title: 2010/521/EU: Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 5. května 2010 o uzavření účtů Evropské agentury pro chemické látky za rozpočtový rok 2008

text:
               25.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 252/150

         ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
   ze dne 5. května 2010
   o uzavření účtů Evropské agentury pro chemické látky za rozpočtový rok 2008
   (2010/521/EU)
   EVROPSKÝ PARLAMENT,
   s ohledem na roční účetní závěrku Evropské agentury pro chemické látky za rozpočtový rok 2008,
   s ohledem na zprávu Účetního dvora o ověření roční účetní závěrky Evropské agentury pro chemické látky za rozpočtový rok 2008, spolu s odpověďmi agentury (1),
   s ohledem na doporučení Rady ze dne 16. února 2010 (5827/2010 – C7-0061/2010),
   s ohledem na článek 276 Smlouvy o ES a článek 319 Smlouvy o fungování EU,
   s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (2), a zejména na článek 185 tohoto nařízení,
   s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 (3) o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, a zejména na článek 97 tohoto nařízení,
   s ohledem na nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (4), a zejména na článek 94 tohoto nařízení,
   s ohledem na článek 77 a přílohu VI jednacího řádu,
   s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu a stanovisko Výboru pro průmysl, výzkum a energetiku (A7-0089/2010),

               1.

               schvaluje uzavření účtů Evropské agentury pro chemické látky za rozpočtový rok 2008;

               2.

               pověřuje svého předsedu, aby předal toto rozhodnutí výkonnému řediteli Evropské agentury pro chemické látky, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru a aby zajistil jeho zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie (řada L).

            Předseda

         Jerzy BUZEK

            Generální tajemník

         Klaus WELLE

      (1)  Úř. věst. C 304, 15.12.2009, s. 33.

      (2)  Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1.

      (3)  Úř. věst. L 396, 30.12.2006, s. 1.

      (4)  Úř. věst. L 357, 31.12.2002, s. 72.


title: 2002/262/: Rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 262/02/KOL ze dne  18. prosince 2002 , kterým se po třicáté páte mění procesní a hmotná pravidla v oblasti státní podpory zavedením nových pokynů týkajících se metodiky analýzy státní podpory spojené s uvízlými náklady

text:
               25.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 139/1

      ROZHODNUTÍ KONTROLNÍHO ÚŘADU ESVO

   č. 262/02/KOL
   ze dne 18. prosince 2002,
   kterým se po třicáté páte mění procesní a hmotná pravidla v oblasti státní podpory zavedením nových pokynů týkajících se metodiky analýzy státní podpory spojené s uvízlými náklady
   KONTROLNÍ ÚŘAD ESVO,
   S OHLEDEM NA Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (1), a zejména na články 61 až 63 této dohody,
   S OHLEDEM NA Dohodu mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora (2), zejména na článek 24 a článek 1 protokolu této dohody,
   VZHLEDEM K TOMU, že podle článku 24 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru Kontrolní úřad ESVO uvádí v účinnost ustanovení Dohody o EHP týkající se státní podpory,
   VZHLEDEM K TOMU, že podle čl. 5 odst. 2 písm. b) Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru Kontrolní úřad ESVO vydává oznámení nebo pokyny týkající se záležitostí, na které se vztahuje Dohoda o EHP, pokud to výslovně stanovuje Dohoda o EHP nebo Dohoda o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru nebo pokud to Kontrolní úřad ESVO považuje za nutné,
   S ODKAZEM NA procesní a hmotná pravidla v oblasti státní podpory (3) přijatá dne 19. ledna 1994 Kontrolním úřadem ESVO (4),
   VZHLEDEM K TOMU, že dne 26. července 2001 Evropská komise přijala sdělení stanovující zásady, podle kterých bude analyzovat státní podporu související s uvízlými náklady v odvětví elektroenergetiky (5),
   VZHLEDEM K TOMU, že toto sdělení má význam rovněž pro Evropský hospodářský prostor,
   VZHLEDEM K TOMU, že v celém Evropském hospodářském prostoru musí být zajištěno jednotné použití pravidel EHP o státních podporách,
   VZHLEDEM K TOMU, že podle bodu II části „OBECNÁ USTANOVENÍ“ na konci přílohy XV Dohody o EHP Kontrolní úřad ESVO přijímá po konzultaci s Komisí předpisy odpovídající předpisům přijatým Komisí ES v zájmu udržování rovných podmínek hospodářské soutěže,
   PO KONZULTACI s Evropskou komisí,
   S ODKAZEM NA TO, že Kontrolní úřad ESVO o této otázce jednal se státy ESVO na mnohostranném jednání dne 19. října 2001,
   ROZHODL TAKTO:

               1.

               Pokyny ke státní podpoře se mění doplněním nové kapitoly 21: Metodika analýzy státní podpory spojené s uvízlými náklady. Nová kapitola je uvedena v příloze I tohoto rozhodnutí.

               2.

               Státy ESVO budou informovány prostřednictvím dopisu, který bude obsahovat kopii rozhodnutí a přílohy I. Státy ESVO se žádají, aby vyjádřily svůj souhlas s navrhovaným vhodným opatřením (oznamovací povinnost v bodě 21.4 odst. 5 písm. c)), jak je stanoveno v příloze I, do 20 pracovních dní od data doručení dopisu.

               3.

               Evropská komise bude informována v souladu s písmenem d) protokolu 27 Dohody o EHP prostřednictvím kopie tohoto rozhodnutí včetně přílohy I.

               4.

               Toto rozhodnutí, včetně přílohy I, se zveřejní v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství po vyjádření souhlasu států ESVO s vhodnými opatřeními.

               5.

               Toto rozhodnutí je závazné v anglickém znění.

      V Bruselu dne 18. prosince 2002.

            Za Kontrolní úřad ESVO

         Einar M. BULL

            Předseda

         Hannes HAFSTEIN

            Člen kolegia

      (1)  Dále jen Dohoda o EHP.

      (2)  Dále jen Dohoda o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru.

      (3)  Dále jen pokyny ke státní podpoře.

      (4)  Poprvé zveřejněno v Úř. věst. L 231, 3.9.1994, dodatek EHP č. 32.

      (5)  Sdělení je k dispozici na webových stránkách Komise:
   http://europa.eu.int/comm/competition/state_aid/legislation/stranded_costs/en.pdf

      PŘÍLOHA

         „21.   METODIKA ANALÝZY STÁTNÍ PODPORY SPOJENÉ S UVÍZLÝMI NÁKLADY
         21.1.   ÚVOD

                     (1)

                     Směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/92/ES ze dne 19. prosince 1996 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou (1) (dále jen ‚směrnice‘ nebo ‚směrnice 96/92/ES‘) stanovila zásady pro otevření evropského elektroenergetického průmyslu hospodářské soutěži.

                     (2)

                     Výše uvedená směrnice byla začleněna do Dohody o EHP rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 168/1999 (2).

                     (3)

                     K postupnému přechodu ze situace se značně omezenou hospodářskou soutěží do situace se skutečnou hospodářskou soutěží na úrovni EHP musí dojít za přijatelných hospodářských podmínek, které zohledňují zvláštní charakteristiky elektroenergetického průmyslu. Tento přístup se odráží do značné míry již v textu samotné směrnice.

                     (4)

                     Aby se státy ESVO mohly vypořádat s řadou velmi specifických situací, umožňuje jim článek 24 směrnice odložit použití některých ustanovení směrnice na přechodné období. Mechanismy státní podpory, jejichž smyslem je umožnit energetickým podnikům přizpůsobit se zavedení hospodářské soutěže za výhodných podmínek, nespadají do oblasti působnosti odchylek stanovených v článku 24.

                     (5)

                     Účelem těchto pokynů je objasnit, jak Úřad zamýšlí s ohledem na směrnici 96/92/ES použít pravidla Dohody o EHP na státní podpory tohoto druhu. Těmito pokyny nejsou dotčena pravidla o státní podpoře, která vyplývají z jiných příslušných rámců, pokynů a oznámení. Úřad bude i nadále schvalovat zejména regionální podpory a podpory na ochranu životního prostředí podle příslušných pokynů. Stejně tak podpora, která by nemohla být schválena podle článku 61 Dohody o EHP, bude případně podléhat prošetření z hlediska čl. 52 odst. 2 Dohody o EHP.

               21.2.   PŘECHODNÁ OPATŘENÍ A STÁTNÍ PODPORY

                     (1)

                     Článek 24 směrnice 96/92/ES, ve znění čl. 1 písm. i) rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 168/1999 ze dne 26. listopadu 1999, stanovuje, že Úřad může schválit přechodná opatření odchylující se dočasně od směrnice (3):
                     ‚Členské státy, v nichž na základě tohoto rozhodnutí nebude možné plnit povinnosti a záruky provozu uložené před vstupem tohoto rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 168/1999 ze dne 26. listopadu 1999 v platnost, mohou v souladu s čl. 24 odst. 1 a 2 požádat o přechodný režim. Žádosti o přechodné období musí být oznámeny Kontrolnímu úřadu ESVO nejpozději 6 měsíců po vstupu rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 168/1999 ze dne 26. listopadu 1999 v platnost‘.

                     (2)

                     S ohledem na současný stav má Úřad za to, že rozhodnutí, která přijme podle článku 24, mohou vytvořit přechodný režim pouze tehdy, pokud již dříve shledal, že opatření oznámená členskými státy ESVO podle uvedeného článku nejsou slučitelná s ustanoveními směrnice v kapitolách IV, V, VI a VII. Podle článku 24 směrnice smí odchylky od těchto ustanovení schválit pouze Úřad.

                     (3)

                     Obdobně režim dávek zavedený státem ESVO prostřednictvím fondu na vyrovnání nákladů na povinnosti nebo záruky, které nelze při použití rozhodnutí č. 168/1999 splnit, nepředstavuje opatření, na základě kterého by Úřad mohl rozhodnout o povolení přechodného režimu podle článku 24 směrnice 96/92/ES. Takové opatření nevyžaduje odchylku od příslušných kapitol směrnice. Na druhou stranu může představovat státní podporu, na kterou se vztahuje článek 61 Dohody o EHP a protokol 3 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora.

                     (4)

                     Účelem těchto pokynů je ukázat, jak Úřad zamýšlí použít pravidla o státní podpoře Dohody o EHP v případě podpor určených na kompenzaci nákladů na povinnosti nebo záruky, které nelze v důsledku rozhodnutí č. 168/1999 dále plnit. Tyto pokyny se nevztahují zejména na opatření, která nelze klasifikovat jako státní podporu ve smyslu čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP.

