title: 2006/248/ES: Rozhodnutí Evropské centrální banky ze dne  13. března 2006 , kterým se mění rozhodnutí ECB/2002/11 o ročních účetních uzávěrkách Evropské centrální banky  (ECB/2006/3)

text:
               28.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 89/56

      ROZHODNUTÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY

   ze dne 13. března 2006,
   kterým se mění rozhodnutí ECB/2002/11 o ročních účetních uzávěrkách Evropské centrální banky
   (ECB/2006/3)
   (2006/248/ES)
   RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
   s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na článek 26.2 tohoto statutu,
   vzhledem k těmto důvodům:
   V zájmu zvýšené transparentnosti je nezbytné vyjasnit prezentaci penzijního plánu Evropské centrální banky (ECB) v účetní závěrce ECB. Příloha II rozhodnutí ECB/2002/11 ze dne 5. prosince 2002 o ročních účetních uzávěrkách Evropské centrální banky (1) by měla být změněna, aby se zohlednilo zahrnutí této položky na straně pasiv rozvahy ECB v položce 12 „Ostatní pasiva“,
   ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   Změny
   Příloha II rozhodnutí ECB/2002/11 se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
   Článek 2
   Vstup v platnost
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem jeho přijetí.

      Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 13. března 2006.

            Prezident ECB

         Jean-Claude TRICHET

      (1)  Úř. věst. L 58, 3.3.2003, s. 38. Rozhodnutí ve znění rozhodnutí ECB/2005/12 (Úř. věst. L 311, 26.11.2005, s. 43).

      PŘÍLOHA
      Změny přílohy II rozhodnutí ECB/2002/11: Pravidla pro sestavování a oceňování rozvahy
      Příloha II rozhodnutí ECB/2002/11 se mění takto:

                  1.

                  V rozvahové položce „Aktiva, 11.3 Ostatní finanční aktiva“ se ve sloupci „Obsah položky rozvahy“ zrušuje tato věta:
                  „Investiční portfolia týkající se penzijních fondů a programů vyplácení odchodného.“

                  2.

                  V prvním řádku rozvahové položky „Pasiva, 12.3 Ostatní“ se ve sloupci „Obsah položky rozvahy“ vkládá tato věta:
                  „Čistý závazek z penzí.“

                  3.

                  V rozvahové položce „Pasiva, 13. Rezervy“ se ve sloupci „Obsah položky rozvahy“ zrušuje tato věta:
                  „Pro penze.“


title: Rozhodnutí Rady ze dne 22. ledna 2001 o zřízení Vojenského výboru Evropské unie

text:
Důležité právní upozornění

|

32001D0079

Úřední věstník L 027 , 30/01/2001 S. 0004 - 0006

		Rozhodnutí Radyze dne 22. ledna 2001o zřízení Vojenského výboru Evropské unie(2001/79/SZBP)RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 28 odst. 1 uvedené smlouvy,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 207 uvedené smlouvy,s odkazem na článek 25 Smlouvy o Evropské unii,vzhledem k těmto důvodům:(1) V rámci posilování společné zahraniční a bezpečnostní politiky, a zejména společné evropské bezpečnostní a obranné politiky stanovené v článku 17 Smlouvy o Evropské unii, dosáhla Evropská rada na svém zasedání v Nice ve dnech 7. až 11. prosince 2000 dohody o zřízení Vojenského výboru Evropské unie a vymezila jeho poslání a funkce, včetně poslání a funkce jeho předsedy.(2) Podle obecných zásad Evropské rady by výbor měl být připraven k zahájení své činnosti,ROZHODLA TAKTO:Článek 1Zřizuje se Vojenský výbor Evropské unie (VVEU) (dále jen "výbor"), složený z náčelníků generálních štábů členských zemí zastoupených jejich vojenskými zástupci.Výbor se schází na úrovni náčelníků generálních štábů, kdykoli je to nutné.Článek 2Poslání a funkce výboru jsou definovány v příloze IV zprávy předsednictví schválené Evropskou radou na zasedání v Nice, která je obsažena v příloze tohoto rozhodnutí.Článek 31. Předsedu výboru (dále jen "předseda") jmenuje Rada na doporučení výboru zasedajícího na úrovni náčelníků generálních štábů.2. Funkční období předsedy činí tři roky, pokud Rada nerozhodne jinak. Jeho poslání a funkce jsou rovněž definovány ve výše uvedené příloze.Článek 4Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.Článek 51. Aniž je dotčen čl. 3 odst. 1, použije se toto rozhodnutí ode dne jmenování prvního předsedy, nejpozději ode dne použitelnosti rozhodnutí o zřízení Vojenského štábu Evropské unie [1], a v zásadě před koncem června 2001.2. Prozatímní vojenský orgán zřízený rozhodnutím 2000/144/SZBP [2] pokračuje v plnění svých úkolů až do dne, od kterého se použije toto rozhodnutí.Článek 6Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku.V Bruselu dne 22. ledna 2001.Za RadupředsedkyněA. Lindh[1] Rozhodnutí Rady 2001/80/SZBP (Úř. věst. L 27, 30.1.2001, s. 7).[2] Rozhodnutí Rady 2000/144/SZBP ze dne 14. února 2000 o zřízení Prozatímního vojenského orgánu (Úř. věst. L 49, 22.2.2000, s. 2).--------------------------------------------------PŘÍLOHAVOJENSKÝ VÝBOR EVROPSKÉ UNIE (VVEU)1. ÚvodEvropská rada na zasedání v Helsinkách rozhodla zřídit v rámci Rady nové stálé politické a vojenské orgány, které by umožnily EU v plném rozsahu úplně převzít odpovědnost za předcházení konfliktům a za úkoly řešení krizí definované ve Smlouvě o EU, takzvané petersberské úkoly.Jak je stanoveno ve zprávě ze zasedání v Helsinskách, Vojenský výbor Evropské unie (VVEU), "zřízený v rámci Rady", se skládá z náčelníků generálních štábů zastoupených jejich vojenskými zástupci (Milreps). Vojenský výbor Evropské unie se schází na úrovni náčelníků generálních štábů, kdykoli je to nutné. Tento výbor zajišťuje poradenství ve vojenských otázkách a uděluje doporučení Politickému a bezpečnostnímu výboru (PBV), jakož i z vojenského hlediska řídí Vojenský štáb Evropské unie (VŠEU). Předseda Vojenského výboru Evropské unie se účastní zasedání Rady, pokud mají být přijata rozhodnutí týkající se obrany.Vojenský výbor Evropské unie je nejvyšší vojenský orgán zřízený v rámci Rady.Za tímto účelem se stanoví následující působnost Vojenského výboru Evropské unie:2. PosláníVojenský výbor Evropské unie odpovídá za poskytování vojenského poradenství a doporučení Politickému a bezpečnostnímu výboru ohledně veškerých vojenských záležitostí v rámci EU. Zajišťuje vojenské řízení všech vojenských činností v rámci EU.3. FunkceJe zdrojem vojenského poradenství na základě dohody.Je fórem pro vojenské konzultace a spolupráci mezi členskými státy EU v oblasti předcházení konfliktům a řešení krizí.Poskytuje vojenské poradenství a uděluje doporučení Politickému a bezpečnostnímu výboru, buď na jeho žádost, nebo ze svého vlastního podnětu v souladu s obecnými zásadami předanými Politickým a bezpečnostním výborem, zejména s ohledem na:- vývoj celkové koncepce řešení krizí z vojenského hlediska,- vojenské aspekty politického řízení a strategického zaměření operací a situací řešení krizí,- posouzení rizika potenciálních krizí,- vojenský rozměr krizových situací a jejich důsledků, zejména jejich následného zvládnutí; za tímto účelem obdrží dokumenty ze Situačního střediska,- vypracování, posouzení a přezkoumání cílů způsobilosti podle dohodnutých postupů,- vojenské vztahy EU s evropskými členy NATO, kteří nejsou členy EU, ostatními kandidáty přistoupení k EU, jinými státy a jinými organizacemi včetně NATO,- finanční odhad nákladů na operace a cvičení.a) V situacích řešení krizíNa žádost Politického a bezpečnostního výboru vydává iniciační směrnici pro generálního ředitele Vojenského štábu Evropské unie k vypracování a předložení strategických vojenských řešení.Vyhodnocuje strategická vojenská řešení vytvořená Vojenským štábem Evropské unie a předá je Politickému a bezpečnostnímu výboru spolu se svým hodnocením a vojenskými doporučeními.Na základě vojenského řešení zvoleného Radou schvaluje iniciační plánovací směrnici pro operačního velitele.Na základě hodnocení Vojenského štábu Evropské unie poskytuje poradenství a doporučení Politickému a bezpečnostnímu výboru:- ohledně koncepce operací (Conops) vypracované operačním velitelem,- ohledně návrhu operačního plánu (OPLAN) vypracovaného operačním velitelem.Poskytuje poradenství Politickému a bezpečnostnímu výboru ohledně možnosti ukončení operace.b) Během operaceVojenský výbor Evropské unie dohlíží na správné provádění vojenských operací pod velením operačního velitele.Členové Vojenského výboru Evropské unie zasedají nebo jsou zastoupeni ve Výboru přispěvatelů.4. Předseda Vojenského výboru Evropské unieVojenský výbor Evropské unie má stálého předsedu, jehož povinnosti jsou popsány níže.Předsedou Vojenského výboru Evropské unie je čtyřhvězdičkový vlajkový důstojník, nejlépe bývalý náčelník generálního štábu členského státu EU.Je volen náčelníky generálních štábů členských států podle schváleného postupu a jmenován Radou na doporučení Vojenského výboru Evropské unie zasedajícího na úrovni náčelníků generálních štábů.Jeho funkční období činí tři roky, kromě výjimečných případů.Jeho pravomoc je odvozena od Vojenského výboru Evropské unie, kterému je odpovědný. Předseda Vojenského výboru Evropské unie má mezinárodní působnost a podle potřeby zastupuje Vojenský výbor Evropské unie v Politickém a bezpečnostním výboru a Radě.Jako předseda Vojenského výboru Evropské unie:- předsedá schůzím Vojenského výboru Evropské unie na úrovni vojenských zástupců (Milreps) a náčelníků generálních štábů,- je mluvčím Vojenského výboru Evropské unie a jako takový:- se podle potřeby účastní činnosti Politického a bezpečnostního výboru, přičemž má právo přispívat do diskusí a účastnit se zasedání Rady při přijímání rozhodnutí, která se týkají obrany, a- vykonává funkci vojenského poradce generálního tajemníka, vysokého představitele ve všech vojenských záležitostech, zejména zajišťování souladu se Strukturou řešení krizí EU,- řídí práci Vojenského výboru Evropské unie nestranně a na základě dohody,- jedná jménem Vojenského výboru Evropské unie při vydávání směrnic a poskytování poradenství generálnímu řediteli Vojenského štábu Evropské unie,- jedná jako styčný důstojník s operačním velitelem během vojenských operací EU,- udržuje spojení s předsednictvem při vývoji a provádění pracovního programu.Předsedovi Vojenského výboru Evropské unie je nápomocen jeho osobní štáb a Vojenský štáb Evropské unie, zejména co se týče administrativní podpory v rámci generálního sekretariátu Rady.V případě nepřítomnosti je předseda Vojenského výboru Evropské unie zastupován jednou z následujících osob:- stálým místopředsedou Vojenského výboru Evropské unie, je-li rozhodnuto tuto funkci vytvořit a obsadit,- zástupcem předsednictví nebo- služebně nejstarším členem.5. RůznéVztahy, které mají být vytvořeny mezi Vojenským výborem Evropské unie a vojenskými orgány NATO, jsou definovány v dokumentu o trvalých ujednání mezi EU a NATO. Vztahy mezi Vojenským výborem Evropské unie a evropskými členy NATO, kteří nejsou členskými zeměmi EU, a ostatními státy, které jsou kandidáty přistoupení k EU, jsou vymezeny v dokumentu o vztazích EU s třetími zeměmi.Vojenský výbor Evropské unie je podporován vojenskou pracovní skupinou (EUMCWG), Vojenským štábem Evropské unie a podle potřeby další odděleními a útvary.--------------------------------------------------


