title: 2011/695/: Rozhodnutí předsedy Evropské komise ze dne 13. října 2011 o mandátu úředníka pro slyšení v určitých řízeních ve věcech hospodářské soutěže Text s významem pro EHP

text:
               20.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 275/29

         ROZHODNUTÍ PŘEDSEDY EVROPSKÉ KOMISE
   ze dne 13. října 2011
   o mandátu úředníka pro slyšení v určitých řízeních ve věcech hospodářské soutěže
   (Text s významem pro EHP)
   (2011/695/EU)
   PŘEDSEDA EVROPSKÉ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru,
   s ohledem na jednací řád Komise (1), a zejména na článek 22 uvedeného řádu,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               V rámci systému pro prosazování právních předpisů v oblasti hospodářské soutěže vytvořeném podle Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva“) Komise zkoumá a rozhoduje o případech správním rozhodnutím, jež podléhá soudnímu přezkoumání ze strany Soudního dvora Evropské unie (dále jen „Soudní dvůr“).

               (2)

               Komise je povinna provádět svá řízení ve věcech hospodářské soutěže spravedlivě, nestranně a objektivně a musí zajistit dodržování procesních práv dotyčných stran, jak jsou stanovena v nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (2), nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (nařízení ES o spojování) (3), nařízení Komise (ES) č. 773/2004 ze dne 7. dubna 2004 o vedení řízení Komise podle článků 81 a 82 Smlouvy o ES (4) a v nařízení Komise (ES) č. 802/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 139/2004 o kontrole spojování podniků (5), jakož i v judikatuře Soudního dvora. Zejména právo dotyčných stran být vyslechnuty před přijetím jim určeného individuálního rozhodnutí, které by se jich mohlo nepříznivě dotknout, je základním právem práva Evropské unie uznaným Listinou základních práv, a zejména článkem 41 této listiny (6).

               (3)

               V zájmu zajištění účinného uplatňování procesních práv dotyčných stran, jiných zúčastněných stran ve smyslu čl. 11 písm. b) nařízení (ES) č. 802/2004 (jiné zúčastněné strany), stěžovatelů ve smyslu čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003 (stěžovatelé) a osoby jiné než osoby uvedené v článcích 5 a 11 (ES) č. 773/2004 a třetí osoby ve smyslu článku 11 nařízení (ES) č. 802/2004 („třetí osoby“) účastnících se řízení ve věcech hospodářské soutěže by odpovědnost za dohled nad dodržováním těchto práv měla být svěřena nezávislé osobě, která má zkušenosti v oblasti hospodářské soutěže a jejíž bezúhonnost přispívá k objektivitě, průhlednosti a účinnosti těchto řízení.

               (4)

               Komise v roce 1982 pro tyto účely zřídila funkci úředníka pro slyšení, provedla její revizi v rozhodnutí Komise 94/810/ESUO, ES ze dne 12. prosince 1994 o mandátu úředníků pro slyšení v řízeních před Komisí ve věcech hospodářské soutěže (7) a v rozhodnutí Komise 2001/462/ES, ESUO ze dne 23. května 2001 o mandátu úředníků pro slyšení v určitých řízeních ve věcech hospodářské soutěže (8). V současnosti je nezbytné vyjasnit a dále posílit úlohu úředníka pro slyšení a přizpůsobit mandát úředníka pro slyšení s ohledem na vývoj, k němuž došlo v právních předpisech Unie v oblasti hospodářské soutěže.

               (5)

               Funkce úředníka pro slyšení byla obecně vnímána jako důležitý příspěvek k řízením před Komisí ve věcech hospodářské soutěže z důvodu nezávislosti a odbornosti, jež úředník pro slyšení do těchto řízení vnesl. Aby se zajistila trvalá nezávislost úředníka pro slyšení na generálním ředitelství pro hospodářskou soutěž, měl by být ze správních důvodů přiřazen ke členu Komise se zvláštní odpovědností za hospodářskou soutěž.

               (6)

               Úředník pro slyšení by měl být jmenován podle pravidel stanovených ve služebním řádu úředníků a pracovním řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie. Podle těchto pravidel lze uvažovat i o kandidátech, kteří nejsou úředníky Komise. Jmenování, odvolávání a přeložení úředníků pro slyšení by mělo být zajištěno transparentním způsobem.

               (7)

               Komise může jmenovat jednoho či více úředníků pro slyšení a měla by jim zajistit jejich podpůrný tým. Pokud úředník pro slyšení při výkonu svých funkcí zjistí střet zájmů, měl by se v daném případě zdržet konání. Pokud úředník pro slyšení nemůže konat, měl by jeho úlohu převzít jiný úředník pro slyšení.

               (8)

               Úředník pro slyšení by měl postupovat jako nezávislý rozhodčí, jenž usiluje o vyřešení problémů ovlivňujících účinný výkon procesních práv dotyčných stran, jiných zúčastněných stran, stěžovatelů či zúčastněných třetích osob v případě, že tyto problémy nelze vyřešit předchozími kontakty se službami Komise, které jsou odpovědné za vedení řízení ve věcech hospodářské soutěže, jež tato procesní práva musí dodržovat.

               (9)

               Mandát úředníka pro slyšení v řízení ve věcech hospodářské soutěže by měl být stanoven takovým způsobem, aby byl v průběhu celého řízení zaručen účinný výkon procesních práv v průběhu celého řízení před Komisí podle článků 101 a 102 Smlouvy a nařízení (ES) č. 139/2004, zvláště práva na slyšení.

               (10)

               V zájmu posílení této úlohy by úředníku pro slyšení měla být přidělena funkce zaručující účinný výkon procesních práv podniků a sdružení podniků v souvislosti s vyšetřovacími pravomocemi Komise podle kapitoly V nařízení (ES) č. 1/2003, jakož i podle článku 14 nařízení (ES) č. 139/2004, jež zmocňuje Komisi k ukládání pokut podnikům a sdružením podniků. Úředníku pro slyšení by měly být přiděleny rovněž zvláštní funkce během této vyšetřovací fáze v souvislosti s žádostmi o zachování profesního tajemství, s právem odmítnout výpověď, s lhůtami pro odpověď na rozhodnutí vyžadující informace podle čl. 18 odst. 3 nařízení (ES) č. 1/2003, jakož i s ohledem na právo podniků a sdružení podniků, na které se vztahují vyšetřovací opatření Komise podle kapitoly V nařízení (ES) č. 1/2003, obdržet informace o svém procesním postavení, zejména o tom, zda se jich vyšetřování týká, a pokud se jich vyšetřování týká, o předmětu a účelu tohoto vyšetřování. Při posuzování požadavků činěných ve spojitosti s právem odmítnout výpověď může úředník pro slyšení zvážit, zda podniky nevznášejí jasně nepodložené žádosti o ochranu pouze z taktických důvodů oddalování.

               (11)

               Úředník pro slyšení by měl být schopen usnadnit vyřešení otázky, zda se na určitý dokument vztahuje profesní tajemství. Pokud podnik či sdružení podniků, jež žádost o zachování profesního tajemství podalo, souhlasí, bude úředníku pro slyšení za tímto účelem dovoleno prověřit dotyčný dokument a učinit vhodné doporučení s odkazem na použitelnou judikaturu Soudního dvora.

               (12)

               K odpovědnosti úředníka pro slyšení by mělo náležet rozhodnutí, zda třetí osoba prokazuje dostatečný zájem o slyšení. U sdružení spotřebitelů, která žádají o slyšení, by se měl obecně předpokládat dostatečný zájem, jestliže se řízení týká výrobků nebo služeb užívaných konečnými spotřebiteli nebo výrobků nebo služeb, které představují přímé vstupy pro tyto výrobky nebo služby.

               (13)

               Úředník pro slyšení by měl rozhodnout, zda připustit stěžovatele nebo třetí zúčastněné osoby k ústnímu slyšení, a to na základě zvážení jejich možného příspěvku k objasnění důležitých skutečností případu.

               (14)

               Právo dotyčných stran na slyšení před vynesením konečného rozhodnutí, které se jich nepříznivě dotkne, je jim zaručeno jejich právem na písemnou odpověď na předběžné stanovisko Komise, jak je stanoveno v prohlášení o námitkách, a jejich právem přednést své důvody při ústním slyšení, pokud o to požádají. V zájmu účinného výkonu těchto práv mají strany, kterým bylo prohlášení o námitkách určeno, právo na přístup k vyšetřovacímu spisu Komise.

               (15)

               V zájmu zaručení účinného výkonu práv na obhajobu stran, jimž bylo určeno prohlášení o námitkách, by k odpovědnosti úředníka pro slyšení mělo náležet zajistit vyřešení sporů týkajících se přístupu ke spisu či ochrany obchodních tajemství a dalších důvěrných informací mezi těmito stranami a generálním ředitelstvím pro hospodářskou soutěž. Ve výjimečných případech může úředník pro slyšení přerušit lhůtu, ve které by měl určitý adresát prohlášení o námitkách na toto prohlášení odpovědět, až do vyřešení sporu o přístup ke spisu, pokud by adresát nebyl s to odpovědět v dané lhůtě a její prodloužení by v daném okamžiku nepředstavovalo odpovídající řešení.

               (16)

               V zájmu zaručení účinného výkonu procesních práv při současném respektování zájmů důvěrnosti by úředník pro slyšení měl být případně schopen nařídit zvláštní opatření upravující přístup ke spisu Komise. Úředník pro slyšení by měl mít zejména pravomoc rozhodnout, že části spisu budou straně požadující přístup zpřístupněny omezeným způsobem, například tím, že omezí množství či kategorie osob disponujících přístupem a použití zpřístupněných informací.

               (17)

               Úředník pro slyšení by měl být odpovědný za rozhodování o žádostech o prodloužení lhůt stanovených pro odpověď na prohlášení o námitkách, dodatečné prohlášení o námitkách či dopis o skutečnostech nebo lhůtu, během níž jiné zúčastněné strany, stěžovatelé nebo třetí zúčastněné osoby mohou vznášet připomínky v případě neshody mezi některou z těchto osob a generálním ředitelstvím pro hospodářskou soutěž.

               (18)

               Úředník pro slyšení by měl podporovat efektivitu ústního slyšení mezi jiným pomocí všech vhodných přípravných opatření, včetně včasného rozeslání předběžného seznamu účastníků a předběžného programu.

               (19)

               Ústní slyšení umožňuje stranám, jimž Komise zaslala prohlášení o námitkách, a jiným zúčastněným stranám další výkon jejich práva na slyšení tím, že ústně přednesou své důvody před Komisí, která by měla být zastoupena generálním ředitelstvím pro hospodářskou soutěž, jakož i jinými službami, jež přispívají k další přípravě rozhodnutí, jež má Komise přijmout. Ústní slyšení by mělo poskytnout další příležitost zajistit, že dojde k co největšímu objasnění všech relevantních skutečností – ať jsou, nebo nejsou pro dotyčné strany příznivé, včetně skutkových okolností souvisejících se závažností a trváním údajného protiprávního jednání. Ústní slyšení by mělo stranám rovněž umožnit přednést jejich důvody týkající se skutečností, jež mohou být důležité v souvislosti s možným uložení pokut.

               (20)

               Za účelem zlepšení efektivity ústního slyšení může úředník pro slyšení povolit stranám, jimž bylo určeno prohlášení o námitkách, jiným zúčastněným stranám, stěžovatelům, dalším osobám pozvaným ke slyšení, službám Komise a orgánům členských států klást během slyšení otázky. Ústní slyšení by nemělo být veřejné, aby se zaručilo, že se všichni účastníci mohou vyjadřovat svobodně. Informace sdělené během ústního slyšení by se proto měly použít výhradně k účelu soudních a/nebo správních řízení, kterými se provádí články 101 a 102 Smlouvy. V případě oprávněnosti ochrany obchodního tajemství či jiných důvěrných informací by úředník pro slyšení měl mít možnost vyslechnout osoby na uzavřeném zasedání.

               (21)

               Strany řízení, jež nabídnou závazky podle článku 9 nařízení (ES) č. 1/2003, jakož i strany, jež se účastní postupu při narovnání v případech kartelů podle článku 10a nařízení (ES) č. 773/2004, by měly mít možnost obrátit se na úředníka pro slyšení v souvislosti s účinným výkonem svých procesních práv.

