title: Rozhodnutí Komise (EU, Euratom) 2015/443 ze dne 13. března 2015 o bezpečnosti v Komisi

text:
               17.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 72/41

         ROZHODNUTÍ KOMISE (EU, Euratom) 2015/443
   ze dne 13. března 2015
   o bezpečnosti v Komisi
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 249 této smlouvy,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
   s ohledem na Protokol č. 7 o výsadách a imunitách Evropské unie připojený ke Smlouvám, a zejména na článek 18 uvedeného protokolu,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Bezpečnostní politika v Komisi má stanovit ucelený, integrovaný přístup k otázce bezpečnosti, v jehož rámci budou jednak v míře odpovídající zjištěným rizikům chráněny osoby, majetek a informace, jednak podnikána účinná a včasná bezpečnostní opatření tak, aby Komise mohla fungovat v chráněném a zajištěném prostředí.

               (2)

               Stejně jako jiné mezinárodní instituce čelí i Komise v oblasti bezpečnosti velkým hrozbám a problémům, zejména v souvislosti s terorismem, kybernetickými útoky a politickou a obchodní špionáží.

               (3)

               S vládou Belgie, Lucemburska a Itálie uzavřela Evropská komise dohody o bezpečnostních otázkách týkající se jejích hlavních sídel (1). Tyto dohody potvrzují, že Komise je odpovědná za svou bezpečnost.

               (4)

               Za účelem zajištění bezpečnosti osob, majetku a informací může být zapotřebí, aby Komise přijala opatření v oblastech chráněných základními právy, která jsou zakotvena v Listině základních práv a v Evropské úmluvě o lidských právech a uznána Soudním dvorem.

               (5)

               Veškerá taková opatření by tudíž měla být odůvodněna důležitostí zájmu, jejž mají chránit, měla by být přiměřená a měla by zaručovat plné respektování základních práv, především pak práva na soukromí a práva na ochranu údajů.

               (6)

               V systému, který se hlásí k právním pravidlům a k respektování základních práv, se musí Komise snažit zajistit odpovídající úroveň bezpečnosti pro své zaměstnance a odpovídající zabezpečení svého majetku a svých informací tak, aby mohla plnit jí svěřené úkoly, a přitom neomezovat základní práva více, než je nezbytně nutné.

               (7)

               Bezpečnostní politika v Komisi musí vycházet ze zásad legality, transparentnosti, přiměřenosti a odpovědnosti.

               (8)

               Zaměstnanci, kteří jsou pověřeni přijímáním bezpečnostních opatření, by kvůli podniknutým krokům neměli být nijak poškozováni, ledaže by svým jednáním překročili hranice uděleného pověření nebo porušili právní předpisy, a toto rozhodnutí je tedy třeba chápat jako pracovní pokyn ve smyslu služebního řádu.

               (9)

               Komise by měla vyvíjet příslušné iniciativy k podpoře a posílení bezpečnostní kultury, aby tak zajistila účinnější přijímání bezpečnostních opatření, lepší řízení bezpečnosti, další upevnění kontaktů a spolupráce s příslušnými orgány na mezinárodní, evropské a vnitrostátní úrovni a lepší sledování a kontrolu toho, jak jsou bezpečnostní opatření plněna.

               (10)

               Významný dopad na bezpečnostní zájmy Komise mělo zřízení Evropské služby pro vnější činnost (ESVČ) jakožto funkčně nezávislé instituce Unie, a proto je zapotřebí, aby byla mezi ESVČ a Komisí stanovena pravidla a postupy pro spolupráci v oblasti ochrany a bezpečnosti, zejména pokud jde o řádný výkon povinností Komise vůči jejím zaměstnancům v delegacích Unie.

               (11)

               Bezpečnostní politika Komise by se měla provádět způsobem, který bude v souladu s ostatními vnitřními procesy a postupy, jež mohou obsahovat prvek bezpečnosti. Mezi ně patří zejména řízení kontinuity činností, jež usiluje o to, aby bylo v Komisi v případě narušení provozu zachováno plnění zásadních úkolů, a proces ARGUS pro koordinaci krizových situací postihujících vícero sektorů.

               (12)

               Bez ohledu na opatření, která již byla v době přijetí tohoto rozhodnutí zavedena a oznámena evropskému inspektorovi ochrany údajů (2), se musí veškerá opatření podle tohoto rozhodnutí, jež jsou spojena se zpracováváním osobních údajů, řídit prováděcími pravidly v souladu s článkem 21, jež pro subjekty údajů stanoví náležité záruky.

               (13)

               S ohledem na výše uvedené je nutno, aby Komise přezkoumala, aktualizovala a konsolidovala stávající regulační základ pro bezpečnost v Komisi.

               (14)

               Rozhodnutí Komise K(94) 2129 (3) by tudíž mělo být zrušeno,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   KAPITOLA 1

      OBECNÁ USTANOVENÍ

   Článek 1
   Definice
   Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:

               1)

               „majetkem“ všechny movité a nemovité věci ve vlastnictví či v držení Komise;

               2)

               „útvarem Komise“ generální ředitelství či služba Komise nebo kabinet člena Komise;

               3)

               „komunikačním a informačním systémem“ jakýkoliv systém, který umožňuje manipulaci s informacemi v elektronickém formátu, včetně všech aktiv potřebných pro jeho provoz a včetně infrastruktury, organizace, personálu a informačních zdrojů;

               4)

               „kontrolou rizik“ jakékoliv bezpečnostní opatření, u něhož lze důvodně očekávat, že zajistí účinnou kontrolu nad bezpečnostními riziky tím, že jim bude předcházet a bránit a bude je omezovat a přenášet;

               5)

               „krizovou situací“ okolnost, událost, incident či nouzový stav (nebo jejich sled či kombinace), které pro Komisi představují významnou nebo bezprostřední bezpečnostní hrozbu bez ohledu na jejich původ;

               6)

               „údaji“ informace ve formě, která umožňuje jejich sdělování, zaznamenávání či zpracovávání;

               7)

               „členem Komise odpovědným za bezpečnost“ člen Komise, pod jehož vedení spadá Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost;

               8)

               „osobními údaji“ osobní údaje, jak jsou definovány v čl. 2 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (4);

               9)

               „prostory“ všechny nemovitosti a přidružené věci ve vlastnictví či v držení Komise;

               10)

               „prevencí rizik“ bezpečnostní opatření, u nichž lze důvodně očekávat, že zabrání určitému bezpečnostnímu riziku nebo jej oddálí či zastaví;

               11)

               „bezpečnostním rizikem“ kombinace stupně hrozby, stupně zranitelnosti a možného dopadu určité události;

               12)

               „bezpečností v Komisi“ bezpečnost osob, majetku a informací v rámci Komise, zejména pak fyzická nedotknutelnost osob a majetku, integrita, důvěrnost a dostupnost informací a komunikačních a informačních systémů a nerušené fungování Komise při plnění jejích úkolů;

               13)

               „bezpečnostním opatřením“ jakékoliv opatření přijaté v souladu s tímto rozhodnutím za účelem kontroly bezpečnostních rizik;

               14)

               „služebním řádem“ služební řád úředníků Evropské unie stanovený nařízením Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 (5) ve znění pozdějších předpisů;

               15)

               „bezpečnostní hrozbou“ událost či agens nebo činitel, u nichž lze důvodně očekávat nepříznivý dopad na bezpečnost v případě, že se na ně nebude nijak reagovat nebo se nad nimi nezíská kontrola;

               16)

               „bezprostřední bezpečnostní hrozbou“ bezpečnostní hrozba, která se vyskytne bez předchozího varování nebo u které je varování zachyceno v mimořádně krátkém předstihu;

               17)

               „významnou bezpečnostní hrozbou“ bezpečnostní hrozba, u níž lze důvodně očekávat, že povede ke ztrátám na životě, k vážným zraněním či újmám, k výrazným škodám na majetku, k ohrožení vysoce citlivých informací nebo k narušení systémů IT nebo zásadních provozních kapacit Komise;

               18)

               „zranitelností“ jakákoli slabina, u níž lze důvodně očekávat nepříznivý dopad na bezpečnost v Komisi v případě, že by jí bylo využito v souvislosti s jednou či vícero hrozbami.

         Článek 2
   Předmět
   1.   Toto rozhodnutí stanoví cíle, základní zásady, organizační strukturu a povinnosti, pokud jde o bezpečnost v Komisi.
   2.   Toto rozhodnutí se použije na všechny útvary Komise a ve všech prostorách Komise. Na zaměstnance Komise, kteří pracují v delegacích Unie, se vztahují bezpečnostní pravidla pro Evropskou službu pro vnější činnost (6).
   3.   Bez ohledu na jakékoli zvláštní pokyny ohledně konkrétních skupin zaměstnanců se toto rozhodnutí použije na členy Komise, na zaměstnance Komise, na něž se vztahuje služební řád a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropské unie, na národní odborníky vyslané do Komise, na poskytovatele služeb a jejich zaměstnance, na stážisty a na každého, kdo má přístup do budov či k jinému majetku Komise nebo k informacím, s nimiž Komise nakládá.
   4.   Ustanoveními tohoto rozhodnutí není dotčeno rozhodnutí Komise 2002/47/ES, ESUO, Euratom (7), rozhodnutí Komise 2004/563/ES, Euratom (8), rozhodnutí Komise K(2006) 1623 (9) ani rozhodnutí Komise K(2006) 3602 (10).
   KAPITOLA 2

      ZÁSADY

   Článek 3
   Bezpečnostní zásady v Komisi
   1.   Při provádění tohoto rozhodnutí dodržuje Komise Smlouvy, a zejména Listinu základních práv a Protokol č. 7 o výsadách a imunitách Evropské unie, dohody uvedené v 2. bodě odůvodnění s veškerými příslušnými ustanoveními vnitrostátních právních předpisů a rovněž podmínky stanovené tímto rozhodnutím. V případě potřeby se vydá bezpečnostní upozornění ve smyslu čl. 21 odst. 2 s příslušnými pokyny.
   2.   Bezpečnostní politika v Komisi vychází ze zásad legality, transparentnosti, přiměřenosti a odpovědnosti.
   3.   Zásada legality znamená, že při provádění tohoto rozhodnutí je nutné se důsledně držet mezí právního rámce a dodržovat požadavky právních norem.
   4.   Veškerá bezpečnostní opatření se přijímají bez utajení s výjimkou případů, kdy lze důvodně očekávat, že by takový postup omezoval jejich účinek. Osoby, kterým je bezpečnostní opatření určeno, jsou předem zpraveny o jeho důvodech a dopadu s výjimkou případů, kdy lze důvodně očekávat, že by poskytnutí takovýchto informací omezovalo účinek daného opatření. V takovém případě je osoba, které je bezpečnostní opatření určeno, informována poté, co riziko omezení jeho účinku pomine.
   5.   Útvary Komise zajistí, aby byly bezpečnostní otázky brány v potaz od chvíle, kdy se politiky, rozhodnutí, programy, projekty a činnosti Komise, za něž jsou odpovědné, začnou vypracovávat a provádět. Za tímto účelem do své práce od nejranějších fází přípravy zapojují v rámci Komise Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost, pokud jde o obecné záležitosti, a hlavního inspektora pro bezpečnost informací, pokud jde o systémy IT.
   6.   V patřičných případech Komise spolupracuje s příslušnými orgány hostitelského státu, ostatních členských států a ostatních orgánů, institucí a jiných subjektů EU, je-li to možné, přičemž bere v úvahu opatření, která k řešení předmětného bezpečnostního rizika přijaly či naplánovaly tyto orgány.
   Článek 4
   Povinné dodržování
   1.   Dodržování tohoto rozhodnutí, jeho prováděcích pravidel a bezpečnostních opatření a pokynů vydaných pověřenými zaměstnanci je povinné.
   2.   Nedodržení bezpečnostních pravidel může zavdat důvod k zahájení disciplinárního řízení v souladu se Smlouvami a služebním řádem, ke smluvním postihům a/nebo k právním krokům podle vnitrostátních právních a správních předpisů.
   KAPITOLA 3

      PŘIJÍMÁNÍ BEZPEČNOSTNÍCH OPATŘENÍ

   Článek 5
   Pověření zaměstnanci
   1.   Pravomoc přijmout jedno či více z níže uvedených opatření může být svěřena pouze schváleným zaměstnancům, kterým se s ohledem na jejich stávající povinnosti dostalo jmenovitého pověření ze strany generálního ředitele pro lidské zdroje a bezpečnost:

               1)

               nošení příručních zbraní;

               2)

               provádění bezpečnostních šetření podle článku 13;

               3)

               podnikání bezpečnostních opatření podle článku 12, jak je uvedeno v pověření.

