title: Rozhodnutí Rady (EU) 2015/1987 ze dne 5. října 2015 o uzavření Protokolu, kterým se stanoví rybolovná práva a finanční příspěvek podle Dohody mezi Evropským společenstvím a Republikou Guinea-Bissau o partnerství v odvětví rybolovu

text:
               6.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 290/1

         ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2015/1987
   ze dne 5. října 2015
   o uzavření Protokolu, kterým se stanoví rybolovná práva a finanční příspěvek podle Dohody mezi Evropským společenstvím a Republikou Guinea-Bissau o partnerství v odvětví rybolovu
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 43 ve spojení s čl. 218 odst. 6 druhým pododstavcem písm. a) a čl. 218 odst. 7 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   s ohledem na souhlas Evropského parlamentu,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 17. března 2008 schválila Rada nařízením (ES) č. 241/2008 (1) uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Republikou Guinea-Bissau o partnerství v odvětví rybolovu (dále jen „dohoda“).

               (2)

               Unie vyjednala s Republikou Guinea-Bissau nový protokol (dále jen „protokol“), který přiznává plavidlům Unie rybolovná práva ve vodách spadajících pod svrchovanost nebo do jurisdikce Republiky Guinea-Bissau ve věcech rybolovu.

               (3)

               Protokol byl v souladu s rozhodnutím 2014/782/EU (2) dne 24. listopadu 2014 podepsán a ode dne podpisu je prozatímně prováděn.

               (4)

               Dohodou se zřizuje smíšený výbor pověřený kontrolou provádění uvedené dohody. Podle protokolu může smíšený výbor mimo jiné schvalovat některé změny protokolu. Za účelem usnadnění schvalování těchto změn je vhodné zmocnit Komisi, aby za určitých podmínek uvedené změny schvalovala zjednodušeným postupem

               (5)

               Protokol by měl být schválen,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Protokolu, kterým se stanoví rybolovná práva a finanční příspěvek podle Dohody mezi Evropským společenstvím a Republikou Guinea-Bissau o partnerství v odvětví rybolovu se schvaluje jménem Unie (3).
   Článek 2
   Předseda Rady učiní jménem Unie oznámení v souladu s článkem 19 protokolu (4).
   Článek 3
   Za podmínek stanovených v příloze je Komise zmocněna ke schvalování změn protokolu v rámci smíšeného výboru jménem Unie.
   Článek 4
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem přijetí.

      V Lucemburku dne 5. října 2015.

            Za Radu

            předseda

         N. SCHMIT

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 241/2008 ze dne 17. března 2008 o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Republikou Guinea-Bissau o partnerství v odvětví rybolovu (Úř. věst. L 75, 18.3.2008, s. 49).

      (2)  Úř. věst. L 328, 13.11.2014, s. 1.

      (3)  Protokol byl zveřejněn v Úř. věst. L 328, 13.11.2014, s. 3 spolu s rozhodnutím o podpisu.

      (4)  Datum vstupu protokolu v platnost zveřejní generální sekretariát Rady v Úředním věstníku Evropské unie.

      PŘÍLOHA

         Rozsah zmocnění a postup pro stanovení postoje Unie ve smíšeném výboru

                  1.

                  Komise je zmocněna jednat s Republikou Guinea-Bissau a ve vhodných případech a při dodržení bodu 3 této přílohy dohodnout změny protokolu, pokud jde o tyto otázky:

                              a)

                              úprava rybolovných práv a finančního příspěvku podle článků 6 a 7 protokolu;

                              b)

                              rozhodnutí o podmínkách odvětvové podpory podle článku 3 protokolu;

                              c)

                              technické specifikace a prováděcí pravidla spadající do pravomoci smíšeného výboru podle přílohy protokolu.

                  2.

                  Unie v rámci smíšeného výboru zřízeného podle dohody:

                              a)

                              jedná v souladu s cíli Unie v rámci společné rybářské politiky;

                              b)

                              dodržuje závěry Rady ze dne 19. března 2012 ke sdělení o vnější dimenzi společné rybářské politiky;

                              c)

                              prosazuje postoje, které jsou slučitelné s příslušnými pravidly přijatými regionálními organizacemi pro řízení rybolovu.

                  3.

                  Očekává-li se, že v průběhu zasedání smíšeného výboru bude přijato rozhodnutí o změnách protokolu podle bodu 1, přijmou se nezbytné kroky, aby postoj, jenž bude jménem Unie vyjádřen, zohledňoval nejnovější statistické, biologické a další příslušné informace předané Komisi.
                  Za tímto účelem a na základě uvedených informací předají útvary Komise Radě nebo jejím přípravným orgánům k posouzení a schválení podklady obsahující podrobnosti týkající se návrhu postoje Unie, a to v dostatečném časovém předstihu před příslušným zasedáním smíšeného výboru.
                  Pokud jde o otázky uvedené vbodě 1 písm. a), schvaluje Rada postoj Unie kvalifikovanou většinou hlasů. V ostatních případech se postoj Unie uvedený v přípravném dokumentu považuje za schválený, ledaže proti němu během zasedání přípravného orgánu Rady nebo ve lhůtě dvaceti dnů od předložení přípravného dokumentu, podle toho, která okolnost nastane dříve, vysloví námitku počet členských států rovnající se blokační menšině. V případě takové námitky je věc postoupena Radě.
                  Nelze-li v průběhu dalších zasedání, a to ani přímo na místě, dosáhnout dohody tak, aby bylo možno v postoji Unie zohlednit nové prvky, postoupí se záležitost Radě nebo jejím přípravným orgánům.

                  4.