               21.3.   DEFINICE ZPŮSOBILÝCH UVÍZLÝCH NÁKLADŮ

                     (1)

                     Tyto povinnosti nebo záruky provozu se běžně označují jako ‚uvízlé náklady.‘ V praxi mohou mít různou formu: dlouhodobé kupní smlouvy, investice provedené na základě předpokládané nebo výslovné záruky prodeje, investice provedené mimo rozsah běžných činností, atd. Aby tyto povinnosti nebo záruky Úřad uznal jako způsobilé uvízlé náklady, musí splňovat následující kritéria:

                                 a)

                                 ‚Povinnosti nebo záruky provozu‘, které mohou způsobit uvízlé náklady, musí předcházet datu 27. listopadu 1999, což je datum vstupu v platnost rozhodnutí č. 168/1999.

                                 b)

                                 Existence a platnost těchto povinností nebo záruk bude zdůvodněna na základě výchozích právních předpisů a smluvních ustanovení a legislativních souvislostí, za kterých byly přijaty.

                                 c)

                                 V případě těchto povinností nebo záruk provozu musí existovat nebezpečí, že nebudou moci být splněny v důsledku směrnice 96/92/ES. Aby povinnosti a záruky byly kvalifikovány jako uvízlé náklady, musí se v důsledku směrnice stát nehospodárnými a musí výrazným způsobem ovlivnit konkurenceschopnost dotčeného podniku. To musí mimo jiné vést k tomu, aby podnik vytvářel účetní položky (např. rezervy), které jsou určené k tomu, aby odrážely předvídatelný dopad povinnosti nebo záruky.
                                 Především v případech, kdy v důsledku dotčených povinností nebo záruk může být v případě neexistence podpory nebo přechodných opatření ohrožena životaschopnost podniku, má se za to, že tyto povinnosti nebo záruky splňují požadavky stanovené v předchozím odstavci.
                                 Dopad těchto povinností nebo záruk na konkurenceschopnost nebo životaschopnost dotčeného podniku bude hodnocen na konsolidované úrovni. V případě povinností nebo záruk, které představují uvízlé náklady, musí být možné určit vztah příčiny a důsledku mezi vstupem rozhodnutí č. 168/1999 v platnost a obtíží dotčeného podniku splnit nebo zajistit splnění těchto povinností nebo záruk. V zájmu stanovení vztahu příčiny a důsledku Úřad přihlédne ke všem poklesům cen elektřiny nebo ke ztrátám tržního podílu, které dotčené podniky utrpěly. Povinnosti nebo záruky, které nemohly být splněny bez ohledu na vstup rozhodnutí č. 168/1999 v platnost, nepředstavují uvízlé náklady.

                                 d)

                                 Tyto povinnosti nebo záruky musí být neodvolatelné. Má-li podnik možnost tyto povinnosti nebo záruky za úplatu odvolat nebo změnit, bude k této skutečnosti při výpočtu způsobilých uvízlých nákladů přihlédnuto.

                                 e)

                                 Je pravidlem, že povinnosti nebo záruky spojující podniky, které náleží do stejné skupiny, nelze označit za uvízlé náklady.

                                 f)

                                 Uvízlé náklady jsou hospodářské náklady, které musí odpovídat skutečným investovaným, zaplaceným nebo splatným částkám plynoucím z povinností nebo záruk: paušální výpočty tedy nelze přijmout, pokud nelze prokázat, že odrážejí hospodářskou skutečnost.

                                 g)

                                 Uvízlé náklady musí být čisté, nesmějí tedy zahrnovat příjmy, zisky nebo přidanou hodnotu související s povinnostmi nebo zárukami, ze kterých plynou.

                                 h)

                                 Uvízlé náklady musí být hodnoceny po odečtení všech podpor zaplacených nebo splatných za aktiva, ke kterým se vztahují. Zejména v případech, kdy povinnost nebo záruka provozu odpovídá investici, na kterou se vztahuje státní podpora, musí být hodnota podpory odečtena ode všech uvízlých nákladů plynoucích z této povinnosti nebo záruky.

                                 i)

                                 Kdykoli uvízlé náklady plynou z povinností nebo záruk, jejichž plnění je v důsledku rozhodnutí č. 168/1999 obtížné splnit, přihlíží se při výpočtu uvízlých nákladů ke skutečné postupné změně hospodářských podmínek a podmínek hospodářské soutěže, které převažují na vnitrostátním a společném trhu s elektřinou. Zejména v případech, kdy by povinnosti nebo záruky mohly představovat uvízlé náklady z důvodu předvídatelného poklesu cen elektřiny, musí výpočet uvízlých nákladů přihlížet ke skutečným pohybům cen elektřiny.

                                 j)

                                 Náklady odečtené před převedením rozhodnutí č. 168/1999 do vnitrostátních právních předpisů nemohou být příčinou uvízlých nákladů. Avšak pořízení nebo odepsání aktiv zapsaných v rozvaze dotčených podniků se zřejmým cílem přihlédnout k předvídatelným účinkům rozhodnutí mohou odpovídat uvízlým nákladům.

                                 k)

                                 Způsobilé uvízlé náklady nesmějí přesáhnout minimální hladinu, která dotčeným podnikům umožňuje pokračovat v plnění nebo v zajištění plnění povinností a záruk, jichž se týká rozhodnutí č. 168/1999 (4). Proto budou muset být vypočteny s přihlédnutím k nejhospodárnějšímu řešení, které by daný podnik mohl použít (v případě neexistence podpory). Může se jednat, mimo jiné, o ukončení povinností nebo záruk, které jsou příčinou uvízlých nákladů, nebo likvidaci všech nebo některých aktiv, která jsou příčinou uvízlých nákladů (pokud to neodporuje základním zásadám samotných povinností nebo záruk).

                                 l)

                                 Je pravidlem, že náklady, které mohou nést některé podniky po časovém období stanoveném v článku 26 směrnice (26. listopad 2006), nemohou představovat způsobilé uvízlé náklady ve smyslu této metodiky (5). Pokud to však Úřad považuje za nutné, může v patřičné době k těmto povinnostem nebo zárukám přihlédnout a případně je považovat za způsobilé uvízlé náklady během další fáze otevírání společného trhu s elektřinou.

                                 m)

                                 V případě států ESVO, které otevírají své trhy rychleji, než vyžaduje rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 168/1999, může Úřad souhlasit s tím, že bude považovat za způsobilé uvízlé náklady podle této metodiky náklady, které některé podniky musí nést po časovém období stanoveném v článku 26 směrnice, jestliže tyto náklady plynou z povinností nebo záruk, které splňují kritéria uvedená v písmenech a) až l) v oddíle 21.3 výše, a za předpokladu, že jsou omezeny na období do 31. prosince 2010.

               21.4.   UVÍZLÉ NÁKLADY A STÁTNÍ PODPORA

                     (1)

                     Obecnou zásadou stanovenou v čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP je, že státní podpora je zakázána. Odstavce 2 a 3 téhož článku však uvádějí několik odchylek od tohoto všeobecného pravidla. Kromě toho v souladu s čl. 59 odst. 2 Dohody o EHP ‚podniky pověřené poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu, nebo ty, které mají povahu fiskálního monopolu‘ podléhají pravidlům obsaženým v Dohodě o EHP, zejména pravidlům hospodářské soutěže, pokud uplatnění těchto pravidel nebrání, právně nebo fakticky, plnění zvláštních úkolů, které jim byly svěřeny. V žádném případě nesmí být obchod ovlivněn v míře, která by byla v rozporu se zájmy smluvních stran.

                     (2)

                     Státní podpora odpovídající způsobilým uvízlým nákladům definovaným v těchto pokynech je určena k usnadnění přechodu energetických podniků na konkurenční trh s elektřinou. Úřad smí k takové podpoře zaujmout příznivé stanovisko, pokud je narušení hospodářské soutěže vyrovnáno přínosem podpory pro dosažení společného cíle, kterého by tržní síly dosáhnout nemohly. Narušení hospodářské soutěže, které plyne z podpory vyplacené na usnadnění přechodu energetických podniků ze značně uzavřeného trhu na částečně liberalizovaný trh, nemůže být v rozporu se společným zájmem, pokud je omezeno jeho trvání i důsledky, jelikož liberalizace trhu s elektřinou je ve všeobecném zájmu trhu EHP a doplňuje kroky k vytvoření vnitřního trhu. Úřad přihlíží k tomu, že podpora udělená na uvízlé náklady umožňuje podnikům snížit rizika související s jejich minulými povinnostmi nebo investicemi, a může je tedy podpořit v tom, aby své investice udržovaly dlouhodobě. Pokud by uvízlé náklady nebyly nijak nahrazeny, hrozilo by větší riziko, že by dotčené podniky přenesly veškeré náklady svých nehospodárných povinností nebo záruk na zákazníky, kteří jsou na nich závislí.

                     (3)

                     Podporu na náhradu uvízlých nákladů v odvětví elektroenergetiky lze dále zdůvodnit v souvislosti s dalšími liberalizovanými odvětvími tím, že liberalizaci trhu s elektřinou nedoprovázel rychlejší technologický vývoj ani zvýšená poptávka, a tím, že v zájmu ochrany životního prostředí, bezpečnosti dodávek a hladkého fungování hospodářství zemí EHP je nemyslitelné, aby se o poskytnutí státní podpory energetickým podnikům začalo jednat až poté, co se dostanou do obtíží.

                     (4)

                     V této souvislosti se Úřad domnívá, že podpora určená k vyrovnání uvízlých nákladů má obvykle nárok na výjimku podle čl. 61 odst. 3 písm. c) Dohody o EHP, pokud umožňuje vývoj určitých hospodářských činností, aniž by nepříznivě ovlivňovala obchodní podmínky v míře, která odporuje společnému zájmu.

                     (5)

                     Aniž by byla dotčena zvláštní ustanovení plynoucí z pokynů Úřadu o uplatňování ustanovení EHP o státní podpoře, včetně pokynů o státní podpoře na ochranu životního prostředí (6), může Úřad v zásadě přijmout za slučitelnou s čl. 61 odst. 3 písm. c) Dohody o EHP podporu určenou na vyrovnání způsobilých uvízlých nákladů, která splňuje následující kritéria:

                                 a)

                                 Podpora musí sloužit na vyrovnání způsobilých uvízlých nákladů, které byly jasně určeny a odděleny. Nesmí za žádných okolností přesáhnout částku způsobilých uvízlých nákladů.