         2.   Pověření zmiňované v odstavci 1 se neuděluje na dobu delší, než je období, po které daná osoba zastává pracovní pozici či funkci, v souvislosti s níž se jí pověření uděluje. Pověření se udělují v souladu s příslušnými ustanoveními zmiňovanými v čl. 3 odst. 1.
   3.   Pokud jde o pověřené zaměstnance, toto rozhodnutí představuje pracovní pokyn ve smyslu článku 21 služebního řádu.
   Článek 6
   Obecná ustanovení o bezpečnostních opatřeních
   1.   Je-li to rozumně možné, Komise při přijímání bezpečnostních opatření zejména zajistí, aby:

               a)

               hledala podporu či pomoc jen u dotčeného státu, a to za předpokladu, že je tento stát členem Evropské unie, nebo pokud jím není, je stranou Evropské úmluvy o lidských právech, nebo zaručuje práva, která jsou přinejmenším rovnocenná právům zaručeným uvedenou úmluvou;

               b)

               předávala informace o určité fyzické osobě jiným příjemcům než orgánům a institucím Společenství, kteří nepodléhají vnitrostátním právním předpisům přijatým podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (11), výhradně v souladu s článkem 9 nařízení (ES) č. 45/2001;

               c)

               když určitá fyzická osoba přestavuje bezpečnostní hrozbu, byla případná bezpečnostní opatření namířena proti této osobě a aby této osobě bylo možné uložit vzniklé náklady. Proti jiným fyzickým osobám mohou být taková bezpečnostní opatření namířena jen tehdy, je-li nutno získat kontrolu nad určitou bezprostřední či významnou bezpečnostní hrozbou a jsou-li splněny tyto podmínky:

                           a)

                           zamýšlená opatření proti fyzické osobě, jež představuje bezpečnostní hrozbu, nelze přijmout nebo by pravděpodobně nebyla účinná,

                           b)

                           Komise nemůže nad danou bezpečnostní hrozbou získat kontrolu vlastními kroky nebo tak nemůže učinit včas,

                           c)

                           předmětné opatření není pro ostatní fyzické osoby a jejich práva neúměrným nebezpečím.

         2.   Ředitelství pro bezpečnost Generálního ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost vypracuje přehled bezpečnostních opatření, u kterých může být zapotřebí soudní příkaz v souladu s právními a správními předpisy členských států, v nichž se prostory Komise nacházejí.
   3.   Ředitelství pro bezpečnost Generálního ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost může úkoly související s bezpečností svěřit smluvnímu dodavateli, který je provádí pod jeho vedením a dozorem.
   Článek 7
   Bezpečnostní opatření týkající se osob
   1.   Osoby v prostorách Komise musí být s přihlédnutím k požadavkům na bezpečnost a ochranu v náležité míře chráněny.
   2.   V případě významných bezpečnostních rizik zajistí Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost přísnou ochranu členů Komise nebo dalších zaměstnanců, jestliže posouzení hrozeb ukáže, že je taková ochrana zapotřebí k zajištění jejich bezpečnosti.
   3.   V případě významných bezpečnostních rizik může Komise nařídit evakuaci svých prostor.
   4.   Obětem nehod či útoků v prostorách Komise se dostane pomoci.
   5.   V zájmu prevence a kontroly bezpečnostních rizik mohou pověření zaměstnanci prověřovat bezúhonnost osob, na které se vztahuje toto rozhodnutí, aby zjistili, zda zpřístupnění prostor či informací Komise těmto osobám nepředstavuje bezpečnostní hrozbu. Za tímto účelem a v souladu s nařízením (ES) č. 45/2001 a s ustanoveními zmiňovanými v čl. 3 odst. 1 mohou dotčení pověření zaměstnanci:

               a)

               využívat veškerých informačních zdrojů, které má Komise k dispozici, přičemž berou v potaz jejich spolehlivost;

               b)

               nahlížet do osobních spisů či údajů, jimiž Komise disponuje ve vztahu k jednotlivcům, které zaměstnává či hodlá zaměstnat, což v řádně odůvodněných případech platí i v případě zaměstnanců smluvních dodavatelů.

         Článek 8
   Bezpečnostní opatření týkající se fyzické bezpečnosti a majetku
   1.   Bezpečnost majetku je zajišťována uplatňováním odpovídajících fyzických a technických ochranných opatření a příslušných postupů (dále jen „fyzická bezpečnost“), které tvoří víceúrovňový systém.
   2.   Opatření podle tohoto článku lze přijmout za účelem ochrany osob či informací v Komisi a za účelem ochrany majetku.
   3.   Cílem při zajišťování fyzické bezpečnosti je:

               —

               předcházet násilným činům namířeným proti členům Komise nebo proti osobám, na něž se vztahuje toto rozhodnutí,

               —

               předcházet špionáži a odposlouchávání citlivých či utajovaných informací,

               —

               předcházet krádežím, vandalismu, sabotáži a dalším násilným činům, jejichž účelem je poškodit či zničit budovy a majetek Komise,

               —

               umožnit vyšetřování a zkoumání bezpečnostních incidentů, mimo jiné prověřováním protokolů o kontrolách příchodů a odchodů, záznamů z uzavřených televizních okruhů, záznamů telefonních hovorů a podobných údajů, jak je uvedeno v čl. 22 odst. 2, a dalších informačních zdrojů.

         4.   Součástí zajišťování fyzické bezpečnosti je:

               —

               politika přístupu platná pro každou osobu či vozidlo vyžadující vstup do prostor Komise včetně parkovišť,

               —

               systém kontroly přístupu, který zahrnuje lidskou ostrahu, technické vybavení a technická opatření, informační systémy nebo kombinaci všech těchto prvků.

         5.   Za účelem zajištění fyzické bezpečnosti lze činit tyto kroky:

               —

               zaznamenávat příchody a odchody osob, vjezdy a výjezdy vozidel a vstupy a výstupy zboží a zařízení v rámci prostor Komise,

               —

               kontrolovat totožnost v prostorách Komise,

               —

               kontrolovat vozidla, zboží a zařízení vizuálními či technickými prostředky,

               —

               bránit osobám, vozidlům a zboží bez příslušného oprávnění v přístupu do prostor Komise.

         Článek 9
   Bezpečnostní opatření týkající se informací
   1.   Bezpečnost informací se vztahuje na všechny informace, s nimiž Komise nakládá.
   2.   Při zajišťování bezpečnosti informací, bez ohledu na formu, musí být vyváženy aspekty jako transparentnost, přiměřenost, odpovědnost a účinnost na straně jedné a potřeba chránit informace před neoprávněným přístupem k nim a před jejich neoprávněným využíváním, vyzrazováním, úpravou či zničením na straně druhé.
   3.   Zajišťování bezpečnosti informací by se mělo soustřeďovat na ochranu důvěrnosti, integrity a dostupnosti.
   4.   V rámci procesů pro řízení rizik by se proto měla označit utajená informační aktiva a měla by se vypracovat přiměřená bezpečnostní opatření, postupy a standardy včetně zmírňujících opatření.
   5.   Tyto obecné zásady, na nichž je bezpečnost informací postavena, se uplatňují především ve vztahu:

               a)

               k „utajovaným informacím Evropské unie“, tedy k jakýmkoli informacím nebo materiálům, jež jsou označeny stupněm utajení EU a jejichž neoprávněné vyzrazení by mohlo různou měrou poškodit zájmy Evropské unie nebo jednoho či více členských států;

               b)

               k „citlivým neutajovaným informacím“, tedy k informacím nebo materiálům, které Komise musí chránit s ohledem na právní povinnost stanovenou ve Smlouvách nebo v aktech přijatých v rámci provádění Smluv a/nebo s ohledem na jejich citlivost. Mezi citlivé neutajované informace patří například (nikoli však výhradně) informace nebo materiály, které jsou profesním tajemstvím, jak je uvedeno v článku 339 SFEU, informace, které jsou předmětem zájmů chráněných článkem 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 (12) ve spojení s příslušnou judikaturou Soudního dvora Evropské unie, nebo osobní údaje v rámci působnosti nařízení (ES) č. 45/2001.

         6.   Citlivé neutajované informace podléhají pravidlům pro nakládání s nimi a pro jejich uchovávání. Tyto informace se poskytují pouze osobám, které je důvodně potřebují. Je-li to považováno za nutné k účinné ochraně jejich důvěrnosti, označí se tyto informace stupněm utajení a připojí se k nim příslušné pokyny, jak s nimi nakládat, schválené generálním ředitelem pro lidské zdroje a bezpečnost. Pokud se s těmito informacemi nakládá v komunikačních a informačních systémech nebo pokud jsou v nich uchovávány, musí být tyto informace rovněž chráněny v souladu s rozhodnutím K(2006) 3602 a jeho prováděcími pravidly a příslušnými standardy.
   7.   Vůči kterékoli osobě odpovědné za ohrožení nebo ztrátu utajovaných informací Evropské unie nebo citlivých neutajovaných informací, které jsou takto označeny v pravidlech pro nakládání s nimi a pro jejich uchovávání, mohou být přijata disciplinární opatření v souladu se služebním řádem. Těmito disciplinárními opatřeními nejsou dotčeny smluvní opravné prostředky ani případné další právní či trestní řízení ze strany příslušných orgánů členských států v souladu s jejich vnitrostátními právními a správními předpisy.
   Článek 10
   Bezpečnostní opatření týkající se komunikačních a informačních systémů
   1.   Všechny komunikační a informační systémy užívané Komisí musí být v souladu s politikou Komise pro bezpečnost informačních systémů stanovenou v rozhodnutí K(2006) 3602, s prováděcími pravidly k uvedenému rozhodnutí a s příslušnými bezpečnostními standardy.
   2.   Útvary Komise, které vlastní, spravují či provozují komunikační a informační systémy, povolí přístup k těmto systémům ostatním orgánům, institucím a jiným subjektům Unie nebo jiným organizacím jen za předpokladu, že dané orgány, instituce a jiné subjekty Unie nebo jiné organizace mohou nabídnout přiměřenou jistotu, že ochrana jejich systémů IT je rovnocenná politice Komise pro bezpečnost informačních systémů stanovené v rozhodnutí K(2006) 3602, v prováděcích pravidlech k uvedenému rozhodnutí a v příslušných bezpečnostních standardech. Komise sleduje, zda je toto ustanovení dodržováno, a v případě vážného nesouladu nebo stálého nedodržování může přístup k systémům zakázat.
   Článek 11
   Forenzní analýza v oblasti kybernetické bezpečnosti
   Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost je zvlášť odpovědné za forenzní technické analýzy, které provádí ve spolupráci s příslušnými útvary Komise a které mají podpořit bezpečnostní šetření zmiňovaná v článku 13, pokud jde o kontrarozvědku, únik dat, kybernetické útoky a bezpečnost informačních systémů.
   Článek 12
   Bezpečnostní opatření týkající se osob a předmětů
   1.   Za účelem zajištění bezpečnosti v Komisi a za účelem prevence a kontroly rizik mohou zaměstnanci pověření v souladu s článkem 5 při dodržení zásad stanovených v článku 3 přijmout mimo jiné jedno či více z následujících bezpečnostních opatření:

               a)

               v případě incidentů či chování, které by mohly vést k správnímu, disciplinárnímu, občanskoprávnímu či trestnímu řízení, mohou zajistit místa činu či důkazy, včetně protokolů o kontrolách příchodů a odchodů a snímků z uzavřených televizních okruhů;

               b)

               mohou přijmout omezená opatření vůči osobám představujícím bezpečnostní hrozbu, např. mohou přikázat osobám, aby opustily prostory Komise, mohou je z prostor Komise eskortovat či jim na určitý čas zakázat přístup do prostor Komise (v posledně jmenovaném případě se tak musí stát v souladu s kritérii, která budou stanovena v prováděcích pravidlech);

               c)

               mohou přijmout omezená opatření ve vztahu k předmětům představujícím bezpečnostní hrozbu, včetně jejich odstranění, zabavení či zničení;

               d)

               mohou prohledat prostory Komise (včetně kanceláří);

               e)

               mohou prohledat komunikační a informační systémy a zařízení, údaje o telefonických a jiných telekomunikačních spojeních, protokoly, uživatelské účty apod.;

               f)

               mohou přijmout jiná konkrétní bezpečnostní opatření s podobným účinkem, aby předešli bezpečnostním rizikům či nad nimi získali kontrolu, zejména v souvislosti s právy Komise jakožto vlastníka nebo zaměstnavatele v souladu s příslušnými vnitrostátními právními předpisy.

         2.   Za výjimečných okolností mohou zaměstnanci ředitelství pro bezpečnost Generálního ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost, kteří jsou pověření v souladu s článkem 5, přijmout jakákoliv naléhavá opatření, jež jsou zapotřebí, a to při důsledném dodržení zásad stanovených v článku 3. Co možná nejdříve po přijetí takových opatření informují tito zaměstnanci o učiněných krocích ředitele ředitelství pro bezpečnost, který generálního ředitele pro lidské zdroje a bezpečnost požádá o příslušné pověření, jímž budou přijatá opatření potvrzena a budou povoleny jakékoliv další potřebné kroky, a který v náležitých případech naváže spolupráci s příslušnými vnitrostátními orgány.
   3.   Bezpečnostní opatření podle tohoto článku se v okamžiku přijetí nebo v případě bezprostředního rizika či krizové situace s přiměřeným časovým odstupem po jejich přijetí zdokumentují. Ve druhém případě musí dokumentace obsahovat i prvky, z nichž byla existence bezprostředního rizika či krizové situace vyvozena. Dokumentace může být stručná, ale měla by být koncipována tak, aby osoby, na něž se opatření vztahuje, mohly vykonat své právo na obhajobu a právo na ochranu údajů v souladu s nařízením (ES) č. 45/2001 a aby bylo možné přezkoumat legalitu předmětného opatření. Informace o specifických bezpečnostních opatřeních, která platí pro některého ze zaměstnanců, se neuvádějí v jeho osobním spise.
   4.   Při přijímání opatření podle písmene b) Komise kromě toho zaručí, aby měla dotčená osoba možnost kontaktovat právníka nebo osobu, jíž důvěřuje, a byla uvědomena o svém právu obrátit se na evropského inspektora ochrany údajů.
   Článek 13
   Šetření
   1.   Aniž by byl dotčen článek 86 a příloha IX služebního řádu a jakékoli zvláštní ujednání mezi Komisí a ESVČ, např. zvláštní ujednání o řádném výkonu povinností vůči zaměstnancům Komise vyslaným do delegací Unie, které bylo podepsáno dne 28. května 2014 Generálním ředitelstvím pro lidské zdroje a bezpečnost Evropské komise a Evropskou službou pro vnější činnost, lze bezpečnostní šetření provést:

               a)

               v případě incidentů dotýkajících se bezpečnosti v Komisi, včetně podezření z trestných činů;

               b)

               v případě potenciálního úniku či ohrožení citlivých neutajovaných informací, utajovaných informací Evropské unie nebo utajovaných informací Euratomu nebo v případě nesprávného nakládání s nimi;

               c)

               v rámci kontrarozvědky a boje proti terorismu;

               d)

               v případě závažných kybernetických incidentů.

         2.   O provedení bezpečnostního šetření rozhoduje generální ředitel pro lidské zdroje a bezpečnost, který je rovněž příjemcem zprávy o šetření.
   3.   Bezpečnostní šetření provádějí pouze vyčlenění zaměstnanci Generálního ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost, kteří jsou k tomu řádně pověřeni v souladu s článkem 5.
   4.   Pověření zaměstnanci vykonávají svoji pravomoc provádět bezpečnostní šetření nezávisle, jak je popsáno v pověření, a mají pravomoci uvedené v článku 12.
   5.   Pověření zaměstnanci, kteří jsou příslušní k provádění bezpečnostních šetření, mohou ze všech dostupných zdrojů shromažďovat informace o veškerých správních přestupcích a trestných činech, které byly spáchány v prostorách Komise nebo do kterých jsou coby oběti či pachatelé zapojeny osoby zmiňované v čl. 2 odst. 3.
   6.   Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost v náležitých případech informuje příslušné orgány hostitelského či jakéhokoli jiného dotčeného členského státu, zejména pak tehdy, když šetření nasvědčuje tomu, že došlo ke spáchání trestného činu. V této souvislosti Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost poskytuje, je-li to vhodné nebo nutné, orgánům hostitelského či jakéhokoli jiného dotčeného členského státu podporu.
   7.   V případě závažných kybernetických incidentů Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost úzce spolupracuje s Generálním ředitelstvím pro informatiku, které mu vypomáhá se všemi technickými záležitostmi. O tom, kdy je vhodné informovat příslušné orgány hostitelského či jakéhokoli jiného dotčeného členského státu, rozhodne Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost po poradě s Generálním ředitelstvím pro informatiku. K podpoře ostatních orgánů a agentur EU, které by mohly být dotčeny, se využije služeb koordinace incidentů poskytovaných skupinou pro reakci na počítačové hrozby v evropských orgánech, institucích a jiných subjektech (CERT-EU).
   8.   Bezpečnostní šetření se zdokumentují.
   Článek 14
   Vymezení pravomocí, pokud jde o bezpečnostní šetření a další typy vyšetřování
   1.   Pokud ředitelství pro bezpečnost Generálního ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost provádí bezpečnostní šetření, jak je uvedeno v článku 13, a pokud tato šetření spadají do pravomoci Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) nebo Úřadu Komise pro vyšetřování a disciplinární opatření (IDOC), spolupracuje s oběma těmito subjekty zároveň, a to zejména proto, aby nebyly negativně dotčeny pozdější kroky úřadu OLAF nebo úřadu IDOC. V příslušných případech ředitelství pro bezpečnost Generálního ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost přizve oba úřady, aby se vyšetřování účastnily.
   2.   Bezpečnostními šetřeními podle článku 13 nejsou dotčeny pravomoci úřadů OLAF a IDOC stanovené v předpisech, jimiž se tyto subjekty řídí. Ředitelství pro bezpečnost Generálního ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost může být požádáno, aby poskytlo technickou pomoc při šetřeních zahájených úřady OLAF nebo IDOC.
   3.   Vstoupí-li pracovníci úřadu OLAF do prostor Komise v souladu s čl. 3 odst. 5 a čl. 4 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 883/2013 (13), ředitelství pro bezpečnost Generálního ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost může být požádáno, aby jim bylo nápomocno, a usnadnilo jim tak plnění jejich úkolů. Ředitelství probezpečnost informuje o takových žádostech o pomoc generálního tajemníka a generálního ředitele Generálního ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost, nebo pokud se předmětné vyšetřování provádí v prostorách Komise, které jsou obsazeny jejími členy či generálním tajemníkem, předsedu Komise a komisaře odpovědného za lidské zdroje.
   4.   Aniž by bylo dotčeno ustanovení čl. 22 písm. a) služebního řádu, pokud určitý případ může spadat do působnosti ředitelství pro bezpečnost Generálního ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost i úřadu IDOC, ředitelství pro bezpečnost při informování generálního ředitele pro lidské zdroje v souladu s článkem 13 v nejranější možné fázi oznámí, zda existují důvody pro to, aby se záležitosti ujal úřad IDOC. Má se za to, že tato fáze nastává zejména tehdy, když pomine bezprostřední bezpečnostní hrozba. O záležitosti rozhodne generální ředitel pro lidské zdroje a bezpečnost.
   5.   Pokud určitý případ může spadat do působnosti ředitelství pro bezpečnost Generálního ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost i úřadu OLAF, ředitelství pro bezpečnost o tom vyrozumí bezodkladně generálního ředitele pro lidské zdroje a bezpečnost a v nejranější možné fázi generálního ředitele úřadu OLAF. Má se za to, že tato fáze nastává zejména tehdy, když pomine bezprostřední bezpečnostní hrozba.
   Článek 15
   Bezpečnostní kontroly
   1.   Za účelem ověřování, zda útvary a osoby v rámci Komise dodržují ustanovení tohoto rozhodnutí a jeho prováděcích pravidel, a za účelem formulování doporučení tam, kde je to považováno za nutné, provádí Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost bezpečnostní kontroly.
   2.   V příslušných případech provádí Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost bezpečnostní kontroly nebo bezpečnostní sledování či hodnoticí návštěvy za účelem ověřování, zda je v souladu s bezpečnostními pravidly, předpisy a standardy, které jsou přinejmenším rovnocenné pravidlům, předpisům a standardům Komise, náležitě chráněna bezpečnost zaměstnanců, majetku a informací Komise, kteří a které jsou v odpovědnosti ostatních orgánů, institucí a jiných subjektů Unie, členských států, třetích zemí či mezinárodních organizací. V příslušných případech a v duchu dobré spolupráce mezi správními orgány zahrnují uvedené bezpečnostní kontroly i kontroly prováděné v souvislosti s výměnou utajovaných informací s ostatními orgány, institucemi a jinými subjekty Unie, členskými státy či třetími zeměmi nebo mezinárodními organizacemi.
   3.   Tento článek se provádí obdobně v případě zaměstnanců Komise v delegacích Unie, aniž by bylo dotčeno jakékoli zvláštní ujednání mezi Komisí a ESVČ, např. zvláštní ujednání o řádném výkonu povinností vůči zaměstnancům Komise vyslaným do delegací Unie, které bylo podepsáno dne 28. května 2014 Generálním ředitelstvím pro lidské zdroje a bezpečnost Evropské komise a Evropskou službou pro vnější činnost.
   Článek 16
   Stavy pohotovosti a řešení krizových situací
   1.   Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost je odpovědné za zavedení odpovídajících opatření pro stavy pohotovosti, kterými bude předjímat hrozby či incidenty dotýkající se bezpečnosti v Komisi nebo na tyto hrozby či incidenty reagovat, jakož i opatření, která budou zapotřebí pro řešení krizí.
   2.   Opatření pro stavy pohotovosti zmiňovaná v odstavci 1 jsou úměrná stupni bezpečnostní hrozby. Stupně pohotovosti se vymezují v úzké spolupráci s příslušnými útvary ostatních orgánů, institucí a jiných subjektů Unie a členského státu či členských států, na jejichž území se prostory Komise nacházejí.
   3.   Kontaktním místem, pokud jde o stavy pohotovosti a řešení krizových situací, je Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost.
   KAPITOLA 4