title: Rozhodnutí Rady 2005/671/SVV ze dne 20. září 2005 o výměně informací a spolupráci v oblasti teroristických trestných činů

text:
               29.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 253/22

      ROZHODNUTÍ RADY 2005/671/SVV
   ze dne 20. září 2005
   o výměně informací a spolupráci v oblasti teroristických trestných činů
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 29, čl. 30 odst. 1, článek 31 a čl. 34 odst. 2 písm. c) této smlouvy,
   s ohledem na návrh Komise,
   s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Na svém mimořádném zasedání dne 21. září 2001 Evropská rada konstatovala, že terorismus je skutečnou výzvou pro svět a pro Evropu a že boj proti terorismu bude prioritním cílem Evropské unie.

               (2)

               Dne 19. října 2001 Evropská rada konstatovala, že je odhodlána bojovat proti terorismu ve všech formách na celém světě a že bude pokračovat ve svém úsilí, aby posílila koalici mezinárodního společenství v boji proti terorismu v každé podobě a formě, například zvýšenou spoluprací mezi operačními službami pověřenými bojem proti terorismu: Europolem, Eurojustem, zpravodajskými službami, policejními složkami a soudními orgány.

               (3)

               V boji proti terorismu je podstatné, aby příslušné orgány měly ve své příslušné oblasti působnosti k dispozici co nejúplnější a nejaktuálnější informace. Specializované národní služby členských států, soudní orgány a příslušné subjekty Evropské unie jako jsou Europol a Eurojust nezbytně potřebují informace, aby mohly plnit své úkoly.

               (4)

               Rozhodnutí Rady 2003/48/SVV ze dne 19. prosince 2002 o uplatnění zvláštních opatření v oblasti policejní a soudní spolupráce v boji proti terorismu v souladu s článkem 4 společného postoje 2001/931/SZBP (2) je důležitým krokem vpřed. Trvající hrozba terorismu a složitost tohoto jevu si vyžadují stále větší výměnu informací. Rozsah výměny informací musí být rozšířen na všechny fáze trestního řízení, včetně odsouzení, a na všechny osoby, skupiny nebo subjekty, které jsou vyšetřovány, soudně stíhány nebo odsouzeny za teroristické trestné činy.

               (5)

               Jelikož cílů tohoto rozhodnutí nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto jich z důvodu potřeby vzájemnosti může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné k dosažení těchto cílů.

               (6)

               Při výměně informací nejsou tímto rozhodnutím dotčeny podstatné zájmy národní bezpečnosti a neměly by jím být ohrožena bezpečnost jednotlivců nebo úspěch probíhajícího vyšetřování či zvláštních zpravodajských činností v oblasti státní bezpečnosti.