                                 b)

                                 Opatření vztahující se k platbě podpory musí umožňovat přihlédnutí k budoucímu vývoji hospodářské soutěže. Tento vývoj lze měřit zejména pomocí vyčíslitelných faktorů (ceny, podíl na trhu, další příslušné faktory uvedené státem ESVO). Jelikož změny podmínek hospodářské soutěže mají přímý vliv na částku způsobilých uvízlých nákladů, částka vyplacené podpory bude nezbytně záviset na vývoji skutečné hospodářské soutěže a výpočet postupně vyplacené podpory bude muset počítat se změnami příslušných faktorů, aby bylo možno změřit míru dosažené hospodářské soutěže.

                                 c)

                                 Stát ESVO se musí zavázat, že Úřadu odešle výroční zprávu, která popisuje zejména vývoj situace hospodářské soutěže na jeho trhu s elektřinou, a to tak, že uvede mimo jiné pozorované změny v příslušných vyčíslitelných faktorech. Výroční zpráva bude uvádět podrobnosti o tom, jak byly vypočteny uvízlé náklady, ke kterým bylo v příslušném roce přihlédnuto, a částky vyplacené podpory.

                                 d)

                                 Úřad bude při svém hodnocení pohlížet příznivě na sestupnou povahu podpory určené na vyrovnání uvízlých nákladů. Pomáhá totiž dotčenému podniku rychleji se připravit na liberalizovaný trh s elektřinou.

                                 e)

                                 Maximální částka podpory, která může být vyplacena podniku na vyrovnání uvízlých nákladů, musí být uvedena předem. Musí přihlížet k přírůstkům produktivity, kterých může podnik dosáhnout.
                                 Taktéž podrobná opatření na výpočet a financování podpory určené na vyrovnání uvízlých nákladů a maximální období, po které lze tuto podporu poskytnout, musí být jasně uvedena předem. Oznámení o podpoře bude uvádět zejména, jak bude výpočet uvízlých nákladů přihlížet ke změnám různých faktorů zmíněných v písmeni b).

                                 f)

                                 Stát ESVO se předem zaváže, že nevyplatí žádnou podporu na záchranu nebo na restrukturalizaci podnikům, kterým bude poskytnuta podpora na uvízlé náklady, aby nedošlo ke kumulaci podpor. Úřad má za to, že platba náhrady za uvízlé náklady spojené s investicemi do aktiv, která nenabízejí žádnou perspektivu dlouhodobého trvání, neusnadňuje přechod odvětví elektroenergetiky na liberalizovaný trh, a proto nemá nárok na výjimku podle čl. 61 odst. 3 písm. c) Dohody o EHP.

                     (6)

                     Úřad však vážně pochybuje o podporách určených k vyrovnání uvízlých nákladů, které nesplňují výše uvedená kritéria nebo které pravděpodobně z následujících důvodů způsobí narušení hospodářské soutěže, které by bylo v rozporu se společným zájmem:

                                 a)

                                 Podpora nesouvisí se způsobilými uvízlými náklady, které splňují výše uvedenou definici, nebo s jasně určenými a individualizovanými uvízlými náklady, anebo přesahuje výši způsobilých uvízlých nákladů.

                                 b)

                                 Podpora je určena na částečné nebo úplné zajištění příjmů z doby před vstupem rozhodnutí č. 168/1999 v platnost, aniž by přísně brala v úvahu způsobilé uvízlé náklady, které mohly vzniknout ze zavedení hospodářské soutěže.

                                 c)

                                 Není pravděpodobné, že je výše podpory přizpůsobena tak, aby řádně přihlížela k rozdílům mezi hospodářskými a tržními prognózami, které původně vznikly při odhadování uvízlých nákladů, a jejich skutečnými změnami v průběhu času.

               21.5.   METODA FINANCOVÁNÍ PODPORY URČENÉ NA VYROVNÁNÍ UVÍZLÝCH NÁKLADŮ

                     (1)

                     Státy ESVO mohou zvolit metody financování podpory určené na vyrovnání uvízlých nákladů, které považují za nejvhodnější. Avšak v zájmu schválení této podpory se Úřad ujistí, že opatření na financování nebudou mít účinky, které by byly v rozporu s cíli směrnice 96/92/ES nebo se zájmy smluvních stran. Zájmy smluvních stran berou v úvahu mimo jiné ochranu spotřebitele, volný pohyb zboží a služeb a hospodářskou soutěž.

                     (2)

                     Opatření na financování nesmí odrazovat vnější podniky nebo nové subjekty od vstupu na určité vnitrostátní nebo regionální trhy. Podpora určená na vyrovnání uvízlých nákladu nesmí být zejména financována z poplatků za elektřinu přepravovanou mezi státy EHP nebo z poplatků spojených se vzdáleností mezi výrobcem a spotřebitelem.

                     (3)

                     Úřad se také ujistí, že opatření na financování podpory určené na vyrovnání uvízlých nákladů vedou ke spravedlivému jednání se způsobilými a nezpůsobilými spotřebiteli. Z tohoto důvodu bude výroční zpráva uvedená v písmeni c) oddílu 21.4 uvádět rozpis zdrojů financí určených na vyrovnání uvízlých nákladů podle způsobilých a nezpůsobilých spotřebitelů. V případech, kdy se financování uvízlých nákladů přímo účastní nezpůsobilí spotřebitelé prostřednictvím sazby za nákup elektřiny, musí být tato skutečnost jasně uvedena. Příspěvek uložený některé skupině (způsobilé nebo nezpůsobilé) nesmí přesáhnout podíl uvízlých nákladů, které mají být vyrovnány, který odpovídá tržnímu podílu představovanému těmito spotřebiteli.

                     (4)

                     V případě, kdy soukromé podniky založí fondy určené k financování systémů státních podpor určených na vyrovnání uvízlých nákladů, musí být řízení těchto fondů jasně odděleno od běžných zdrojů podniků. Takové investice nesmí zvýhodňovat podniky, které je spravují.

               21.6.   DALŠÍ FAKTORY HODNOCENÍ

                     (1)

                     Při prošetřování státní podpory určené na vyrovnání uvízlých nákladů Úřad přihlíží zvláště k velikosti a propojenosti dotčené sítě a ke struktuře odvětví elektroenergetiky. V případě podpory určené malé síti s nízkým stupněm propojenosti s ostatními částmi EHP existuje nižší pravděpodobnost, že způsobí významná narušení hospodářské soutěže.

                     (2)

                     Tato metodika pro uvízlé náklady se netýká uplatňování pokynů o vnitrostátní regionální podpoře (7) v regionech, na které se vztahuje čl. 61 odst. 3 písm. a) Dohody o EHP. Podle čl. 59 odst. 2 Dohody o EHP v případech, kdy uplatnění pravidel o státní podpoře na uvízlé náklady brání, právně nebo fakticky, plnění zvláštních úkolů svěřených podnikům, které byly pověřeny poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu, nebo podnikům, které mají povahu fiskálního monopolu, lze se od těchto pravidel odchýlit za předpokladu, že nebude ovlivněn obchod v míře, která by byla v rozporu se zájmy smluvních stran.

                     (3)

                     Pravidla stanovená v této metodice týkající se státní podpory určené na vyrovnání uvízlých nákladů plynoucích z rozhodnutí č. 168/1999 se uplatňují nezávisle na veřejném nebo soukromém vlastnictví dotčeného podniku.“

         (1)  Úř. věst. L 27, 30.1.1997, s. 20.

         (2)  Úř. věst. L 61, 1.3.2001, s. 23 a Dodatek EHP č. 11, 1.3.2001, s. 221.

         (3)  Článek 3 rozhodnutí č. 168/1999 uvádí: ‚Toto rozhodnutí vstoupí v platnost dne 27. listopadu 1999 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP budou předána všechna oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody‘.

         (4)  V případě dlouhodobé smlouvy o prodeji nebo koupi proto budou uvízlé náklady vypočteny na základě srovnání s podmínkami, za kterých by na liberalizovaném trhu podnik byl normálně schopen prodat nebo koupit dotčený výrobek, přičemž všechny okolnosti by byly stejné.

         (5)  Je třeba pochopit, že investice, které nelze nahradit nebo které nejsou ekonomicky životaschopné v důsledku liberalizace vnitřního trhu s elektřinou, mohou představovat uvízlé náklady ve smyslu této metodiky, včetně případů, kdy mají v zásadě přesáhnout rok 2006. Kromě toho povinnosti nebo záruky, které musí být rozhodně plněny i po 26. listopadu 2006 z toho důvodu, že jejich nesplnění by způsobilo vážná rizika s ohledem na ochranu životního prostředí, veřejnou bezpečnost, sociální ochranu pracovníků nebo bezpečnost elektroenergetické sítě, mohou, jsou-li řádně zdůvodněny, představovat podle této metodiky způsobilé uvízlé náklady.

         (6)  Úř. věst. L 237, 6.9.2001, s. 16.

         (7)  Úř. věst. L 111, 29. 4. 1999 a dodatek EHP č. 18. V této souvislosti viz kapitolu 25 pokynů ke státní podpoře.


title: Rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/332 ze dne 2. března 2015 o prodloužení mandátu zvláštního zástupce Evropské unie pro jižní Kavkaz a krizi v Gruzii

text:
               3.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 58/70

         ROZHODNUTÍ RADY (SZBP) 2015/332
   ze dne 2. března 2015
   o prodloužení mandátu zvláštního zástupce Evropské unie pro jižní Kavkaz a krizi v Gruzii
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 33 a čl. 31 odst. 2 této smlouvy,
   s ohledem na návrh vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 8. července 2014 přijala Rada rozhodnutí 2014/438/SZBP (1) o jmenování pana Herberta SALBERA zvláštním zástupcem Evropské unie (dále jen „zvláštní zástupce EU“) pro jižní Kavkaz a krizi v Gruzii. Mandát zvláštního zástupce EU má skončit dne 28. února 2015.

               (2)

               Mandát zvláštního zástupce EU by měl být prodloužen o další období osmi měsíců.

               (3)

               Zvláštní zástupce EU bude vykonávat svůj mandát za situace, která se může zhoršit a která by mohla bránit v dosažení cílů vnější činnosti Unie stanovených v článku 21 Smlouvy o Evropské unii,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Zvláštní zástupce Evropské unie
   Mandát pana Herberta SALBERA jako zvláštního zástupce EU pro jižní Kavkaz a krizi v Gruzii se prodlužuje do 31. října 2015. Rada může po posouzení Politickým a bezpečnostním výborem a na návrh vysokého představitele Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku (dále jen „vysoký představitel“) rozhodnout o dřívějším ukončení mandátu zvláštního zástupce EU.
   Článek 2
   Cíle politiky
   Mandát zvláštního zástupce EU vychází z cílů politiky Unie pro jižní Kavkaz, včetně cílů stanovených v závěrech z mimořádného zasedání Evropské rady dne 1. září 2008 v Bruselu a v závěrech Rady ze dne 15. září 2008 a ze dne 27. února 2012. Tyto cíle zahrnují:

               a)

               v souladu se stávajícími mechanismy, včetně Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě (OBSE) a její Minské skupiny, předcházení konfliktům v regionu, přispívání k mírovému řešení konfliktů v regionu, včetně krize v Gruzii a konfliktu v Náhorním Karabachu, podporou návratu uprchlíků a vnitřně vysídlených osob a dalšími vhodnými prostředky, a podporu při realizaci tohoto řešení v souladu se zásadami mezinárodního práva;

               b)

               vedení konstruktivních jednání s hlavními zúčastněnými subjekty o záležitostech regionu;

               c)

               podněcování a podporu další spolupráce mezi Arménií, Ázerbájdžánem a Gruzií a případně zeměmi s nimi sousedícími;

               d)

               zvyšování účinnosti a viditelnosti působení Unie v oblasti.