      ORGANIZAČNÍ STRUKTURA

   Článek 17
   Obecné povinnosti útvarů Komise
   1.   Povinnosti Komise zmiňované v tomto rozhodnutí plní Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost, které podléhá vedení a spadá do odpovědnosti člena Komise odpovědného za bezpečnost.
   2.   Konkrétní ujednání ohledně kybernetické bezpečnosti jsou definována v rozhodnutí K(2006) 3602.
   3.   Odpovědnost za provádění tohoto rozhodnutí a jeho prováděcích pravidel a za jejich každodenní dodržování lze přenést na jiné útvary Komise, a to vždy když decentralizované zajišťování bezpečnosti přinese významné úspory z hlediska efektivnosti, zdrojů nebo času, například kvůli zeměpisnému umístění dotčených útvarů.
   4.   Použije-li se odstavec 3, Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost a v příslušných případech generální ředitel pro informatiku uzavře s jednotlivými útvary Komise ujednání, v nichž se jasně stanoví úkoly a povinnosti spojené s prováděním a sledováním bezpečnostních politik.
   Článek 18
   Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost
   1.   Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost má zejména na starosti:

               1)

               vypracovávání bezpečnostní politiky Komise, prováděcích pravidel a bezpečnostních upozornění;

               2)

               shromažďování informací za účelem vyhodnocování bezpečnostních hrozeb a rizik a shromažďování informací o všech záležitostech, jež se mohou dotknout bezpečnosti v Komisi;

               3)

               zajišťování elektronického dozoru a ochrany ve všech sídlech Komise, které patřičně zohledňují vyhodnocení hrozeb a důkazy o nedovolených činnostech jdoucích proti zájmům Komise;

               4)

               zajišťování pohotovostní služby pro útvary a zaměstnance Komise a v souvislosti s veškerými problémy, pokud jde o ochranu a bezpečnost, 24 hodin denně 7 dní v týdnu;

               5)

               provádění bezpečnostních opatření zaměřených na omezení bezpečnostních rizik a chod odpovídajícího komunikačního a informačního systému tak, aby byly pokryty jeho provozní potřeby, zejména pokud jde o kontroly fyzického přístupu, správu bezpečnostních oprávnění a nakládání s citlivými informacemi či utajovanými informacemi EU;

               6)

               zvyšování povědomí o všech záležitostech spojených s bezpečností v Komisi, pořádání manévrů a cvičení a zajišťování školení a poradenství, tak aby byla podporována kultura bezpečnosti a mezi personálem byl dostatek osob náležitě vyškolených v otázkách bezpečnosti.

         2.   Aniž by byly dotčeny pravomoci a povinnosti jiných útvarů Komise, zajišťuje Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost externí kontakty:

               1)

               s bezpečnostními útvary ostatních orgánů, institucí a jiných subjektů Unie, s nimiž komunikuje o záležitostech spojených s bezpečností osob, majetku a informací v Komisi;

               2)

               s útvary členských států, třetích zemí a mezinárodních organizací a subjektů odpovědnými za bezpečnost, zpravodajství a vyhodnocování hrozeb (včetně vnitrostátních bezpečnostních orgánů), s nimiž komunikuje o záležitostech, jež se dotýkají bezpečnosti osob, majetku a informací v Komisi;

               3)

               s policejními a jinými tísňovými útvary, s nimiž komunikuje o všech rutinních a urgentních problémech, které se dotýkají bezpečnosti Komise;

               4)

               s bezpečnostními útvary ostatních orgánů, institucí a jiných subjektů Unie, členských států a třetích zemí, pokud jde o reakce na kybernetické útoky s potenciálním dopadem na bezpečnost v Komisi;

               5)

               v souvislosti s přijímáním, vyhodnocováním a šířením zpravodajských informací o hrozbách, jež plynou z teroristických či špionážních aktivit a dotýkají se bezpečnosti v Komisi;

               6)

               ohledně záležitostí souvisejících s utajovanými informacemi, jak je blíže popsáno v rozhodnutí Komise (EU, Euratom) 2015/444 (14).

         3.   Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost odpovídá za bezpečné předávání informací podle tohoto článku, včetně předávání osobních údajů.
   Článek 19
   Skupina odborníků pro bezpečnost v Komisi (ComSEG)
   V Komisi se zřídí skupina odborníků pro bezpečnost, která bude ze svého pověření poskytovat Komisi v příslušných případech poradenství ve věcech souvisejících s její interní bezpečnostní politikou, a zejména s ochranou utajovaných informací EU.
   Článek 20
   Místní bezpečnostní úředníci
   1.   Každý útvar nebo kabinet Komise jmenuje místního bezpečnostního úředníka (LSO), který bude hlavní styčnou osobou pro komunikaci mezi jeho útvarem a Generálním ředitelstvím pro lidské zdroje a bezpečnost ohledně všech záležitostí souvisejících s bezpečností v Komisi. V příslušných případech lze jmenovat jednoho či více zástupců LSO. Místním bezpečnostním úředníkem je úředník nebo dočasný zaměstnanec.
   2.   Jakožto hlavní kontaktní osoba pro otázky bezpečnosti ve svém útvaru či kabinetu podává místní bezpečnostní úředník Generálnímu ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost a svým nadřízeným pravidelné zprávy o bezpečnostních záležitostech, jež se v Komisi týkají jeho útvaru, a neprodleně je informuje o případných bezpečnostních incidentech, včetně incidentů, při nichž mohlo dojít k ohrožení utajovaných informací EU nebo citlivých neutajovaných informací.
   3.   V případě záležitostí souvisejících s bezpečností komunikačních a informačních systémů spolupracuje místní bezpečnostní úředník s úředníkem pro bezpečnost informatiky na místní úrovni (LISO), jenž působí v tomtéž útvaru Komise a jehož úkoly a povinnosti jsou stanoveny v rozhodnutí K(2006) 3602.
   4.   Podílí se na školicích a osvětových akcích v oblasti bezpečnosti zaměřených na konkrétní potřeby zaměstnanců, smluvních dodavatelů nebo jiných fyzických osob, jež pracují pod vedením téhož útvaru Komise.
   5.   V případě závažných či bezprostředních bezpečnostních rizik nebo mimořádných situací mohou být místnímu bezpečnostnímu úředníkovi na žádost Generálního ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost svěřeny konkrétní úkoly. Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost o těchto konkrétních úkolech informuje generálního ředitele nebo ředitele pro lidské zdroje místního generálního ředitelství předmětného LSO.
   6.   Povinnostmi místního bezpečnostního úředníka nejsou dotčeny úkoly ani povinnosti svěřené úředníkům pro bezpečnost informatiky na místní úrovni, úředníkům odpovědným za zdraví a bezpečnost, vedoucím registrů nebo jakýmkoli jiným osobám ve funkcích spojených s povinnostmi v oblasti bezpečnosti či ochrany. Místní bezpečnostní úředník s těmito osobami spolupracuje, aby byl zajištěn soustavný a jednotný přístup k bezpečnosti a účinný tok informací o záležitostech souvisejících s bezpečností v Komisi.
   7.   Místní bezpečnostní úředník informuje své přímé nadřízené a zároveň může přímo kontaktovat svého generálního ředitele nebo vedoucího útvaru. Je držitelem bezpečnostního oprávnění pro přístup k utajovaným informacím EU, a to nejméně pro stupeň SECRET UE/EU SECRET.
   8.   Aby se podpořila výměna informací a osvědčených postupů, pořádá Generální ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost alespoň dvakrát do roka konferenci LSO. Účast místních bezpečnostních úředníků na této konferenci je povinná.
   KAPITOLA 5

      PROVÁDĚNÍ

   Článek 21
   Prováděcí pravidla a bezpečnostní upozornění
   1.   Na přijetí prováděcích pravidel k tomuto rozhodnutí, je-li to zapotřebí, se v plném souladu s vnitřním jednacím řádem vztahuje zvláštní rozhodnutí Komise o zmocnění určené členovi Komise, který je odpovědný za bezpečnostní záležitosti.
   2.   Po svém zmocnění prostřednictvím výše uvedeného rozhodnutí Komise může člen Komise odpovědný za bezpečnostní záležitosti vypracovávat bezpečnostní upozornění, v nichž stanoví bezpečnostní pokyny a osvědčené postupy v působnosti tohoto rozhodnutí a jeho prováděcích pravidel.
   3.   Úkoly zmiňované v prvním a druhém odstavci tohoto článku může Komise plně v souladu s vnitřním jednacím řádem přenést na generálního ředitele pro lidské zdroje a bezpečnost prostřednictvím zvláštního rozhodnutí o přenesení pravomoci.
   KAPITOLA 6

      RŮZNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ

   Článek 22
   Zpracovávání osobních údajů
   1.   Osobní údaje potřebné pro provádění tohoto rozhodnutí zpracovává Komise v souladu s nařízením (ES) č. 45/2001.
   2.   Bez ohledu na opatření, která již byla v době přijetí tohoto rozhodnutí zavedena a oznámena evropskému inspektorovi ochrany údajů (15), platí, že veškerá opatření podle tohoto rozhodnutí, jež jsou spojena se zpracováváním osobních údajů, jako jsou údaje z protokolů o příchodech a odchodech, ze záznamů uzavřených televizních okruhů či ze záznamů telefonních hovorů s pohotovostní službou nebo dispečinky, a jiných podobných údajů, které jsou zapotřebí z důvodů bezpečnosti nebo reakce na krize, se musí řídit prováděcími pravidly v souladu s článkem 21, jež pro subjekty údajů stanoví náležité záruky.
   3.   Za bezpečnost veškerého zpracovávání osobních údajů v rámci tohoto rozhodnutí odpovídá generální ředitel Generálního ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost.
   4.   Zmiňované prováděcí předpisy a postupy se přijmou v souladu s nařízením (ES) č. 45/2001 poté, co bude konzultován inspektor ochrany údajů a evropský inspektor ochrany údajů.
   Článek 23
   Transparentnost
   Na toto rozhodnutí a jeho prováděcí pravidla se upozorní zaměstnanci Komise a všichni ti, na které se vztahuje.
   Článek 24
   Zrušení předchozích rozhodnutí
   Rozhodnutí K(94) 2129 se zrušuje.
   Článek 25
   Vstup v platnost
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 13. března 2015.