               (7)

               Toto rozhodnutí ctí základní práva a zachovává zásady vyjádřené v Listině základních práv Evropské unie,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   Definice
   Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:

               a)

               „teroristickými trestnými činy“: trestné činy uvedené v článcích 1, 2 a 3 rámcového rozhodnutí Rady 2002/475/SVV ze dne 13. června 2002 o boji proti terorismu (3);

               b)

               „Úmluvou o Europolu“: úmluva ze dne 26. července 1995 o zřízení Evropského policejního úřadu (4);

               c)

               „rozhodnutím o Eurojustu“: rozhodnutí Rady 2002/187/SVV ze dne 28. února 2002 o zřízení Evropské jednotky pro soudní spolupráci (Eurojust) za účelem posílení boje proti závažné trestné činnosti (5);

               d)

               „skupinou nebo subjektem“: „teroristické skupiny“ ve smyslu článku 2 rámcového rozhodnutí Rady 2002/475/SVV a skupiny a subjekty uvedené v příloze společného postoje 2001/931/SZBP ze dne 27. prosince 2001 o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu (6).

         Článek 2
   Poskytování informací týkajících se teroristických trestných činů Eurojustu, Europolu a členským státům
   1.   Každý členský stát určí v rámci svých policejních složek nebo jiných orgánů činných v trestním řízení specializovaný útvar, který má v souladu s vnitrostátním právem přístup ke všem důležitým údajům týkajícím se trestních vyšetřování vedených jeho orgány činnými v trestním řízení ve věcech teroristických trestných činů a k takovým údajů z těchto vyšetřování vyplývajících a tyto údaje shromažďuje a zasílá je Europolu v souladu s odstavci 3 a 4.
   2.   Každý členský stát určí jeden nebo, pokud tak stanoví jeho právní řád, více orgánů jako národní zpravodaje Eurojustu pro věci terorismu nebo vhodný soudní nebo jiný příslušný orgán, který má v souladu s vnitrostátním právem přístup k veškerým důležitým informacím týkajícím se trestního stíhání a odsouzení za teroristické trestné činy a může tyto informace shromažďovat a zasílá je Eurojustu v souladu s odstavcem 5.
   3.   Každý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění toho, aby při nejmenším informace uvedené v odstavci 4 týkající se trestního vyšetřování a informace uvedené v odstavci 5 týkající se trestního stíhání a odsouzení za teroristické trestné činy, které mají nebo mohou mít dopad na dva nebo více členských států, shromážděné příslušným orgánem, byly předány:

               a)

               Europolu k dalšímu zpracování v souladu s vnitrostátním právem a ustanoveními Úmluvy o Europolu a

               b)

               Eurojustu v souladu s vnitrostátním právem a pokud to umožňují ustanovení rozhodnutí o Eurojustu, aby bylo Eurojustu umožněno plnit jeho úkoly.

         4.   Europolu se v souladu s odstavcem 3 předávají tyto informace:

               a)

               údaje umožňující identifikaci osoby, skupiny nebo subjektu;

               b)

               činy, které jsou předmětem vyšetřování, a jejich konkrétní okolnosti;

               c)

               dotyčný trestný čin;

               d)

               vazby na jiné související případy;

               e)

               využívání komunikačních technologií;

               f)

               ohrožení plynoucí z držení zbraní hromadného ničení.

         5.   Eurojustu se v souladu s odstavcem 3 předávají tyto informace:

               a)

               údaje umožňující identifikaci osoby, skupiny nebo subjektu, jež jsou předmětem trestního vyšetřování nebo stíhání;

               b)

               dotyčný trestný čin a jeho konkrétní okolnosti;

               c)

               údaje o pravomocném odsouzení za teroristické trestné činy a konkrétní okolnosti těchto trestných činů;

               d)

               vazby na jiné související případy;

               e)

               žádosti o soudní pomoc, včetně dožádání, určené jinému členskému státu nebo obdržené od jiného členského státu a odpověď na ně.

         6.   Každý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění toho, aby důležité informace obsažené v písemnostech, souborech, sděleních, předmětech nebo jiných důkazních prostředcích, zadržených nebo zabavených v průběhu trestního vyšetřování nebo trestního řízení v souvislosti s teroristickými trestnými činy, mohly být co nejdříve a v souladu s vnitrostátním právem a příslušnými mezinárodními právními nástroji zpřístupněny orgánům jiných dotčených členských států, v nichž je nebo by mohlo být zahájeno vyšetřování nebo v nichž probíhá stíhání v souvislosti s teroristickými trestnými, a to s ohledem na potřebu neohrozit probíhající vyšetřování.
   Článek 3
   Společné vyšetřovací týmy
   Ve vhodných případech přijmou členské státy nezbytná opatření ke zřízení společných vyšetřovacích týmů pro vyšetřování teroristických trestných činů.
   Článek 4
   Žádosti o soudní pomoc a výkon soudních rozhodnutí
   Každý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění toho, aby žádosti jiných členských států o vzájemnou právní pomoc a uznávání a výkon soudních rozhodnutí v souvislosti s teroristickými trestnými činy byly vyřizovány jako naléhavé a přednostně.
   Článek 5
   Zrušení stávajících ustanovení
   Rozhodnutí 2003/48/SVV se zrušuje.
   Článek 6
   Provádění
   Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím nejpozději do 30. června 2006.
   Článek 7
   Územní působnost
   Toto rozhodnutí se vztahuje na Gibraltar.
   Článek 8
   Vstup v platnost
   Toto rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 20. září 2005.

            Za Radu

         M. BECKETT

            předsedkyně

      (1)  Stanovisko ze dne 7. června 2005 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).

      (2)  Úř. věst. L 16, 22.1.2003, s. 68.

      (3)  Úř. věst. L 164, 22.6.2002, s. 3.

      (4)  Úř. věst. C 316, 27.11.1995, s. 2. Úmluva naposledy pozměněná protokolem ze dne 27. listopadu 2003 (Úř. věst. C 2, 6.1.2004, s. 3).

      (5)  Úř. věst. L 63, 6.3.2002, s. 1. Rozhodnutí ve znění rozhodnutí Rady 2003/659/SVV (Úř. věst. L 245, 29.9.2003, s. 44).

      (6)  Úř. věst. L 344, 28.12.2001, s. 93. Společný postoj naposledy pozměněný společným postojem 2005/220/SZBP (Úř. věst. L 69, 16.3.2005, s. 59).