         Článek 3
   Mandát
   K dosažení cílů politiky se zvláštnímu zástupci EU uděluje mandát:

               a)

               rozvíjet kontakty s vládami, parlamenty, dalšími klíčovými politickými aktéry, soudy a občanskou společností v oblasti;

               b)

               podporovat země v oblasti ve spolupráci na regionálních otázkách společného zájmu, jako jsou společné bezpečnostní hrozby a boj proti terorismu, nedovolenému obchodu a organizované trestné činnosti;

               c)

               přispívat k mírovému řešení konfliktů v souladu se zásadami mezinárodního práva a napomáhat při realizaci těchto řešení v úzké spolupráci s Organizací spojených národů a s OBSE a její Minskou skupinou;

               d)

               v souvislosti s krizí v Gruzii:

                           i)

                           napomáhat při přípravě mezinárodních jednání konaných na základě bodu 6 dohody ze dne 12. srpna 2008 („Ženevská mezinárodní jednání“) a prováděcích opatření k ní ze dne 8. září 2008 zahrnujících způsob zajištění bezpečnosti a stability v regionu, otázku uprchlíků a vnitřně vysídlených osob podle mezinárodně uznávaných zásad a všechny ostatní otázky v rámci vzájemné dohody dotčených stran;

                           ii)

                           přispívat k vymezení postoje Unie a zastupovat ji na jednáních uvedených v bodě i) na úrovni zvláštního zástupce EU a

                           iii)

                           napomáhat provádění dohody ze dne 12. srpna 2008 a prováděcích opatření k ní ze dne 8. září 2008;

               e)

               usnadňovat rozvoj a provádění opatření k budování důvěry;

               f)

               v případě potřeby napomáhat při přípravě příspěvků Unie k provádění případného řešení konfliktu;

               g)

               posilovat dialog mezi Unií a hlavními zúčastněnými subjekty o záležitostech oblasti;

               h)

               napomáhat Unii při dalším rozvoji souhrnné politiky vůči jižnímu Kavkazu;

               i)

               v rámci činností uvedených v tomto článku přispívat k provádění politiky Unie v oblasti lidských práv a obecných zásad Unie pro lidská práva, zejména ve vztahu k dětem a ženám v oblastech zasažených konflikty, především sledováním dalšího vývoje a reakcí na něj.

         Článek 4
   Provádění mandátu
   1.   Zvláštní zástupce EU provádí svůj mandát pod vedením vysokého představitele.
   2.   Politický a bezpečnostní výbor udržuje se zvláštním zástupcem EU výsadní spojení a je pro zvláštního zástupce EU hlavním orgánem pro styk s Radou. Politický a bezpečnostní výbor poskytuje zvláštnímu zástupci EU strategické a politické vedení v rámci jeho mandátu, aniž jsou dotčeny pravomoci vysokého představitele.
   3.   Zvláštní zástupce EU pracuje v úzké koordinaci s Evropskou službou pro vnější činnost (ESVČ) a jejími příslušnými útvary.
   Článek 5
   Financování
   1.   Finanční referenční částka určená na krytí výdajů souvisejících s mandátem zvláštního zástupce EU v období od 1. března 2015 do 31. října 2015 činí 1 350 000 EUR.
   2.   Výdaje jsou spravovány v souladu s postupy a pravidly použitelnými na souhrnný rozpočet Unie.
   3.   Správa výdajů se řídí smlouvou mezi zvláštním zástupcem EU a Komisí. Za veškeré výdaje je zvláštní zástupce EU odpovědný Komisi.
   Článek 6
   Sestavení a složení týmu
   1.   V mezích mandátu a odpovídajících finančních prostředků, které má k dispozici, odpovídá zvláštní zástupce EU za sestavení týmu. Tento tým zahrnuje odborníky na konkrétní politické otázky podle požadavků mandátu. Zvláštní zástupce EU neprodleně informuje o složení týmu Radu a Komisi.
   2.   Členské státy, orgány Unie a ESVČ mohou navrhnout vyslání personálu ke zvláštnímu zástupci EU. Plat takto vyslaného personálu hradí dotyčný členský stát, dotyčný orgán Unie nebo ESVČ. Ke zvláštnímu zástupci EU mohou být rovněž přiděleni odborníci vyslaní členskými státy do orgánů Unie nebo ESVČ. Mezinárodní smluvní pracovníci musí být státními příslušníky některého členského státu.
   3.   Veškerý vyslaný personál je i nadále administrativně podřízený vysílajícímu členskému státu, vysílajícímu orgánu Unie nebo ESVČ a vykonává své povinnosti a jedná v zájmu mandátu zvláštního zástupce EU.
   4.   S cílem zajistit soudržnost a soulad příslušných činností členů týmu zvláštního zástupce EU jsou tito pracovníci zařazeni do příslušných oddělení ESVČ nebo delegací Unie.
   Článek 7
   Výsady a imunity zvláštního zástupce EU a členů jeho týmu
   Výsady, imunity a další záruky nezbytné pro završení a řádné působení mise zvláštního zástupce EU a členů jeho týmu se podle potřeby dohodnou s hostitelskými zeměmi. Členské státy a ESVČ poskytují k tomuto účelu veškerou nezbytnou podporu.
   Článek 8
   Bezpečnost utajovaných informací EU
   Zvláštní zástupce EU a členové jeho týmu dodržují bezpečnostní zásady a minimální bezpečnostní normy zavedené rozhodnutím Rady 2013/488/EU (2).
   Článek 9
   Přístup k informacím a logistická podpora
   1.   Členské státy, Komise a generální sekretariát Rady zajistí, aby měl zvláštní zástupce EU přístup k veškerým důležitým informacím.
   2.   Logistickou podporu v regionu poskytují podle okolností delegace Unie v regionu nebo členské státy.
   Článek 10
   Bezpečnost
   V souladu s politikou Unie pro bezpečnost personálu vyslaného mimo Unii při provádění operací podle hlavy V Smlouvy přijme zvláštní zástupce EU v souladu s mandátem a s ohledem na bezpečnostní situaci v oblasti své územní působnosti veškerá rozumně proveditelná opatření k zajištění bezpečnosti veškerého personálu, který je mu přímo podřízen, zejména tím, že:

               a)

               na základě pokynů ESVČ vypracuje bezpečnostní plán pro danou misi, zahrnující fyzická, organizační a procedurální bezpečnostní opatření pro danou misi, řízení bezpečných přesunů personálu do oblasti mise a uvnitř této oblasti, jakož i řízení bezpečnostních událostí, a dále pohotovostní plán a evakuační plán mise;

               b)

               zajistí, aby byl veškerý personál vyslaný mimo Unii pojištěn pro případ zvýšeného rizika, jak vyžaduje situace v oblasti mise;

               c)

               zajistí, aby všichni členové týmu zvláštního zástupce EU, kteří mají být vysláni mimo Unii, včetně najatého místního personálu, prošli před příjezdem nebo bezprostředně po příjezdu do oblasti mise náležitým bezpečnostním školením, a to na základě stupně rizika, který pro oblast mise určí ESVČ;

               d)

               zajistí, aby byla provedena veškerá schválená doporučení vydaná na základě pravidelných posouzení bezpečnosti, a podává Radě, vysokému představiteli a Komisi písemné zprávy o provádění těchto doporučení a o dalších bezpečnostních otázkách v rámci zprávy o pokroku a zprávy o provádění mandátu.

         Článek 11
   Podávání zpráv
   Zvláštní zástupce EU pravidelně podává ústní a písemné zprávy vysokému představiteli a Politickému a bezpečnostnímu výboru. Zvláštní zástupce EU podává podle potřeby zprávy rovněž pracovním skupinám Rady. Pravidelné zprávy jsou rozesílány prostřednictvím sítě COREU. Zvláštní zástupce EU může podávat zprávy i Radě pro zahraniční věci. V souladu s článkem 36 Smlouvy může být zvláštní zástupce EU zapojen do informování Evropského parlamentu.
   Článek 12
   Koordinace
   1.   Zvláštní zástupce EU přispívá k jednotě, konzistentnosti a efektivitě činností Unie a pomáhá zajišťovat, aby všechny nástroje Unie a opatření členských států byly uplatňovány konzistentně v zájmu dosažení cílů politiky Unie. Činnosti zvláštního zástupce EU jsou koordinovány s činnostmi Komise. Zvláštní zástupce EU pravidelně informuje mise členských států a delegace Unie.
   2.   Na místě jsou udržovány úzké styky s vedoucími delegací Unie a vedoucími misí členských států, kteří se snaží být zvláštnímu zástupci EU co nejvíce nápomocni při provádění mandátu. Zvláštní zástupce EU v úzké spolupráci s vedoucím delegace Unie v Gruzii poskytuje vedoucímu Pozorovatelské mise Evropské unie v Gruzii (EUMM Georgia) vedení v otázkách místní politické situace. Zvláštní zástupce EU a civilní velitel operace EUMM Georgia se podle potřeby navzájem konzultují. Zvláštní zástupce EU rovněž udržuje vztahy s dalšími mezinárodními a regionálními subjekty působícími na místě.
   Článek 13
   Pomoc ve vztahu k nárokům
   Zvláštní zástupce EU a členové jeho týmu jsou nápomocni při poskytování informací při řešení veškerých nároků a závazků vyplývajících z mandátů předchozích zvláštních zástupců EU pro jižní Kavkaz a krizi v Gruzii a poskytují k tomuto účelu administrativní pomoc a přístup k relevantním dokumentům.
   Článek 14
   Přezkum
   Provádění tohoto rozhodnutí a jeho soulad s jinými iniciativami Unie v regionu podléhají pravidelnému přezkumu. Zvláštní zástupce EU předloží Radě, vysokému představiteli a Komisi do konce srpna roku 2015 souhrnnou zprávu o provádění mandátu.
   Článek 15
   Vstup v platnost
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
   Použije se od 1. března 2015.