               (22)

               Úředník pro slyšení by měl informovat o dodržování účinného výkonu procesních práv během celého řízení ve věcech hospodářské soutěže. Úředník pro slyšení by měl kromě toho a vedle své zpravodajské funkce být schopen vznášet připomínky k dalšímu postupu a objektivitě řízení, a tím přispívat k zajištění toho, aby řízení ve věcech hospodářské soutěže byla uzavřena na základě věcného posouzení všech relevantních skutečností.

               (23)

               Při sdělování informací o fyzických osobách by úředník pro slyšení měl věnovat zvláště pozornost nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (9).

               (24)

               Rozhodnutí 2001/462/ES, ESUO by mělo být zrušeno,

         ROZHODL TAKTO:
   KAPITOLA 1

      ÚLOHA, JMENOVÁNÍ A POVINNOSTI ÚŘEDNÍKA PRO SLYŠENÍ

   Článek 1
   Úředník pro slyšení
   1.   U řízení ve věcech hospodářské soutěže je jmenován jeden či více úředníků pro slyšení, jejichž pravomoci a funkce jsou stanoveny v tomto rozhodnutí.
   2.   Úředník pro slyšení zaručí účinný výkon procesních práv během celého řízení před Komisí ve věcech hospodářské soutěže pro provádění článků 101 a 102 Smlouvy a podle nařízení (ES) č. 139/2004 (dále jen „řízení ve věcech hospodářské soutěže“).
   Článek 2
   Jmenování, odvolání a zastupování
   1.   Úředníka pro slyšení jmenuje Komise. Toto jmenování se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie. Každé přerušení, odvolání nebo přeložení úředníka pro slyšení je předmětem odůvodněného rozhodnutí Komise. Toto rozhodnutí se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
   2.   Úředník pro slyšení se přiřazuje z administrativních důvodů ke členu Komise se zvláštní odpovědností za otázky hospodářské soutěže (dále jen „příslušný člen Komise“).
   3.   Pokud není úředník pro slyšení schopen konat, převezme jeho úlohu jiný úředník pro slyšení. Pokud žádný úředník pro slyšení není schopen konat, jmenuje příslušný člen Komise po konzultaci úředníka pro slyšení případně jiného příslušného úředníka Komise, který se neúčastní v daném případě, aby vykonával povinnosti úředníka pro slyšení.
   4.   V případě skutečného či možného střetu zájmů se úředník pro slyšení zdrží konání v daném případě. Odstavec 3 se použije.
   Článek 3
   Způsob fungování
   1.   Při výkonu svých funkcí koná úředník pro slyšení nezávisle.
   2.   Při výkonu svých funkcí dbá úředník pro slyšení na nutnost účinného uplatňování pravidel hospodářské soutěže v souladu s platnými právními předpisy Unie a zásadami stanovenými Soudním dvorem.
   3.   Při výkonu svých funkcí má úředník pro slyšení přístup k jakýmkoli spisům souvisejícím s řízením před Komisí ve věcech hospodářské soutěže podle článků 101 a 102 Smlouvy a podle nařízení (ES) č. 139/2004.
   4.   Úředník pro slyšení je informován ředitelem, který na generálním ředitelství pro hospodářskou soutěž odpovídá za vyšetřování případu (dále jen „odpovědný ředitel“), o vývoji řízení.
   5.   Úředník pro slyšení může příslušnému členu Komise předkládat své připomínky k jakékoli otázce vyplývající z jakéhokoli řízení Komise ve věcech hospodářské soutěže.
   6.   Pokud úředník pro slyšení předloží příslušnému členu Komise odůvodněná doporučení nebo učiní rozhodnutí stanovená v tomto rozhodnutí, poskytne úředník pro slyšení kopii těchto dokumentů odpovědnému řediteli a právní službě Komise.
   7.   S každým problémem týkajícím se účinného výkonu procesních práv dotyčných stran, jiných zúčastněných stran ve smyslu čl. 11 písm. b) nařízení (ES) č. 802/2004 (dále jen „jiné zúčastněné strany“), stěžovatelů ve smyslu čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003 (dále jen „stěžovatel“) a zúčastněných třetích osob ve smyslu článku 5 tohoto rozhodnutí, jež se účastní v těchto řízeních, se tyto osoby obrátí nejprve na Generální ředitelství pro hospodářskou soutěž. Pokud nedojde k vyřešení daného problému, je možné jej předložit úředníku pro slyšení k nezávislému přezkumu. Žádosti týkající se opatření, na něž se vztahuje lhůta, musí být vzneseny včas v původní lhůtě.
   KAPITOLA 2

      VYŠETŘOVÁNÍ

   Článek 4
   Procesní práva během vyšetřovací fáze
   1.   Úředník pro slyšení zaručí účinný výkon procesních práv, jež vznikají v souvislosti s výkonem vyšetřovacích pravomocí Komise podle kapitoly V nařízení (ES) č. 1/2003 a v řízeních, která mohou vyústit v uložení pokut podle článku 14 nařízení (ES) č. 139/2004.
   2.   S výhradou čl. 3 odst. 7 má úředník pro slyšení tyto funkce:

               a)

               Podniky či sdružení podniků mohou požádat úředníka o slyšení o prozkoumání žádostí, aby dokument, který si Komise vyžádala při výkonu pravomocí jí svěřených podle článků 18, 20 nebo 21 nařízení (ES) č. 1/2003, při inspekcích podle článku 13 nařízení (ES) č. 139/2004 nebo v rámci vyšetřovacích opatření v řízeních, jež mohou vyústit v uložení pokut podle článku 14 nařízení (ES) č. 139/2004, a který byl Komisi odepřen, byl chráněn profesním tajemstvím ve smyslu judikatury Soudního dvora. Úředník pro slyšení může záležitost přezkoumat, pouze pokud mu podnik či sdružení podniků, jež předkládá žádost, dovolí nahlédnout do informací, u nichž požaduje ochranu profesního tajemství, jakož i do souvisejících dokumentů, jež úředník pro slyšení považuje ke svému přezkumu za nezbytné. Aniž by odhalil obsah potencionálně důvěrného dokumentu, sdělí úředník pro slyšení odpovědnému řediteli a dotyčnému podniku či sdružení podniků svůj předběžný názor a může podniknout vhodné kroky vedoucí ke vzájemně přijatelnému řešení. Pokud se nedospěje k žádnému řešení, může úředník pro slyšení zformulovat odůvodněné doporučení příslušnému členu Komise, aniž by odhalil potencionálně důvěrný obsah dokumentu. Strana, jež žádost předložila, obdrží kopii tohoto doporučení.

               b)

               Pokud adresát žádosti o informace podle čl. 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003 odmítne odpovědět na dotaz obsažený v takové žádosti a odvolá se přitom na právo odmítnout výpověď stanovené judikaturou Soudního dvora, je možné se po přijetí žádosti ve stanovené lhůtě obrátit v této věci na úředníka pro slyšení. Ve vhodných případech a s ohledem na nutnost vyhnout se zbytečnému prodlužování řízení může úředník pro slyšení učinit odůvodněné doporučení týkající se uplatnitelnosti práva odmítnout výpověď a informovat odpovědného ředitele o svých závěrech, jež je třeba zohlednit v případě každého následného rozhodnutí podle čl. 18 odst. 3 nařízení (ES) č. 1/2003. Adresát žádosti obdrží kopii odůvodněného doporučení.

               c)

               Pokud adresát rozhodnutí, kterým jsou požadovány informace podle čl. 18 odst. 3 nařízení (ES) č. 1/2003, má zato, že lhůta stanovená pro jeho odpověď je příliš krátká, může se včas před vypršením původně stanovené lhůty obrátit na úředníka pro slyšení. S přihlédnutím k délce a složitosti žádosti o informace a nárokům vyšetřování rozhodne úředník pro slyšení o případném prodloužení lhůty.

               d)

               Podniky či sdružení podniků, na něž se vztahují vyšetřovací opatření Komise podle kapitoly V nařízení (ES) č. 1/2003, mají právo na informace o svém procesním postavení, zejména o tom, zda se jich vyšetřování týká, a pokud se jich vyšetřování týká, o předmětu a účelu tohoto vyšetřování. Pokud se takový podnik či sdružení podniků domnívá, že je generální ředitelství pro hospodářskou soutěž o jeho procesním postavení patřičně neinformovalo, mohou se obrátit na úředníka pro slyšení, aby záležitost vyřešil. Úředník pro slyšení rozhodne, že generální ředitelství pro hospodářskou soutěž podniku či sdružení podniků, jež podaly žádost, sdělí jeho procesní postavení. Toto rozhodnutí se sdělí podniku či sdružení podniků, jež žádost podalo.

         KAPITOLA 3

      ŽÁDOSTI O SLYŠENÍ

   Článek 5
   Třetí zúčastněné osoby
   1.   Žádosti o slyšení jiných osob než osob uvedených v článcích 5 a 11 (ES) č. 773/2004 a třetích osob ve smyslu článku 11 nařízení (ES) č. 802/2004 („třetí osoby“) se podávají v souladu s čl. 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 773/2004 a článkem 16 nařízení (ES) č. 802/2004. Žádosti se podávají písemnou formou a obsahují vysvětlení žadatelova zájmu na výsledku řízení.
   2.   Po konzultaci odpovědného ředitele úředník pro slyšení rozhodne, zda mají být slyšeny třetí strany. Při posuzování, zda třetí osoba prokázala dostatečný zájem, dbá úředník pro slyšení na to, zda a v jaké míře je žadatel dostatečně dotčen postupem, který je předmětem řízení ve věcech hospodářské soutěže, nebo zda žadatel splňuje požadavky čl. 18 odst. 4 nařízení (ES) č. 139/2004.
   3.   Pokud úředník pro slyšení dospěl k názoru, že žadatel neprojevil dostatečný zájem o slyšení, sdělí žadateli písemně důvody svého názoru. Stanoví se lhůta, během které žadatel může písemně vyjádřit své názory. Pokud žadatel vyjádří písemně své názory ve lhůtě stanovené úředníkem pro slyšení a předložené písemné vyjádření nebude mít za následek odlišné posouzení, uvede se nález v odůvodněném rozhodnutí, které se žadateli oznámí.
   4.   Úředník pro slyšení informuje strany řízení ve věcech hospodářské soutěže o identitě zúčastněných třetích osob, jež projevily zájem o slyšení, od okamžiku zahájení řízení podle čl. 11 odst. 6 nařízení (ES) č. 1/2003 nebo podle čl. 6 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 139/2004 s výjimkou případů, v nichž by takový krok způsobil osobě nebo podniku značnou újmu.
   Článek 6
   Právo na ústní slyšení; účast stěžovatelů a třetích osob na ústním slyšení
   1.   Na žádost stran, jimž Komise zaslala prohlášení o námitkách, nebo jiných zúčastněných stran provede úředník pro slyšení ústní slyšení tak, aby tyto strany mohly dále rozvinout své písemné připomínky.
   2.   Úředník pro slyšení může případně a po konzultaci odpovědného ředitele rozhodnout, že stěžovatelům a třetím zúčastněným osobám ve smyslu článku 5 dá příležitost k vyjádření jejich stanoviska při ústním slyšení stran, pro něž bylo vydáno prohlášení o námitkách, za podmínky, že o to požádají ve svých písemných připomínkách. Úředník pro slyšení může také přizvat zástupce orgánů pro hospodářskou soutěž z třetích zemí, aby se zúčastnili ústního slyšení jako pozorovatelé v souladu s dohodami uzavřenými mezi Unií a třetími zeměmi.
   KAPITOLA 4

      PŘÍSTUP KE SPISU, DŮVĚRNOST A OBCHODNÍ TAJEMSTVÍ

   Článek 7
   Přístup ke spisu a přístup k dokumentům a informacím
   1.   Pokud strana, jež uplatnila své právo na přístup ke spisu, má důvod se domnívat, že Komise má ve svém držení dokumenty, které jí nebyly zpřístupněné, a že uvedené dokumenty jsou nezbytné pro řádný výkon práva na slyšení, může úředníku pro slyšení podat odůvodněnou žádost o přístup k těmto dokumentům, s výhradou čl. 3 odst. 7.
   2.   S výhradou čl. 3 odst. 7 mohou jiné zúčastněné strany, stěžovatelé a třetí zúčastněné osoby ve smyslu článku 5 podat odůvodněnou žádost úředníku pro slyšení za těchto okolností:

               a)

               Jiné zúčastněné strany, jež mají důvod se domnívat, že nebyly informovány o námitkách určených oznamujícím stranám v souladu s čl. 13 odst. 2 nařízení (ES) č. 802/2004.

               b)

               Stěžovatel, jemuž Komise oznámila svůj záměr zamítnout stížnost podle čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 773/2004, a který má důvod se domnívat, že Komise má ve svém držení dokumenty, které mu nebyly zpřístupněné, a že uvedené dokumenty jsou nezbytné pro řádný výkon jeho práv v souladu s čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 773/2004.

               c)

               Stěžovatel, který má za to, že neobdržel kopii nedůvěrného znění prohlášení o námitkách v souladu s čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 773/2004 nebo že kopie nedůvěrného znění prohlášení o námitkách nebyla vytvořena způsobem, který umožňuje účinný výkon jeho práv, s výjimkou případů, na které se vztahuje postup při narovnání.

               d)

               Třetí zúčastněná osoba ve smyslu článku 5 tohoto rozhodnutí, jež má důvod se domnívat, že nebyla informována o povaze a předmětu řízení v souladu s čl. 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 773/2004 a čl. 16 odst. 1 nařízení (ES) č. 802/2004. Totéž platí pro stěžovatele v případě, na který se vztahuje postup při narovnání, jenž má důvod se domnívat, že nebyl informován o povaze a předmětu řízení v souladu s čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 773/2004.