title: Rozhodnutí Rady ze dne 8. října 2002, kterým se mění rozhodnutí 1999/78/ES o uzavření Dohody o vzájemném uznávání mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými

text:
Důležité právní upozornění

|

32002D0803

Úřední věstník L 278 , 16/10/2002 S. 0022 - 0022

		Rozhodnutí Radyze dne 8. října 2002,kterým se mění rozhodnutí 1999/78/ES o uzavření Dohody o vzájemném uznávání mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými(2002/803/ES)RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem první větou a čl. 300 odst. 4 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,vzhledem k těmto důvodům:(1) v zájmu zajištění efektivního fungování Dohody o vzájemném uznávání mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými [1] (dále jen "dohody") je nezbytné změnit rozhodnutí 1999/78/ES [2] s cílem zmocnit Komisi k tomu, aby přijala všechna nezbytná opatření pro fungování dohody,(2) Rada by si měla ponechat pravomoc rozhodovat o změnách v hlavním textu dohody,ROZHODLA TAKTO:Jediný článekČlánek 3 rozhodnutí 1999/78/ES se nahrazuje tímto:"Článek 31. Komise zastupuje Společenství ve smíšeném výboru podle článku 14 dohody a ve smíšených odvětvových výborech zřízených odvětvovými přílohami; je jí nápomocen zvláštní výbor jmenovaný Radou. Po konzultaci s tímto zvláštním výborem přikročí Komise ke jmenováním, oznámením, výměně informací a k žádostem o informace podle dohody.2. Postoj Společenství k rozhodnutím, která má přijmout smíšený výbor, pokud jde o změny hlavního textu dohody podle čl. 14 odst. 4 písm. g) a čl. 21 odst. 2 dohody, určuje Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise.3. Postoj Společenství ve smíšeném výboru nebo ve smíšených odvětvovýchvýborech určuje ve všech ostatních případech Komise po konzultaci se zvláštním výborem podle odstavce 1."V Lucemburku dne 8. října 2002.Za RadupředsedaT. Pedersen[1] Úř. věst. L 31, 4.2.1999, s. 3.[2] Úř. věst. L 31, 4.2.1999, s. 1.--------------------------------------------------


title: 2011/305/EU: Rozhodnutí Rady ze dne 21. března 2011 o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Islandskou republikou, Norským královstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o doplňkových pravidlech v souvislosti s Fondem pro vnější hranice na období 2007 až 2013 jménem Evropské unie

text:
               25.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 137/1

         ROZHODNUTÍ RADY
   ze dne 21. března 2011
   o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Islandskou republikou, Norským královstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o doplňkových pravidlech v souvislosti s Fondem pro vnější hranice na období 2007 až 2013 jménem Evropské unie
   (2011/305/EU)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 77 odst. 2 písm. d) ve spojení s čl. 218 odst. 6 písm. a) bodem v) této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   s ohledem na souhlas Evropského parlamentu,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               V souladu s článkem 11 rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 574/2007/ES ze dne 23. května 2007 o zřízení Fondu pro vnější hranice na období 2007 až 2013 jako součásti obecného programu Solidarita a řízení migračních toků (1) se třetí země zapojené do provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis účastní fondu v souladu uvedeným rozhodnutím a mají být uzavřena ujednání stanovící doplňková pravidla nezbytná pro takovou účast, včetně ustanovení na zajištění ochrany finančních zájmů Společenství a pravomoci auditu Účetního dvora.

               (2)

               Na základě zmocnění uděleného Komisi dne 20. prosince 2007 byla dne 30. června 2009 uzavřena jednání s Islandskou republikou, Norským královstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím.

               (3)

               V souladu s rozhodnutím Rady 2010/374/ES ze dne 30. listopadu 2009 (2) byla Dohoda mezi Evropským společenstvím a Islandskou republikou, Norským královstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o doplňkových pravidlech v souvislosti s Fondem pro vnější hranice na období 2007 až 2013 (dále jen „dohoda“) podepsána jménem Unie dne 19. března 2010 a prozatímně uplatňována s výhradou svého uzavření.

               (4)

               V důsledku vstupu Lisabonské smouvy v platnost dne 1. prosince 2009 přijaly všechny strany v okamžiku podpisu společné prohlášení Evropské unie a Islandské republiky, Norského království, Švýcarské konfederace a Lichtenštejnského knížectví o Dohodě mezi Evropským společenstvím a Islandskou republikou, Norským královstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o doplňkových pravidlech v souvislosti s Fondem pro vnější hranice na období 2007 až 2013, připojené k dohodě a vyjadřující, že Evropská unie nahradila Evropské společenství a stala se jeho nástupkyní.

               (5)

               V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí, toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné. Vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí navazuje na schengenské acquis, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 4 uvedeného protokolu do šesti měsíců ode dne přijetí tohoto rozhodnutí Radou, zda je provede ve svém vnitrostátním právu.

               (6)

               Toto rozhodnutí rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis
                   (3). Spojené království se tedy nepodílí na jeho přijímání a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné.

               (7)

               Toto rozhodnutí rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis
                   (4). Irsko se tedy nepodílí na jeho přijímání a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné.

               (8)

               Dohoda by měla být uzavřena,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Dohoda mezi Evropským společenstvím a Islandskou republikou, Norským královstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o doplňkových pravidlech v souvislosti s Fondem pro vnější hranice na období 2007 až 2013 (5) a prohlášení k ní se schvalují jménem Unie. Znění dohody a souvisejících dokumentů se připojuje k tomuto rozhodnutí.
   Článek 2
   Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné uložit jménem Unie schvalovací listinu v souladu s čl. 13 odst. 2 dohody zavazující Unii.
   Článek 3
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
   Článek 4
   Toto rozhodnutí bude vyhlášeno v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 21. března 2011.

            Za Radu

            předseda

         MARTONYI J.

      (1)  Úř. věst. L 144, 6.6.2007, s. 22.

      (2)  Úř. věst. L 169, 3.7.2010, s. 22.

      (3)  Úř. věst. L 131, 1.6.2000, s. 43.

      (4)  Úř. věst. L 64, 7.3.2002, s. 20.

      (5)  Dohoda byla vyhlášena v Úř. věst. L 169, 3.7.2010, s. 24 spolu s rozhodnutím o podpisu.


title: Rozhodnutí výkonného výboru ze dne 22. prosince 1994 o osvědčení pro převážení omamných a psychotropních látek podle článku 75 [SCH/Com-ex (94) 28 rev.]