                  Komise se vyzývá, aby v přiměřené lhůtě přijala veškerá nezbytná opatření navazující na rozhodnutí smíšeného výboru, případně včetně zveřejnění příslušného rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie a předložení návrhů nezbytných k provedení uvedeného rozhodnutí.


title: Rozhodnutí Rady 2012/315/SZBP ze dne 19. prosince 2011 o podpisu a uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Novým Zélandem o rámci pro účast Nového Zélandu na operacích Evropské unie pro řešení krizí

text:
               21.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 160/1

         ROZHODNUTÍ RADY 2012/315/SZBP
   ze dne 19. prosince 2011
   o podpisu a uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Novým Zélandem o rámci pro účast Nového Zélandu na operacích Evropské unie pro řešení krizí
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 37 této smlouvy, a na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 218 odst. 5 a 6 této smlouvy,
   s ohledem na návrh vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku (dále jen „vysoká představitelka“),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Podmínky účasti třetích států na operacích Evropské unie pro řešení krizí by měly být stanoveny v dohodě, která stanoví rámec pro takovou případnou budoucí účast, a nikoli vymezeny pro každou jednotlivou operaci samostatně.

               (2)

               Poté, co Rada dne 26. dubna 2010 přijala rozhodnutí, kterým dala zmocnění zahájit jednání, sjednala vysoká představitelka Dohodu mezi Evropskou unií a Novým Zélandem o rámci pro účast Nového Zélandu na operacích Evropské unie pro řešení krizí (dále jen „dohoda“).

               (3)

               Dohoda by měla být schválena,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Dohoda mezi Evropskou unií a Novým Zélandem o rámci pro účast Nového Zélandu na operacích Evropské unie pro řešení krizí se schvaluje jménem Unie.
   Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
   Článek 2
   Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Unii.
   Článek 3
   Předseda Rady provede jménem Unie oznámení uvedené v čl. 16 odst. 1 dohody.
   Článek 4
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 19. prosince 2011.

            Za Radu

            předseda

         M. KOROLEC

    ---documentbreak---

               21.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 160/1

         PŘEKLAD
   DOHODA
   mezi Evropskou unií a Novým Zélandem o rámci pro účast Nového Zélandu na operacích Evropské unie pro řešení krizí
   EVROPSKÁ UNIE (EU)
   na jedné straně a
   NOVÝ ZÉLAND
   na straně druhé,
   dále jen „strany“,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Evropská unie může rozhodnout o podniknutí kroků v oblasti řešení krizí.

               (2)

               Evropská unie rozhodne o přizvání třetích států k účasti na operaci EU pro řešení krizí. Nový Zéland má možnost přijmout přizvání Evropské unie a nabídnout svůj příspěvek. V takovém případě Evropská unie rozhodne o přijetí navrhovaného příspěvku Nového Zélandu.

               (3)

               Podmínky účasti Nového Zélandu na operacích EU pro řešení krizí by měly být stanoveny v dohodě, kterou se stanoví rámec pro tuto případnou budoucí účast, spíše než vymezeny pro každou jednotlivou operaci samostatně.

               (4)

               Takovou dohodou by neměla být dotčena rozhodovací samostatnost Evropské unie a neměla by být předjímána individuální povaha rozhodnutí Nového Zélandu o účasti na operaci EU pro řešení krize.

               (5)

               Taková dohoda by se měla týkat pouze operací EU pro řešení krizí a neměly by jí být dotčeny případné stávající dohody, kterými se řídí účast Nového Zélandu na operaci EU pro řešení krize, která již probíhá,