         3.   Úředník pro slyšení přijme odůvodněné rozhodnutí ohledně jemu adresované žádosti podle odstavce 1 nebo 2 a toto rozhodnutí sdělí osobě, která žádost podala, a každé další osobě, jíž se řízení týká.
   Článek 8
   Obchodní tajemství a jiné důvěrné informace
   1.   Pokud má Komise v úmyslu zveřejnit informace, jež mohou představovat obchodní tajemství, nebo jiné důvěrné informace týkající se jakéhokoli podniku či osoby, musí prostřednictvím Generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž tento podnik či osoby písemně informovat o svém úmyslu a jeho důvodech. Bude stanovena lhůta, v níž dotyčný podnik či osoba mohou předložit jakékoli písemné připomínky.
   2.   Pokud dotyčný podnik či osoba nesouhlasí se zveřejněním informací, může se v této věci obrátit na úředníka pro slyšení. Pokud úředník pro slyšení shledá, že informace zveřejněna být může, neboť nepředstavuje obchodní tajemství či jinou důvěrnou informaci, nebo protože existuje převládající zájem na jejím zveřejnění, uvede toto zjištění v odůvodněném rozhodnutí, jež oznámí dotyčnému podniku či osobě. V rozhodnutí se stanoví den, po němž bude informace zveřejněna. Tento den nesmí být stanoven na dříve než jeden týden ode dne oznámení.
   3.   Odstavce 1 a 2 se použijí obdobně i na sdělení informací jejich zveřejněním v Úředním věstníku Evropské unie.
   4.   V zájmu vyvážení účinného výkonu práv stran na obhajobu s oprávněným zájmem na důvěrnosti může úředník pro slyšení případně rozhodnout, že části spisu, které jsou nezbytné pro výkon práv stran na obhajobu, budou zpřístupněny straně dožadující se přístupu omezeným způsobem, jehož podrobnosti určí úředník pro slyšení.
   KAPITOLA 5

      PRODLOUŽENÍ LHŮT

   Článek 9
   Žádosti o prodloužení lhůt
   1.   Pokud se adresát prohlášení o námitkách domnívá, že lhůta stanovená pro jeho odpověď na prohlášení o námitkách je příliš krátká, může požádat o prodloužení této lhůty prostřednictvím odůvodněné žádosti adresované odpovědnému řediteli. Tato žádost musí být podána včas před uplynutím původní lhůty v řízeních podle článků 101 a 102 Smlouvy a nejméně pět dní před uplynutím původní lhůty v řízeních podle nařízení (ES) č. 139/2004. Pokud dané žádosti není vyhověno nebo adresát prohlášení o námitkách, který podal žádost, nesouhlasí s délkou poskytnutého prodloužení, může se před uplynutím původní lhůty v této věci obrátit na úředníka pro slyšení s žádostí o přezkum. Po konzultaci odpovědného ředitele rozhodne úředník pro slyšení, zda prodloužení lhůty je nezbytné pro to, aby adresát prohlášení o námitkách mohl účinně vykonávat své právo na slyšení, přičemž také zohlední nutnost vyhnout se zbytečnému prodlužování řízení. V řízeních podle článků 101 a 102 Smlouvy zohlední úředník pro slyšení mimo jiné toto:

               a)

               rozsah a náročnost spisu;

               b)

               zda měl adresát prohlášení o námitkách, který podal žádost, předem přístup k informacím;

               c)

               každou další objektivní překážku, s níž se může setkat adresát prohlášení o námitkách, který podal žádost, při vznášení svých připomínek.

         Pro účely posuzování prvního pododstavce písm. a) může být vzato v úvahu množství protiprávního jednání, údajné trvání protiprávního jednání, rozsah a počet dokumentů a rozsah a složitost odborných studií.
   2.   Pokud se jiné zúčastněné strany, stěžovatel či třetí zúčastněná osoba ve smyslu článku 5 domnívá, že lhůta pro vyjádření svých názorů je příliš krátká, může usilovat o prodloužení této lhůty prostřednictvím odůvodněné žádosti adresované včas před uplynutím původní lhůty odpovědnému řediteli. Pokud žádosti není vyhověno, nebo jiná zúčastněná strana, stěžovatel nebo třetí zúčastněná osoba s tímto rozhodnutím nesouhlasí, může se v této věci obrátit na úředníka pro slyšení se žádostí o přezkum. Po konzultaci odpovědného ředitele rozhodne úředník pro slyšení, zda poskytne prodloužení lhůty.
   KAPITOLA 6

      ÚSTNÍ SLYŠENÍ

   Článek 10
   Organizace a fungování
   1.   Úředník pro slyšení organizuje a vede slyšení upravená v ustanoveních provádějících články 101 a 102 Smlouvy a nařízení Rady (ES) č. 139/2004.
   2.   Ústní slyšení jsou vedena úředníkem pro slyšení zcela nezávisle.
   3.   Úředník pro slyšení zajišťuje řádné provádění slyšení a přispívá k objektivitě samotného slyšení a jakéhokoli následně přijatého rozhodnutí.
   4.   Úředník pro slyšení zajistí, aby ústní slyšení poskytlo adresátům prohlášení o námitkách, jiným zúčastněným stranám, jakož i stěžovatelům a třetím zúčastněným osobám ve smyslu článku 5, jež byly připuštěny k ústnímu slyšení, dostatečnou příležitost k rozvinutí jejich názorů k předběžným zjištěním Komise.
   Článek 11
   Příprava ústního slyšení
   1.   Úředník pro slyšení zodpovídá za přípravu ústního slyšení a za tímto účelem podnikne veškerá nezbytná opatření. V zájmu zajištění řádné přípravy ústního slyšení může úředník pro slyšení po konzultaci odpovědného ředitele osobám pozvaným ke slyšení předem rozeslat seznam otázek, k nimž se mohou vyjádřit. Úředník pro slyšení může osobám pozvaným ke slyšení rovněž naznačit hlavní oblasti diskuze se zvláštním ohledem na skutečnosti a otázky, na které si adresát prohlášení o námitkách, který požádal o ústní slyšení, přeje upozornit.
   2.   Za tímto účelem a v zájmu přípravy samotného slyšení se úředník pro slyšení po konzultaci odpovědného ředitele může setkat s osobami pozvanými ke slyšení a popřípadě se službami Komise.
   3.   Úředník pro slyšení může také předem požádat o písemné oznámení klíčového obsahu zamýšlených prohlášení osob pozvaných ke slyšení.
   4.   Úředník pro slyšení může všem osobám pozvaným ke slyšení stanovit lhůtu k předložení seznamu účastníků, kteří se zúčastní jejich jménem. Úředník pro slyšení zpřístupní tento seznam všem osobám pozvaným k ústnímu slyšení včas přede dnem konání slyšení.
   Článek 12
   Harmonogram a postup
   1.   Po konzultaci odpovědného ředitele stanoví úředník pro slyšení den, trvání a místo slyšení. Pokud je požadováno odročení, rozhodne úředník pro slyšení, zda je povolí, nebo ne.
   2.   Úředník pro slyšení rozhodne, zda by měly být během slyšení připuštěny nové dokumenty a které osoby by měly být slyšeny jménem určité strany.
   3.   Úředník pro slyšení může stranám, jimž bylo určeno prohlášení o námitkách, jiným zúčastněným stranám, stěžovatelům, jiným osobám pozvaným ke slyšení, službám Komise a orgánům členských států povolit, aby během slyšení kladly otázky. V případě, že výjimečně zůstane určitá otázka při ústním slyšení zcela nebo částečně nezodpovězena, může úředník pro slyšení povolit její zodpovězení písemnou formou ve stanovené lhůtě. Tuto písemnou odpověď obdrží všichni účastníci ústního slyšení, pokud úředník pro slyšení nerozhodne jinak v zájmu ochrany práva na obhajobu určitého adresáta prohlášení o námitkách nebo obchodního tajemství nebo jiné důvěrné informace jakékoli osoby.
   4.   V případech, ve kterých si to vyžaduje nutnost zajistit právo na slyšení, může úředník pro slyšení po konzultaci odpovědného ředitele poskytnout dotyčným stranám, jiným zúčastněným stranám, stěžovatelům nebo třetím zúčastněným osobám ve smyslu článku 5 příležitost předložit další písemné připomínky po ukončení ústního slyšení. Úředník pro slyšení stanoví den, do kterého mohou být podání předkládána. Komise není povinna brát v úvahu písemné připomínky obdržené po tomto dni.
   Článek 13
   Ochrana obchodních tajemství a důvěrnost při ústním slyšení
   Za normálních okolností probíhá slyšení každé osoby za přítomnosti všech dalších osob pozvaných k účasti na ústním slyšení. S ohledem na oprávněný zájem dotyčných osob chránit svá obchodní tajemství a jiné důvěrné informace se úředník pro slyšení může také rozhodnout provést slyšení jednotlivých osob odděleně na uzavřeném zasedání.
   KAPITOLA 7

      PROZATÍMNÍ ZPRÁVA A PRÁVO VZNÉST PŘIPOMÍNKY

   Článek 14
   Prozatímní zpráva a připomínky
   1.   Úředník pro slyšení podá o slyšení a o závěrech, které ze slyšení vyvozuje, s ohledem na dodržování účinného výkonu procesních práv prozatímní zprávu příslušnému členu Komise. Připomínky v této zprávě se týkají procesních otázek, včetně:

               a)

               zpřístupnění dokumentů a přístupu ke spisu;

               b)

               lhůty pro odpověď na prohlášení o námitkách;

               c)

               dodržování práva na slyšení;

               d)

               řádného provádění ústního slyšení.