text:
Důležité právní upozornění

|

41994D0028

Úřední věstník L 239 , 22/09/2000 S. 0463 - 0468

		Rozhodnutí výkonného výboruze dne 22. prosince 1994o osvědčení pro převážení omamných a psychotropních látek podle článku 75[SCH/Com-ex (94) 28 rev.]VÝKONNÝ VÝBOR,s ohledem na článek 132 prováděcí úmluvy k Schengenské dohodě,s ohledem na článek 75 uvedené úmluvy,ROZHODL TAKTO:Schvaluje se dokument SCH/Stup (94) 21 rev. 2 o osvědčení pro převážení omamných nebo psychotropních látek k léčebným účelům, který je připojen k tomuto rozhodnutí.V Bonnu dne 22. prosince 1994.PředsedaBernd Schmidbauer--------------------------------------------------SCH/Stup (94) 21 rev. 2Osvědčení pro převážení omamných nebo psychotropních látek k léčebným účelům podle článku 75 prováděcí úmluvy1. Státy Schengenu se v souladu s článkem 75 prováděcí úmluvy dohodly na formě osvědčení uvedené v příloze 1. Osvědčení bude ve státech Schengenu užíváno jednotně a bude vypracováno v jednotlivých národních jazycích, přičemž na zadní straně osvědčení bude uveden anglický a francouzský překlad předtištěných kolonek.2. Příslušné orgány státu Schengenu vydávají toto osvědčení osobám, které mají bydliště na jeho území a chtějí cestovat do jiného státu Schengenu a na základě lékařského předpisu musí po tuto dobu brát omamné nebo psychotropní látky. Toto osvědčení platí nejdéle 30 dnů.3. Příslušné orgány vydávají nebo ověřují toto osvědčení na základě lékařského předpisu. Pro každou předepsanou omamnou nebo psychotropní látku se vyžaduje zvláštní osvědčení. Příslušné orgány uchovávají kopii tohoto osvědčení.4. Lékař může předepsat omamné nebo psychotropní látky potřebné pro cestu nejdéle na 30 dnů. Doba cesty může být kratší.5. Každý členský stát určil ústřední orgán (viz příloha 2), který je příslušný odpovídat na související otázky. Tento ústřední orgán je pouze v Belgii, Lucembursku a Nizozemsku rovněž orgánem příslušným pro vydávání nebo případné ověřování osvědčení.--------------------------------------------------PŘÍLOHA 1+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------PŘÍLOHA 2ÚSTŘEDNÍ ORGÁN PŘÍSLUŠNÝ V PŘÍPADĚ OBTÍŽÍ(Článek 75 úmluvy)BELGIE:Ministère de la Santé Publique/Ministerie van VolksgezondheidInspection générale de la Pharmacie/Algemene Farmaceutische InspectieQuartier Vésale/Vesalusgebouw – Cité administrative de l'État/Rijksadministratief CentrumB-1010 Bruxelles/1010 Brusseltel.: 32 2 210 49 28fax: 32 2 210 63 70NĚMECKO:Ministerium für Arbeit, Gesundheit und Soziales des Landes Nordrhein-WestfalenPharmaziedezernatHorionplatz 1 – LandeshausD-40213 Düsseldorftel.: 49 211 837 3591fax: 49 211 837 3662ŘECKO:Ministry of HealthMedicines DepartmentNarcotic Drugs DivisionAristotelous Street 17Athenstel.: 522 53 01ŠPANĚLSKO:Servicio de Restricción de EstupefacientesDirección Gral. de Farmacia y Productos SanitariosMinisterio de Sanidad y ConsumoE-Calle Principe de Vergara, 5428006-MadridChef du service: D. LUIS DOMINGUEZ ARQUEStel.: 34–1–575 27 63fax: 34–1–578 12 31FRANCIE:Ministère de la SantéDirection Générale de la Santé1, place de FontenoyF-75350 Paris CEDEX 07 SPtel.: 33 1 40 56 47 16 nebo 40 56 43 41fax: 33 1 40 56 40 54ITÁLIE:Ministero SanitàDirezione Generale Servizio FarmaceuticoUfficio centrale StupefacentiVia della Civiltà Romana 7I-00144 Romatel.: (39-06) 59 94 31 77fax: (39-06) 59 94 33 65LUCEMBURSKO:Ministère de la santéDirection de la SantéL-2935 Luxembourgtel.: (352) 478 5550fax: (352) 48 49 03NIZOZEMSKOHoofdinspectie voor de geneesmiddelen van het Staatstoezicht op de VolksgezondheitP. O. Box 54062280 HK Rijswijktel.: 31.70.3406423RAKOUSKO:Bundesministerium für Gesundheit, Sport und KonsumentenschutzAbteilung II/C/18Radetzkystraße 2A-1030 Wientel.: 711 72 4734fax: 713 86 14PORTUGALSKO:Instituto nacional da Farmacia e do Medicamento (INFARMED)Parque de SaúdeAv. do Brazil, 53P-1700 LISBOAfax: 351 1 795 91 16 [1][1] Musí být schváleno vyšším orgánem.--------------------------------------------------


title: 2004/538/ES, Euratom:Rozhodnutí Rady, ze dne 29. června 2004 o jmenování zástupce generálního tajemníka Rady Evropské unie

text:
               7.7.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 236/17

      ROZHODNUTÍ RADY,
   ze dne 29. června 2004
   o jmenování zástupce generálního tajemníka Rady Evropské unie
   (2004/538/ES, Euratom)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 207 odst. 2 této smlouvy,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 121 odst. 2 této smlouvy,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   Pan Pierre DE BOISSIEU je jmenován zástupcem generálního tajemníka Rady Evropské unie pro období pěti let počínající dnem 18. října 2004.
   Článek 2
   Toto rozhodnutí oznámí panu Pierre DE BOISSIEU předseda nebo předsedkyně Rady.
   Bude vyhlášeno v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 29. června 2004.

            Za Radu

         B. AHERN

            předseda


title: 2009/57/ES: Rozhodnutí Evropské centrální banky ze dne 12. prosince 2008 o opatřeních nezbytných pro příspěvek na souhrnnou hodnotu kapitálu Evropské centrální banky a pro úpravu pohledávek národních centrálních bank ve výši převedených devizových rezerv (ECB/2008/27)

text:
               24.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 21/77

      ROZHODNUTÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY

   ze dne 12. prosince 2008
   o opatřeních nezbytných pro příspěvek na souhrnnou hodnotu kapitálu Evropské centrální banky a pro úpravu pohledávek národních centrálních bank ve výši převedených devizových rezerv
   (ECB/2008/27)
   (2009/57/ES)
   RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
   s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále jen „statut ESCB“), a zejména na článek 30 tohoto statutu,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Rozhodnutí ECB/2008/23 ze dne 12. prosince 2008 o procentních podílech národních centrálních bank v klíči pro upisování základního kapitálu Evropské centrální banky (1) upravuje klíč pro upisování základního kapitálu Evropské centrální banky (ECB) (dále jen „klíč pro upisování základního kapitálu“) v souladu s článkem 29.3 statutu ESCB a s účinkem od 1. ledna 2009 stanoví nové vážené podíly přidělené jednotlivým národním centrálním bankám v upraveném klíči pro upisování základního kapitálu (dále jen „vážené podíly v klíči pro upisování základního kapitálu“).

               (2)

               V důsledku úprav vážených podílů v klíči pro upisování základního kapitálu a z nich vyplývajících změn podílů národních centrálních bank na upsaném základním kapitálu ECB je nezbytné upravit pohledávky, které ECB připsala podle článku 30.3 statutu ESCB národním centrálním bankám členských států, které přijaly euro (dále jen „zúčastněné národní centrální banky“) a které se rovnají výši devizových rezerv, jež zúčastněné národní centrální banky poskytly ECB (dále jen „pohledávky“).

               (3)

               Zúčastněné národní centrální banky, jejichž procentní podíl v upraveném klíči pro upisování základního kapitálu se v důsledku úpravy zvyšuje, by proto měly uskutečnit vyrovnávací převod na ECB, zatímco ECB by měla uskutečnit vyrovnávací převod na ty zúčastněné národní centrální banky, jejichž procentní podíl se v upraveném klíči pro upisování základního kapitálu snižuje.

               (4)

               V souladu s obecnými principy spravedlnosti, rovného zacházení a oprávněného očekávání, na kterých je statut ESCB založen, by měly zúčastněné národní centrální banky, jejichž relativní podíl na souhrnné hodnotě kapitálu ECB se v důsledku výše uvedených úprav zvyšuje, uskutečnit rovněž vyrovnávací převod na zúčastněné národní centrální banky, jejichž relativní podíl se snižuje.

               (5)

               Pro účely výpočtu úpravy hodnoty podílu každé zúčastněné národní centrální banky na souhrnné hodnotě kapitálu ECB by jednotlivé vážené podíly v klíči pro upisování základního kapitálu každé zúčastněné národní centrální banky do 31. prosince 2008 a s účinkem od 1. ledna 2009 měly být vyjádřeny jako procento z celkového základního kapitálu ECB upsaného všemi zúčastněnými národními centrálními bankami.

               (6)

               Z uvedených důvodů je nutné přijmout nové rozhodnutí ECB, které zruší rozhodnutí ECB/2006/24 ze dne 15. prosince 2006 o opatřeních nezbytných pro příspěvek na souhrnnou hodnotu kapitálu Evropské centrální banky a pro úpravu pohledávek národních centrálních bank ve výši převedených devizových rezerv (2).