         SE DOHODLY TAKTO:
   ODDÍL I

      OBECNÁ USTANOVENÍ

   Článek 1
   Rozhodnutí o účasti
   1.   Na základě rozhodnutí Evropské unie přizvat Nový Zéland k účasti na operaci EU pro řešení krize a poté, co se Nový Zéland rozhodne se operace zúčastnit, poskytne Nový Zéland Evropské unii informace o svém navrhovaném příspěvku.
   2.   Evropská unie poskytne Novému Zélandu co nejdříve předběžné informace o pravděpodobném příspěvku na společné náklady operace s cílem pomoci Novému Zélandu s přípravou nabídky.
   3.   Navržený příspěvek Nového Zélandu posuzuje Evropská unie v konzultaci s Novým Zélandem.
   4.   Evropská unie včas sdělí dopisem výsledek posouzení Novému Zélandu s cílem zajistit účast Nového Zélandu v souladu s touto dohodou.
   Článek 2
   Rámec
   1.   Nový Zéland se přidruží k rozhodnutí Rady, kterým Rada Evropské unie rozhodne o uskutečnění operace EU pro řešení krize, a ke všem dalším rozhodnutím, kterými Rada Evropské unie rozhodne o prodloužení operace EU pro řešení krize, v souladu s touto dohodou a veškerými nutnými prováděcími opatřeními.
   2.   Účastí Nového Zélandu na operaci EU pro řešení krize není dotčena rozhodovací samostatnost Evropské unie.
   3.   Odstavcem 1 není dotčeno právo Nového Zélandu upustit od účasti na operaci EU pro řešení krize, pokud nesouhlasí s rozhodnutím podle uvedeného odstavce.
   Článek 3
   Postavení personálu a sil
   1.   Postavení personálu vyslaného Novým Zélandem v rámci civilní operace EU pro řešení krize nebo postavení sil přidělených Novým Zélandem v rámci vojenské operace EU pro řešení krize se řídí případnou dohodou o postavení sil nebo mise uzavřenou mezi Evropskou unií a státem nebo státy, v nichž se operace uskutečňuje.
   2.   Postavení personálu přiděleného k velitelství nebo k velícím složkám umístěným mimo stát nebo státy, v nichž se operace EU pro řešení krize uskutečňuje, se řídí ujednáním mezi dotyčným velitelstvím a velícími složkami a Novým Zélandem.
   3.   Aniž je dotčena dohoda o postavení sil nebo mise podle odstavce 1 a s výhradou veškerých platných dvoustranných nebo mnohostranných dohod, v případech, kdy síly Nového Zélandu operují na palubě plavidla nebo letadla některého členského státu EU, vykonává tento členský stát EU soudní pravomoc v souladu se svými vnitřními právními předpisy a postupy.
   4.   Nový Zéland vyřizuje veškeré nároky vzniklé v souvislosti se svou účastí na operaci EU pro řešení krize, které některý z členů jeho personálu vznese nebo které se jej týkají. Nový Zéland je příslušný pro zahájení řízení, zejména soudního nebo kárného, proti kterémukoli členu svého personálu v souladu se svými právními předpisy.
   5.   Strany souhlasí s tím, že se navzájem zřeknou veškerých nároků (vyjma nároků ze smluv) v případě škody, ztráty nebo zničení majetku vlastněného či provozovaného kteroukoli stranou, nebo v případě zranění nebo smrti členů personálu kterékoli strany, vyplývající z výkonu jejich úředních povinností v souvislosti s činnostmi v rámci této dohody, s výjimkou případu hrubé nedbalosti nebo svévolného jednání.
   6.   Nový Zéland se zavazuje učinit při podpisu této dohody prohlášení o vzdání se nároků na náhradu škody vůči kterémukoli státu, který se účastní operace EU pro řešení krize, jíž se Nový Zéland účastní.
   7.   Evropská unie se zavazuje zajistit, že členské státy Evropské unie učiní při podpisu této dohody prohlášení o vzdání se nároků na náhradu škody v souvislosti s jakoukoli budoucí účastí Nového Zélandu na operaci EU pro řešení krize.
   Článek 4
   Utajované informace
   1.   Nový Zéland přijme vhodná opatření pro zajištění ochrany utajovaných informací EU v souladu s bezpečnostními předpisy Rady Evropské unie, jež jsou stanoveny v rozhodnutí Rady 2011/292/EU ze dne 31. března 2011 o bezpečnostních pravidlech na ochranu utajovaných informací EU (1), a v souladu s dalšími pokyny příslušných orgánů, včetně velitele operace EU, pokud jde o vojenskou operaci EU pro řešení krize, nebo vedoucího mise EU, pokud jde o civilní operaci EU pro řešení krize.
   2.   Obdrží-li EU utajované informace od Nového Zélandu, je těmto informacím poskytována ochrana odpovídající stupni jejich utajení a v souladu s normami stanovenými v předpisech o utajovaných informacích EU.
   3.   Pokud EU a Nový Zéland uzavřely dohodu o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací, použijí se její ustanovení v rámci operace EU pro řešení krize.
   ODDÍL II

      USTANOVENÍ O ÚČASTI NA CIVILNÍCH OPERACÍCH PRO ŘEŠENÍ KRIZÍ

   Článek 5
   Personál vyslaný v rámci civilní operace EU pro řešení krize
   1.   Nový Zéland zajistí, aby jeho personál vyslaný v rámci civilní operace EU pro řešení krize plnil své poslání v souladu s:

               a)

               rozhodnutím Rady a následnými změnami podle čl. 2 odst. 1;

               b)

               operačním plánem;

               c)

               prováděcími opatřeními.

         2.   Nový Zéland včas uvědomí vedoucího mise civilní operace EU pro řešení krize (dále jen „vedoucí mise“) a vysokého představitele Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku (dále jen „vysoký představitel“) o veškerých změnách svého příspěvku k civilní operaci EU pro řešení krize.
   3   Personál vyslaný v rámci civilní operace EU pro řešení krize podstoupí lékařskou prohlídku a očkování, které je považováno za nutné příslušnými orgány Nového Zélandu, a příslušný orgán Nového Zélandu mu vystaví osvědčení o zdravotní způsobilosti. Personál vyslaný v rámci civilní operace EU pro řešení krize předloží kopii tohoto osvědčení.
   Článek 6
   Linie velení
   1.   Personál vyslaný Novým Zélandem plní své úkoly a jedná pouze v zájmu civilní operace EU pro řešení krize.
   2.   Veškerý personál zůstává zcela pod velením vlastních vnitrostátních orgánů.
   3.   Vnitrostátní orgány odevzdají operativní velení Evropské unii.
   4.   Vedoucí mise přebírá odpovědnost a vykonává velení a řízení civilní mise EU pro řešení krize v místě působení.
   5.   Vedoucí mise velí civilní operaci EU pro řešení krize a zajišťuje její běžné řízení.
   6.   Nový Zéland má v souladu s právními nástroji uvedenými v čl. 2 odst. 1 ve vztahu k běžnému řízení operace stejná práva a povinnosti jako členské státy Evropské unie, které se operace účastní.
   7.   Vedoucí mise civilní operace EU pro řešení krize je příslušný pro kázeňský dohled nad personálem civilní operace EU pro řešení krize. V případě potřeby vykoná kázeňská opatření příslušný vnitrostátní orgán.
   8.   Nový Zéland určí styčnou osobu národního kontingentu pro zastupování svého kontingentu v operaci. Styčná osoba národního kontingentu podává vedoucímu mise civilní operace EU pro řešení krize zprávy o vnitrostátních záležitostech a odpovídá za běžnou kázeň v kontingentu.
   9.   Rozhodnutí o ukončení operace přijme Evropská unie po konzultaci s Novým Zélandem, pokud Nový Zéland ke dni ukončení operace stále přispívá k civilní operaci EU pro řešení krize.
   Článek 7
   Finanční hlediska
   1.   Nový Zéland nese veškeré náklady spojené se svou účastí na operaci kromě provozních nákladů, jak je stanoveno v operativním rozpočtu operace. Tím není dotčen článek 8.
   2.   V případě smrti, zranění, ztráty nebo škody způsobené fyzickým nebo právnickým osobám státu nebo států, v nichž se operace uskutečňuje, se otázky případné odpovědnosti a náhrady škody ze strany Nového Zélandu řeší v souladu s podmínkami stanovenými v příslušné dohodě o postavení mise podle čl. 3 odst. 1 nebo v případných jiných použitelných dohodách.
   Článek 8
   Příspěvek do operativního rozpočtu
   1.   Nový Zéland přispívá na financování rozpočtu civilní operace EU pro řešení krize.
   2.   Finanční příspěvek Nového Zélandu do operativního rozpočtu se vypočte podle toho z níže uvedených vzorců, jehož výsledkem je nižší částka:

               a)

               podíl referenční částky, který odpovídá poměru HND Nového Zélandu k celkovému HND všech států přispívajících do operativního rozpočtu operace; nebo

               b)

               podíl referenční částky pro operativní rozpočet, který odpovídá poměru počtu pracovníků z Nového Zélandu účastnících se operace k celkovému počtu pracovníků ze všech států účastnících se operace.

         3.   Bez ohledu na odstavce 1 a 2 nepřispívá Nový Zéland na financování denních dávek vyplácených personálu členských států Evropské unie.
   4.   Bez ohledu na odstavec 1 Evropská unie zpravidla osvobodí Nový Zéland od poskytování finančních příspěvků na konkrétní civilní operaci EU pro řešení krize, pokud

               a)

               Evropská unie rozhodne, že Nový Zéland poskytuje svou účastí na operaci významný příspěvek, který je pro tuto operaci zásadní; nebo

               b)

               HND na obyvatele Nového Zélandu nepřesahuje HND na obyvatele žádného členského státu Evropské unie.

         5.   Vedoucí mise civilní operace EU pro řešení krize a příslušné správní orgány Nového Zélandu podepíší dohodu o způsobu platby příspěvků Nového Zélandu do operativního rozpočtu civilní operace EU pro řešení krize. Uvedená dohoda obsahuje mimo jiné ustanovení o:

               a)

               dotčené částce;

               b)

               způsobu platby finančního příspěvku; a

               c)

               kontrolním postupu.

         ODDÍL III

      USTANOVENÍ O ÚČASTI NA VOJENSKÝCH OPERACÍCH PRO ŘEŠENÍ KRIZÍ

   Článek 9
   Účast na vojenské operaci EU pro řešení krize
   1.   Nový Zéland zajistí, aby jeho síly a personál účastnící se vojenské operace EU pro řešení krize plnily své poslání v souladu s:

               a)

               rozhodnutím Rady a následnými změnami podle čl. 2 odst. 1;

               b)

               operačním plánem; a

               c)

               prováděcími opatřeními.

         2.   Nový Zéland včas informuje velitele operace EU o veškerých změnách své účasti na operaci.
   Článek 10
   Linie velení
   1.   Všechny síly a personál účastnící se vojenské operace EU pro řešení krize zůstávají zcela pod velením vlastních vnitrostátních orgánů.
   2.   Personál vyslaný Novým Zélandem plní své úkoly a jedná pouze v zájmu vojenské operace EU pro řešení krize.
   3.   Vnitrostátní orgány odevzdají operativní a taktické velení nebo kontrolu svých sil a personálu veliteli operace EU, který je oprávněn delegovat svou pravomoc.
   4.   Nový Zéland má ve vztahu k běžnému řízení operace stejná práva a povinnosti jako členské státy Evropské unie, které se operace účastní.
   5.   Po konzultacích s Novým Zélandem může velitel operace EU kdykoli požádat o zrušení příspěvku Nového Zélandu.
   6.   Nový Zéland jmenuje vysokého vojenského zástupce jako zástupce svého národního kontingentu ve vojenské operaci EU pro řešení krize. Vysoký vojenský zástupce konzultuje s velitelem sil EU všechny záležitosti, které mají vliv na operaci, a odpovídá za běžnou kázeň v kontingentu Nového Zélandu.
   Článek 11
   Finanční hlediska
   1.   Aniž je dotčen článek 12 této dohody, nese Nový Zéland veškeré náklady spojené se svou účastí na operaci kromě nákladů, které jsou předmětem společného financování, jak je stanoveno v právních nástrojích uvedených v čl. 2 odst. 1 této dohody a v rozhodnutí Rady 2008/975/SZBP (2) o vytvoření mechanismu pro správu financování společných nákladů operací EU v souvislosti s vojenstvím nebo obranou.
   2.   V případě smrti, zranění, ztráty nebo škody způsobené fyzickým nebo právnickým osobám státu nebo států, v nichž se operace uskutečňuje, se otázky případné odpovědnosti a náhrady škody ze strany Nového Zélandu řeší v souladu s podmínkami stanovenými v příslušné dohodě o postavení sil podle čl. 3 odst. 1 nebo v případných jiných použitelných dohodách.
   Článek 12
   Příspěvek na společné náklady
   1.   Nový Zéland přispívá na financování společných nákladů vojenské operace EU pro řešení krize.
   2.   Finanční příspěvek Nového Zélandu na společné náklady se vypočte podle toho z níže uvedených dvou vzorců, jehož výsledkem je nižší částka:

               a)

               podíl společných nákladů, který odpovídá poměru HND Nového Zélandu k celkovému HND všech států přispívajících na společné náklady operace; nebo

               b)

               podíl společných nákladů, který odpovídá poměru počtu pracovníků z Nového Zélandu účastnících se operace k celkovému počtu pracovníků ze všech států účastnících se operace.