         Kopie zprávy se předává generálnímu řediteli pro otázky hospodářské soutěže, odpovědnému řediteli a dalším příslušným službám Komise.
   2.   Kromě zprávy uvedené v odstavci 1 a mimo ni může úředník pro slyšení uvádět poznámky k dalšímu pokroku a nestrannosti řízení. Úředník pro slyšení tím usiluje zejména o zajištění toho, aby při přípravě návrhu rozhodnutí Komise byla věnována řádná pozornost všem významným skutečnostem, ať již příznivým nebo nepříznivým pro dotyčné strany, včetně skutkových okolností vztahujících se k závažnosti a trvání jakéhokoli protiprávního jednání. Tyto připomínky se mimo jiné mohou týkat nutnosti dalších informací, stažení určitých námitek, formulace dalších námitek nebo návrhů na další vyšetřovací opatření podle kapitoly V nařízení (ES) č. 1/2003.
   Generální ředitel pro hospodářskou soutěž, odpovědný ředitel a právní služba obdrží informace o těchto připomínkách.
   KAPITOLA 8

      ZÁVAZKY A NAROVNÁNÍ

   Článek 15
   Závazky a narovnání
   1.   Strany řízení, jež nabídnou Komisi závazky takové povahy, že reagují na její výhrady vyjádřené v jejím předběžném posouzení podle článku 9 nařízení (ES) č. 1/2003, se v zájmu zajištění účinného výkonu svých procesních práv mohou obrátit na úředníka pro slyšení v kterékoli fázi řízení podle článku 9.
   2.   Účastníci řízení v případech kartelů, kteří vstupují do jednání o narovnání podle článku 10a nařízení (ES) č. 773/2004, se mohou obrátit na úředníka pro slyšení v kterékoli fázi postupu při narovnání v zájmu zajištění účinného výkonu svých procesních práv.
   KAPITOLA 9

      ZÁVĚREČNÁ ZPRÁVA

   Článek 16
   Obsah a předání před přijetím rozhodnutí
   1.   Na základě návrhu rozhodnutí, který je třeba v příslušném případě předložit poradnímu výboru, připraví úředník pro slyšení závěrečnou písemnou zprávu o dodržování práva na účinný výkon procesních práv uvedených v čl. 14 odst. 1 v kterékoli fázi řízení. V této zprávě rovněž zváží, zda se návrh rozhodnutí zabývá pouze těmi námitkami, u nichž byla stranám poskytnuta příležitost vyjádřit své názory.
   2.   Závěrečná zpráva se předloží příslušnému členu Komise, generálnímu řediteli pro hospodářskou soutěž, odpovědnému řediteli a dalším příslušným službám Komise. Zpráva se sdělí příslušným orgánům členských států a podle ustanovení o spolupráci stanovených v protokolu 23 a protokolu 24 k Dohodě o EHP také Kontrolnímu úřadu ESVO.
   Článek 17
   Předložení Komisi a zveřejnění
   1.   Aby se zajistilo, že při přijímání rozhodnutí v jednotlivém případě je Komise plně informována o všech důležitých informacích, které se týkají průběhu řízení a dodržování práva na účinný výkon procesních práv během celého řízení, předloží se závěrečná zpráva úředníka pro slyšení Komisi spolu s návrhem rozhodnutí, jenž jí byl předložen.
   2.   Úředník pro slyšení může závěrečnou zprávu upravit ve světle jakýchkoli pozměňovacích návrhů k návrhu rozhodnutí před jeho přijetím Komisí.
   3.   Společně s rozhodnutím sdělí Komise adresátům rozhodnutí závěrečnou zprávu úředníka pro slyšení. Komise zveřejní závěrečnou zprávu úředníka pro slyšení v Úředním věstníku Evropské unie společně s rozhodnutím, přičemž dbá na oprávněný zájem podniků na ochraně obchodních tajemství.
   KAPITOLA 10

      ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ

   Článek 18
   Zrušení a přechodné ustanovení
   1.   Rozhodnutí 2001/462/ES, ESUO se zrušuje.
   2.   Procesní kroky již učiněné podle rozhodnutí 2001/462/ES, ESUO jsou nadále účinné. Ve vztahu k vyšetřovacím opatřením, která byla přijata před vstupem v platnost tohoto rozhodnutí, může úředník pro slyšení odmítnout výkon svých pravomocí podle článku 4.
   V případech, u kterých došlo k zahájení řízení podle čl. 11 odst. 6 nařízení (ES) č. 1/2003 nebo podle čl. 6 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 139/2004 před vstupem v platnost tohoto rozhodnutí, se prozatímní zpráva podle článku 14 tohoto rozhodnutí a závěrečná zpráva podle článku 16 netýká vyšetřovací fáze, nerozhodne-li úředník pro slyšení jinak.
   Článek 19
   Vstup v platnost
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 13. října 2011.

            Za Komisi

         José Manuel BARROSO

            předseda

      (1)  Úř. věst. L 308, 8.12.2000, s. 26.

      (2)  Úř. věst. L 1, 4.1.2003, s. 1.

      (3)  Úř. věst. L 24, 29.1.2004, s. 1.

      (4)  Úř. věst. L 123, 27.4.2004, s. 18.

      (5)  Úř. věst. L 133, 30.4.2004, s. 1.

      (6)  Úř. věst. C 303, 14.12.2007, s. 1.

      (7)  Úř. věst. L 330, 21.12.1994, s. 67.

      (8)  Úř. věst. L 162, 19.6.2001, s. 21.

      (9)  Úř. věst. L 8, 12.1.2001, s. 1.


title: 2014/676/EU: Rozhodnutí Rady ze dne 25. září 2014 o jmenování jednoho českého náhradníka Výboru regionů

text:
               27.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 283/56

         ROZHODNUTÍ RADY
   ze dne 25. září 2014
   o jmenování jednoho českého náhradníka Výboru regionů

      (2014/676/EU)

   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 305 této smlouvy,
   s ohledem na návrh českévlády,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Ve dnech 22. prosince 2009 a 18. ledna 2010 Rada přijala rozhodnutí 2009/1014/EU (1) a 2010/29/EU (2) o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2010 do 25. ledna 2015. Dne 24. září 2012 byl rozhodnutím Rady 2012/524/EU (3) jmenován náhradníkem pan Milan CHOVANEC, a to do dne 25. ledna 2015.

               (2)

               Po skončení mandátu pana Milana CHOVANCE se uvolnilo jedno místo náhradníka Výboru regionů,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Náhradníkem Výboru regionů je na zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2015, jmenován:

               —

               pan Václav ŠLAJS, Hejtman Plzeňského kraje.

         Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 25. září 2014.

            Za Radu

            předsedkyně

         F. GUIDI

      (1)  Úř. věst. L 348, 29.12.2009, s. 22.

      (2)  Úř. věst. L 12, 19.1.2010, s. 11.

      (3)  Úř. věst. L 263, 28.9.2012, s. 41.


title: Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 23. dubna 2009 o udělení absolutoria za plnění rozpočtu sedmého, osmého a devátého Evropského rozvojového fondu na rozpočtový rok 2007

text:
               26.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 255/96

         ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
   ze dne 23. dubna 2009
   o udělení absolutoria za plnění rozpočtu sedmého, osmého a devátého Evropského rozvojového fondu na rozpočtový rok 2007
   (2009/641/ES)
   EVROPSKÝ PARLAMENT,

               —

               s ohledem na zprávu Komise o opatřeních následujících po rozhodnutí o udělení absolutoria za rok 2006 (KOM(2008) 629 a příloha SEK(2008) 2579),

               —

               s ohledem na finanční výkazy a výkazy příjmů a výdajů sedmého, osmého a devátého Evropského rozvojového fondu za rozpočtový rok 2007 (KOM(2008) 490 – C6-0296/2008),

               —

               s ohledem na zprávu o finančním řízení týkající se sedmého, osmého a devátého Evropského rozvojového fondu za rok 2007 (KOM(2008) 224),

               —

               s ohledem na výroční zprávu Účetního dvora o činnostech financovaných ze sedmého, osmého a devátého Evropského rozvojového fondu za rozpočtový rok 2007, spolu s odpověďmi Komise (1),

               —

               s ohledem na prohlášení o věrohodnosti účtů a o legalitě a správnosti uskutečněných operací, které předložil Účetní dvůr podle článku 248 Smlouvy o ES (2),

               —

               s ohledem na doporučení Rady ze dne 10. února 2009 (5042/2009 – C6-0057/2009, 5044/2009 – C6-0058/2009, 5045/2009 – C6-0059/2009),

               —

               s ohledem na Dohodu o partnerství mezi africkými, karibskými a tichomořskými státy na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé podepsanou v Cotonou dne 23. června 2000 (3) a revidovanou v Lucemburku dne 25. června 2005 (4),

               —

               s ohledem na rozhodnutí Rady 2001/822/ES ze dne 27. listopadu 2001 o přidružení zámořských zemí a území k Evropskému společenství („rozhodnutí o přidružení zámoří“) (5), ve znění rozhodnutí Rady 2007/249/ES ze dne 19. března 2007 (6),

               —

               s ohledem na článek 33 interní dohody zástupců vlád členských států, kteří se sešli v Radě, ze dne 20. prosince 1995 o financování a řízení pomoci Společenství v rámci druhého finančního protokolu čtvrté úmluvy AKT-ES (7),

               —

               s ohledem na článek 32 interní dohody zástupců vlád členských států, kteří se sešli v Radě, ze dne 18. září 2000 o financování a řízení pomoci Společenství v rámci finančního protokolu Dohody o partnerství mezi africkými, karibskými a tichomořskými státy a Evropským společenstvím a jeho členskými státy, podepsané v Cotonou (Benin) dne 23. června 2000, a o přidělení finanční pomoci pro zámořské země a území, na něž se vztahují ustanovení čtvrté části Smlouvy o ES (8),

               —

               s ohledem na článek 276 Smlouvy o ES,

               —

               s ohledem na článek 74 finančního nařízení ze dne 16. června 1998 vztahujícího se na spolupráci pro financování rozvoje na základě čtvrté úmluvy AKT-ES (9),

               —

               s ohledem na článek 119 finančního nařízení ze dne 27. března 2003 vztahujícího se na devátý Evropský rozvojový fond (10),

               —

               s ohledem na článek 70 a čl. 71 třetí odrážku a přílohu V jednacího řádu,

               —

               s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu a stanovisko Výboru pro rozvoj (A6-0159/2009),

               1.

               uděluje absolutorium Komisi za plnění rozpočtu sedmého, osmého a devátého Evropského rozvojového fondu na rozpočtový rok 2007;

               2.

               předkládá své připomínky v níže uvedeném usnesení;

               3.

               pověřuje svého předsedu, aby předal toto rozhodnutí a usnesení, které je jeho nedílnou součástí, Radě, Komisi, Soudnímu dvoru, Účetnímu dvoru, Evropské investiční bance a vládám a parlamentům členských států a aby zajistil jejich zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie (řada L).

            Předseda

         Hans-Gert PÖTTERING

            Generální tajemník

         Klaus WELLE

      (1)  Úř. věst. C 286, 10.11.2008, s. 273.

      (2)  Úř. věst. C 277, 31.10.2008, s. 243.

      (3)  Úř. věst. L 317, 15.12.2000, s. 3.

      (4)  Úř. věst. L 287, 28.10.2005, s. 1.

      (5)  Úř. věst. L 314, 30.11.2001, s. 1 a Úř. věst. L 324, 7.12.2001, s. 1.

      (6)  Úř. věst. L 109, 26.4.2007, s. 33.

      (7)  Úř. věst. L 156, 29.5.1998, s. 108.

      (8)  Úř. věst. L 317, 15.12.2000, s. 355.

      (9)  Úř. věst. L 191, 7.7.1998, s. 53.

