů.
   Článek 24
   Výjimky a omezení
   1.   Správci mohou omezit práva uvedená v článcích 17 až 21 tohoto rozhodnutí, pokud k tomu vedou oprávněné důvody uvedené v článku 20 nařízení. S výjimkou případů naprosté naléhavosti příslušný správce nejprve konzultuje inspektora ochrany údajů, jehož stanovisko není pro ESVČ závazné. Správce neprodleně odpoví na žádosti o použití výjimek nebo omezení výkonu práv a své rozhodnutí odůvodní.
   2.   Každý dotčený subjekt údajů může požádat evropského inspektora ochrany údajů o uplatnění čl. 47 odst. 1 písm. c) nařízení.
   ODDÍL 6

      VYŠETŘOVACÍ POSTUP

   Článek 25
   Praktické postupy
   1.   Žádost o šetření se podává inspektorovi ochrany údajů písemně, na zvláštním tiskopise, který inspektor poskytne. V případě zjevného zneužití práva požadovat šetření, například pokud táž osoba podala nedávno stejnou žádost, není inspektor ochrany údajů povinen žadateli odpovídat.
   2.   Do patnácti dnů od obdržení zašle inspektor ochrany údajů potvrzení o přijetí jmenovacímu orgánu nebo osobě, která požádala o šetření, a ověří, zda má být žádost považována za důvěrnou.
   3.   Inspektor ochrany údajů si vyžádá od správce, který je odpovědný za dané zpracování údajů, písemné vyjádření k věci. Správce podá inspektorovi ochrany údajů odpověď do patnácti dnů. Inspektor ochrany údajů si může vyžádat doplňující informace od útvarů ESVČ, jako je bezpečnostní úřad a úřad pro bezpečnost informací (INFOSEC) ESVČ. Ve vhodných případech si může si vyžádat stanovisko od právního oddělení ESVČ. Informace nebo stanoviska se inspektorovi ochrany údajů poskytují do třiceti dnů.
   4.   Inspektor ochrany údajů podává odpověď jmenovacímu orgánu nebo osobě, která podala žádost, nejpozději tři měsíce od jejího obdržení.
   ODDÍL 7

      ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ

   Článek 26
   V případě jakéhokoli rozporu mezi ustanoveními tohoto rozhodnutí a ustanoveními nařízení mají přednost ustanovení nařízení.
   Článek 27
   Toto rozhodnutí je zaměstnancům ESVČ zpřístupněno pomocí vhodných prostředků, zejména zveřejněním na internetové stránce ESVČ a delegací Unie (pod heslem „Ochrana údajů“).
   Článek 28
   Účinek
   Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.

      V Bruselu dne 8. prosince 2011.

            Vysoká představitelka

         C. ASHTON


title: Rozhodnutí Rady (EU) 2017/1753 ze dne 14. září 2017 o jmenování jednoho člena a jedné náhradnice Výboru regionů, navržených Italskou republikou

text:
               26.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 246/5

         ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2017/1753
   ze dne 14. září 2017
   o jmenování jednoho člena a jedné náhradnice Výboru regionů, navržených Italskou republikou
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 305 této smlouvy,
   s ohledem na návrh italské vlády,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 26. ledna 2015, dne 5. února 2015 a dne 23. června 2015 přijala Rada rozhodnutí (EU) 2015/116 (1), (EU) 2015/190 (2) a (EU) 2015/994 (3) o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2015 do 25. ledna 2020. Dne 21. dubna 2016 rozhodnutím Rady (EU) 2016/643 (4) a dne 17. října 2016 rozhodnutím Rady (EU) 2016/1860 (5) byl opětovně jmenován členem pan Mauro D'ATTIS.

               (2)

               Po skončení mandátu, na jehož základě byl pan Mauro D'ATTIS (Consigliere del Comune di Brindisi (BR)) navržen, se uvolnilo jedno místo člena Výboru regionů.