         Použije-li se vzorec podle písmene b) a pokud Nový Zéland přiděluje personál pouze k velitelství operace nebo sil, použije se poměr jeho personálu k celkovému počtu pracovníků daného velitelství. V ostatních případech se použije poměr veškerého personálu přiděleného Novým Zélandem k celkovému personálu operace.
   3.   Bez ohledu na odstavec 1 Evropská unie zpravidla osvobodí Nový Zéland od poskytování finančních příspěvků na společné náklady konkrétní vojenské operace EU pro řešení krize, pokud:

               a)

               Evropská unie rozhodne, že Nový Zéland poskytuje svou účastí na operaci významný příspěvek k prostředkům nebo kapacitám, které jsou pro tuto operaci zásadní; nebo

               b)

               HND na obyvatele Nového Zélandu nepřesahuje HND na obyvatele žádného členského státu Evropské unie.

         4.   Správce stanovený v rozhodnutí 2008/975/SZBP o vytvoření mechanismu pro správu financování společných nákladů operací Evropské unie v souvislosti s vojenstvím nebo obranou a příslušné správní orgány Nového Zélandu uzavřou dohodu. Uvedená dohoda obsahuje mimo jiné ustanovení o:

               a)

               dotčené částce;

               b)

               způsobu platby finančního příspěvku; a

               c)

               kontrolním postupu.

         ODDÍL IV

      ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ

   Článek 13
   Prováděcí opatření k dohodě
   Aniž jsou dotčeny čl. 12 odst. 4 a čl. 8 odst. 5, uzavře vysoký představitel Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku a příslušné orgány Nového Zélandu veškerá nezbytná technická a správní ujednání k provedení této dohody.
   Článek 14
   Neplnění závazků
   Pokud jedna ze stran neplní své závazky stanovené v této dohodě, má druhá strana právo vypovědět tuto dohodu doručením oznámení s měsíční výpovědní lhůtou.
   Článek 15
   Řešení sporů
   Spory o výklad nebo použití této dohody se řeší mezi stranami diplomatickou cestou.
   Článek 16
   Vstup v platnost
   1.   Tato dohoda vstupuje v platnost prvním dnem prvního měsíce následujícího po dni, kdy si strany vzájemně oznámí dokončení vnitřních postupů nezbytných pro tento účel.
   2.   Tato dohoda se přezkoumá na žádost kterékoli ze stran.
   3.   Tato dohoda může být změněna na základě vzájemné písemné dohody mezi stranami.
   4.   Tuto dohodu může vypovědět kterákoli ze stran písemným oznámením výpovědi druhé straně. Výpověď nabývá účinku šest měsíců po obdržení oznámení druhou stranou.

      V Bruselu dne osmnáctého dubna dva tisíce dvanáct.

         Za Evropskou unii

         Za Nový Zéland

      (1)  Úř. věst. L 141, 27.5.2011, s. 17.

      (2)  Úř. věst. L 345, 23.12.2008, s. 96.
   PROHLÁŠENÍ ČLENSKÝCH STÁTŮ EU
   V případě zranění nebo smrti členů jejich personálu, jakož i škody nebo ztráty týkající se majetku jimi vlastněného a použitého při operaci EU pro řešení krize, budou členské státy EU, které uplatňují rozhodnutí Rady EU o operaci EU pro řešení krize, jíž se Nový Zéland účastní, usilovat o to, aby se v rozsahu, v jakém to dovolují jejich vnitrostátní právní systémy, vzdaly nároků na náhradu škody vůči Novému Zélandu, pokud takové zranění, smrt, škoda nebo ztráta:

               —

               byly způsobeny personálem z Nového Zélandu při plnění jeho povinností v souvislosti s operací EU pro řešení krize, kromě případu hrubé nedbalosti nebo svévolného jednání, nebo

               —

               nastaly používáním jakéhokoli majetku, jenž patří Novému Zélandu, pokud byl tento majetek použit v souvislosti s operací, kromě případu hrubé nedbalosti nebo svévolného jednání personálu operace EU pro řešení krize z Nového Zélandu, který tento majetek používá.

         PROHLÁŠENÍ NOVÉHO ZÉLANDU
   V případě zranění nebo smrti členů jeho personálu, jakož i škody nebo ztráty týkající se majetku jím vlastněného a použitého při operaci EU pro řešení krize, bude Nový Zéland, který uplatňuje rozhodnutí Rady EU o operaci EU pro řešení krize, usilovat o to, aby se v rozsahu, v jakém to dovoluje jeho vnitrostátní právní systém, vzdal nároků na náhradu škody vůči kterémukoli členskému státu EU účastnícímu se operace EU pro řešení krize, pokud takové zranění, smrt, škoda nebo ztráta:

               a)

               byly způsobeny personálem operace EU pro řešení krize při plnění jeho povinností v souvislosti s operací EU pro řešení krize, kromě případu hrubé nedbalosti nebo svévolného jednání; nebo

               b)

               nastaly používáním jakéhokoli majetku, který patří státům účastnícím se operace EU pro řešení krize, pokud byl tento majetek použit v souvislosti s operací, kromě případu hrubé nedbalosti nebo svévolného jednání členů personálu operace EU pro řešení krize, který tento majetek používá.


title: Rozhodnutí Rady 2009/1002/SZBP ze dne 22. prosince 2009 , kterým se mění společný postoj 2006/795/SZBP o omezujících opatřeních vůči Korejské lidově demokratické republice

text:
               23.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 346/47

      ROZHODNUTÍ RADY 2009/1002/SZBP
   ze dne 22. prosince 2009,
   kterým se mění společný postoj 2006/795/SZBP o omezujících opatřeních vůči Korejské lidově demokratické republice
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 29 této smlouvy,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 20. listopadu 2006 přijala Rada Evropské unie společný postoj 2006/795/SZBP o omezujících opatřeních vůči Korejské lidově demokratické republice (1) (dále jen „KLDR“); tento společný postoj by změněn společným postojem 2009/573/SZBP (2), kterým byla provedena rezoluce Rady bezpečnosti Organizace spojených národů 1874 (2009).