               (7)

               Podle článku 1 rozhodnutí Rady 2008/608/ES ze dne 8. července 2008 v souladu s čl. 122 odst. 2 Smlouvy o přijetí jednotné měny Slovenskem ke dni 1. ledna 2009 (3) se s účinkem od 1. ledna 2009 zrušuje výjimka ve prospěch Slovenska podle článku 4 aktu o přistoupení z roku 2003 (4),

         ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   Definice
   Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:

               a)

               „souhrnnou hodnotou kapitálu“ celkový součet rezervních fondů ECB, účtů přecenění a rezerv rovnocenných rezervním fondům, vypočtený ECB k 31. prosinci 2008. Aniž by byla dotčena obecná platnost pojmu „souhrnné hodnoty kapitálu“, rezervní fondy ECB a rezervy rovnocenné rezervním fondům zahrnují všeobecný rezervní fond a rezervy rovnocenné rezervním fondům na krytí kurzového a úrokového rizika a rizika souvisejícího s cenou zlata;

               b)

               „dnem převodu“ druhý obchodní den po schválení účetní závěrky ECB za účetní rok 2008 Radou guvernérů.

         Článek 2
   Příspěvek na rezervní fondy a rezervy ECB
   1.   Jestliže se podíl zúčastněné národní centrální banky na souhrnné hodnotě kapitálu v důsledku zvýšení jejího váženého podílu v klíči pro upisování základního kapitálu s účinkem od 1. ledna 2009 zvyšuje, převede tato zúčastněná národní centrální banka na ECB v den převodu částku určenou podle odstavce 3.
   2.   Jestliže se podíl zúčastněné národní centrální banky na souhrnné hodnotě kapitálu v důsledku snížení jejího váženého podílu v klíči pro upisování základního kapitálu s účinkem od 1. ledna 2009 snižuje, obdrží tato zúčastněná národní centrální banka v den převodu od ECB částku určenou podle odstavce 3.
   3.   V den schválení účetní závěrky ECB za účetní rok 2008 Radou guvernérů nebo před tímto dnem ECB vypočítá a potvrdí každé zúčastněné národní centrální bance buď částku, kterou má tato zúčastněná národní centrální banka převést na ECB v případě podle odstavce 1, nebo částku, kterou tato zúčastněná národní centrální banka obdrží od ECB v případě podle odstavce 2. S výhradou zaokrouhlení se každá částka, jež má být převedena nebo přijata, vypočítává tak, že se souhrnná hodnota kapitálu vynásobí absolutním rozdílem mezi váženým podílem každé ze zúčastněných národních centrálních bank v klíči pro upisování základního kapitálu k 31. prosinci 2008 a jejím váženým podílem v klíči pro upisování základního kapitálu s účinkem od 1. ledna 2009 a výsledek se vydělí 100.
   4.   Částky uvedené v odstavci 3 jsou splatné v eurech 1. ledna 2009, ale ve skutečnosti se převádí v den převodu.
   5.   Zúčastněná národní centrální banka nebo ECB, jež jsou povinny převést částku podle odstavce 1 nebo odstavce 2, převedou v den převodu odděleně rovněž úroky, které za období od 1. ledna 2009 do dne převodu vzniknou z jednotlivých částek, jež má tato zúčastněná národní centrální banka nebo ECB splatit. Převodci a příjemci těchto úroků se shodují s převodci a příjemci částek, ze kterých úroky vzniknou.
   6.   Je-li souhrnná hodnota kapitálu menší než nula, částky, jež mají být převedeny nebo přijaty podle odstavce 3 a odstavce 5, se zúčtují opačně, než jak stanoví odstavec 3 a odstavec 5.
   Článek 3
   Úprava pohledávek ve výši převedených devizových rezerv
   1.   Vzhledem k tomu, že úprava pohledávek ve výši převedených devizových rezerv v případě Národní banky Slovenska se bude řídit rozhodnutím ECB/2008/33 ze dne 31. prosince 2008 o splacení základního kapitálu, převodu devizových rezerv a příspěvku na rezervní fondy a rezervy Evropské centrální banky ze strany Národní banky Slovenska (5), tímto článkem se řídí úprava pohledávek, které se rovnají výši devizových rezerv převedených ostatními zúčastněnými národními centrálními bankami.
   2.   Pohledávky zúčastněných národních centrálních bank se s účinkem od 1. ledna 2009 upravují v souladu s upravenými váženými podíly v klíči pro upisování základního kapitálu. Hodnota pohledávek zúčastněných národních centrálních bank s účinkem od 1. ledna 2009 je uvedena ve třetím sloupci tabulky v příloze tohoto rozhodnutí.
   3.   Na základě tohoto ustanovení a aniž by bylo zapotřebí dalších formalit nebo úkonů se má za to, že každá zúčastněná národní centrální banka 1. ledna 2009 buď převedla, nebo obdržela absolutní hodnotu pohledávky (v eurech) uvedenou vedle jejího názvu ve čtvrtém sloupci tabulky v příloze tohoto rozhodnutí, přičemž znaménko „–“ označuje pohledávku, kterou zúčastněná národní centrální banka převede na ECB, a znaménko „+“ označuje pohledávku, kterou ECB převede na zúčastněnou národní centrální banku.
   4.   V první provozní den transevropského expresního automatizovaného systému zúčtování plateb v reálném čase (TARGET2) následující po 1. lednu 2009 každá zúčastněná národní centrální banka buď převede, nebo obdrží absolutní hodnotu částky (v eurech), jež je uvedena vedle jejího názvu ve čtvrtém sloupci tabulky v příloze tohoto rozhodnutí, přičemž znaménko „+“ označuje částku, kterou zúčastněná národní centrální banka převede na ECB, a znaménko „–“ označuje částku, kterou ECB převede na zúčastněnou národní centrální banku.
   5.   V první provozní den TARGET2 následující po 1. lednu 2009 ECB a zúčastněné národní centrální banky, jež jsou povinny převést částky podle odstavce 4, převedou odděleně úroky, které za období od 1. ledna 2009 do dne tohoto převodu vzniknou z jednotlivých částek, jež mají ECB nebo takové zúčastněné národní centrální banky splatit. Převodci a příjemci těchto úroků se shodují s převodci a příjemci částek, ze kterých úroky vzniknou.
   Článek 4
   Obecná ustanovení
   1.   Výpočet úroků, které vzniknou na základě čl. 2 odst. 5 a čl. 3 odst. 5, se provádí denně s použitím metody výpočtu skutečný počet dnů/360, pomocí sazby rovnající se mezní úrokové sazbě, kterou ESCB použil při poslední hlavní refinanční operaci.
   2.   Každý převod podle čl. 2 odst. 1, 2 a 5 a čl. 3 odst. 4 a 5 se uskutečňuje odděleně prostřednictvím TARGET2.
   3.   ECB a zúčastněné národní centrální banky, které jsou povinny provést převody uvedené v odstavci 2, dají v patřičnou dobu nezbytné příkazy k řádnému a včasnému provedení těchto převodů.
   Článek 5
   Závěrečná ustanovení
   1.   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2009.
   2.   Rozhodnutí ECB/2006/24 se zrušuje s účinkem od 1. ledna 2009.
   3.   Odkazy na rozhodnutí ECB/2006/24 se považují za odkazy na toto rozhodnutí.

      Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 12. prosince 2008.

            Prezident ECB

         Jean-Claude TRICHET

      (1)  Viz strana 66 v tomto čísle Úředního věstníku.

      (2)  Úř. věst. L 24, 31.1.2007, s. 9.