      (10)  Úř. věst. L 83, 1.4.2003, s. 1.
   USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
   ze dne 23. dubna 2009
   obsahující připomínky, které je nedílnou součástí rozhodnutí o udělení absolutoria za plnění rozpočtu sedmého, osmého a devátého Evropského rozvojového fondu na rozpočtový rok 2007
   EVROPSKÝ PARLAMENT,

               —

               s ohledem na zprávu Komise o opatřeních následujících po rozhodnutí o udělení absolutoria za rok 2006 (KOM(2008) 629 a její přílohu SEK(2008) 2579),

               —

               s ohledem na finanční výkazy a výkazy příjmů a výdajů sedmého, osmého a devátého Evropského rozvojového fondu za rozpočtový rok 2007 (KOM(2008) 490 – C6-0296/2008),

               —

               s ohledem na zprávu o finančním řízení týkající se sedmého, osmého a devátého Evropského rozvojového fondu za rok 2007 (KOM(2008) 224),

               —

               s ohledem na výroční zprávu Účetního dvora o činnostech financovaných ze sedmého, osmého a devátého Evropského rozvojového fondu za rozpočtový rok 2007, spolu s odpověďmi Komise (1),

               —

               s ohledem na prohlášení o věrohodnosti účtů a o legalitě a správnosti uskutečněných operací, které předložil Účetní dvůr podle článku 248 Smlouvy o ES (2),

               —

               s ohledem na doporučení Rady ze dne 10. února 2009 (5042/2009 – C6-0057/2009, 5044/2009 – C6-0058/2009, 5045/2009 – C6-0059/2009),

               —

               s ohledem na Dohodu o partnerství mezi africkými, karibskými a tichomořskými státy na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé podepsanou v Cotonou dne 23. června 2000 (3) a revidovanou v Lucemburku dne 25. června 2005 (4),

               —

               s ohledem na rozhodnutí Rady 2001/822/ES ze dne 27. listopadu 2001 o přidružení zámořských zemí a území k Evropskému společenství („rozhodnutí o přidružení zámoří“) (5), ve znění rozhodnutí Rady 2007/249/ES ze dne 19. března 2007 (6),

               —

               s ohledem na článek 33 interní dohody zástupců vlád členských států, kteří se sešli v Radě, ze dne 20. prosince 1995 o financování a řízení pomoci Společenství v rámci druhého finančního protokolu čtvrté úmluvy AKT-ES (7),

               —

               s ohledem na článek 32 interní dohody zástupců vlád členských států, kteří se sešli v Radě, ze dne 18. září 2000 o financování a řízení pomoci Společenství v rámci finančního protokolu Dohody o partnerství mezi africkými, karibskými a tichomořskými státy a Evropským společenstvím a jeho členskými státy, podepsané v Cotonou (Benin) dne 23. června 2000, a o přidělení finanční pomoci pro zámořské země a území, na něž se vztahují ustanovení čtvrté části Smlouvy o ES (8),

               —

               s ohledem na článek 276 Smlouvy o ES,

               —

               s ohledem na článek 74 finančního nařízení ze dne 16. června 1998 vztahujícího se na spolupráci pro financování rozvoje na základě čtvrté úmluvy AKT-ES (9),

               —

               s ohledem na článek 119 finančního nařízení ze dne 27. března 2003 vztahujícího se na devátý Evropský rozvojový fond (10),

               —

               s ohledem na článek 70 a čl. 71 třetí odrážku a přílohu V jednacího řádu,

               —

               s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu a stanovisko Výboru pro rozvoj (A6-0159/2009),

               A.

               vzhledem k tomu, že Evropský rozvojový fond (ERF) je nejdůležitějším finančním nástrojem Evropské unie pro rozvojovou spolupráci s africkými, karibskými a tichomořskými státy,

               B.

               vzhledem k tomu, že celková částka pomoci poskytované z ERF se v následujících letech výrazně zvýší, protože výše pomoci Společenství z desátého ERF na období 2008–2013 byla stanovena na 21 966 000 000 EUR, což představuje ve srovnání s finančními příděly z devátého ERF zvýšení o 62 %,

               C.

               vzhledem k tomu, že rozpočtová podpora je nástroj pomoci, který vyžaduje zásadní posun v charakteru parlamentního dohledu, a to od kontroly nad vstupy k prověřování výsledků a výstupů,

               D.

               vzhledem k tomu, že je odhodlán neustále rozvíjet své možnosti dohledu, aby byl schopen co nejúčinněji plnit své povinnosti orgánu příslušného pro udělení absolutoria,

               1.

               souhlasí s Komisí, že „nedostatky ve státní správě“ a „nedostatky ve správě věcí veřejných“ v mnoha zemích, jež jsou příjemci pomoci, představují značná rizika pro řádné řízení fondů (odpovědi Komise k bodům 1 až 5 výroční zprávy Účetního dvora o činnostech financovaných z ERF);

               2.

               vyzývá Komisi, aby – při „upravování“ své kontrolní strategie (body 1 až 5 výroční zprávy o ERF) – určila bod, ve kterém skutečnost, že se nedostavují výsledky a náklady na kontroly jsou vysoké, nutí ke koncepční změně přístupu;

               3.

               zastává názor, že strategie realizace desátého ERF (s prostředky ve výši 21 966 000 000 EUR na období 2008–2013) by se měla zaměřit na oblasti klíčového významu pro zajištění udržitelného rozvoje; vybízí Komisi, aby stanovila priority a nerozmělnila prostředky v přílišném množství činností;

               4.

               je přesvědčen, že by Komise při snaze stanovit priority a koncentrovat své rozvojové činnosti mohla hledat příležitosti ke zvýšení pomoci zemím s nízkými příjmy;

               5.

               upozorňuje, že je třeba věnovat řádnou pozornost tomu, aby operace, které provádí Komise, byly udržitelné, a zároveň aby byla formulována jasná strategie pro jejich ukončení a sledování jejich realizace; domnívá se, že podrobnější hodnocení výsledků je pro zajištění demokratické legitimity rozvojové spolupráce EU klíčové;

         Finanční plnění

               6.

               vítá výkon Komise v roce 2007 a bere na vědomí, že platby se výrazně zvýšily o 12 % a závazky o 9 %, zatímco zvýšení neuhrazených závazků bylo omezeno na 2,8 %; pokládá míru plnění, která činí 3,7 roku, za přijatelnou vzhledem ke zvýšení účinnosti;

               7.

               vítá přidělení všech dostupných finančních prostředků v rámci devátého ERF v roce 2007; žádá Komisi, aby připravila doporučení pro nepřidělenou část prostředků z osmého ERF; zdůrazňuje však, že unáhlené přidělení prostředků by nemělo ohrozit kvalitu projektů;

               8.

               připomíná závazek Komise (11), že se bude snažit zajistit, aby 20 % míra pomoci, jež je přidělována z nástroje pro rozvojovou pomoc (DCI), byla věnována na základní a střední vzdělávání a na základní zdravotní péči; žádá, aby v rámci ERF byly poskytovány zprávy, které budou vycházet z tohoto ukazatele;

               9.

               vyjadřuje znepokojení nad zjištěními uvedenými ve zvláštní zprávě Účetního dvora č. 10/2008 o rozvojové pomoci ES zaměřené na zdravotnické služby v subsaharské Africe, která poukazuje na to, že „celkově se financování zdravotnictví ze strany ES jako podíl jeho celkové rozvojové pomoci od roku 2000 nezvýšilo navzdory závazkům Komise spojeným s rozvojovými cíli tisíciletí a zdravotní krizi v subsaharské Africe“; vyzývá Komisi, aby upřednostnila podporu zdravotních systémů a určila nejvhodnější nástroje pro poskytování pomoci této oblasti;

         Finanční řízení ERF ze strany Komise

               10.

               s uspokojením konstatuje, že podle názoru Účetního dvora výše uvedená zpráva Komise o finančním řízení sedmého, osmého a devátého Evropského rozvojového fondu „přesně popisuje plnění cílů stanovených na rozpočtový rok, finanční situaci a události, které měly podstatný vliv na činnosti prováděné v roce 2007“ (bod 13 výroční zprávy o ERF);

               11.

               lituje však, že opatření Komise přijatá v návaznosti na připomínky Účetního dvora byla v řadě případů nedostatečná; zdůrazňuje, že postup Komise podle doporučení Účetního dvora je důležitým prvkem její odpovědnosti vůči orgánu příslušnému pro udělení absolutoria; vítá skutečnost, že Komise „více informací poskytne v budoucnu“ (bod 13 výroční zprávy o ERF);

         Prohlášení o věrohodnosti vydané Účetním dvorem
   Spolehlivost účetní závěrky

               12.

               konstatuje, že podle článku 1 a čl. 103 odst. 3 finančního nařízení ze dne 27. března 2003 pro 9. Evropský rozvojový fond se prohlášení o věrohodnosti nevztahuje na tu část zdrojů 9. ERF (ve výši 2 200 000 000 EUR), kterou spravuje EIB na vlastní odpovědnost (poznámky pod čarou 2 a 11 výroční zprávy o ERF);

               13.

               konstatuje, že Účetní dvůr je toho názoru, že konečná účetní závěrka 7., 8. a 9. ERF zobrazuje věrně a ve všech významných ohledech finanční situaci ERF k 31. prosinci 2007 (bod VI prohlášení o věrohodnosti);

               14.

               bere na vědomí, že Účetní dvůr upozorňuje na skutečnost, že Komise neprokázala platnost předpokladů použitých pro stanovení rezervy na vzniklé náklady a že tyto předpoklady mohou vést k podhodnocení výdajů příštích období i k nadhodnocení částky záruk uvedené v příloze k účetní závěrce (bod VII prohlášení o věrohodnosti);

         Legalita a správnost uskutečněných operací

               15.

               bere na vědomí, že:

                           —

                           podle názoru Účetního dvora jsou operace uskutečněné v souvislosti s příjmy a závazky na daný rozpočtový rok ve svém souhrnu legální a správné (bod VIII prohlášení o věrohodnosti), přičemž Účetní dvůr upozorňuje na vysoké svěřenecké riziko spojené s rozpočtovou podporou, které je důsledkem „dynamické interpretace“ kritérií způsobilosti Komisí (bod X prohlášení o věrohodnosti),

                           —

                           audit Účetního dvora odhalil u operací souvisejících s platbami „významnou míru chyb“ (bod IX prohlášení o věrohodnosti),

                           —

                           Účetní dvůr zjistil, že Komise provedla zlepšení, pokud jde o její systémy dohledu a kontroly, a konstatuje, že je stále ještě co zlepšovat;

         Připomínky k informacím, které Účetní dvůr uvádí jako odůvodnění svého prohlášení o věrohodnosti
   Rozsah auditu

               16.

               bere na vědomí, že připomínky Účetního dvora k legalitě a správnosti uskutečněných operací jsou založeny na:

                           a)

                           hodnocení systémů dohledu a kontroly v ústředních útvarech úřadu EuropeAid a pěti delegacích, které se týkalo celkem šesti zemí,

                           b)

                           auditu 90 plateb a 15 individuálních právních závazků,

                           c)

                           zkoumání 30 plateb a 15 finančních závazků, které byly vybrány v rámci rozpočtové podpory na základě statistických metod,

                           d)

                           zkoumání 30 plateb, které byly vybrány na základě statistických metod a schváleny ústředními útvary úřadu EuropeAid

                           d)

                           zkoumání 30 operací, které byly vybrány na základě statistických metod a u nichž již ústřední útvary úřadu EuropeAid provedly kontrolu ex post,

                           f)

                           zkoumání 30 finančních závazků, které byly vybrány na základě statistických metod, a

                           g)

                           zkoumání výroční zprávy o činnosti a prohlášení generálního ředitele úřadu EuropeAid (bod 15 výroční zprávy o ERF);

         Spolehlivost účetní závěrky

               17.

               lituje, že Komise kvůli technickým potížím stále není schopna poskytnout plné účetní informace; bere na vědomí odpověď Komise, že „zavedení nového účetního systému od roku 2009 překoná stávající omezení“ (bod 16 výroční zprávy o ERF); vítá zavedení integrovaného počítačového systému ABAC-ERF v únoru 2009;

               18.

               bere na vědomí opakující se připomínku Účetního dvora vhodnosti statistického přístupu, který Komise používá k odhadu výše rezervy na náklady, které vznikly v běžném účetním období, k nimž ale nebyly do konce roku obdrženy faktury; dále bere na vědomí, že výše této rezervy činí 2 087 000 000 EUR, což představuje 83 % celkových pasiv (bod 17 výroční zprávy o ERF); vyzývá Komisi, aby dále zpřesnila a zdokonalila svůj přístup;

         Legalita a správnost uskutečněných operací

               19.

               všímá si rozdílu v názorech mezi Komisím a Účetním dvorem, pokud jde o okamžik, kdy by měly být dohody o financování „vypracovány“ a „podepsány“ (bod 19 výroční zprávy o ERF); lituje toho, že z hlediska orgánu příslušného pro udělení absolutoria je to nejasná zpráva, a vyzývá Komisi, aby podala vysvětlení, aby všechny strany dohod – Komise a státy AKT – přikládaly výrazu „vypracovány“ stejný význam;

               20.

               bere na vědomí, že Účetnímu dvoru se při kontrole uskutečněných operací nepodařilo u dvou plateb (z vybraného vzorku jedenácti plateb) získat odpovídající dokumentaci od organizací OSN; žádá proto Komisi, aby zajistila, aby byla finanční a administrativní rámcová dohoda plně dodržována;

               21.