      V Bruselu dne 2. března 2015.

            Za Radu

            předsedkyně

         D. REIZNIECE-OZOLA

      (1)  Rozhodnutí Rady 2014/438/SZBP ze dne 8. července 2014, kterým se mění a prodlužuje mandát zvláštního zástupce Evropské unie pro jižní Kavkaz a krizi v Gruzii (Úř. věst. L 200, 9.7.2014, s. 11).

      (2)  Rozhodnutí Rady 2013/488/EU ze dne 23. září 2013 o bezpečnostních pravidlech na ochranu utajovaných informací EU (Úř. věst. L 274, 15.10.2013, s. 1).


title: 2014/645/SZBP: Rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru EUCAP NESTOR/2/2014 ze dne 24. července 2014 o přijetí příspěvků třetích států na misi Evropské unie zaměřenou na budování regionální námořní kapacity v oblasti Afrického rohu (EUCAP NESTOR)

text:
               6.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 267/7

         ROZHODNUTÍ POLITICKÉHO A BEZPEČNOSTNÍHO VÝBORU EUCAP NESTOR/2/2014
   ze dne 24. července 2014
   o přijetí příspěvků třetích států na misi Evropské unie zaměřenou na budování regionální námořní kapacity v oblasti Afrického rohu (EUCAP NESTOR)

      (2014/645/SZBP)

   POLITICKÝ A BEZPEČNOSTNÍ VÝBOR,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 38 třetí pododstavec této smlouvy,
   s ohledem na rozhodnutí Rady 2012/389/SZBP ze dne 16. července 2012 o misi Evropské unie zaměřené na budování regionální námořní kapacity v oblasti Afrického rohu (EUCAP NESTOR) (1), a zejména na čl. 10 odst. 3 uvedeného rozhodnutí,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Ustanovením čl. 10 odst. 3 rozhodnutí 2012/389/SZBP zmocnila Rada Politický a bezpečnostní výbor k přijímání příslušných rozhodnutí ve věci přijímání navrhovaných příspěvků třetích států.

               (2)

               V návaznosti na doporučení civilního velitele operace ohledně příspěvku Austrálie by měl být tento příspěvek přijat.

               (3)

               V souladu s článkem 5 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní vypracovávání a provádění těch rozhodnutí a činností Unie, které mají vliv na obranu,

         PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   1.   Příspěvek Austrálie na misi Evropské unie zaměřenou na budování regionální námořní kapacity v oblasti Afrického rohu (EUCAP NESTOR) se přijímá a považuje se za významný.
   2.   Austrálie se osvobozuje od finančních příspěvků do rozpočtu mise EUCAP NESTOR.
   Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 24. července 2014.

            Za Politický a bezpečnostní výbor

            předseda

         W. STEVENS

      (1)  Úř. věst. L 187, 17.7.2012, s. 40.


title: Rozhodnutí Komise ze dne 6. března 2013 , kterým se mění rozhodnutí Komise ze dne 6. října 2010 , kterým se zřizuje skupina odborníků na další rozvoj rozsahu úkolů evropských systémů družicové navigace, „Poradní skupina pro další rozvoj rozsahu úkolů“  Text s významem pro EHP

text:
               7.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 66/24

         ROZHODNUTÍ KOMISE
   ze dne 6. března 2013,
   kterým se mění rozhodnutí Komise ze dne 6. října 2010, kterým se zřizuje skupina odborníků na další rozvoj rozsahu úkolů evropských systémů družicové navigace, „Poradní skupina pro další rozvoj rozsahu úkolů“
   (Text s významem pro EHP)
   2013/C 66/05
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Rozhodnutím Komise ze dne 6. října 2010 byla zřízena skupina odborníků na další rozvoj rozsahu úkolů evropských systémů družicové navigace, „Poradní skupina pro další rozvoj rozsahu úkolů“ (1) (dále jen „skupina“), která má Komisi poskytovat nezávislé poradenství ve věcech dalšího rozvoje rozsahu úkolů programů EGNOS a Galileo.

               (2)

               Při zřizování této skupiny rozhodla Komise, že skupina se má skládat z členů jmenovaných za svou osobu.

               (3)

               Podle pravidel Komise pro skupiny odborníků (2) musí členové jmenovaní za svou osobu jednat nezávisle a ve veřejném zájmu.

               (4)

               Někteří členové skupiny jmenovaní Komisí (3) jsou zaměstnanci a řídící pracovníci soukromých společností, jejichž činnost přímo souvisí s prací skupiny. Tito zaměstnanci a řídící pracovníci tedy nemohou působit jako členové za svou osobu. Mohou se podílet na práci skupiny jako zástupci zúčastněných stran.

               (5)

               Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem by členy skupiny měli být jednotlivci jmenovaní za svou osobu, jednotlivci jmenovaní s cílem zastupovat společný zájem zúčastněných stran a organizací. V souladu s pravidly Komise pro skupiny odborníků (4) se pojem „organizace“ vykládá v širším smyslu a označuje mimo jiné společnosti, asociace, nevládní organizace, odborové organizace, agentury a orgány Unie a rovněž mezinárodní organizace.

               (6)

               Rozhodnutí Komise ze dne 6. října 2010, kterým se zřizuje skupina odborníků na další rozvoj rozsahu úkolů evropských systémů družicové navigace, „Poradní skupina pro další rozvoj rozsahu úkolů“, by tedy mělo být odpovídajícím způsobem změněno,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   V článku 4 rozhodnutí ze dne 6. října 2010, kterým se zřizuje skupina odborníků na další rozvoj rozsahu úkolů evropských systémů družicové navigace, „Poradní skupina pro další rozvoj rozsahu úkolů“, se odstavce 2 a 3 nahrazují tímto:

      „2.   Členové skupiny jsou jmenováni Komisí z řad odborníků, kteří mají odbornou způsobilost v oblastech uvedených v článku 2, pocházejí z organizací, jež jsou prokazatelně činné v těchto oblastech, a kteří odpověděli na výzvu k vyjádření zájmu.
      3.   Skupina se skládá z:

                  —

                  členů jmenovaných za svou osobu,

                  —

                  členů jmenovaných s cílem zastupovat společný zájem zúčastněných stran v oblasti družicové navigace, nesmí zastupovat jednotlivé zúčastněné strany, nebo

                  —

                  organizací v širším smyslu, včetně společností, asociací, nevládních organizací, odborových organizací, agentur a orgánů Unie a rovněž mezinárodních organizací. Organizace jmenují své zástupce.“

   Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie. Použije se do 31. prosince 2014.

      V Bruselu dne 6. března 2013.

            Za Komisi

         Antonio TAJANI

            místopředseda

      (1)  Úř. věst. C 271, 7.10.2010, s. 2.

      (2)  K(2010) 7649 v konečném znění, pravidlo 9.

      (3)  K(2011) 3624 v konečném znění.

      (4)  K(2010) 7649 v konečném znění, pravidlo 8.


title: 2009/393/ES: Rozhodnutí Rady ze dne 18. května 2009 o postoji, který má být jménem Společenství zaujat v Mezinárodní radě pro obiloviny k prodloužení platnosti Úmluvy o obchodu s obilovinami z roku 1995

text:
               20.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 124/63

      ROZHODNUTÍ RADY

   ze dne 18. května 2009
   o postoji, který má být jménem Společenství zaujat v Mezinárodní radě pro obiloviny k prodloužení platnosti Úmluvy o obchodu s obilovinami z roku 1995
   (2009/393/ES)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 druhým pododstavcem této smlouvy,
   s ohledem na návrh Komise,

               (1)

               vzhledem k tomu, že Úmluvu o obchodu s obilovinami z roku 1995 uzavřelo Společenství rozhodnutím Rady 96/88/ES (1) a platnost úmluvy byla pravidelně prodlužována na další dvouletá období. Naposledy byla prodloužena v červnu 2007 rozhodnutím Mezinárodní rady pro obiloviny a zůstává v platnosti do 30. června 2009. Další prodloužení je v zájmu Společenství. Komise, která zastupuje Společenství v Úmluvě o obchodu s obilovinami, by proto měla být zmocněna hlasovat pro takové prodloužení,

         ROZHODLA TAKTO:
   Jediný článek
   Postoj Společenství v rámci Mezinárodní rady pro obiloviny je hlasovat pro prodloužení Úmluvy o obchodu s obilovinami z roku 1995 na další období až dvou let.
   Komise se zmocňuje vyjádřit tento postoj v Mezinárodní radě pro obiloviny.

      V Bruselu dne 18. května 2009.

            Za Radu

            předseda

         J. KOHOUT

      (1)  Úř. věst. L 21, 27.1.1996, s. 47.


title: 2009/744/ES: Rozhodnutí Rady ze dne 24. září 2009 o jmenování jedné irské členky Výboru regionů

text:
               9.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 265/39

      ROZHODNUTÍ RADY

   ze dne 24. září 2009
   o jmenování jedné irské členky Výboru regionů
   (2009/744/ES)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 263 této smlouvy,
   s ohledem na návrh předložený irskou vládou,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 24. ledna 2006 Rada přijala rozhodnutí 2006/116/ES o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů pro období od 26. ledna 2006 do 25. ledna 2010 (1).

               (2)

               Po skončení mandátu pana Seamuse MURRAYE se uvolnilo místo člena Výboru regionů,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   Členkou Výboru regionů je na zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2010, jmenována:
   paní Fiona O’LOUGHLINOVÁ, member of Kildare County Council.
   Článek 2
   Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.

      V Bruselu dne 24. září 2009.

            Za Radu

            předsedkyně

         M. OLOFSSON

      (1)  Úř. věst. L 56, 25.2.2006, s. 75.


title: Rozhodnutí Rady (EU) 2017/262 ze dne 6. února 2017, kterým se v generálním sekretariátu Rady určuje orgán oprávněný ke jmenování a orgán oprávněný k uzavírání pracovních smluv a kterým se zrušuje rozhodnutí 2013/811/EU

text:
               16.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 39/4

         ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2017/262
   ze dne 6. února 2017,
   kterým se v generálním sekretariátu Rady určuje orgán oprávněný ke jmenování a orgán oprávněný k uzavírání pracovních smluv a kterým se zrušuje rozhodnutí 2013/811/EU
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropské unie, stanovené nařízením Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 (1), a zejména na článek 2 služebního řádu a článek 6 pracovního řádu,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Podle čl. 240 odst. 2 prvního pododstavce Smlouvy o fungování Evropské unie vede generální sekretariát Rady generální tajemník.