      (3)  Úř. věst. L 195, 24.7.2008, s. 24.

      (4)  Akt o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie (Úř. věst. L 236, 23.9.2003, s. 33).

      (5)  Viz strana 83 v tomto čísle Úředního věstníku.

      PŘÍLOHA
      POHLEDÁVKY VE VÝŠI DEVIZOVÝCH REZERV PŘEVEDENÝCH NA ECB

                  Zúčastněná národní centrální banka

                  Pohledávka ve výši devizových rezerv převedených na ECB, k 31. prosinci 2008
                  (v EUR)

                  Pohledávka ve výši devizových rezerv převedených na ECB, s účinkem od 1. ledna 2009
                  (v EUR)

                  Částka převodu
                  (v EUR)

                  Nationale Bank van België / Banque Nationale de Belgique

                  1 423 341 995,63

                  1 397 303 846,77

                  –26 038 148,86

                  Deutsche Bundesbank

                  11 821 492 401,85

                  10 909 120 274,33

                  – 912 372 127,52

                  Central Bank and Financial Services Authority of Ireland

                  511 833 965,97

                  639 835 662,35

                  + 128 001 696,38

                  Bank of Greece

                  1 046 595 328,50

                  1 131 910 590,58

                  +85 315 262,08

                  Banco de España

                  4 349 177 350,90

                  4 783 645 755,10

                  + 434 468 404,20

                  Banque de France

                  8 288 138 644,21

                  8 192 338 994,75

                  –95 799 649,46

                  Banca d’Italia

                  7 217 924 640,86

                  7 198 856 881,40

                  –19 067 759,46

                  Central Bank of Cyprus

                  71 950 548,51

                  78 863 331,39

                  +6 912 782,88

                  Banque centrale du Luxembourg

                  90 730 275,34

                  100 638 597,47

                  +9 908 322,13

                  Bank Ċentrali ta’ Malta / Central Bank of Malta

                  35 831 257,94

                  36 407 323,18

                  + 576 065,24

                  De Nederlandsche Bank

                  2 243 025 225,99

                  2 297 463 391,20

                  +54 438 165,21

                  Oesterreichische Nationalbank

                  1 161 289 917,84

                  1 118 545 877,01

                  –42 744 040,83

                  Banco de Portugal

                  987 203 002,23

                  1 008 344 596,55

                  +21 141 594,32

                  Banka Slovenije

                  183 995 237,74

                  189 410 251,00

                  +5 415 013,26

                  Národná banka Slovenska

                  0

                  399 443 637,59 (1)

                  + 399 443 637,59

                  Suomen Pankki

                  717 086 011,07

                  722 328 204,76

                  +5 242 193,69

                  Celkem (2)

                  40 149 615 804,58

                  40 204 457 215,43

                  54 841 410,85

         (1)  Převede se s účinkem od dat uvedených v rozhodnutí ECB/2008/33.

         (2)  V důsledku zaokrouhlení se nemusí celkový součet přesně rovnat součtu všech uvedených číselných údajů.


title: Rozhodnutí Rady ze dne  21. listopadu 2005  o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Islandskou republikou o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací

text:
               6.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 184/34

         ROZHODNUTÍ RADY
   ze dne 21. listopadu 2005
   o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Islandskou republikou o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací
   (2006/467/SZBP)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na články 24 a 38 této smlouvy,
   s ohledem na doporučení předsednictví,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Na zasedání ve dnech 27. a 28. listopadu 2003 se Rada rozhodla zmocnit předsednictví, kterému je nápomocen generální tajemník, vysoký představitel pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku, k zahájení jednání s některými třetími státy v souladu s články 24 a 38 Smlouvy o Evropské unii, aby Evropská unie mohla s každým z nich uzavřít dohodu o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací.

               (2)

               Na základě tohoto zmocnění k zahájení jednání sjednalo předsednictví, kterému byl nápomocen generální tajemník, vysoký představitel, dohodu s Islandskou republikou o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací.

               (3)

               Uvedená dohoda by měla být schválena,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   Dohoda mezi Evropskou unií a Islandskou republikou o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací se schvaluje jménem Evropské unie.
   Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
   Článek 2
   Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Evropskou unii.
   Článek 3
   Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
   Článek 4
   Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 21. listopadu 2005.

            Za Radu

            předseda

         J. STRAW

    ---documentbreak---

               6.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 184/35

         PŘEKLAD
   DOHODA
   mezi Islandskou republikou a Evropskou unií o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací
   ISLANDSKÁ REPUBLIKA
   na jedné straně a
   EVROPSKÁ UNIE, dále jen „EU“, zastoupená předsednictvím Rady Evropské unie,
   na straně druhé,
   dále jen „strany“,
   VZHLEDEM K TOMU, že Islandská republika a EU sdílejí cíle posílit všemi způsoby svou bezpečnost a poskytovat svým občanům vysokou úroveň ochrany v prostoru bezpečnosti;
   VZHLEDEM K TOMU, že Islandská republika a EU se dohodly, že by se mezi nimi měly rozvíjet konzultace a spolupráce v otázkách společného zájmu ve vztahu k bezpečnosti;
   VZHLEDEM K TOMU, že proto v této souvislosti existuje trvalá potřeba výměny utajovaných informací mezi Islandskou republikou a EU;
   UZNÁVAJÍCE, ŽE plná a účinná konzultace a spolupráce mohou vyžadovat přístup k utajovaným informacím a materiálům Islandské republiky a EU a výměnu utajovaných informací a souvisejících materiálů mezi Islandskou republikou a EU;
   VĚDOMY SI TOHO, ŽE tento přístup k utajovaným informacím a souvisejícím materiálům a jejich výměna vyžadují vhodná bezpečnostní opatření;
   SE DOHODLY TAKTO:
   Článek 1
   Pro splnění cílů posílení bezpečnosti každé strany všemi způsoby se tato dohoda vztahuje na utajované informace nebo materiály v jakékoli podobě poskytované nebo vyměňované mezi stranami.
   Článek 2
   Pro účely této dohody se utajovanou informací rozumí každá informace (poznatek, který může být jakýmkoli způsobem sdělován) nebo materiál, pro které je stanoveno, že vyžadují ochranu proti nedovolenému vyzrazení, a které byly takto označeny bezpečnostním stupněm utajení (dále jen „utajované informace“).
   Článek 3
   Pro účely této dohody se „EU“ rozumí Rada Evropské unie (dále jen „Rada“), generální tajemník, vysoký představitel, generální sekretariát Rady a Komise Evropských společenství (dále jen „Evropská komise“).
   Článek 4
   Každá strana

               a)

               chrání a zabezpečuje utajované informace, na které se vztahuje tato dohoda a které jí poskytla nebo předala výměnou druhá strana;

               b)

               zajistí, aby si utajované informace, na které se vztahuje tato dohoda a které se poskytují nebo vyměňují, zachovaly stupeň bezpečnostního utajení, které jim přidělila poskytující strana. Přijímající strana chrání a zabezpečuje utajované informace podle ustanovení vlastních bezpečnostních předpisů pro informace nebo materiály, které jsou opatřeny rovnocenným stupněm utajení, jak je stanoveno v bezpečnostních pravidlech, která mají být zavedena podle článků 11 a 12;

               c)

               nepoužije utajované informace, na které se vztahuje tato dohoda, pro jiné účely, než ke kterým je jejich původce určil a ke kterým je poskytl nebo předal výměnou;

               d)

               nevyzradí tyto utajované informace, na které se vztahuje tato dohoda, bez předchozího souhlasu původce třetím stranám ani žádnému orgánu nebo subjektu EU, který není uveden v článku 3.