               bere na vědomí, že na základě výsledků auditu (body 32–47 výroční zprávy o ERF) dospívá Účetní dvůr k závěru, že systémy dohledu a kontroly úřadu EuropeAid pro ERF jsou pouze „částečně účelné“ (bod 53 výroční zprávy o ERF);

               22.

               dále bere na vědomí, že z devíti složek systému vnitřní kontroly v ústředních útvarech je šest hodnoceno jako účelné, dvě jako částečně účelné a jedna složka – kvantita monitorovacích návštěv – je zcela neúčelná a že z pěti složek systému vnitřní kontroly v delegacích jsou dvě účelné a tři jsou účelné pouze částečně (tabulka 3 výroční zprávy o ERF);

               23.

               bere na vědomí, že Komise soudí, že „vzhledem k materiálním finančním a lidským zdrojům, kterými Komise disponuje, se Komise domnívá, že zavedla systémy kontroly umožňující poskytnutí přiměřené jistoty“ (bod 53 výroční zprávy o ERF);

               24.

               soudí, že odpovědi Komise nejsou uspokojivé, protože z nich není patrná ochota se znovu zabývat mechanismy, které zavedla, a vyzývá Komisi, aby podala přesnější informace, pokud jde o pojem „přiměřené jistoty“, a zejména pokud jde o skutečný poměr náklady/efektivnost u kontrol a o skutečnou míru chyb, a aby poskytla rozpis uvádějící, jaké lidské a finanční zdroje navíc jsou nutné ke zlepšení kontrolního systému tak, aby jej Účetní dvůr při svém celkovém posouzení označil za „účelný“;

               25.

               konstatuje, že Účetní dvůr jednoznačně ukázal, že kontroly, které provádějí osoby pověřené dohledem nebo auditoři, jsou nedostatečné, což odhaluje slabiny v systémech kontroly a dohledu; vyzývá proto Komisi, aby posílila kontroly, a zejména aby zavedla mechanismus přezkoumávání zpráv o externím auditu, aby se přesvědčila o jejich kvalitě;

         Závazky a platby u rozpočtové podpory

               26.

               bere na vědomí, že u pěti z 15 zkoumaných závazků u rozpočtové podpory Účetní dvůr zjistil:

                           —

                           „závažné nedostatky v interním dohledu nad rozpočtem, účetních systémech, zadávání veřejných zakázek či protikorupčních opatřeních“,

                           —

                           neschopnost včas předkládat zkontrolované účty a neúčelnost externí kontroly, které jsou „důležitými skutečnostmi, jež jsou předmětem obav“,

                           —

                           že za těchto podmínek s sebou poskytování rozpočtové podpory nese „velmi vysoké svěřenecké riziko“ (bod 26 výroční zprávy o ERF);

               27.

               zdůrazňuje, že Účetní dvůr je toho názoru, že v těchto pěti případech nejsou splněny požadavky Dohody z Cotonou na dostatečně transparentní, odpovědné a účelné řízení veřejných výdajů;

               28.

               připomíná, že „svěřenecké riziko“ znamená, že je riziko, že peníze evropských daňových poplatníků nejsou používány k zamýšlenému účelu, nejsou vynakládány efektivně nebo jejich použití není řádně doloženo;

               29.

               dále bere na vědomí, že Komise „nesouhlasí s hodnocením Účetního dvora“, příslušné závazky byly podle Komise přijaty po vyhodnocení „dostatečně pozitivního pokroku v systémech řízení veřejných financí“, dotyčné země „nadále vykazují pokrok“ a „zůstávají na dobré cestě, co se týká další rozpočtové podpory“ (bod 26 výroční zprávy o ERF);

               30.

               vyjadřuje politování nad odpověďmi Komise, neboť nereflektují závažnost zjištění Účetního dvora („důležité skutečnosti, jež jsou předmětem obav“, „velmi vysoké svěřenecké riziko“); domnívá se, že používání nekonkrétních a fakty nepodložených výrazů jako „dostatečný“, „pokrok“ a „na dobré cestě“ v takto závažných souvislostech je nepřiměřené, ne-li povrchní;

               31.

               vyzývá Komisi, aby předložila průkazné podklady, z nichž vyvozuje své závěry, a předložila je v takové podobě, aby bylo zcela zřejmé, jakého konkrétního pokroku bylo dosaženo (tj. výchozí a výsledný stav) a proč byl takový pokrok pokládán za „dostatečný“;

               32.

               bere na vědomí, že u sedmi z celkem 33 prověřovaných dohod o financování Účetní dvůr zjistil, že ustanovení finančních dohod pro rozpočtovou podporu byla neúplná nebo nejasná, jelikož neobsahovala obecné podmínky pro rozpočtovou podporu, nedefinovala jednoznačně způsob výpočtu částek, které mají být vyplaceny, nebo odkazovala na závazky, které přijala vláda, aniž by bylo stanoveno datum splatnosti a důsledky nedodržení těchto závazků (bod 27 výroční zprávy o ERF); bere též na vědomí, že se Komise „bude v rámci 10. ERF snažit o další zlepšení kvality dohod o financování“;

               33.

               bere na vědomí, že u plateb v rámci rozpočtové podpory uskutečněné operace „vykazují významnou míru chyb“ (bod 52 písm. b) výroční zprávy o ERF), a to z důvodu:

                           —

                           výpočtu částek, jež mají být vyplaceny na základě kladného závěru o pokroku v řízení veřejných financí, který není v souladu s příslušným hodnocením situace,

                           —

                           použití metody výpočtu, která není stanovena v dohodě o financování,

                           —

                           toho, že se platby uskutečnily, aniž by byly k dispozici aktuální zprávy týkající se řízení veřejných financí (bod 28 výroční zprávy o ERF);

               34.

               bere rovněž na vědomí následující zjištění Účetního dvora v souvislosti se šesti ze 30 zkoumaných plateb:

                           —

                           Komise strukturovaným a formálním způsobem neprokázala, že platební podmínky související s řízením veřejných financí byly dodrženy,

                           —

                           posouzení pokroku, které je nepřiměřeně optimistické nebo je založeno na zastaralých či neodpovídajících informacích,

                           —

                           závěry, které nejsou doloženy podkladovými informacemi,

                           —

                           skutečnost, že se vycházelo spíše z budoucích událostí než z událostí, které již nastaly,

                           —

                           chybné hodnocení ukazatelů (bod 29 výroční zprávy o ERF);

               35.

               bere na vědomí odpověď Komise, že „Komise tak porovnává dosažený pokrok, politický závazek v souvislosti s reformami a zbývající problémové oblasti s cílem dospět k informovanému rozhodnutí“ (odpověď Komise k bodu 29 výroční zprávy o ERF);

               36.

               je znepokojen zjištěními Účetního dvora, ale ještě více odpověďmi Komise, které svědčí o značné neochotě Komise předávat informace, na nichž se zakládají její rozhodnutí o rozpočtové podpoře;

         Efektivní parlamentní dohled

               37.

               je přesvědčen, že rozhodnutí o použití rozpočtové podpory jako nástroje rozvojové pomoci spadá plně do pravomoci výkonného orgánu a že pro operace rozpočtové podpory by nemělo být nutné předběžné schválení Parlamentem;

               38.

               poznamenává, že parlamentní posuzování rozpočtové podpory by se nemělo zaměřovat pouze na rizika, ale také na přínosy, a stejně tak i na rizika a přínosy alternativních způsobů poskytování pomoci; poznamenává dále, že tradiční přístupy pomoci prostřednictvím projektů uplatňované po několik desetiletí nepřinesly očekávané výsledky;

               39.

               je přesvědčen, že hlavním cílem parlamentního dohledu je zajištění efektivnosti pomoci, což znamená efektivní, hospodárné, zákonné a řádné používání pomoci k dosažení udržitelného rozvoje, a považuje dohled nad rozpočtovou kontrolou za součást svého obecného úsilí dbát na efektivnost a výsledky celkových rozvojových výdajů;

               40.

               lituje toho, že nemá dostatečné užitečné, komplexní a spolehlivé informace, aby mohl provádět efektivní dohled nad výsledky rozpočtové podpory;

               41.

               vyzývá k ukončení dosavadního systému řady po sobě jdoucích Evropských rozvojových fondů, a to plným začleněním financování spolupráce EU-AKT do rozpočtu EU, aby byl zajištěn parlamentní dohled nad přidělováním zdrojů z ERF;

         Výroční zpráva o používání rozpočtové podpory

               42.

               vyzývá Komisi, aby vypracovala výroční zprávu o používání rozpočtové podpory – a svůj Výbor pro rozpočtovou kontrolu, aby vypracoval zprávu z vlastního podnětu o této výroční zprávě – obsahující užitečné, komplexní, spolehlivé, analytické a hodnotitelné – a nikoli pouze popisné – informace o:

                           —

                           plánované a vyplacené rozpočtové podpoře,

                           —

                           dosahování očekávaných výsledků podle cílů dárců a strategií jednotlivých zemí,

                           —

                           existenci a kvalitě doplňkových podmínek,

                           —

                           efektivnosti dialogu, stavu harmonizace dárců, budování doplňkových kapacit, které proběhlo, a účinek tohoto budování kapacit,

                           —

                           dosahování zlepšení systémů jednotlivých zemí,

                           —

                           institucích kontrolujících plnění odpovědností, institucích pro řízení veřejných financí, institucích provádějících monitorování a hodnocení,

                           —

                           celkové výši a procentním podílu výdajů, u nichž byly zjištěny nesrovnalosti,

                           —

                           analýze jednotlivých typů nesrovnalostí zjištěných při kontrolách a auditech (systémových a nesystémových),

                           —

                           o nápravných opatřeních, která byla přijata;

               43.

               dále vyzývá Komisi, aby s největší důkladností identifikovala v souvislosti s využíváním rozpočtové pomoci země nebo problémy, u nichž by se zvláštní pozornost Parlamentu mohla ukázat jako užitečná pro zlepšení odpovědnosti dárců;

               44.

               vyzývá rovněž Komisi, aby zavedla každoroční vyhodnocování tohoto rizika;

         Hodnocení a řízení rizik

               45.

               poznamenává, že při poskytování prostředků prostřednictvím systémů v rozvojových zemích, které jsou nespolehlivé, vzniká riziko, že pomoc bude neúčinná a dojde k plýtvání prostředky, a že je proto naprosto nezbytné provést ještě před zahájením programů rozpočtové podpory komplexní posouzení svěřeneckého rizika;

               46.

               připomíná, že Komise nepoužívá systém, ve kterém posouzení rizik stanoví jednoznačné mezní hodnoty, pod nimiž by rozpočtová podpora neměla být poskytována, nýbrž „dynamický přístup“, u něhož je stupeň subjektivního rozhodování daleko vyšší;

               47.

               zastává názor, že tento vyšší stupeň subjektivity při „dynamickém přístupu“ k rozhodování o rozpočtové podpoře musí být vyvážen stejně vysokou mírou transparentnosti; vyzývá proto Komisi, aby dala Výboru pro rozpočtovou kontrolu a Výboru pro rozvoj k dispozici informace, z nichž při svých posouzeních vycházela;

               48.

               očekává zejména, že obdrží konkrétní informace o tom, jak Komise prováděla posouzení rizik a analýzy vládních systémů v rozvojových zemích, o jejím výsledném úsudku ohledně závažnosti systémových nedostatků z hlediska možné neúčinnosti pomoci a plýtvání poskytnutými prostředky, a co nejvíce kvantifikované odhady těchto faktorů a také informace o opatřeních, která byla přijata, popř. musí být přijata v budoucnu, s cílem zmírnit zjištěná rizika;

         Rétorika nebo skutečnost

               49.

               bere na vědomí, že příslušný komisař Louis Michel v publikaci nevelkého rozsahu s názvem „Rozpočtová podpora – věc vzájemné důvěry“ (12) tvrdí, že „rozpočtová podpora, a to v ještě větší míře, je jedinou cestou. To je důvod, který mne vedl k rozhodnutí zvýšit podíl rozpočtové podpory z 20 % naší finanční pomoci na 50 %“;

               50.

               vyzývá komisaře, aby tyto záměry prozatím přehodnotil, dokud rétoriku nenahradí skutečná fakta a nebudou na stole jednoznačné důkazy, které prokáží, o kolik přinesla rozpočtová podpora větší efektivitu vynaložených prostředků ve srovnání s jinými nástroji pomoci nebo jaký měla dopad na velmi nízké příjmy;