            Za Komisi

            předseda

         Jean-Claude JUNCKER

      (1)  Viz „Arrangement entre le Gouvernement belge et le Parlement européen, le Conseil, la Commission, le Comité économique et social européen, le Comité des régions, la Banque européenne d'investissement en matière de sécurité“ ze dne 31. prosince 2004, „Accord de sécurité signé entre la Commission et le Gouvernement luxembourgeois“ ze dne 20. ledna 2007 a „Accordo tra il Governo italiano e la Commissione europea dell'energia atomica (Euratom) per l'istituzione di un Centro comune di ricerche nucleari di competenza generale“ ze dne 22. července 1959.

      (2)  DPO-914.2, DPO-93.7, DPO-153.3, DPO-870.3, DPO-2831.2, DPO-1162.4, DPO-151.3, DPO-3302.1, DPO-508.6, DPO-2638.3, DPO-544.2, DPO-498.2, DPO-2692.2, DPO-2823.2.

      (3)  Rozhodnutí Komise K(94) 2129 ze dne 8. září 1994 o úkolech bezpečnostní kanceláře.

      (4)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 8, 12.1.2001, s. 1).

      (5)  Nařízení Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 ze dne 29. února 1968, kterým se stanoví služební řád úředníků Evropských společenství a pracovní řád ostatních zaměstnanců těchto Společenství a kterým se zavádějí zvláštní opatření dočasně použitelná na úředníky Komise (Úř. věst. L 56, 4.3.1968, s. 1).

      (6)  Rozhodnutí vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku ze dne 19. dubna 2013 o bezpečnostních pravidlech pro Evropskou službu pro vnější činnost (Úř. věst. C 190, 29.6.2013, s. 1).

      (7)  Rozhodnutí Komise 2002/47/ES, ESUO, Euratom ze dne 23. ledna 2002 o doplnění jejího jednacího řádu (Úř. věst. L 21, 24.1.2002, s. 23), kterým se připojují ustanovení o správě dokumentů.

      (8)  Rozhodnutí Komise 2004/563/ES, Euratom ze dne 7. července 2004, kterým se mění jednací řád Komise (Úř. věst. L 251, 27.7.2004, s. 9), kterým se připojují ustanovení o elektronických a digitálních dokumentech.

      (9)  K(2006) 1623 ze dne 21. dubna 2006 o zavedení harmonizované politiky v oblasti ochrany zdraví a bezpečnosti při práci pro všechny zaměstnance Evropské komise.

      (10)  K(2006) 3602 ze dne 16. srpna 2006 o bezpečnosti informačních systémů užívaných v Evropské komisi.

      (11)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, 23.11.1995, s. 31).

      (12)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, 31.5.2001, s. 43).

      (13)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 883/2013 ze dne 11. září 2013 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) a o zrušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 a nařízení Rady (Euratom) č. 1074/1999 (Úř. věst. L 248, 18.9.2013, s. 1).

      (14)  Rozhodnutí Komise (EU, Euratom) 2015/444 ze dne 13. března 2015 o bezpečnostních pravidlech na ochranu utajovaných informací EU (viz strana 53 v tomto čísle Úředního věstníku).

      (15)  DPO-914.2, DPO-93.7, DPO-153.3, DPO-870.3, DPO-2831.2, DPO-1162.4, DPO-151.3, DPO-3302.1, DPO-508.6, DPO-2638.3, DPO-544.2, DPO-498.2, DPO-2692.2, DPO-2823.2.


title: Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/644 ze dne 15. dubna 2015 o uvolnění prostředků z Evropského fondu pro přizpůsobení se globalizaci (žádost EGF/2014/018 GR/Attica: vysílání, Řecko)

text:
               24.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 106/29

         ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) 2015/644
   ze dne 15. dubna 2015
   o uvolnění prostředků z Evropského fondu pro přizpůsobení se globalizaci (žádost EGF/2014/018 GR/Attica: vysílání, Řecko)
   EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1309/2013 ze dne 17. prosince 2013 o Evropském fondu pro přizpůsobení se globalizaci (2014–2020) a o zrušení nařízení (ES) č. 1927/2006 (1), a zejména na čl. 15 odst. 4 tohoto nařízení,
   s ohledem na interinstitucionální dohodu ze dne 2. prosince 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení (2), a zejména na bod 13 uvedené dohody,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Evropský fond pro přizpůsobení se globalizaci (dále jen „EFG“) byl zřízen za účelem poskytování podpory pracovníkům, kteří byli propuštěni nebo osobám samostatně výdělečně činným, které přestaly vykonávat svou činnost v důsledku významných změn ve struktuře světového obchodu způsobených globalizací, v důsledku pokračující celosvětové finanční a hospodářské krize, na kterou bylo zaměřeno nařízení (ES) č. 546/2009 (3), nebo v důsledku nové celosvětové finanční a hospodářské krize, a za účelem pomoci při jejich opětovném začleňování na trh práce.

               (2)

               Článek 12 nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 (4) umožňuje uvolnit z EFG maximální roční částku 150 milionů EUR ročně (v cenách roku 2011).

               (3)

               Řecko podalo dne 4. září 2014 žádost o uvolnění prostředků z EFG v souvislosti s propuštěním pracovníků z 16 podniků působících v rámci oddílu 60 klasifikace NACE Revize 2 (Tvorba programů a vysílání (5)) v regionu úrovně NUTS 2 Attica (EL 30) v Řecku a doplnilo ji o další informace podle čl. 8 odst. 3 nařízení (EU) č. 1309/2013. Tato žádost splňuje požadavky na stanovení finančního příspěvku z EFG podle článku 13 nařízení (EU) č. 1309/2013.

               (4)

               V souvislosti s žádostí podanou Řeckem by proto měly být z EFG uvolněny prostředky na finanční příspěvek ve výši 5 046 000 EUR,

         PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   V rámci souhrnného rozpočtu Evropské unie na rozpočtový rok 2015 se z Evropského fondu pro přizpůsobení se globalizaci uvolňuje částka ve výši 5 046 000 EUR v prostředcích na závazky a platby.
   Článek 2
   Toto rozhodnutí bude vyhlášeno v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 15. dubna 2015.

            Za Evropský parlament

            předseda

         M. SCHULZ

            Za Radu

            předsedkyně

         Z. KALNIŅA-LUKAŠEVICA

      (1)  Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 855.

      (2)  Úř. věst. C 373, 20.12.2013, s. 1.

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 546/2009 ze dne 18. června 2009, kterým se mění nařízení (ES) č. 1927/2006 o zřízení Evropského fondu pro přizpůsobení se globalizaci (Úř. věst. L 167, 29.6.2009, s. 26).

      (4)  Nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 ze dne 2. prosince 2013, kterým se stanoví víceletý finanční rámec na období 2014–2020 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 884).

      (5)  Nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 1893/2006 ze dne 20. prosince 2006, kterým se zavádí statistická klasifikace ekonomických činností NACE Revize 2 a kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 3037/90 a některá nařízení ES o specifických statistických oblastech (Úř. věst. L 393, 30.12.2006, s. 1).


title: Rozhodnutí rady ze dne 8. prosince 1994, kterým se jménem Společenství přijímají přílohy E.7 a F.4 k Mezinárodní úmluvě o zjednodušení a sladění celních režimů

text:
Důležité právní upozornění

|

31994D0798

Úřední věstník L 331 , 21/12/1994 S. 0011 - 0021 Finské zvláštní vydání: Kapitola 2 Svazek 16 S. 0059  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 2 Svazek 16 S. 0059