               (2)

               Zákaz přímých i nepřímých dodávek, prodeje nebo převodu určitých věcí, materiálů, vybavení, zboží a technologií do KLDR by se měl vztahovat i na veškeré zboží a technologie dvojího užití uvedené na seznamu v příloze I nařízení (ES) č. 428/2009 ze dne 5. května 2009, kterým se zavádí režim Společenství pro kontrolu vývozu, přepravy, zprostředkování a tranzitu zboží dvojího užití (3).

               (3)

               Rada určila osoby a subjekty, které splňují kritéria stanovená v čl. 3 odst. 1 písm. b) a čl. 4 odst. 1 písm. b) a čl. 3 odst. 1 písm. c) a čl. 4 odst. 1 písm. c) společného postoje 2006/795/SZBP. Tyto osoby a subjekty by proto měly být zařazeny na seznamy v přílohách II a III uvedeného společného postoje.

               (4)

               Společný postoj 2006/795/SZBP by měl být odpovídajícím způsobem změněn,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Společný postoj 2006/795/SZBP se mění takto:

               1)

               v čl. 1 odst. 1 se písmeno c) nahrazuje tímto:

                           „c)

                           některé další věci, materiály, vybavení, zboží a technologie, které by mohly přispívat programům KLDR v oblasti jaderných zbraní či balistických raket nebo jiných zbraní hromadného ničení nebo by mohly být využívány v rámci vojenské činnosti KLDR a které zahrnují veškeré zboží a technologie dvojího užití uvedené na seznamu v příloze I nařízení Rady (ES) č. 428/2009 ze dne 5. května 2009, kterým se zavádí režim Společenství pro kontrolu vývozu, přepravy, zprostředkování a tranzitu zboží dvojího užití (4). Evropská unie přijme nezbytná opatření s cílem určit příslušné věci, na které se má vztahovat toto ustanovení.

               2)

               v článku 4 se odstavce 3 a 4 nahrazují tímto:
               „3.   Výjimku lze učinit v případě finančních prostředků a hospodářských zdrojů, které jsou:

                           a)

                           nezbytné pro uspokojení základních potřeb, včetně úhrad za potraviny, plateb nájemného nebo splácení hypoték, plateb za léky a lékařskou péči, plateb daní, pojistného a poplatků za veřejné služby;

                           b)

                           určeny výlučně k úhradě přiměřených honorářů za odborné výkony a náhradě výdajů vzniklých v souvislosti s poskytováním právních služeb; nebo

                           c)

                           určeny výlučně k úhradě poplatků nebo nákladů, v souladu s vnitrostátním právem, na běžné vedení nebo správu zmrazených finančních prostředků a hospodářských zdrojů,

                     poté, co dotčený členský stát oznámí výboru svůj úmysl povolit v souvislosti s osobami a subjekty uvedenými v příloze I případný přístup k těmto finančním prostředkům, dalším finančním aktivům a hospodářským zdrojům, a pokud do pěti pracovních dnů od tohoto oznámení neobdrží od výboru zamítavé rozhodnutí.
               4.   Výjimku lze rovněž učinit v případě finančních prostředků a hospodářských zdrojů, které jsou:

                           a)

                           nezbytné pro úhradu mimořádných výdajů, po oznámení dotyčného členského státu výboru a po schválení výborem, a to v souvislosti s osobami a subjekty uvedenými v příloze I; nebo

                           b)

                           předmětem soudcovského, správního nebo rozhodčího zástavního práva nebo rozhodnutí, v kterémžto případě mohou být finanční prostředky a hospodářské zdroje použity k uspokojení pohledávek zajištěných takovým zástavním právem nebo být předmětem výkonu takového rozhodnutí, pokud zástavní právo bylo zřízeno nebo rozhodnutí vydáno přede dnem, kdy osobu nebo subjekt uvedené v odstavci 1 určil Výbor pro sankce, Rada bezpečnosti nebo Rada, a pokud toto zástavní právo nebo rozhodnutí nejsou ve prospěch osoby nebo subjektu uvedených v odstavci 1, a po oznámení výboru ze strany dotyčného členského státu v souvislosti s osobami a subjekty uvedenými v příloze I.“

         Článek 2
   Přílohy II a III společného postoje 2006/795/SZBP se nahrazují zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
   Článek 3
   Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
   Článek 4
   Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 22. prosince 2009.

            Za Radu

            předseda

         A. CARLGREN

      (1)  Úř. věst. L 322, 22.11.2006, s. 32.

      (2)  Úř. věst. L 197, 29.7.2009, s. 111.

      (3)  Úř. věst. L 134, 29.5.2009, s. 1.

      (4)  Úř. věst. L 134, 29.5.2009, s. 1.“;

      PŘÍLOHA
      „
            PŘÍLOHA II
            A.   Seznam osob uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. b) a v čl. 4 odst. 1 písm. b)

                        #

                        Jméno (a případná jiná jména)

                        Identifikační údaje

                        Důvody

                        1.

                        CHANG Song-taek (také znám jako JANG Song-Taek)

                        Datum narození:
                        2.2.1946 nebo 6.2.1946 nebo 23.2.1946
                        (provincie Hamgyong Nord)
                        Číslo pasu (v roce 2006): PS 736420617

                        Člen Komise národní obrany. Ředitel správního odboru Korejské strany pracujících.

                        2.

                        CHON Chi Bu

                        Člen Generálního úřadu pro atomovou energii, bývalý technický ředitel střediska v Yongbyonu.

                        3.

                        CHU Kyu-Chang (také znám jako JU Kyu-Chang)

                        Datum narození: mezi rokem 1928 a 1933

                        První náměstek ředitele odboru pro obranný průmysl (balistický program), Korejská strana pracujících, člen Komise národní obrany.

                        4.