               (2)

               S cílem podpořit administrativní zjednodušení a účinné personální řízení by generální tajemník měl mít širší možnost své pravomoci ve věcech uplatňování služebního řádu úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“) a pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie (dále jen „pracovní řád“) přenést na generálního ředitele pro administrativu. Generální tajemník by dále měl být oprávněn přenést na všechny generální ředitele pravomoc rozhodovat ve věcech interního přeřazení a přeložení v souladu s personálními potřebami v rámci jejich generálních ředitelství.

               (3)

               Rozhodnutí Rady 2013/811/EU (2) by mělo být zrušeno,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   1.   Pravomoci svěřené služebním řádem orgánu oprávněnému ke jmenování a pracovním řádem orgánu oprávněnému k uzavírání pracovních smluv v generálním sekretariátu Rady vykonávají:

               a)

               Rada, pokud se jedná o generálního tajemníka;

               b)

               Rada na návrh generálního tajemníka, pokud se jedná o uplatňování článků 1a, 30, 34, 41, 49, 50 a 51 služebního řádu na generální ředitele;

               c)

               v ostatních případech generální tajemník.

         2.   Generální tajemník může na generálního ředitele pro administrativu zčásti nebo zcela přenést své pravomoci ve věcech uplatňování služebního řádu a pracovního řádu.
   3.   Generální tajemník může na všechny generální ředitele přenést pravomoc ve věcech přeřazení a přeložení v zájmu služby v rámci jejich příslušných generálních ředitelství v souladu s čl. 7 odst. 1 prvním pododstavcem služebního řádu.
   Článek 2
   Rozhodnutí 2013/811/EU se zrušuje.
   Článek 3
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. března 2017.

      V Bruselu dne 6. února 2017.

            Za Radu

            předsedkyně

         F. MOGHERINI

      (1)  Nařízení Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 ze dne 29. února 1968, kterým se stanoví služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství a zavádějí zvláštní opatření dočasně použitelná na úředníky Komise (Úř. věst. L 56, 4.3.1968, s. 1).

      (2)  Rozhodnutí Rady 2013/811/EU ze dne 17. prosince 2013, kterým se v generálním sekretariátu Rady určuje orgán oprávněný ke jmenování a orgán oprávněný k uzavírání pracovních smluv a kterým se zrušuje rozhodnutí 2011/444/EU (Úř. věst. L 355, 31.12.2013, s. 91).


title: 2013/159/SZBP: Rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru Atalanta/1/2013 ze dne 22. března 2013 o jmenování velitele sil EU pro vojenskou operaci Evropské unie s cílem přispět k odvrácení, prevenci a potlačení pirátství a ozbrojených loupeží u pobřeží Somálska (Atalanta)

text:
               27.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 87/12

         ROZHODNUTÍ POLITICKÉHO A BEZPEČNOSTNÍHO VÝBORU ATALANTA/1/2013
   ze dne 22. března 2013
   o jmenování velitele sil EU pro vojenskou operaci Evropské unie s cílem přispět k odvrácení, prevenci a potlačení pirátství a ozbrojených loupeží u pobřeží Somálska (Atalanta)
   (2013/159/SZBP)
   POLITICKÝ A BEZPEČNOSTNÍ VÝBOR,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 38 této smlouvy,
   s ohledem na společnou akci Rady 2008/851/SZBP ze dne 10. listopadu 2008 o vojenské operaci Evropské unie s cílem přispět k odvrácení, prevenci a potlačení pirátství a ozbrojených loupeží u pobřeží Somálska (1), a zejména na článek 6 uvedené společné akce,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Podle čl. 6 odst. 1 společné akce 2008/851/SZBP je Politický a bezpečnostní výbor zmocněn k přijímání rozhodnutí o jmenování velitele sil EU.

               (2)

               Dne 27. listopadu 2012 přijal Politický a bezpečnostní výbor rozhodnutí Atalanta/3/2012 (2) o jmenování kontradmirála Ángela GARCĺI DE PAREDES PÉREZ DE SEVILLA velitelem sil EU pro vojenskou operaci Evropské unie s cílem přispět k odvrácení, prevenci a potlačení pirátství a ozbrojených loupeží u pobřeží Somálska (Atalanta).

               (3)

               Velitel operace EU doporučil jmenovat novým velitelem sil EU pro operaci Atalanta komodora Jorgeho NOVO PALMU, který kontradmirála Ángela GARCĺU DE PAREDES PÉREZ DE SEVILLA nahradí.

               (4)

               Vojenský výbor EU toto doporučení podporuje.

               (5)

               V souladu s článkem 5 Protokolu (č. 22) o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní vypracovávání a provádění těch rozhodnutí a činností Unie, které mají vliv na obranu,

         PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Komodor Jorge NOVO PALMA je jmenován velitelem sil EU pro vojenskou operaci Evropské unie s cílem přispět k odvrácení, prevenci a potlačení pirátství a ozbrojených loupeží u pobřeží Somálska od 6. dubna 2013.
   Článek 2
   Rozhodnutí Atalanta/3/2012 se zrušuje.
   Článek 3
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dne 6. dubna 2013.

      V Bruselu dne 22. března 2013.

            Za Politický a bezpečnostní výbor

            předseda

         O. SKOOG

      (1)  Úř. věst. L 301, 12.11.2008, s. 33.

      (2)  Rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru Atalanta/3/2012 ze dne 27. listopadu 2012 o jmenování velitele sil EU pro vojenskou operaci Evropské unie s cílem přispět k odvrácení, prevenci a potlačení pirátství a ozbrojených loupeží u pobřeží Somálska (Atalanta) (Úř. věst. L 332, 4.12.2012, s. 20).


title: Rozhodnutí Evropského parlamentu (EU) 2015/1710 ze dne 29. dubna 2015 o uzavření účtů společného podniku ENIAC za rozpočtový rok 2013

text:
               30.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 255/429

      ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU (EU) 2015/1710
      ze dne 29. dubna 2015
      o uzavření účtů společného podniku ENIAC za rozpočtový rok 2013
      EVROPSKÝ PARLAMENT,

                  —

                  s ohledem na konečnou roční účetní závěrku společného podniku ENIAC za rozpočtový rok 2013,

                  —

                  s ohledem na zprávu Účetního dvora o ověření roční účetní závěrky společného podniku ENIAC za rozpočtový rok 2013 spolu s odpověďmi společného podniku (1),

                  —

                  s ohledem na prohlášení o věrohodnosti (2) účetnictví a o legalitě a správnosti uskutečněných operací, které předložil Účetní dvůr za rozpočtový rok 2013 podle článku 287 Smlouvy o fungování Evropské unie,

                  —

                  s ohledem na doporučení Rady ze dne 17. února 2015 o udělení absolutoria společnému podniku za plnění rozpočtu na rozpočtový rok 2013 (05306/2015 – C8-0049/2015),

                  —

                  s ohledem na článek 319 Smlouvy o fungování Evropské unie,

                  —

                  s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (3),

                  —

                  s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie a kterým se zrušuje nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (4), a zejména na článek 209 tohoto nařízení,

                  —

                  s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 72/2008 ze dne 20. prosince 2007 o založení společného podniku ENIAC (5),

                  —

                  s ohledem na nařízení Rady (EU) č. 561/2014 ze dne 6. května 2014 o zřízení společného podniku ECSEL (6), a zejména na čl. 1 odst. 2 a na článek 12 uvedeného nařízení,

                  —

                  s ohledem na nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (7),

                  —

                  s ohledem na nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 110/2014 ze dne 30. září 2013 o vzorovém finančním nařízení pro subjekty partnerství veřejného a soukromého sektoru uvedené v článku 209 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (8),

                  —

                  s ohledem na článek 94 a přílohu V jednacího řádu,

                  —

                  s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu (A8-0104/2015),

         1.

            odkládá uzavření účtů společného podniku ENIAC za rozpočtový rok 2013;

         2.

            pověřuje svého předsedu, aby předal toto rozhodnutí výkonnému řediteli společného podniku ECSEL, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru a aby zajistil jeho zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie (řada L).

               Předseda

            Martin SCHULZ

               Generální tajemník

            Klaus WELLE

         (1)  Úř. věst. C 452, 16.12.2014, s. 26.

         (2)  Úř. věst. C 452, 16.12.2014, s. 27.

         (3)  Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1.

         (4)  Úř. věst. L 298, 26.10.2012, s. 1.

         (5)  Úř. věst. L 30, 4.2.2008, s. 21.

         (6)  Úř. věst. L 169, 7.6.2014, s. 152.

         (7)  Úř. věst. L 357, 31.12.2002, s. 72.

         (8)  Úř. věst. L 38, 7.2.2014, s. 2.


title: Rozhodnutí Rady (EU) 2016/828 ze dne 21. dubna 2016 o uzavření Pozměňovacího protokolu k Dohodě mezi Evropským společenstvím a Republikou San Marino, kterou se stanoví opatření rovnocenná opatřením stanoveným směrnicí Rady 2003/48/ES o zdanění příjmů z úspor ve formě příjmů úrokového charakteru, jménem Unie

text:
               27.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 140/1

         ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2016/828
   ze dne 21. dubna 2016
   o uzavření Pozměňovacího protokolu k Dohodě mezi Evropským společenstvím a Republikou San Marino, kterou se stanoví opatření rovnocenná opatřením stanoveným směrnicí Rady 2003/48/ES o zdanění příjmů z úspor ve formě příjmů úrokového charakteru, jménem Unie
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 115 ve spojení s čl. 218 odst. 6 písm. b) a čl. 218 odst. 8 druhým pododstavcem této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               V souladu s rozhodnutím Rady (EU) 2015/2469 (2) byl Pozměňovací protokol k Dohodě mezi Evropským společenstvím a Republikou San Marino, kterou se stanoví opatření rovnocenná opatřením stanoveným směrnicí Rady 2003/48/ES o zdanění příjmů z úspor ve formě příjmů úrokového charakteru (dále jen „pozměňovací protokol“) podepsán dne 8. prosince 2015 s výhradou jeho uzavření k pozdějšímu datu.

               (2)

               Znění pozměňovacího protokolu k dohodě, které je výsledkem jednání, náležitě odráží směrnice pro jednání vydané Radou, neboť slaďuje Dohodu mezi Evropským společenstvím a Republikou San Marino, kterou se stanoví opatření rovnocenná opatřením stanoveným směrnicí Rady 2003/48/ES o zdanění příjmů z úspor ve formě příjmů úrokového charakteru (3) (dále jen „dohoda“) s nejnovějším vývojem na celosvětové úrovni, pokud jde o automatickou výměnu informací, zejména s globálním standardem pro automatickou výměnu informací o finančních účtech v daňové oblasti, který vypracovala Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD). Unie, její členské státy a Republika San Marino se aktivně účastnily práce Globálního fóra OECD zaměřené na podporu vypracovávání a provádění tohoto standardu. Znění dohody ve znění tohoto pozměňovacího protokolu je právním základem pro provádění globálního standardu ve vztazích mezi Evropskou unií a Republikou San Marino.