		Rozhodnutí Radyze dne 8. prosince 1994,kterým se jménem Společenství přijímají přílohy E.7 a F.4 k Mezinárodní úmluvě o zjednodušení a sladění celních režimů(94/798/ES)RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy, ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou,s ohledem na návrh Komise,vzhledem k tomu, že rozhodnutím Rady 75/1999/EHS [1] přijalo Společenství Mezinárodní úmluvu o zjednodušení a sladění celních režimů (Kjótskou úmluvu);vzhledem k tomu, že Společenství může přijmout přílohy uvedené úmluvy, které se týkají bezcelní výměny zboží a celních formalit ohledně poštovní přepravy;vzhledem k tomu, že je však vhodné, aby toto přijetí bylo doprovázeno jistými výhradami, které berou ohled na zvláštní požadavky celní unie a celní právní předpisy Společenství,ROZHODLA TAKTO:Článek 1Přílohy Mezinárodní úmluvy o zjednodušení a sladění celních režimů uvedené dále se přijímají jménem Společenství s výhradami, které jsou v nich uvedeny:- příloha E.7 o bezcelní výměně zboží s obecnou výhradou a výhradami ohledně norem 3, 9 a 20 a doporučených praxí 11, 13, 16, 17 a 25,- příloha F.4 o celních formalitách ohledně poštovní přepravy s obecnou výhradou ohledně norem 19 a 26 a doporučených praxí 23, 24 a 25.Znění příloh E.7 a F.4 úmluvy jsou uvedena v daném pořadí v přílohách I a II tohoto rozhodnutí, které obsahují jako dodatky odpovídající výhrady Společenství.Článek 2Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu, která je zmocněna oznámit generálnímu tajemníkovi Rady pro celní spolupráci, že Společenství přijalo přílohy uvedené v článku 1 s výhradami uvedenými v tomtéž článku.V Bruselu dne 8. prosince 1994.Za RadupředsedaG. Rexrodt[1] Úř. věst. L 100, 21.4.1975, s. 1.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IPŘÍLOHA E.7o bezcelní výměně zbožíÚVODVnitrostátní právní předpisy většiny zemí obsahují ustanovení o tom, že zboží, které bylo zpracováno za účelem získání produktů určených pro vývoz, nepodléhá clu a poplatkům.Režim drawback a dočasné použití k aktivnímu zušlechťovacímu styku umožňují vrácení nebo podmíněné osvobození od platby dovozních cel a poplatků u zahraničního zboží, které bylo použito k získání vyvážených produktů.V případě režimu bezcelní výměny zboží, který je předmětem této přílohy, spočívá použitá metoda v udělení osvobození od dovozních cel a poplatků pro zboží, jež je rovnocenné zboží, které bylo ve volném oběhu a které bylo zpracováno za účelem získání produktů, které jsou vyvezeny z celního území.Poskytnutí uvedeného režimu však může podléhat podmínce, že dovoz zboží, jež je rovnocenné zboží, které je obsaženo v dříve vyvezených produktech, je příslušnými orgány považován za příznivý pro národní hospodářství.Pokud jde o produkty vyrobené ze zboží osvobozeného od dovozních cel a poplatků, mohou být dodány na vnitřní trh. V případě, že by byly vyvezeny, bylo by možné znovu požádat o výhodu režimu bezcelní výměny zboží.DEFINICEPro účely této přílohy se:a) "režimem bezcelní výměny zboží" rozumí celní režim, který umožňuje dovážet zboží osvobozené od dovozních cel a poplatků, jež je rovnocenné (tj. stejné, pokud jde o druh, jakost a technické vlastnosti) zboží, které bylo ve volném oběhu a které bylo použito k získání produktů dříve nepochybně vyvezených;b) "dovozním clem a poplatky" rozumějí cla a veškeré další dávky, daně, poplatky či jiné odvody, které se vybírají z dovozu zboží nebo v souvislosti s ním, nezahrnují však poplatky a odvody, jejichž výše je omezena výší přibližných nákladů vynaložených na poskytnuté služby;c) "osobou" rozumí fyzická nebo právnická osoba, není-li stanoveno jinak.ZÁSADA1. NormaRežim bezcelní výměny zboží se řídí ustanoveními této přílohy.OBLAST POUŽITÍ2. NormaVnitrostátní právní předpisy uvedou okolnosti, za nichž může být udělen režim bezcelní výměny zboží, a upřesní podmínky, které musejí být splněny, aby bylo možné využívat tohoto režimu.Poznámky(1) Okolnosti, za kterých je povolen režim bezcelní výměny zboží, mohou být upřesněny buďobecně, nebo podrobně, nebo kombinací obou možností.(2) Výhoda režimu může podléhat podmínce, že dovoz zboží, jež je rovnocenné zboží, které je obsaženo v dříve vyvezených produktech, je příslušnými orgány považován za příznivý pro národní hospodářství.(3) Výhoda režimu může být vyhrazena pro osoby usazené na celním území.3. NormaDovoz zboží, jež je rovnocenné zboží, které bylo ve volném oběhu a které bylo obsaženo v dříve vyvezených produktech, je úplně osvobozen od dovozních cel a poplatků, s výhradou jakýchkoli cel nebo poplatků vrácených nebo prominutých při vývozu produktů.Poznámky(1) Osvobození od dovozních cel a poplatků může být uděleno surovinám a polotovarům, jakož i částem a součástem, které jsou rovnocenné částem a součástem zahrnutým bez dalšího zpracování do vyvážených produktů.(2) Se zbožím jako katalyzátory a urychlovače nebo zpomalovače chemických reakcí, které je použito k získání produktů, které mají být vyvezeny s nárokem na bezcelní výměnu zboží, a které úplně nebo částečně během svého použití zmizí, aniž by bylo skutečně obsaženo v produktech, které mají být vyvezeny, může být zacházeno jako se zbožím, které bylo použito k získání uvedených produktů, a může mu být uděleno stejné osvobození od dovozních cel a poplatků. Toto osvobození se však obvykle nevztahuje na výrobní pomůcky, jako jsou např. maziva.4. Doporučený postupVýhoda režimu bezcelní výměny zboží by neměla být odmítnuta pouze z důvodu, že produkty jsou vyváženy do místa určení stanovené země.5. NormaVnitrostátní právní předpisy stanoví kategorie osob, které mohou získat povolení k bezcelní výměně zboží.PoznámkaDržitelem povolení k bezcelní výměně zboží může být vývozce, výrobce nebo majitel vyvážených produktů.6. NormaVýhoda režimu bezcelní výměny zboží musí být poskytnuta pro zboží, u něhož lze zjistit jeho použití k získání vyváženého produktu.PoznámkaS cílem zjistit, zda bylo zboží použito k získání vyváženého produktu, mohou celní orgány provést kontrolu výrobních operací nebo mohou použít účetní záznamy výrobce vyvážených produktů.VÝVOZ PRODUKTŮ S NÁROKEM NA BEZCELNÍ VÝMĚNU ZBOŽÍ(a) Formality, které mají být splněny před vývozem produktů7. NormaVnitrostátní právní předpisy uvedou okolnosti, za nichž je režim bezcelní výměny zboží podmíněn předchozím povolením, a určí orgány zmocněné vydávat uvedené povolení.8. Doporučená praxeOsobám, které provádějí rozsáhlé a nepřetržité operace, které jsou spojeny s bezcelní výměnou zboží, by mělo být uděleno všeobecné povolení vztahující se na uvedené operace.9. NormaDruh, jakost, technické vlastnosti a množství různého zboží ve volném oběhu, které je obsaženo v produktech, které mají být vyvezeny s nárokem na bezcelní výměnu zboží, stanoví příslušné orgány na základě skutečných podmínek, za kterých byly tyto produkty získány.10. Doporučená praxePři stanovení množství různého zboží obsaženého v produktech, které mají být vyvezeny s nárokem na bezcelní výměnu zboží, by měly příslušné orgány přihlédnout ke ztrátám a k opětovně nevyužitelnému odpadu z výroby uvedených produktů.11. Doporučená praxePokud mají produkty, které mají být vyvezeny s nárokem na bezcelní výměnu zboží, dostatečně stálé vlastnosti a jsou získány za jasně definovaných technických podmínek, měly by příslušné orgány paušálně stanovit množství pro různé zboží, které je obsaženo v produktech, které mají být vyvezeny.(b) Vývozní prohlášení s nárokem na bezcelní výměnu zboží12. NormaVnitrostátní právní předpisy stanoví podmínky, za kterých musí být produkty, které mají být vyvezeny s nárokem na bezcelní výměnu zboží, předloženy na příslušném celním úřadu a za kterých musí být předmětem prohlášení o zboží (vývozní).PoznámkaVnitrostátní právní předpisy mohou stanovit, že prohlášení o zboží vystavené při vývozu produktů musí obsahovat nezbytné údaje, aby bylo celním orgánům umožněno stanovit množství různého zboží, pro která bude žádáno o osvobození od dovozních cel a poplatků.13. Doporučená praxePokud příslušné orgány nejsou schopny vydat rozhodnutí ohledně žádosti o povolení bezcelní výměny zboží, mělo by být deklarantovi povoleno dotyčné produkty bezodkladně vyvézt s výhradou, že jsou splněny stanovené podmínky a aniž je dotčeno konečné rozhodnutí.14. Doporučená praxeVnitrostátní formuláře používané pro vývoz produktů s nárokem na bezcelní výměnu zboží by měly být sladěny s prohlášením o zboží (vývozním).(c) Prohlídka vyvážených produktů s nárokem na bezcelní výměnu zboží15. Doporučená praxeNa žádost deklaranta a z důvodů, které celní orgány považují za závažné, by měly celní orgány v mezích možností umožnit, aby byly produkty, které mají být vyvezeny s nárokem na bezcelní výměnu zboží, ověřovány v prostorách zúčastněné osoby, přičemž výdaje, které z toho vyplývají, uhradí deklarant.(d) Povolená místa určení produktů vyvážených s nárokem na bezcelní výměnu zboží16. Doporučená praxeMělo by být povoleno, aby produkty vyvážené s nárokem na bezcelní výměnu zboží mohly být propuštěny do svobodných celních přístavů nebo svobodných celních pásem.17. Doporučená praxeMělo by být povoleno, aby produkty vyvážené s nárokem na bezcelní výměnu zboží mohly být uskladněny v celním skladu za účelem jejich následného vývozu.e) Osvědčení o vývozu s nárokem na bezcelní výměnu zboží18. NormaPokud byly produkty vyvezeny s nárokem na bezcelní výměnu zboží, vydají celní orgány deklarantovi doklad, které mu umožní doložit jeho nárok dovézt zboží osvobozené od dovozních cel a poplatků, jež je rovnocenné zboží, které bylo ve volném oběhu a které bylo obsaženo v uvedených produktech.PoznámkaDokladem vydaným deklarantovi může být celním orgánem náležitě ověřená kopie vývozního prohlášení s nárokem na bezcelní výměnu zboží nebo to může být doklad vystavený na odpovídajícím formuláři.DOVOZ ZBOŽÍ19. NormaVnitrostátní právní předpisy stanoví podmínky, za kterých má být zboží, které může být osvobozeno od dovozních cel a poplatků podle režimu bezcelní výměny zboží, předloženo na příslušném celním úřadě a být předmětem prohlášení o zboží.PoznámkaVnitrostátní právní předpisy mohou stanovit, že prohlášení o zboží musí obsahovat nezbytné údaje, aby bylo možné udělit osvobození od dovozních cel a poplatků a že doklad vydaný nebo doklady vydané celními orgány musejí být předloženy spolu s tímto prohlášením.20. NormaPříslušné orgány stanoví s přihlédnutím k potřebám obchodu lhůtu pro dovoz zboží, které může být osvobozeno od dovozních cel a poplatků.21. NormaMusí být umožněno, aby zboží, které může být osvobozeno od dovozních cel a poplatků, bylo dovezeno přes jiný celní úřad, než přes který byly produkty vyvezeny.22. NormaMusí být umožněno, aby zboží, které může být osvobozeno od dovozních cel a poplatků, bylo dovezeno v jedné nebo více zásilkách.23. NormaMusí být umožněno, aby zboží, na které se vztahuje více dokladů potvrzujících nárok na dovoz v režimu bezcelní výměny zboží, bylo dovezeno v jedné zásilce.24. NormaMusí být umožněno, aby zboží, které může být osvobozeno od dovozních cel a poplatků, bylo dovezeno z jiné země, než do které byly produkty vyvezeny.25. Doporučená praxeMělo by být umožněno, aby zboží, které může být osvobozeno od dovozních cel a poplatků, bylo dovezeno jinou osobou, než je vývozce produktů, za podmínek stanovených celními orgány.26. Doporučená praxeNa žádost deklaranta a z důvodů, které celní orgány považují za závažné, by měly celní orgány v mezích možností umožnit, aby byly produkty, které mají být vyvezeny s nárokem na bezcelní výměnu zboží, ověřovány v prostorách zúčastněné osoby, přičemž výdaje, které z toho vyplývají, uhradí deklarant.27. NormaVnitrostátní právní předpisy stanoví platné celní zacházení, pokud produkty, které byly vyvezeny s nárokem na bezcelní výměnu zboží, jsou dovezeny zpět.INFORMACE O REŽIMU BEZCELNÍ VÝMĚNY ZBOŽÍ28. NormaCelní orgány jsou povinny zajistit, aby všechny důležité informace ohledně režimu bezcelní výměny zboží byly volně přístupné každému, kdo o ně projeví zájem.--------------------------------------------------PŘÍLOHA IIPŘÍLOHA F.4O celních formalitách ohledně poštovní přepravyÚVODPošta byla vždy jedním z nejrozšířenějších prostředků, jak posílat nejen pozdravy a informace, ale i dárky a jiné zboží od jedné osoby ke druhé.Celní orgány jsou nutně zapojeny do mezinárodní celní přepravy, protože stejně jako v případě zboží dováženého a vyváženého jinými prostředky musejí zajišťovat vybírání patřičných cel a poplatků, prosazovat vývozní a dovozní zákazy a omezení a obecně zajišťovat dodržování zákonů a nařízení, za jejichž prosazování jsou zodpovědné.V důsledku zvláštní povahy poštovní přepravy jsou však celní formality týkající se zásilek přepravovaných poštou poněkud odlišné od formalit používaných v případě zboží přepravovaného jiným prostředky. Zatímco jednotlivé poštovní zásilky mají omezenou velikost, jejich počty jsou mimořádně veliké a nemá-li docházet k příliš velkým zpožděním, jsou třeba zvláštní správní opatření. Tato opatření jsou možná vzhledem ke skutečnosti, že prakticky ve všech zemích jsou poštovní služby zajišťovány státní správou nebo státními orgány a že dva státní orgány zapojené do poštovní přepravy, totiž pošta a celní orgány, spolu velmi úzce spolupracují.Kromě této úzké spolupráce mezi celními orgány a poštou na vnitrostátní úrovni, existuje úzká spolupráce mezi Světovou poštovní unií (mezinárodní organizací, jejíž pravidla a nařízení upravují poštovní přepravu) a Radou. Tyto dvě mezinárodní organizace např. zřídily kontaktní výbor, v němž se scházejí poštovní experti, aby jednali a hledali mezinárodně přijatelná řešení problémů, které nelze řešit na vnitrostátní nebo dvoustranné úrovni.DEFINICEPro účely této přílohy se:a) "poštovními zásilkami" rozumějí listovní zásilky a poštovní balíky;b) "listovními zásilkami" rozumějí dopisy, pohlednice, tiskoviny, literatura pro nevidomé a malé balíčky označené v platných aktech Světové poštovní unie jako listovní zásilky.PoznámkaPodle aktů Světové poštovní unie musejí být některé listovní zásilky doprovázeny formulářem celního prohlášení C 1 nebo C 2/CP 3;c) "poštovními balíky" rozumějí zásilky označené v platných aktech Světové poštovní unie jako poštovní balíky.PoznámkaPodle aktů Světové poštovní unie musejí být poštovní balíky doprovázeny formulářem celního prohlášení C 2/CP 3;d) "Světovou poštovní unií" rozumí mezivládní organizace založená v roce 1874 Bernskou smlouvou jako Všeobecná poštovní unie, která se v roce 1878 přejmenovala na Světovou poštovní unii (SPU) a která je od roku 1945 specializovanou agenturou OSN (se sídlem v Bernu);e) "dovozním clem a poplatky" se rozumějí cla a veškeré další dávky, daně, poplatky či jiné odvody, které se vybírají z dovozu zboží nebo v souvislosti s ním, nezahrnují však poplatky a odvody, jejichž výše je omezena výší přibližných nákladů vynaložených na poskytnuté služby;f) "vývozním clem a poplatky" se rozumějí cla a veškeré další dávky, daně, poplatky či jiné odvody, které se vybírají při vývozu zboží nebo v souvislosti s ním, nezahrnují však poplatky a odvody, jejichž výše je omezena výší přibližných nákladů vynaložených na poskytnuté služby;g) "prohlášením o zboží" rozumí prohlášení učiněné na formuláři předepsaném celními orgány, ve kterém zúčastněné osoby uvádějí celní režim, který má být použit, a údaje, jejichž prohlášení celní orgány požadují pro použití tohoto režimu;h) "propuštěním" rozumí splnění nezbytných celních formalit, aby bylo dovážené zboží propuštěno pro domácí spotřebu nebo propuštěno do jiného celního režimu;ij) "odbavením pro domácí spotřebu" rozumí celní režim, podle kterého může dovážené zboží natrvalo zůstat na celním území. Tento režim zahrnuje platbu splatného dovozního cla a poplatků a splnění všech nezbytných celních formalit;k) "prohlídkou poštovních zásilek" rozumí fyzická inspekce zboží v poštovních zásilkách celními orgány za účelem zjištění jeho povahy, původu, stavu, množství a hodnoty;l) "zbožím ve volném oběhu" rozumí zboží, které může být odbaveno bez celních omezení;m) "celní kontrolou" rozumí opatření přijatá za účelem zajištění dodržování zákonů a nařízení, za jejichž prosazování jsou celní orgány zodpovědné;n) "vydáním" rozumí krok celních orgánů, kterým celní orgány povolují, aby propuštěné zboží bylo vydáno dotyčné osobě;o) "osobou" rozumí jak fyzická, tak právnická osoba, není-li stanoveno jinak.ZÁSADY1. NormaCelní formality ohledně poštovních zásilek se řídí ustanoveními této přílohy.2. NormaVnitrostátní právní předpisy upřesní podmínky, které mají být vyplněny, a formality, které mají být splněny ohledně poštovních zásilek.3. NormaPropuštění poštovních zásilek musí být prováděno co nejrychleji a celní kontrola se musí omezovat na minimum nezbytné pro zajištění dodržování zákonů a nařízení, za jejichž prosazování jsou celní orgány zodpovědné.VZTAHY MEZ CELNÍMI A POŠTOVNÍMI ORGÁNY4. NormaVnitrostátní právní předpisy upřesní zodpovědnost a příslušné povinnosti celních a poštovních orgánů v souvislosti s celním zacházením s poštovními zásilkami.Poznámky(1) Poštovní orgány mají jisté povinnosti a zodpovědnost, které vyplývají přímo z aktů Světové poštovní unie. Jiná zodpovědnost a povinnosti poštovních orgánů, jakož i zodpovědnost a povinnosti celních orgánů, mohou být stanoveny vzájemnou dohodou těchto dvou orgánů.