               (3)

               Po skončení mandátu, na jehož základě byla paní Benedetta BRIGHENTIOVÁ (Vice Sindaco del Comune di Castelnuovo Rangone (MO)) navržena, se uvolnilo jedno místo náhradníka Výboru regionů,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Do Výboru regionů jsou na zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2020, jmenováni:

               a)

               jako člen:

                           —

                           pan Mauro D'ATTIS, Assessore del Comune di Roccafiorita (ME), (změna mandátu)

                     a

               b)

               jako náhradnice:

                           —

                           paní Benedetta BRIGHENTIOVÁ, Consigliere comunale del Comune di Castelnuovo Rangone (MO), (změna mandátu).

         Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 14. září 2017.

            Za Radu

            předseda

         A. ANVELT

      (1)  Rozhodnutí Rady (EU) 2015/116 ze dne 26. ledna 2015 o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2015 do 25. ledna 2020 (Úř. věst. L 20, 27.1.2015, s. 42).

      (2)  Rozhodnutí Rady (EU) 2015/190 ze dne 5. února 2015 o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2015 do 25. ledna 2020 (Úř. věst. L 31, 7.2.2015, s. 25).

      (3)  Rozhodnutí Rady (EU) 2015/994 ze dne 23. června 2015 o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2015 do 25. ledna 2020 (Úř. věst. L 159, 25.6.2015, s. 70).

      (4)  Rozhodnutí Rady (EU) 2016/643 ze dne 21. dubna 2016 o jmenování jednoho člena Výboru regionů, navrženého Italskou republikou (Úř. věst. L 108, 23.4.2016, s. 35).

      (5)  Rozhodnutí Rady (EU) 2016/1860 ze dne 17. října 2016 o jmenování dvou členů a jednoho náhradníka Výboru regionů, navržených Italskou republikou (Úř. věst. L 284, 20.10.2016, s. 31).


title: Rozhodnutí Rady ze dne 13. prosince 2004 o jmenování členů Poradního výboru Zásobovací agentury Euratomu

text:
               22.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/1

      ROZHODNUTÍ RADY

   ze dne 13. prosince 2004
   o jmenování členů Poradního výboru Zásobovací agentury Euratomu
   (2005/C 98/01)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 54 druhý a třetí pododstavec této smlouvy,
   s ohledem na článek X stanov Zásobovací agentury Euratomu (1),
   s ohledem na rozhodnutí Rady ze dne 14. června 1999 o jmenování členů Poradního výboru Zásobovací agentury Euratomu (2),
   s ohledem na stanovisko Komise,
   vzhledem k těmto důvodům:
   Je třeba přistoupit ke jmenování členů výboru na období do 28. března 2005 s ohledem na kandidatury předložené vládami dosud nezastoupených členských států,
   ROZHODLA TAKTO:
   Jediný článek
   Členy Poradního výboru Zásobovací agentury Euratomu jsou jmenováni:

               Kypr (1 místo)

               Panicos DEMETRIADES

               Česká republika (3 místa)

               Miroslav ŠEDINA

               Zdeněk HUBÁČEK

               Vladimír HLAVINKA

               Estonsko (1 místo)

               Merle LUSTOVÁ

               Maďarsko (3 místa)

               Zoltán HORVÁTH

               Ákos PETŐ

               Ágnes SZÉLOVÁ

               Lotyšsko (1 místo)

               Andrejs SALMIŅŠ

               Litva (1 místo)

               Donaldas JASULAITIS

               Polsko (5 míst)

               Stefan CHWASZCZEWSKI

               Katarzyna HINCZOVÁ

               Jacek Tadeusz KANIEWSKI

               Grzegorz KRZYSZTOSZEK

               Wladyslaw SIKORA

               Slovinsko (1 místo)

               Ivo NOVAK

               Slovensko (2 místa)

               Michal DURANKO

               Eduard ĎURČEK

      V Bruselu dne 13. prosince 2004.

            Za Radu

            předseda

         B.R. BOT

      (1)  Úř. věst. 27, 6.12.1958, s. 534/58. Stanovy naposledy pozměněné akty o přistoupení, příloha II, kapitola 12 Energetika, A. Obecně, odst. 1 písm. c) (Úř. věst. L 236, 23.9.2003, s. 586).

      (2)  Úř. věst. C 186, 2.7.1999, s. 1.