               (3)

               Evropský inspektor ochrany údajů byl konzultován v souladu s čl. 28 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (4).

               (4)

               Pozměňovací protokol by měl být schválen,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Pozměňovací protokol k Dohodě mezi Evropským společenstvím a Republikou San Marino, kterou se stanoví opatření rovnocenná opatřením stanoveným směrnicí Rady 2003/48/ES o zdanění příjmů z úspor ve formě příjmů úrokového charakteru, se tímto schvaluje jménem Unie. (5)

   Článek 2
   1.   Předseda Rady učiní jménem Unie oznámení podle čl. 2 odst. 1 pozměňovacího protokolu.
   2.   Komise sdělí Republice San Marino a členským státům obdržená oznámení v souladu s čl. 1 odst. 1 písm. d) dohody, ve znění pozměňovacího protokolu.
   Článek 3
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Lucemburku dne 21. dubna 2016.

            Za Radu

            předseda

         G.A. VAN DER STEUR

      (1)  Stanovisko ze dne 3. března 2016 (dosud nezveřejněno v Úředním věstníku).

      (2)  Rozhodnutí Rady (EU) 2015/2469 ze dne 8. prosince 2015 o podpisu, jménem Unie, a prozatímním provádění Pozměňovacího protokolu k Dohodě mezi Evropskýmspolečenstvím a Republikou San Marino, kterou se stanoví opatření rovnocenná opatřením stanoveným směrnicí Rady 2003/48/ES o zdanění příjmů z úspor ve formě příjmů úrokového charakteru (Úř. věst. L 346, 31.12.2015, s. 1).

      (3)  Úř. věst. L 381, 28.12.2004, s. 33.

      (4)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 8, 12.1.2001, s. 1).

      (5)  Znění pozměňovací protokolu bylo zveřejněno v Úř. věst. L 346, 31.12.2015, s. 3, spolu s rozhodnutím o podpisu a prozatímním provádění.


title: Rozhodnutí Rady ze dne 9. července 2013 o jmenování prezidenta odvolacích senátů Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a průmyslové vzory)

text:
               11.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/2

         ROZHODNUTÍ RADY
   ze dne 9. července 2013
   o jmenování prezidenta odvolacích senátů Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a průmyslové vzory)
   2013/C 199/03
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (1), a zejména na článek 136 uvedeného nařízení,
   s ohledem na kandidatury předložené dne 31. května 2013 správní radou Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a průmyslové vzory),
   PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Pan Théophilos MARGELLOS, narozený v Aténách dne 21. listopadu 1953, je jmenován prezidentem odvolacích senátů Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a průmyslové vzory) na období pěti let.
   Článek 2
   Začátek pětiletého období uvedeného v článku 1 stanoví správní rada Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a průmyslové vzory).
   Článek 3
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 9. července 2013.

            Za Radu

            předseda

         R. ŠADŽIUS

      (1)  Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1.


Důležité právní upozornění

|

52007BP0125(01)

1. Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 24. dubna 2007 o udělení absolutoria za plnění rozpočtu Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin na rozpočtový rok 2005 (C6-0399/2006 - 2006/2166(DEC))

Úřední věstník 074 E , 20/03/2008 S. 0256 - 0256

		1.Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 24. dubna 2007 o udělení absolutoria za plnění rozpočtu Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin na rozpočtový rok 2005 (C6-0399/2006 — 2006/2166(DEC))Evropský parlament,- s ohledem na roční účetní závěrku Evropského úřadu pro bezpečnost potravin za rozpočtový rok 2005 [1],- s ohledem na zprávu Účetního dvora o ověření roční účetní závěrky Evropského úřadu pro bezpečnost potravin za rozpočtový rok 2005, spolu s odpověďmi úřadu [2],- s ohledem na doporučení Rady ze dne 27. února 2007 (5711/2007 — C6-0080/2007),- s ohledem na Smlouvu o ES, a zejména na článek 276 této smlouvy,- s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [3], a zejména na článek 185 tohoto nařízení,- s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [4], a zejména na článek 44 tohoto nařízení,- s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 [5], a zejména na článek 94 tohoto nařízení,- s ohledem na článek 71 a přílohu V jednacího řádu,- s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu a stanovisko Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin (A6-0112/2007),1. uděluje výkonnému řediteli Evropského úřadu pro bezpečnost potravin absolutorium za plnění rozpočtu úřadu na rozpočtový rok 2005;2. uvádí své připomínky v níže uvedeném usnesení;3. pověřuje svého předsedu, aby předal toto rozhodnutí a usnesení, které je jeho nedílnou součástí, výkonnému řediteli Evropského úřadu pro bezpečnost potravin, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru a aby zajistil jejich zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie (řada L).[1] Úř. věst. C 266, 31.10.2006, s. 22.[2] Úř. věst. C 312, 19.12.2006, s. 42.[3] Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1. Nařízení ve znění nařízení (ES, Euratom) č. 1995/2006 (Úř. věst. L 390, 30.12.2006, s. 1).[4] Úř. věst. L 31, 1.2.2002, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 575/2006 (Úř. věst. L 100, 8.4.2006, s. 3).[5] Úř. věst. L 357, 31.12.2002, s. 72.--------------------------------------------------


title: Rozhodnutí Evropského parlamentu (EU) 2016/1602 ze dne 28. dubna 2016 o uzavření účtů společného podniku ENIAC na rozpočtový rok 2014

text:
               14.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 246/436

         ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU (EU) 2016/1602
   ze dne 28. dubna 2016
   o uzavření účtů společného podniku ENIAC na rozpočtový rok 2014
   EVROPSKÝ PARLAMENT,

               —

               s ohledem na konečnou roční účetní závěrku společného podniku ENIAC za rozpočtový rok 2014,

               —

               s ohledem na zprávu Účetního dvora o ověření roční účetní závěrky společného podniku ENIAC za období od 1. ledna do 26. června 2014, spolu s odpovědí společného podniku (1),

               —

               s ohledem na prohlášení o věrohodnosti (2) účetnictví a o legalitě a správnosti uskutečněných operací, které předložil Účetní dvůr za rozpočtový rok 2014 podle článku 287 Smlouvy o fungování Evropské unie,

               —

               s ohledem na doporučení Rady ze dne 12. února 2016 o udělení absolutoria společnému podniku za plnění rozpočtu na rozpočtový rok 2014 (05587/2016 – C8-0058/2016),

               —

               s ohledem na článek 319 Smlouvy o fungování Evropské unie,

               —

               s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie a kterým se zrušuje nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (3), a zejména na článek 209 tohoto nařízení,

               —

               s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 72/2008 ze dne 20. prosince 2007 o založení společného podniku ENIAC (4),

               —

               s ohledem na nařízení Rady (EU) č. 561/2014 ze dne 6. května 2014 o založení společného podniku ECSEL (5), a zejména na čl. 1 odst. 2 a článek 12 tohoto nařízení,

               —

               s ohledem na nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (6),

               —

               s ohledem na nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 110/2014 ze dne 30. září 2013 o vzorovém finančním nařízení pro subjekty partnerství veřejného a soukromého sektoru uvedené v článku 209 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (7),

               —

               s ohledem na článek 94 a přílohu V jednacího řádu,

               —

               s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu (A8-0113/2016),

               1.

               odkládá uzavření účtů společného podniku ENIAC na rozpočtový rok 2014;

               2.

               pověřuje svého předsedu, aby předal toto rozhodnutí výkonnému řediteli společného podniku ECSEL, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru a aby zajistil jeho zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie (řada L).

            Předseda

         Martin SCHULZ

            Generální tajemník

         Klaus WELLE

      (1)  Úř. věst C 422, 17.12.2015, s. 25.

      (2)  Úř. věst. C 422, 17.12.2015, s. 26.

      (3)  Úř. věst. L 298, 26.10.2012, s. 1.

      (4)  Úř. věst. L 30, 4.2.2008, s. 21.

      (5)  Úř. věst. L 169, 7.6.2014, s. 152.

      (6)  Úř. věst. L 357, 31.12.2002, s. 72.

      (7)  Úř. věst. L 38, 7.2.2014, s. 2.


title: 2009/169/ES,Euratom: Rozhodnutí zástupců vlád členských států ze dne 25. února 2009 o jmenování soudce Soudu prvního stupně Evropských společenství

text:
               28.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 56/17

      ROZHODNUTÍ ZÁSTUPCŮ VLÁD ČLENSKÝCH STÁTŮ

   ze dne 25. února 2009
   o jmenování soudce Soudu prvního stupně Evropských společenství
   (2009/169/ES, Euratom)
   ZÁSTUPCI VLÁD ČLENSKÝCH STÁTŮ EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství a zejména na článek 224 této smlouvy,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 140 této smlouvy,
   vzhledem k těmto důvodům:
   V souladu s články 5 a 7 ve spojení s článkem 47 Protokolu o statutu Soudního dvora a poté, co odstoupila paní Virpi TIILIOVÁ, je třeba přistoupit ke jmenování soudce Soudu prvního stupně Evropských společenství na zbývající část funkčního období paní Virpi TIILIOVÉ, tedy do 31. srpna 2010,
   ROZHODLI TAKTO:
   Článek 1
   Soudcem Soudu prvního stupně Evropských společenství je na období od 1. září 2009 do 31. srpna 2010 jmenován pan Heikki KANNINEN.
   Článek 2
   Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 25. února 2009.

            Předsedkyně

         M. VICENOVÁ


title: Rozhodnutí Rady 2013/477/SZBP ze dne 27. září 2013 , kterým se mění rozhodnutí 2010/573/SZBP o omezujících opatřeních vůči vedení Podněsterské oblasti Moldavské republiky

text:
               28.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 257/18

         ROZHODNUTÍ RADY 2013/477/SZBP
   ze dne 27. září 2013,
   kterým se mění rozhodnutí 2010/573/SZBP o omezujících opatřeních vůči vedení Podněsterské oblasti Moldavské republiky
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 29 této smlouvy,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 27. září 2010 přijala Rada rozhodnutí 2010/573/SZBP (1).

               (2)

               Na základě přezkumu rozhodnutí 2010/573/SZBP by měla být platnost omezujících opatření vůči vedení Podněsterské oblasti Moldavské republiky prodloužena do 30. září 2014.

               (3)

               Rozhodnutí 2010/573/SZBP by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   V článku 4 rozhodnutí 2010/573/SZBP se odstavec 2 nahrazuje tímto:

      „2.   Toto rozhodnutí se použije do dne 30. září 2014. Je průběžně přezkoumáváno. Pokud bude mít Rada za to, že jeho cílů nebylo dosaženo, může být odpovídajícím způsobem prodlouženo nebo změněno.“

   Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 27. září 2013.