         Článek 5
   1.   Utajované informace může jedna strana („poskytující strana“) zpřístupnit nebo uvolnit v souladu se zásadou kontroly původcem druhé straně („přijímající straně“).
   2.   Pro předání jiným příjemcům než stranám této dohody přijme přijímající strana rozhodnutí o zpřístupnění či uvolnění utajovaných informací pouze po souhlasu poskytující strany v souladu se zásadou kontroly původcem, jak je stanovena v bezpečnostních předpisech poskytující strany.
   3.   Při provádění odstavců 1 a 2 není povoleno žádné obecně použitelné uvolňování, pokud mezi sebou strany nezavedou a nedohodnou postupy týkající se určitých kategorií informací a odpovídající jejich provozním požadavkům.
   Článek 6
   Každá strana a její subjekty definované v článku 3 budou mít bezpečnostní organizaci a bezpečnostní programy založené na základních zásadách a minimálních bezpečnostních normách, které budou zahrnuty do bezpečnostních systémů stran, vypracovaných podle článků 11 a 12, aby bylo zajištěno, že na utajované informace, na které se vztahuje tato dohoda, bude uplatňována rovnocenná úroveň ochrany.
   Článek 7
   1.   Strany zajistí, že všechny osoby, které při výkonu svých úředních povinností potřebují přístup k utajovaným informacím poskytovaným nebo vyměňovaným podle této dohody nebo jejichž povinnosti nebo funkce mohou přístup k nim umožňovat, musí projít odpovídajícími bezpečnostními prověrkami dříve, než jim je k těmto informacím udělen přístup.
   2.   Postupy bezpečnostní prověrky budou stanoveny tak, aby určily, zda osoba může s přihlédnutím k její oddanosti, důvěryhodnosti a spolehlivosti mít přístup k utajovaným informacím.
   Článek 8
   Strany si poskytují vzájemnou pomoc v záležitostech bezpečnosti utajovaných informací, na které se vztahuje tato dohoda, a ve věcech společného bezpečnostního zájmu. Pro posouzení účinnosti bezpečnostních pravidel v mezích své pravomoci, která mají být zavedena podle článků 11 a 12, provádějí orgány určené v článku 11 vzájemné bezpečnostní konzultace a kontroly.
   Článek 9
   1.   Pro účely této dohody

               a)

               Co se týče EU:
               veškerá korespondence se zasílá Radě na adresu:

                           Council of the European Union

                           Chief Registry Officer

                           Rue de la Loi/Wetstraat, 175

                           B-1048 Brussels

                     .
               Vedoucí spisovny Rady předá veškerou korespondenci členským státům a Evropské komisi s výhradou odstavce 2.

               b)

               Co se týče Islandské republiky:
               veškerá korespondence se zasílá řediteli politického odboru Ministerstva zahraničních věcí Islandské republiky a v případě potřeby se předává prostřednictvím mise Islandu u Evropské unie na adrese:

                           Mission of Iceland to the European Union

                           Registry Officer

                           Rond-point Schuman 11

                           B-1040 Brussels

                     .

         2.   Výjimečně může být z provozních důvodů korespondence od jedné strany, která je přístupná pouze určeným příslušným úředníkům, orgánům nebo službám této strany, zaslána a zpřístupněna těmto určeným příslušným úředníkům, orgánům nebo službám druhé strany konkrétně označeným jako příjemci, s ohledem na jejich příslušnost a při dodržení zásady „vědět jen to nejnutnější“. Co se týče EU, bude tato korespondence předávána prostřednictvím vedoucího spisovny Rady.
   Článek 10
   Stálý státní tajemník Ministerstva zahraničních věcí Islandské republiky a generální tajemníci Rady a Evropské komise dohlížejí na provádění této dohody.
   Článek 11
   Pro provádění této dohody

               1.

               Ministerstvo zahraničních věcí Islandské republiky, jednající jménem vlády Islandské republiky a z jejího zmocnění, odpovídá za vypracování bezpečnostních pravidel pro ochranu a zabezpečení utajovaných informací poskytovaných Islandské republice podle této dohody.

               2.

               Bezpečnostní kancelář generálního sekretariátu Rady, pod vedením a z pověření generálního tajemníka Rady, jednajícího jménem Rady a z jejího zmocnění, odpovídá za vypracování bezpečnostních pravidel pro ochranu a zabezpečení utajovaných informací poskytovaných Evropské unii podle této dohody.

               3.

               Bezpečnostní ředitelství Evropské komise, jednající jménem Evropské komise a z jejího zmocnění, odpovídá za vypracování bezpečnostních pravidel pro ochranu utajovaných informací poskytovaných nebo vyměňovaných podle této dohody v rámci Evropské komise a jejích prostor.

         Článek 12
   Bezpečnostní pravidla, která mají být zavedena podle článku 11 po dohodě mezi třemi dotčenými příslušnými bezpečnostními orgány, stanoví normy vzájemné bezpečnostní ochrany pro utajované informace, na které se vztahuje tato dohoda. Na straně EU podléhají tyto normy schválení Bezpečnostním výborem Rady.
   Článek 13
   Příslušné bezpečnostní orgány definované v článku 11 stanoví postupy, podle kterých se bude postupovat v případech prokázaného nebo předpokládaného ohrožení utajovaných informací, na které se vztahuje tato dohoda.
   Článek 14
   Před poskytnutím utajovaných informací, na které se vztahuje tato dohoda, mezi stranami si musí příslušné bezpečnostní orgány definované v článku 11 vzájemně potvrdit, že přijímající strana je schopna chránit a zabezpečit informace, na které se vztahuje tato dohoda, způsobem, který odpovídá pravidlům, která budou zavedena podle článků 11 a 12.
   Článek 15
   Tato dohoda nijak nebrání stranám v uzavření jiných dohod týkajících se poskytování nebo výměny utajovaných informací, na které se vztahuje tato dohoda, za předpokladu, že nejsou v rozporu s ustanoveními této dohody.
   Článek 16
   Veškeré spory mezi EU a Islandskou republikou vzniklé výkladem nebo uplatňováním této dohody se řeší jednáním mezi stranami.
   Článek 17
   1.   Tato dohoda vstupuje v platnost prvním dnem prvního měsíce následujícího po tom, co si strany vzájemně oznámí dokončení vnitřních postupů potřebných k tomuto účelu.
   2.   Tato dohoda může být přezkoumána pro zvážení případných změn na návrh kterékoli strany.
   3.   Jakákoli změna této dohody může být učiněna pouze písemně a vzájemnou dohodou stran. Vstoupí v platnost po vzájemném oznámení, jak je stanoveno v odstavci 1.
   Článek 18
   Tato dohoda může být vypovězena písemnou výpovědí jedné strany doručenou druhé straně. Výpověď nabývá účinku šest měsíců po převzetí oznámení druhou stranou, nedotkne se však žádných závazků, které již podle této dohody byly převzaty. Zejména veškeré utajované informace poskytnuté nebo získané výměnou podle této dohody budou i nadále chráněny v souladu s ustanoveními této dohody.

      NA DŮKAZ ČEHOŽ připojili níže podepsaní a řádně zplnomocnění zástupci k této dohodě své podpisy.
      V Lucemburku dne dvanáctého června dva tisíce šest ve dvou vyhotoveních v jazyce anglickém.

            Za Islandskou republiku

            Za Evropskou unii