(2) Poštovní orgány jsou obvykle zodpovědné za přepravu, skladování a předložení poštovních zásilek celním orgánům, a na žádost celních orgánů mohou zásilky otevřít za účelem celní kontroly. V některých zemích jsou však doprava, skladování a předkládání poštovních zásilek celním orgánům prováděny na základě dohody nikoli poštovními orgány, ale orgány železniční dopravy nebo jinými schválenými orgány. Takováto praktická ujednání by znamenala, že v těchto zemích by za některé z těchto povinností mohl být zodpovědný schválený podnik.(3) Aniž by přijímaly zodpovědnost za správnost celního prohlášení (např. formulář C 2/CP 3), poštovní orgány odesílající země v zásadě kontrolují, zda je v zásilce přítomno celní prohlášení, a podle možnosti podnikají kroky, aby tato prohlášení byla správně vyplněna a aby byla úplná. Je-li celní prohlášení zřejmě neúplné, poštovní orgány upozorní odesílatele na příslušné celní předpisy a mohou odmítnou dotyčnou zásilku přijmout.Sestává-li zásilka z několika částí, zejména v případě obchodních zásilek, poštovní orgány obvykle upozorní odesílatele na nutnost přiložení samostatného dokladu (např. osvědčení o původu) ke každé části.5. NormaCelní orgány, případně se souhlasem poštovních orgánů, určí celní úřad nebo jiná místa, na kterých mají být poštovní zásilky propuštěny.Poznámky(1) Mohou být zřízeny společné úřady na celním úřadu nebo na poště nebo celní úředníci mohou být trvale nebo několik hodin denně přiděleni na pošty. Za posledně jmenovaných okolností mohou poštovní orgány poskytnout celním orgánům kancelářské prostory.(2) Celní úřady mohou být zřízeny při výměnných poštách, což jsou pošty mající za úkol výměnu poštovních zásilek s příslušnými zahraničními poštovními orgány.VÝVOZ POŠTOVNÍCH ZÁSILEKa) Celní status zboží6. NormaVývoz zboží v poštovních zásilkách je povolen bez ohledu na to, zda je zboží ve volném oběhu nebo zda je v celním režimu jako např. uskladnění v celním skladu nebo dočasné použití, za předpokladu, že je-li zboží v celním režimu, jsou dodrženy všechny formality stanovené pro tento režim.PoznámkaVývoz některých druhů zboží poštou, včetně narkotik, výbušnin, hořlavých a jiných nebezpečných látek, je přísně regulován a v mnoha případech je akty Světové poštovní unie zakázán.b) Předložení poštovních zásilek celním orgánům7. NormaCelní orgány stanoví, které poštovní zásilky jim musejí být při vývozu předloženy k celní kontrole.PoznámkaV rámci tzv. systému "propuštění na základě dokladů" používaného v některých zemích pro poštovní balíky se na prvním místě celnímu orgánu překládají pouze doklady a nikoli samy zásilky; celní orgán potom poštovním orgánům sdělí, které zásilky musejí být předloženy k celní kontrole.8. Doporučená praxeCelní orgány by obecně neměly vyžadovat, aby poštovní zásilka byla při vývozu předložena k celní kontrole, ledaže obsahuje zboží, jehož vývoz musí být potvrzen, zboží, které podléhá vývoznímu zákazu nebo omezení nebo které podléhá vývoznímu clu nebo poplatkům, nebo zboží, jehož hodnota přesahuje částku stanovenou vnitrostátními právními předpisy, nebo ledaže je zboží vybráno k namátkové kontrole.Poznámky(1) Existují různé případy, kdy musí být vývoz zboží potvrzen, např. když je zboží vyváženo dočasně nebo když je dováženo v režimu drawback nebo po dočasném použití.(2) Vyvážené zboží může být propuštěno před nebo po podání na poštu. V zemích, kde obvyklý postup spočívá v propuštění před podáním na poštu, mohou celní orgány označit zásilky zvláštními razítky nebo nálepkami, zapečetit je nebo mohou povolit vývoz na průvodním dokladu, např. na průvodce (CP 2). V zemích, kde je zboží běžně propuštěno po podání na poštu, může být propuštění provedeno na výměnné poště nebo na jiné poště vybavené celními službami, přičemž v případě nutnosti je zboží takovéto poště předáno ke kontrole.(3) Zboží, které podléhá vývoznímu clu a poplatkům, je většinou propuštěno celními orgány před podáním na poštu, přičemž vývozní clo a poplatky jsou zaplaceny dříve, než je zboží předáno poštovním orgánům k vývozu. V některých zemích však poštovní orgány mohou vybírat vývozní clo a poplatky, přičemž účty jsou vyrovnány a platba provedena jako při dovozu.(c) Doklady9. Doporučená praxePři vývozu poštovních zásilek by nemělo být vyžadováno prohlášení o zboží, ledaže zásilka obsahuje zboží, jehož vývoz musí být potvrzen, zboží, které podléhá vývozním zákazům nebo omezením nebo které podléhá vývoznímu clu a poplatkům, nebo zboží, jehož hodnota přesahuje částku stanovenou vnitrostátními právními předpisy.(d) Prohlídka poštovních zásilek10. NormaCelní orgány neprohlížejí při vývozu soustavně všechny poštovní zásilky, ale omezují se na provádění náhodných nebo namátkových prohlídek.11. Doporučená praxeUplatní-li celní orgány právo provádět prohlídku vyvážených poštovních zásilek, měly by prohlídku provádět jen v takovém rozsahu, který považují za nezbytný pro zajištění dodržování zákonů a nařízení, za jejichž prosazování jsou zodpovědné.POŠTOVNÍ ZÁSILKY V TRANZITU12. NormaPoštovní zásilky nejsou předmětem celních formalit, když jsou dopravovány mezinárodní dopravou.DOVOZ POŠTOVNÍCH ZÁSILEK(a) Zboží, které může být přijato k dovozu13. NormaDovoz zboží v poštovních zásilkách se povoluje bez ohledu na to, zda je zboží určeno k odbavení pro domácí spotřebu nebo pro jiný celní režim.b) Předložení zboží celním orgánům14. NormaCelní orgány označí dovážené poštovní zásilky, které musejí být předloženy k celní kontrole.PoznámkaV rámci tzv. systému "propuštění na základě dokladů" v některých zemích pro poštovní balíky, se na prvním místě podávají celním orgánům pouze doklady a nikoli vlastní zásilky; celní orgány poté poštovním orgánů sdělí, které zásilky mají být předloženy k celní kontrole.15. Doporučená praxeCelní orgány by obecně neměly požadovat předložení těchto druhů dovážených poštovních zásilek:i) pohlednice a dopisy obsahující pouze osobní vzkazy;ii) literatura pro nevidomé;iii) tiskoviny nepodléhající dovoznímu clu a poplatkům.16. NormaPři předložení poštovní zásilky celním orgánům vyžadují tyto pouze takové doklady, které jsou nezbytné pro propuštění.Poznámky(1) Doklady mohou být různé podle povahy zásilky a jejího obsahu, hodnoty atd. Běžně zahrnují formulář celního prohlášení C 1 nebo C 2/CP 3, průvodku CP 2 v případě poštovních balíků a dále jakákoli potřebná osvědčení o původu, faktury atd.(2) K poslání formuláře celního prohlášení C 2/CP 3 lze použít různé způsoby. Formulář může být přiložen k průvodce, přilepen nebo přivázán k zásilce nebo může být v zásilce uzavřen, pokud to země určení vyžaduje. Některé dohodnuté úpravy také umožňují poslání formuláře odděleně od zásilky.17. NormaJe-li pro dovoz poštovních zásilek stanoven formulář celního prohlášení C 2/CP 3, nepožadují celní orgány více než jeden výtisk.(c) Propuštění proti formuláři celního prohlášení C 1 a C 2/CP 3 nebo proti prohlášení o zboží18. Doporučená praxeJsou-li v příslušném formuláři celního prohlášení C 1 nebo C 2/CP 3 a v podpůrných dokladech uvedeny všechny údaje požadované celními orgány, měly by být poštovní zásilky proti těmto dokladům propuštěny a nemělo by být vyžadováno žádné samostatné prohlášení o zboží s výjimkou obchodních zásilek, jejichž hodnota přesahuje částku stanovenou vnitrostátními právními předpisy, a s výjimkou zboží určeného k propuštění v jiném celním režimu, než je odbavení pro domácí spotřebu.19. NormaV případě, že má být zboží obsažené v poštovní zásilce propuštěno do jiného celního režimu, než je odbavení pro domácí spotřebu, musí být podáno prohlášení o zboží, a to na stanoveném formuláři a v počtu výtisků stanoveném pro příslušný celní režim, a musejí být splněny ostatní celní formality požadované pro tento režim.PoznámkaProhlášením o zboží může být vnitrostátním doklad nebo to může být mezinárodní doklad jako např. karnet ATA.20. NormaJe-li pro odbavení poštovních zásilek pro domácí spotřebu požadováno prohlášení o zboží, musí formulář tohoto prohlášení o zboží odpovídat předepsanému vzoru stanovenému příslušnými orgány a musejí být splněny ostatní formality požadované pro tento režim.Poznámky(1) Formulář prohlášení o zboží pro odbavení pro domácí spotřebu může být stejný jako formulář používaný pro dovoz jinými prostředky nebo to může být formulář speciálně navržený pro dovoz poštou.(2) Prohlášení o zboží může být vyplněno poštovním orgánem, adresátem nebo oprávněným zástupcem.d) Prohlídka poštovních zásilek21. NormaPoštovní orgány neprohlížejí soustavně všechny dovážené poštovní zásilky, ale omezují se na provádění namátkových prohlídek.22. Doporučená praxeUplatní-li celní orgány právo provádět prohlídku dovážených poštovních zásilek, měly by prohlídku provádět jen v takovém rozsahu, který považují za nezbytný pro dodržení zákonů a nařízení, za jejichž prosazování zodpovídají.(e) Vyměření a výběr dovozního cla a poplatků23. Doporučená praxeV případě dovozu poštovních zásilek pro domácí spotřebu by se měla uplatňovat paušální sazba cla za předpokladu, že se nejedná o dovoz obchodní povahy a že úhrnná hodnota zboží nepřesahuje částku, která by neměla být menší než 100 USD. Systém paušální sazby cla- by měl stanovit sazby, které se vztahují na všechny druhy dovozních cel a poplatků,- by neměl zboží zbavovat výhod jakýchkoliv možností osvobození od cel a poplatků, na které by jinak měly nárok,- by měl umožňovat, aby v případě, že je při propuštění přítomen adresát a vyžaduje to, byla použita přiměřená sazba dovozního cla a daně použitelná za normálních okolností, v takovém případě však celní orgány mohou požadovat, aby bylo takto propuštěno veškeré zboží, které podléhá clu a poplatkům, a- neměl by vylučovat možnost, že celní orgány stanoví zvláštní sazby pro zboží s vysokou sazbou cla nebo dokonce úplně vyloučí některé druhy zboží ze systému paušální sazby cla.PoznámkaDovoz se obvykle považuje za neobchodní tehdy, když je příležitostný a když sestává pouze ze zboží pro osobní použití nebo spotřebu adresáta nebo jeho rodiny a když povaha, ani množství zboží nenasvědčují tomu, že je dováženo pro obchodní účely.24. Doporučená praxeOsvobození od dovozních cel a poplatků by mělo být uděleno zásilkám, které obsahují pouze osobní dary (s výjimkou alkoholu, alkoholických nápojů nebo tabákových výrobků), jejichž úhrnná hodnota stanovená na základě maloobchodních cen platných v zemi odeslání nepřesahuje 30 SDR. V případě odeslání několika zásilek ve stejnou dobu týmž odesílatelem témuž adresátovi se jako úhrnná hodnota vezme celková hodnota všech těchto zásilek. Formality pro získání osvobození zboží od dovozních cel a poplatků by měly být co nejjednodušší. Takovéto dary by mělo být možné přijmout bez dovozních zákazů a omezení hospodářské povahy.Poznámky(1) Dar se obvykle považuje za osobní tehdy, jestližea) je posílán soukromé osobě jinou soukromou osobou bydlící v zahraničí nebo jejím jménem,b) je příležitostné povahy ac) obsahuje pouze zboží určené pro osobní použití nebo spotřebu adresáta nebo jeho rodiny, přičemž charakter a množství dováženého zboží jsou takové, že zásilka evidentně nemá obchodní povahu.(2) Pro urychlené propuštění dárkových zásilek při dovozu odesílatel ve formuláři celního prohlášení C 1 nebo C 2/CP 3 prohlásí, že se jedná o dar, a uvede jeho obsah a hodnotu.25. Doporučená praxeJsou-li poštovní zásilky vydány celními orgány poštovním orgánům nebo oprávněnému podniku k doručení adresátovi před zaplacením příslušného dovozního cla a poplatků, měly by celní orgány přijmout nejjednodušší možná opatření k výběru takovýchto cel a poplatků.Poznámky(1) Poštovní orgány běžně vybírají dovozní clo a poplatky od adresátů při doručení zboží a platby celním orgánům provádějí periodicky, např. na konci každého čtvrtletí. Poštovní orgány však mohou zaplatit dovozní clo a poplatky celním orgánům jménem adresáta v okamžiku, kdy je jim zásilka vydána k doručení.(2) Podle jistých nepovinných ustanovení aktů Světové poštovní unie může odesílatel poštovní zásilky v některých případech zaplatit všechny poplatky včetně dovozních cel a poplatků, kterým zásilka podléhá při doručení.VRÁCENÍ NEBO PROMINUTÍ DOVOZNÍCH CEL A POPLATKŮ26. NormaNení-li poštovní zásilka doručena adresátovi nebo je-li jím odmítnuta, udělí se na požádání vrácení nebo prominutí dovozních cel a poplatků placených ze zboží obsaženého v zásilce za předpokladu, že toto zboží je(a) vyvezeno zpět nebo(b) na základě rozhodnutí celních orgánů zničeno nebo bez výloh přenecháno ve prospěch státu.INFORMACE O CELNÍCH FORMALITÁCH OHLEDNĚ POŠTOVNÍ PŘEPRAVY27. NormaCelní orgány jsou povinny zajistit, aby všechny důležité informace o celních formalitách v jejich zemi ohledně poštovní přepravy byly volně přístupné každému, kdo o ně projeví zájem.PoznámkaTakovéto informace mohou být dány k dispozici celními orgány prostřednictvím běžných médií a rovněž prostřednictvím informačních služeb poštovních orgánů.--------------------------------------------------