               51.

               bere na vědomí dopis a sdělení ze dne 9. ledna 2009 (DR/amw/S(08)0418), které zaslal komisař Louis Michel panu Jackovi Uczkiewiczovi, členu Evropského účetního dvora, a v kopii i panu Herbertu Böschovi, předsedovi Výboru pro rozpočtovou kontrolu – komisař v nich uvádí:

                           —

                           „je prostor pro to, aby Komise zlepšila formulaci a plnění programů rozpočtové podpory v souladu s připomínkami EÚD, a to trasparentnějším, strukturovanějším a formalizovanějším přístupem“, dále pak

                           —

                           „je prostor pro to, aby byla soustavněji věnována pozornost řízení rizik a aby se uvažovalo o vhodných opatřeních nebo podmínkách skýtajících záruky“ (na straně 9 sdělení „Odpověď na návrh Evropského účetního dvora uplatňovat základní požadavky řízení veřejných financí při určování způsobilosti pro rozpočtovou podporu“, které je přílohou dopisu);

               52.

               vítá skutečnost, že Komise akceptuje připomínky Účetního dvora, a také záměry Komise a těší se, že bude informován o podrobnostech toho, jak přesně bude vypadat a jak bude uplatňován tento „zlepšený přístup“ (tamtéž na s. 1);

         Evropský účetní dvůr

               53.

               vyzývá Účetní dvůr, aby jej informoval o tom, jak kvalitně provádí Komise posuzování a řízení rizik, a přivítal by více auditů výkonnosti, které by posoudily výsledky výdajů na rozvojovou pomoc obecně a konkrétně rozpočtové pomoci;

         Parlamenty přijímajících zemí

               54.

               vyzývá Výbor pro rozpočtovou kontrolu, aby navázal přímé kontakty se svými protějšky v parlamentech vybraných přijímajících zemí s cílem podnítit a podpořit jejich roli při zajišťování efektivnosti pomoci činnostmi parlamentního dohledu;

               55.

               naléhavě vyzývá Komisi, aby se při podpoře partnerských zemí přednostně zaměřovala na rozvoj kapacit parlamentní kontroly a auditu, zejména pokud je pomoc poskytována prostřednictvím rozpočtové podpory, a vyzývá ji, aby pravidelně podávala zprávy o dosaženém pokroku;

               56.

               je toho názoru, že k zajištění skutečné odpovědnosti za celý proces je nezbytné do něj zapojit vnitrostátní parlamenty, občanskou společnost a místní orgány v partnerských zemích; naléhavě vyzývá Komisi, aby učinila vše, co bude v jejích silách, pro zlepšení dialogu s těmito subjekty ve všech fázích přípravy programů;

         Zapojení států AKT

               57.

               znepokojuje jej „nedostatečné zapojení států AKT“ při zajišťování efektivní kontroly výdajů z ERF a je zklamán tím, že se delegace „mohou spoléhat na kontroly prováděné správními orgány vnitrostátních schvalujících osob jen v omezené míře“ (bod 36 výroční zprávy o ERF);

               58.

               poznamenává, že vnitrostátní schvalující osoby jsou povinností, kterou mají státy AKT, ale neexistují v rozvojových zemích v působnosti GŘ RELEX; vyzývá Komisi, aby jej informovala o výhodách a nevýhodách tohoto přístupu ERF a aby posoudila osvědčené postupy ze všech států AKT s cílem zlepšit kontrolu výdajů z ERF, kterou provádějí správní orgány vnitrostátních schvalujících osob;

               59.

               dále bere na vědomí, že „delegace pravidelně informují“ ústřední útvary úřadu EuropeAid „o problémech, které se týkají nedostatečné kapacity a zdrojů u správních orgánů vnitrostátních schvalujících osob“ (bod 41 výroční zprávy o ERF); vyzývá Komisi, aby jej informovala o zpětné odezvě delegacím v této věci;

         Lidské zdroje

               60.

               bere na vědomí, že podle Účetního dvora se počet pracovníků Komise v porovnání s prostředky přidělovanými na závazky snižuje a že se nepředpokládá žádný podstatný nárůst počtu pracovníků navzdory očekávanému značnému navýšení závazků v rámci 10. ERF (bod 33 výroční zprávy o ERF);

               61.

               plně souhlasí s Účetním dvorem, že „existuje nebezpečí, že tento nedostatek pracovníků, nepřiměřené rozdělení úkolů mezi ně či nedostupnost specifických dovedností a znalostí má dopad na kvalitu kontrol, ověřování a monitorování“ (bod 33 výroční zprávy o ERF);

               62.

               vyzývá Komisi, aby vysvětlila, jak si hodlá poradit s napětím – ne-li s rozporem – mezi potřebou dalších lidských zdrojů v delegacích a svým příslibem „zachovat stabilní úroveň stavu zaměstnanců, jakmile budou přijati pracovníci v souvislosti s rozšířením, a pro období 2009–2013 již nežádat o žádná nová pracovní místa“ a „potřeby nových pracovních sil v klíčových oblastech politiky naplňovat výhradně přesouváním pracovníků v rámci útvarů a mezi nimi“ (13);

               63.

               zastává názor, že další lidské zdroje by bylo možno získat opuštěním koncepce dělené odpovědnosti za rozvoj v GŘ RELEX a GŘ DEV; vyzývá současnou Komisi, aby učinila nezbytné kroky s cílem usnadnit tuto reorganizaci v rámci nové Komise; je přesvědčen, že současné rozdělení pracovníků věnujících se rozvojové pomoci mezi DEV a RELEX neumožňuje Komisi plně se účastnit podpory mezinárodního úsilí s cílem prosazovat koherentní rozvoj a efektivnost pomoci; dále vyzývá Komisi, aby zajistila, aby se rozvojová spolupráce zcela jednoznačně zaměřovala na prvořadý cíl, kterým je odstranění chudoby;

               64.

               vyzývá Komisi, aby přijala nezbytná opatření s cílem přizpůsobit stav pracovníků, kteří se zabývají správou a kontrolou ERF, a to s ohledem na očekávané zvýšení objemu závazků v rámci desátého ERF;

         Připomínky k závěrům a doporučením Účetního dvora

               65.

               s uspokojením konstatuje, že Účetní dvůr hodnotí kladně úsilí úřadu EuropeAid o vypracování kontrolní strategie; zastává názor, že účinná kontrolní strategie musí mít za cíl předcházet vzniku chyb, a nikoli v první řadě následně zpětně získávat neoprávněně vyplacené prostředky; vyzývá Komisi, aby nadále rozvíjela svou kontrolní strategii ve světle tohoto přístupu, který je pro orgán příslušný pro udělení absolutoria prioritou;

               66.

               plně souhlasí s doporučeními, která uvádí Účetní dvůr v bodě 55 písm. a) až g) a v bodě 56 písm. a) až f) výroční zprávy o ERF; zejména upozorňuje Komisi na doporučení uvedené v bodě 56 písm. a):
               „referenčním standardem pro dodržování dohody z Cotonou by měly být základní požadavky, jako je dostupnost včas zveřejněných a zkontrolovaných účtů, které musí být splněny před udělením rozpočtové podpory“
               a doporučení v bodě 56 písm. d):
               „úřad EuropeAid by měl před zahájením programu rozpočtové podpory zajistit, aby bylo řízení veřejných financí jednoznačně a úplně posouzeno a aby přijímající země měla věrohodný a relevantní program reforem, který v dohledné době povede k odstranění všech podstatných nedostatků“;
               vyzývá proto Komisi, aby poskytla rozpočtovou podporu, pouze pokud je správa veřejných financí dostatečně transparentní, odpovědná a efektivní, nebo je přinejmenším pravděpodobné, že tomu tak bude při vynakládání prostředků v krátkodobém horizontu programu reforem; upozorňuje, že volba finančních opatření pro konkrétní odvětví by měla přímo souviset s jejich účinností v rámci této konkrétní dotované oblasti;

               67.

               vyzývá Komisi, aby učinila prioritou rychlé uplatnění těchto doporučení, jimž orgán příslušný pro udělení absolutoria přikládá zvláštní důležitost, protože jasné a dohodnuté meze pro subjektivní rozhodování výkonného orgánu jsou pro smysluplný parlamentní dohled nezbytně nutné;

         Nový přístup v nové situaci

               68.

               zdůrazňuje, že to, jak přijímací země použije prostředky poskytnuté ve formě rozpočtové podpory, je mimo bezprostředním kontrolu Komise (a ostatních dárců), protože je svrchovaným právem příslušné přijímající země spravovat svůj rozpočet podle svých vlastních specifických pravidel a rozpočtových postupů platných v dané zemi;

               69.

               připomíná, že finanční řízení, vnitřní kontrola a externí audit ve veřejném sektoru v některých přijímacích zemích často nejsou dostatečně spolehlivé, aby zajistily, že jsou finanční prostředky spravovány odpovídajícím způsobem a použity k zamýšleným účelům;

               70.

               je přesvědčen, že Komise má vzhledem ke stále větší pozornosti, která se věnuje otázkám odpovědnosti, a rostoucímu zájmu daňových poplatníků v dárcovských zemích o konkrétní výsledky rozvojové pomoci určitě maximální zájem vědět při poskytování rozpočtové podpory o rizicích, která podstupuje, a seznámit s těmito riziky orgán příslušný pro udělení absolutoria, kterému je odpovědná;

               71.

               dále je přesvědčen, že by Komise měla informovat správní orgány přijímajících zemí o to, že mají povinnost zodpovídat se z toho, jak prostředky použijí, a požadovat, aby se na všechny, kteří tyto prostředky spravují na nižších úrovních, vztahovaly podobné povinnosti;

         Prohlášení o zveřejnění od jednotlivých zemí

               72.

               zastává proto názor, že rozvojová pomoc obecně a konkrétně rozpočtová podpora by měla být spjata s prohlášením o zveřejnění ex ante, které vydává vláda přijímající země a podepisuje ministr financí a které se týká vybraných problémů, které ovlivňují správu věcí veřejných a strukturu odpovědnosti země, která je příjemcem pomoci;

               73.

               je pevně přesvědčen, že pokud přijímající země provede vlastní posouzení kontrolních mechanismů a sama pochopí jejich nedostatky, bude mít větší motivaci situaci zlepšit, než když ji na ně upozorňují audity a kontroly, které jsou jí ukládány zvnějšku;

               74.

               zastává názor, že prohlášení země o zveřejnění zvýší transparentnost a odpovědnost a dá mezinárodním dárcům cenné informace, na jejichž základě si budou moci utvořit informovaný úsudek o celkové transparentnosti a spolehlivosti struktury správy věcí veřejných a odpovědnosti země, která je příjemcem pomoci;

               75.

               vyzývá Komisi, aby se chopila iniciativy a předložila tento návrh dalším mezinárodním dárcům – zejména Světové bance – s cílem vyvinout a uplatňovat takový nástroj ve shodě s ostatními dárci; zdůrazňuje, že zvláštní pozornost bude třeba věnovat charakteru sankcí za úmyslně zavádějící prohlášení o zveřejnění;

               76.

               vyzývá Komisi, aby jej informovala o možném časovém rámci pro tato jednání;

         Začlenění rozpočtu ERF do souhrnného rozpočtu Evropské unie

               77.

               vítá odhodlání Komise „během diskusí o příštím finančním rámci znovu předložit návrh na plné začlenění ERF do rozpočtu“ (14); vyzývá Komisi, aby průběžně v plném rozsahu informovala Výbor pro rozpočtovou kontrolu o stavu příprav této iniciativy;

               78.

               znovu vyjadřuje podporu začlenění ERF do souhrnného rozpočtu Evropské unie, domnívá se, že by to umožnilo zvýšit koherenci, transparentnost a účinnost a posílit mechanismus kontroly ERF;

         Uzpůsobení parlamentního dohledu danému nástroji

               79.

               zastává názor, že jeho úlohou v souvislosti s rozpočtovou podporou volat Komisi k odpovědnosti za výsledky výdajů a že rozpočtová podpora je nástroj pomoci, který vyžaduje zásadní posun v charakteru parlamentního dohledu, a to od kontroly nad vstupy k prověřování výsledků podle jistých ukazatelů;