                        HYON Chol-hae

                        Datum narození:
                        1934 (Mandžurie, Čína)

                        Náměstek ředitele odboru pro obecnou politiku lidových ozbrojených sil (vojenský poradce Kim Jong Ila).

                        5.

                        JON Pyong-ho

                        Datum narození: 1926

                        Tajemník ústředního výboru Korejské strany pracujících, vedoucí odboru ústředního výboru pro dodávky vojenského materiálu, který kontroluje druhý hospodářský výbor ústředního výboru, člen Komise národní obrany.

                        6.

                        KIM Yong-chun (také znám jako Young-chun)

                        Datum narození: 4.3.1935
                        Číslo pasu: 554410660

                        Místopředseda Komise národní obrany, ministr lidových ozbrojených sil, zvláštní poradce Kim Jong Ila v oblasti jaderné strategie.

                        7.

                        O Kuk-Ryol

                        Datum narození: 1931
                        (provincie Jilin, Čína)

                        Místopředseda Komise národní obrany pověřený dohledem nad získáváním vyspělých moderních technologií ze zahraniční pro jaderný a balistický program.

                        8.

                        PAEK Se-bong

                        Datum narození: 1946

                        Předseda druhého hospodářského výboru (odpovědný za balistický program) ústředního výboru Korejské strany pracujících. Člen Komise národní obrany.

                        9.

                        PAK Jae-gyong (také znám jako Chae-Kyong)

                        Datum narození: 1933
                        Číslo pasu: 554410661

                        Náměstek ředitele odboru pro obecnou politiku lidových vojenských sil a náměstek ředitele úřadu pro logistiku lidových ozbrojených sil (vojenský poradce Kim Jong Ila).

                        10.

                        PYON Yong Rip (také znám jako Yong-Nip)

                        Datum narození: 20.9.1929
                        Číslo pasu: 645310121
                        (vydán dne 13.9.2005)

                        Předseda akademie věd, která je zapojena do biologického výzkumu souvisejícího se zbraněmi hromadného ničení.

                        11.

                        RYOM Yong

                        Ředitel Generálního úřadu pro atomovou energii (subjekt určený pro zařazení na seznam Organizací spojených národů) pověřený mezinárodními vztahy.

                        12.

                        SO Sang-kuk

                        Datum narození:
                        mezi rokem 1932 a 1938

                        Vedoucí katedry jaderné fyziky, Univerzita Kim Il Sunga.

            B.   Seznam subjektů uvedených v čl. 4 odst. 1 písm. b)

                        #

                        Název (a případné jiné názvy)

                        Identifikační údaje

                        Důvody

                        1.

                        Středisko jaderného výzkumu v Yongbyonu

                        Výzkumné středisko, které se podílelo na výrobě plutonia pro vojenské účely. Středisko je podřízeno Generálnímu úřadu pro atomovou energii (subjekt určený pro zařazení na seznam Organizací spojených národů dne 16. července 2009).

                        2.

                        Korea Pugang mining and machinery corporation ltd

                        Dceřiná společnost podniku Korea Ryongbong General Corporation (subjekt určený Organizací spojených národů k zařazení na seznam s účinností ode dne dne 24. dubna 2009), zajišťuje řízení podniků na výrobu hliníkového prášku, který lze použít v oblasti raketových střel.

                        3.

                        Korean Ryengwang trading corporation

                        Rakwon-dong, obvod Pothonggang, Pchjongjang, KLDR

                        Dceřiná společnost podniku Korea Ryongbong General Corporation (subjekt určený Organizací spojených národů k zařazení na seznam s účinností ode dne 24. dubna 2009).

                        4.

                        Sobaeku United Corp (také známa jako Sobaeksu United Corp)

                        Státní podnik zapojený do výzkumu nebo získávání výrobků nebo zařízení, u nichž hrozí šíření. Vlastní několik ložisek přírodního grafitu, které zásobují touto surovinou dvě zpracovatelská zařízení, která vyrábějí zejména grafitové bloky použitelné v oblasti balistiky.

            PŘÍLOHA III
            A.   Seznam osob uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. c) a v čl. 4 odst. 1 písm. c)

                        1.

                        KIM Tong-un

                        Ředitel ‚úřadu 39‘ ústředního výboru strany pracujících, který je zapojen do financování šíření.

                  “


title: 2013/132/EU: Rozhodnutí Evropské centrální banky ze dne 11. ledna 2013 , kterým se stanoví rámec infrastruktury veřejných klíčů Evropského systému centrálních bank (ECB/2013/1)

text:
               16.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 74/30

         ROZHODNUTÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY
   ze dne 11. ledna 2013,
   kterým se stanoví rámec infrastruktury veřejných klíčů Evropského systému centrálních bank
   (ECB/2013/1)
   (2013/132/EU)
   RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 127 této smlouvy,
   s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále jen „statut ESCB“), a zejména na článek 12.1 ve spojení s článkem 3.1, článkem 5, článkem 12.3 a články 16 až 24 tohoto statutu,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Podle článku 12.1 statutu ESCB Rada guvernérů přijímá obecné zásady a činí rozhodnutí nezbytná pro zajištění plnění úkolů svěřených Evropskému systému centrálních bank (ESCB) a Eurosystému Smlouvou a statutem ESCB. To zahrnuje pravomoc rozhodovat o organizaci podpůrných činností, které jsou pro plnění těchto úkolů nezbytné a mezi něž se řadí například vydávání a správa elektronických certifikátů k zabezpečení informací uložených a zpracovávaných v elektronických aplikacích, systémech, platformách a službách ESCB a Eurosystému, jakož i pro datovou komunikaci těchto aplikací, systémů, platforem a služeb.