title: 2012/361/SZBP: Rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru Atalanta/2/2012 ze dne 3. července 2012 o jmenování velitele sil EU pro vojenskou operaci Evropské unie s cílem přispět k odvrácení, prevenci a potlačení pirátství a ozbrojených loupeží u pobřeží Somálska (Atalanta)

text:
               6.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 176/64

         ROZHODNUTÍ POLITICKÉHO A BEZPEČNOSTNÍHO VÝBORU ATALANTA/2/2012
   ze dne 3. července 2012
   o jmenování velitele sil EU pro vojenskou operaci Evropské unie s cílem přispět k odvrácení, prevenci a potlačení pirátství a ozbrojených loupeží u pobřeží Somálska (Atalanta)
   (2012/361/SZBP)
   POLITICKÝ A BEZPEČNOSTNÍ VÝBOR,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 38 této smlouvy,
   s ohledem na společnou akci Rady 2008/851/SZBP ze dne 10. listopadu 2008 o vojenské operaci Evropské unie s cílem přispět k odvrácení, prevenci a potlačení pirátství a ozbrojených loupeží u pobřeží Somálska (1) (Atalanta), a zejména na článek 6 uvedené společné akce,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Podle čl. 6 odst. 1 společné akce 2008/851/SZBP zmocnila Rada Politický a bezpečnostní výbor k přijímání rozhodnutí o jmenování velitele sil EU pro vojenskou operaci Evropské unie s cílem přispět k odvrácení, prevenci a potlačení pirátství a ozbrojených loupeží u pobřeží Somálska (dále jen „velitel sil EU“).

               (2)

               Dne 25. května 2012 přijal Politický a bezpečnostní výbor rozhodnutí Atalanta/1/2012 (2) o jmenování kontradmirála Jeana-Baptisty DUPUISE velitelem sil EU.

               (3)

               Velitel operace EU doporučil jmenovat novým velitelem sil EU kontradmirála Enrica CREDENDINA.

               (4)

               Vojenský výbor EU toto doporučení podporuje.

               (5)

               V souladu s článkem 5 Protokolu (č. 22) o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní vypracovávání a provádění těch rozhodnutí a činností Unie, které mají vliv na obranu,

         PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Kontradmirál Enrico CREDENDINO je jmenován velitelem sil EU pro vojenskou operaci Evropské unie s cílem přispět k odvrácení, prevenci a potlačení pirátství a ozbrojených loupeží u pobřeží Somálska.
   Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 6. srpna 2012.

      V Bruselu dne 3. července 2012.

            Za Politický a bezpečnostní výbor

            předseda

         O. SKOOG

      (1)  Úř. věst. L 301, 12.11.2008, s. 33.

      (2)  Úř. věst. L 142, 1.6.2012, s. 35.