               80.

               je přesvědčen, že musí rozvíjet svůj současný způsob práce, aby dosáhl výše uvedeného cíle; zastává názor, že podvýbor pro dohled nad rozpočtovou podporou vytvořený Výborem pro rozpočtovou kontrolu by byl účinným nástrojem s cílem zajistit, aby z výdajů na rozvojovou pomoc mělo prospěch obyvatelstvo přijímající země a aby příspěvky daňových poplatníků na výdaje na rozvojovou pomoc nebyly zpronevěřeny;

         Investiční facilita

               81.

               připomíná, že v bodech 20 až 24 svého usnesení ze dne 22. dubna 2008 připojeného k rozhodnutí o udělení absolutoria za plnění rozpočtu šestého, sedmého, osmého a devátého Evropského rozvojového fondu na rozpočtový rok 2006 (15) vyjádřil znepokojení nad tím, že investiční facilita, kterou spravuje Evropská investiční banka (EIB), nepodléhá udělení absolutoria; připomíná dále, že zdroje ERF jsou veřejné peníze z kapes daňových poplatníků, nikoli prostředky z finančních trhů;

               82.

               lituje, stejně jako Účetní dvůr ve svém stanovisku č. 9/2007 k návrhu nařízení Rady o finančním nařízení pro 10. Evropský rozvojový fond (16), že byly ustanoveny dvě samostatné oblasti správy, protože to omezuje působnost udělování absolutoria, vytváří dodatečné potřeby koordinace postupu Komise a EIB a ztěžuje snahu získat ucelený obraz dosažených výsledků;

               83.

               poznamenává, že výroční zpráva EIB o této investiční facilitě obsahuje především finanční informace a velmi málo informací – pokud vůbec nějaké – o výsledcích jednotlivých financovaných programů;

               84.

               vyzývá EIB, aby se při vypracovávání zpráv zaměřila na výsledky a předkládala úplné, relevantní a objektivní informace o výsledné situaci, stanovených cílech, splněných cílech a důvodech případného nesplnění cílů a uváděla provedená hodnocení a souhrn výsledků hodnocení;

               85.

               zdůrazňuje, že EIB působí v zemích AKT na základě Dohody z Cotonou, jejímž prvořadým cílem je odstranit chudobu a podporovat udržitelný rozvoj, a že tedy musí ve své úvěrové politice vůči těmto zemím respektovat uvedené cíle;

               86.

               vyzývá Komisi, aby jej informovala o tom, jaké specifické postupy zavedla spolu s EIB s cílem koordinovat úsilí obou institucí o naplňování rozvojových cílů EU, a o tom, jak jsou tyto postupy účinné;

               87.

               je znepokojen tím, že EIB má pověst nejméně transparentní, nejméně se zodpovídající a nejméně demokraticky kontrolované instituce ze všech subjektů pověřených prováděním politik EU a veřejných finančních institucí;

               88.

               vyzývá EIB, aby v zájmu Evropské unie a jejích hodnot a v zájmu zlepšení obrazu EIB jako instituce v očích veřejnosti předložila podklady, z nichž bude jasně patrné:

                           —

                           jakým způsobem postupuje v duchu nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (17) a Aarhuské úmluvy ze dne 25. června 1998 o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí,

                           —

                           jakým způsobem dodržuje globální rozvojové závazky EU a standardy stanovené jinými multilaterálními rozvojovými bankami,

                           —

                           jak její financování kapitálově náročných projektů v těžebních odvětvích přispívá ke zmírňování chudoby,

                           —

                           jaké pokyny vypracovala pro investice do odvětví energetiky, lesnictví, dopravy, vodohospodářství a nakládání s odpady a jak se její investiční rozhodnutí plně řídí těmito pokyny,

                           —

                           že těch několik málo expertů na životní prostředí, kteří jsou mezi jejími zaměstnanci na plný úvazek a kteří odpovídají za kontrolu celého jejího úvěrového portfolia a za postup v souladu s příslušnými politikami, stačí,

                           —

                           jak účinný je její mechanismus vyřizování stížností občanů, kteří se cítí poškozeni; k tomuto mechanismu by měli mít přístup i občané ze zemí mimo Evropskou unii;

                           —

                           jak účinná jsou přijatá opatření k potírání korupce a praní peněz,

                           —

                           jaká má kritéria pro poskytování úvěrů soukromému sektoru, a to nad rámec základních finančních standardů a úplného seznamu konečných příjemců jejích úvěrů pro soukromý sektor;

               89.

               vyzývá Komisi, aby důkladně sledovala používání investiční facility s cílem zaručit, aby plnila svůj cíl jako nástroj rozvojové pomoci, a aby pravidelně informovala Výbor pro rozpočtovou kontrolu o svých zjištěních;

               90.

               vyzývá Výbor pro rozpočtovou kontrolu, aby posílil své činnosti, pokud jde o kontrolu finančních aktivit EIB, která podle přílohy VI kapitoly V bodu 3 jednacího řádu spadá plně do působnosti tohoto výboru.

      (1)  Úř. věst. C 286, 10.11.2008, s. 273.

      (2)  Úř. věst. C 277, 31.10.2008, s. 243.

      (3)  Úř. věst. L 317, 15.12.2000, s. 3.

      (4)  Úř. věst. L 287, 28.10.2005, s. 1.

      (5)  Úř. věst. L 314, 30.11.2001, s. 1 a Úř. věst. L 324, 7.12.2001, s. 1.

      (6)  Úř. věst. L 109, 26.4.2007, s. 33.

      (7)  Úř. věst. L 156, 29.5.1998, s. 108.

      (8)  Úř. věst. L 317, 15.12.2000, s. 355.

      (9)  Úř. věst. L 191, 7.7.1998, s. 53.

      (10)  Úř. věst. L 83, 1.4.2003, s. 1.

      (11)  Prohlášení Komise, které se týká článku 5 DCI, příloha ke sdělení Komise Evropskému parlamentu ze dne 24. října 2006 (KOM(2006) 628).

      (12)  ISBN 978-92-79-10115-1 na http://ec.europa.eu/commission_barroso/michel/Policy/key_documents/docs/NH8108406ENC_web.pdf

      (13)  Zpráva Komise „Plánování a otimalizace lidských zdrojů Komise s ohledem na priority EU“ (SEK(2007) 530), s. 3, na adrese http://www.europarl.europa.eu/meetdocs/2004_2009/documents/dv/sec_2007_5/sec_2007_530.pdf

      (14)  SEK(2008) 2579 pracovní dokument útvarů Komise: příloha zprávy Komise Evropskému parlamentu o opatřeních následujících po udělení absolutoria za rok 2006, s. 86.

      (15)  Úř. věst. L 88, 31.3.2009, s. 253.

      (16)  Úř. věst. C 23, 28.1.2008, s. 3.

      (17)  Úř. věst. L 145, 31.5.2001, s. 43.


title: Rozhodnutí Komise (EU) 2015/877 ze dne 4. června 2015, kterým se mění rozhodnutí 2009/568/ES, 2011/333/EU, 2011/381/EU, 2012/448/EU a 2012/481/EU, aby se prodloužila platnost ekologických kritérií pro udělování ekoznačky EU některým výrobkům (oznámeno pod číslem C(2015) 3641) (Text s významem pro EHP)

text:
               6.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 142/32

         ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2015/877
   ze dne 4. června 2015,
   kterým se mění rozhodnutí 2009/568/ES, 2011/333/EU, 2011/381/EU, 2012/448/EU a 2012/481/EU, aby se prodloužila platnost ekologických kritérií pro udělování ekoznačky EU některým výrobkům

         (oznámeno pod číslem C(2015) 3641)

   (Text s významem pro EHP)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 66/2010 ze dne 25. listopadu 2009 o ekoznačce EU (1), a zejména na čl. 8 odst. 3 písm. c) uvedeného nařízení,
   po konzultaci s Výborem pro ekoznačku Evropské unie,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 30. června 2015 končí platnost rozhodnutí Komise 2009/568/ES (2).

               (2)

               Dne 7. června 2015 končí platnost rozhodnutí Komise 2011/333/EU (3).

               (3)

               Dne 24. června 2015 končí platnost rozhodnutí Komise 2011/381/EU (4).

               (4)

               Dne 12. července 2015 končí platnost rozhodnutí Komise 2012/448/EU (5).

               (5)

               Dne 16. srpna 2015 končí platnost rozhodnutí Komise 2012/481/EU (6).

               (6)

               Bylo provedeno posouzení zaměřené na potvrzení významu a přiměřenosti stávajících ekologických kritérií i souvisejících požadavků na posuzování a ověřování stanovených v rozhodnutích 2009/568/ES, 2011/333/EU, 2011/381/EU, 2012/448/EU a 2012/481/EU. Vzhledem k tomu, že procesy přezkumu stávajících ekologických kritérií a souvisejících požadavků na posuzování a ověřování stanovených v uvedených rozhodnutích budou zahájeny v roce 2015, je vhodné prodloužit dobu platnosti uvedených ekologických kritérií a souvisejících požadavků na posuzování a ověřování do dne 31. prosince 2018.

               (7)

               Rozhodnutí 2009/568/ES, 2011/333/EU, 2011/381/EU, 2012/448/EU a 2012/481/EU by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.

               (8)

               Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 16 nařízení (ES) č. 66/2010,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Článek 3 rozhodnutí 2009/568/ES se nahrazuje tímto:

      „Článek 3
      Ekologická kritéria pro skupinu výrobků ‚hedvábný papír‘ a související požadavky na posuzování a ověřování platí do dne 31. prosince 2018.“

   Článek 2
   Článek 4 rozhodnutí 2011/333/EU se nahrazuje tímto:

      „Článek 4
      Ekologická kritéria pro skupinu produktů ‚kopírovací a grafický papír‘ a související požadavky na posuzování a ověřování platí do dne 31. prosince 2018.“

   Článek 3
   Článek 4 rozhodnutí 2011/381/EU se nahrazuje tímto:

      „Článek 4
      Ekologická kritéria pro skupinu produktů ‚maziva‘ a související požadavky na posuzování a ověřování platí do dne 31. prosince 2018.“

   Článek 4
   Článek 4 rozhodnutí 2012/448/EU se nahrazuje tímto:

      „Článek 4
      Ekologická kritéria pro skupinu výrobků ‚novinový papír‘ a související požadavky na posuzování a ověřování platí do dne 31. prosince 2018.“

   Článek 5
   Článek 4 rozhodnutí 2012/481/EU se nahrazuje tímto:

      „Článek 4
      Ekologická kritéria pro skupinu produktů ‚tištěný papír‘ a související požadavky na posuzování a ověřování platí do dne 31. prosince 2018.“

   Článek 6
   Toto rozhodnutí je určeno členským státům.

      V Bruselu dne 4. června 2015.

            Za Komisi

         Karmenu VELLA

            člen Komise

      (1)  Úř. věst. L 27, 30.1.2010, s. 1.

      (2)  Rozhodnutí Komise 2009/568/ES ze dne 9. července 2009, kterým se stanoví ekologická kritéria pro udělování ekoznačky Společenství hedvábnému papíru (Úř. věst. L 197, 29.7.2009, s. 87).

      (3)  Rozhodnutí Komise 2011/333/EU ze dne 7. června 2011, kterým se stanoví ekologická kritéria pro udělování ekoznačky EU kopírovacímu a grafickému papíru (Úř. věst. L 149, 8.6.2011, s. 12).

      (4)  Rozhodnutí Komise 2011/381/EU ze dne 24. června 2011, kterým se stanoví ekologická kritéria pro udělování ekoznačky EU mazivům (Úř. věst. L 169, 29.6.2011, s. 28).

      (5)  Rozhodnutí Komise 2012/448/EU ze dne 12. července 2012, kterým se stanoví ekologická kritéria pro udělování ekoznačky EU novinovému papíru (Úř. věst. L 202, 28.7.2012, s. 26).

      (6)  Rozhodnutí Komise 2012/481/EU ze dne 16. srpna 2012, kterým se stanoví ekologická kritéria pro udělování ekoznačky EU pro tištěný papír (Úř. věst. L 223, 21.8.2012, s. 55).