            Za Radu

            předseda

         E. GUSTAS

      (1)  Rozhodnutí Rady 2010/573/SZBP ze dne 27. září 2010 o omezujících opatřeních vůči vedení Podněsterské oblasti Moldavské republiky (Úř. věst. L 253, 28.9.2010, s. 54).


title: 2004/919/ES: Rozhodnutí Rady ze dne 22. prosince 2004 o boji s trestnou činností s přeshraničním dopadem týkající se vozidel

text:
               30.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 389/28

      ROZHODNUTÍ RADY

   ze dne 22. prosince 2004
   o boji s trestnou činností s přeshraničním dopadem týkající se vozidel
   (2004/919/ES)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 30 odst. 1 písm. a) a čl. 34 odst. 2 písm. c) této smlouvy,
   s ohledem na podnět Nizozemského království,
   s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               V členských státech Evropské unie dojde podle odhadu každý rok ke krádeži 1,2 milionu motorových vozidel.

               (2)

               S těmito krádežemi je spojena značná škoda dosahující nejméně 15 miliard EUR ročně.

               (3)

               Ke krádežím značné části těchto vozidel, odhadem 30 až 40 %, dochází prostřednictvím organizované trestné činnosti a následně jsou tato vozidla přestavována a vyvážena do jiných států v Evropské unii i mimo ni.

               (4)

               Vedle hmotných škod tím u občanů dochází také k vážnému narušení smyslu pro spravedlnost a pocitu bezpečí. Trestná činnost týkající se vozidel může být doprovázena vážnými formami násilí.

               (5)

               To v důsledcích brání dosažení cíle podle článku 29 Smlouvy zajistit občanům vysokou úroveň bezpečí v prostoru svobody, bezpečnosti a práva.

               (6)

               Rada přijala usnesení ze dne 27. května 1999 o boji proti mezinárodní trestné činnosti důkladnější kontrolou používaných tras (1).

               (7)

               Trestná činnost týkající se vozidel může mít rovněž mezinárodní vazby na jiné formy trestné činnosti, jako například obchodování s drogami, střelnými zbraněmi a lidmi.

               (8)

               Boj s trestnou činností týkající se vozidel je úkolem orgánů činných v trestním řízení jednotlivých členských států. Pro vyřešení přeshraničních aspektů této formy trestné činnosti je však nutné a přiměřené zaujmout společný přístup zahrnující, je-li to prakticky možné a nezbytné, spolupráci mezi členskými státy a orgány činnými v trestním řízení v jednotlivých členských státech.

               (9)

               Zvlášť důležitá je spolupráce mezi orgány činnými v trestním řízení a orgány příslušnými pro registraci vozidel, stejně jako poskytování informací dotčeným osobám.

               (10)

               Stejně významná je spolupráce s Europolem, neboť Europol může poskytovat analýzy a zprávy k dané problematice.

               (11)

               Evropská policejní akademie (EPA) nabízí policejním složkám v členských státech prostřednictvím Evropské policejní vzdělávací sítě (EPLN) funkci knihovny v oblasti trestné činnosti týkající se vozidel pro poradenské informace a odborné znalosti. Prostřednictvím své diskusní funkce poskytuje EPLN také možnost výměny poznatků a zkušeností.

               (12)

               V řadě členských států, které přistoupily ke smlouvě o Evropském informačním systému vozidel a řidičských oprávnění (EUCARIS) ze dne 29. června 2000, se zvýší intenzita boje proti trestné činnosti týkající se vozidel.

               (13)

               Má-li být boj proti trestné činnosti s mezinárodním rozměrem týkající se vozidel účinný, bude třeba přijmout řadu konkrétních opatření,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   Definice
   Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:

               1.

               „vozidlem“ motorové vozidlo, přívěs nebo karavan podle jejich definice v předpisech týkajících se Schengenského informačního systému (SIS);

               2.

               „příslušnými vnitrostátními orgány“ vnitrostátní orgány určené členskými státy pro účely tohoto rozhodnutí, jež mohou případně zahrnovat policejní, celní a soudní orgány a orgány pohraniční stráže.

         Článek 2
   Cíl
   1.   Cílem tohoto rozhodnutí je dosáhnout v rámci Evropské unie lepší spolupráce za účelem prevence a boje proti přeshraniční trestné činnosti týkající se vozidel.
   2.   Zvláštní pozornost se věnuje vztahu mezi krádeží vozidla a nedovoleným obchodem s automobily a mezi takovými formami organizované trestné činnosti, jako jsou obchodování s drogami, střelnými zbraněmi a lidmi.
   Článek 3
   Spolupráce mezi příslušnými vnitrostátními orgány
   1.   Členské státy přijmou v souladu se svým vnitrostátním právem opatření nezbytná pro posílení vzájemné spolupráce mezi příslušnými vnitrostátními orgány za účelem boje proti přeshraniční trestné činnosti týkající se vozidel, například prostřednictvím dohod o spolupráci.
   2.   Zvláštní pozornost se věnuje spolupráci z hlediska vývozních kontrol, s přihlédnutím k odpovídajícím pravomocím v členských státech.
   Článek 4
   Spolupráce mezi příslušnými orgány a soukromým sektorem
   1.   Členské státy přijmou nezbytná opatření pro pořádání vhodných pravidelných konzultací mezi příslušnými vnitrostátními orgány v souladu s vnitrostátním právem a mohou do těchto konzultací zapojit zástupce soukromého sektoru (například majitele soukromých registrů pohřešovaných vozidel, pojistitele a zástupce obchodu s automobily) za účelem koordinace informací a zajištění vzájemného souladu činností v této oblasti.
   2.   Členské státy zjednoduší v souladu s vnitrostátním právem postupy pro rychlé navracení vozidel, která příslušné vnitrostátní orgány následně po jejich zabavení uvolnily.
   Článek 5
   Kontaktní místa pro trestnou činnost týkající se vozidel
   1.   Do 30 března 2005 určí členské státy v rámci svých orgánů činných v trestním řízení kontaktní místo pro boj s přeshraniční trestnou činností týkající se vozidel.
   2.   Členské státy pověří daná kontaktní místa výměnou zkušeností, odborných znalostí i obecných a technických informací souvisejících s trestnou činností týkající se vozidel na základě stávajících platných právních předpisů. Výměna informací zahrnuje metody a osvědčené postupy prevence trestné činnosti týkající se vozidel. Nezahrnuje výměnu osobních údajů.
   3.   Informace týkající se určených národních kontaktních míst, včetně následných změn, se oznámí generálnímu sekretariátu Rady pro účely jejich zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 6
   Vydávání oznámení o odcizených vozidlech a osvědčení o registraci
   1.   Kdykoliv je ohlášeno odcizení vozidla, zanesou příslušné orgány členských států v souladu s vnitrostátním právem oznámení o odcizeném vozidle neprodleně do SIS, a je-li to možné, do databáze odcizených motorových vozidel Interpolu.
   2.   Jakmile důvod pro vydání oznámení o vozidle zanikne, členský stát, který oznámení vydal, dané oznámení z registru hledaných vozidel okamžitě vyjme.
   3.   Kdykoliv je ohlášeno odcizení osvědčení o registraci, zanesou příslušné orgány členských států v souladu s vnitrostátním právem oznámení o této skutečnosti do SIS.
   Článek 7
   Registrace
   1.   Každý členský stát zajistí, aby jeho příslušné orgány přijaly nezbytná opatření pro účely prevence zneužívání a krádeže dokladů o registraci vozidla.
   2.   Orgány činné v trestním řízení informují vnitrostátní orgány odpovědné za registraci vozidel o tom, zda je vozidlo nacházející se v procesu registrace vedeno jako odcizené. Přístup do databází za tímto účelem se uskutečňuje při řádném dodržení ustanovení práva Společenství.
   Článek 8
   Prevence zneužívání osvědčení o registraci vozidla
   1.   Za účelem prevence zneužívání osvědčení o registraci vozidla zajistí každý členský stát v souladu se svým vnitrostátním právem, že jeho příslušné orgány přijmou opatření nezbytná pro odnětí osvědčení o registraci vozidla náležející jeho majiteli nebo držiteli, pokud bylo dané vozidlo vážně poškozeno při nehodě (celková ztráta).
   2.   Osvědčení o registraci se rovněž odejme v souladu s vnitrostátním právem v případě, kdy během kontroly orgánu činného v trestním řízení vzniklo podezření z porušení předpisů ve vztahu k identifikačnímu označení vozidla, například k identifikačnímu číslu vozidla.
   3.   Osvědčení o registraci se vrátí v souladu s vnitrostátním právem až po provedení kontroly a kladném ověření totožnosti vozidla.
   Článek 9
   Europol
   Každý členský stát zajistí, aby jeho orgány činné v trestním řízení podle potřeby informovaly Europol v rámci jeho mandátu a úkolů o pachatelích trestné činnosti týkající se vozidel.
   Článek 10
   Podpora odborných znalostí a vzdělávání
   Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že vnitrostátní instituce odpovědné za vzdělávání zaměstnanců příslušných orgánů činných v trestním řízení ve svých učebních plánech, případně ve spolupráci s Evropskou policejní akademií, podpoří vzdělávání odborníků v oblasti prevence a odhalování trestné činnosti týkající se vozidel. Toto vzdělávání může zahrnovat příspěvek Europolu v oblasti jeho působnosti.
   Článek 11
   Setkání kontaktních míst a výroční zpráva Radě
   Nejméně jednou ročně se pod záštitou členského státu předsedajícího Radě uskuteční setkání kontaktních míst pro trestnou činnost týkající se vozidel. K účasti na tomto jednání se přizve Europol. Předsednictví předloží Radě zprávu o pokroku související praktické spolupráce mezi orgány činnými v trestním řízení.
   Článek 12
   Hodnocení
   Rada vyhodnotí provádění tohoto rozhodnutí do 30. prosince 2007.
   Článek 13
   Nabytí účinku
   Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
   V případě členských států, v nichž ustanovení schengenského acquis týkající se SIS dosud nenabyly účinku, nabývají povinnosti vyplývající z tohoto rozhodnutí ve vztahu k SIS účinku dnem, kdy se daná ustanovení začnou uplatňovat, jak bude uvedeno v rozhodnutí Rady přijatém k tomuto účelu v souladu s platnými postupy.

      V Bruselu dne 22. prosince 2004.

            Za Radu

         C. VEERMAN

            předseda

      (1)  Úř. věst. C 162, 9.6.1999, s. 1.