               (2)

               Podle článku 12.3 statutu ESCB má Rada guvernérů rovněž pravomoc upravit vnitřní organizaci Evropské centrální banky (ECB) a jejích rozhodovacích orgánů. Rada guvernérů má tedy pravomoc rozhodnout, že ECB bude používat elektronické certifikáty vydané vlastní infrastrukturou veřejných klíčů Eurosystému.

               (3)

               Zvyšuje se počet uživatelů, kteří mají přístup k rostoucímu počtu elektronických aplikací, systémů, platforem a služeb ESCB a Eurosystému, jež se neustále vyvíjejí. Rada guvernérů dospěla k závěru, že jsou zapotřebí rozvinuté služby v oblasti bezpečnosti informací, kterými jsou například silná autentizace, elektronické podpisy a šifrování pomocí elektronických certifikátů.

               (4)

               Jen některé centrální banky ESCB mají svou vlastní infrastrukturu veřejných klíčů a mnoho uživatelů z řad třetích osob, které spolupracují s centrálními bankami ESCB, nemá snadný přístup k certifikační autoritě, kterou ESCB uznává v souladu se svým rámcem pro akceptaci certifikátů.

               (5)

               Je třeba, aby si Eurosystém vytvořil svou vlastní infrastrukturu veřejných klíčů, která bude moci vydávat všechny druhy elektronických certifikátů, jako jsou například osobní a technické certifikáty pro uživatele z řad ESCB i mimo ESCB, a která bude dostatečně pružná, aby se přizpůsobovala vývoji elektronických aplikací, systémů, platforem a služeb ESCB a Eurosystému. Tato infrastruktura veřejných klíčů (dále jen „infrastruktura veřejných klíčů ESCB“) by měla doplňovat služby, které poskytují jiné certifikační autority, jež ESCB uznává v souladu s rámcem ESCB pro akceptaci certifikátů, nebo které poskytují certifikační autority, které ESCB uznává pro účely TARGET2 a TARGET2-Securities pro tyto dvě aplikace.

               (6)

               Dne 29. září 2010 rozhodla Rada guvernérů o zahájení projektu infrastruktury veřejných klíčů ESCB s cílem vytvořit a zavést infrastrukturu veřejných klíčů ESCB, jakož i o poskytnutí zdrojů nezbytných pro plnou realizaci tohoto projektu. Rozhodla, že vývoj, platformu a provoz infrastruktury veřejných klíčů ESCB zabezpečí Banco de España.

               (7)

               Infrastruktura veřejných klíčů ESCB nepřímo podporuje plnění úkolů ESCB a Eurosystému. Jejím základem jsou tři úrovně řízení: první úroveň sestává z Rady guvernérů a Výkonné rady, druhá úroveň z centrálních bank Eurosystému a třetí úroveň z poskytující centrální banky.

               (8)

               Na první úrovni odpovídá Rada guvernérů za řízení, správu a kontrolu činností a výstupů, které jsou třeba pro vývoj a provoz infrastruktury veřejných klíčů ESCB. Odpovídá rovněž za rozhodování ohledně infrastruktury veřejných klíčů ESCB a rozhoduje o přidělování úkolů, které nejsou konkrétně svěřeny druhé a třetí úrovni.

               (9)

               Centrální banky Eurosystému v rámci obecného rámce vymezeného Radou guvernérů odpovídají za úkoly přidělené druhé úrovni. Mají pravomoc v oblasti technických prostředků realizace infrastruktury veřejných klíčů ESCB.

               (10)

               Výbor ESCB pro informační technologie řídí vývoj infrastruktury veřejných klíčů ESCB. Vede, hodnotí, kontroluje a schvaluje projektové výstupy na základě akceptačních kritérií podle rámce ESCB pro akceptaci certifikátů, rozsahu a harmonogramu schváleného Radou guvernérů.

               (11)

               Na třetí úrovni byla jako poskytující centrální banka jmenována Banco de España, aby vykonávala úkoly, které jí jsou přiděleny na základě obecného rámce vymezeného Radou guvernérů. Poskytující centrální banka zavedla technickou infrastrukturu a bezpečné prostředky a služby, jež jsou třeba k vytvoření a užívání infrastruktury veřejných klíčů v souladu s: a) vnitrostátním právním předpisem, kterým se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/93/ES ze dne 13. prosince 1999 o zásadách Společenství pro elektronické podpisy (1), v rozsahu, který se na infrastrukturu veřejných klíčů vztahuje; b) vnitrostátním právním předpisem, kterým se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (2), v rozsahu, který se na infrastrukturu veřejných klíčů vztahuje, a c) nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (3).

               (12)

               Jelikož elektronické certifikáty jsou základními prvky, které se v elektronických aplikacích používají jako prostředky autentizace k provedení elektronických podpisů, jakož i k šifrování na základě veřejného klíče, zohlední infrastruktura veřejných klíčů ESCB stávající elektronické aplikace, systémy, platformy a služby ESCB a Eurosystému a současné projekty ESCB s cílem zajistit jejich potřeby.

               (13)

               Národní centrální banky mimo eurozónu mohou rozhodnout, že budou využívat certifikáty a služby poskytované infrastrukturou veřejných klíčů ESCB,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Definice
   Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:

               1.

               „certifikátem“ nebo „elektronickým certifikátem“ elektronický soubor vydaný certifikační autoritou, který spojuje veřejný klíč s totožností určitého držitele certifikátu a který se používá k následujícím účelům: a) k ověření, že veřejný klíč patří určitému držiteli certifikátu; b) k autentizaci držitele certifikátu; c) ke kontrole podpisu držitele certifikátu; d) k šifrování zpráv adresovaných držiteli certifikátu; e) k ověření přístupových práv držitele certifikátu k elektronickým aplikacím, systémům, platformám a službám ESCB a Eurosystému. Veškeré odkazy na certifikát nebo elektronický certifikát v tomto rozhodnutí zahrnují odkaz na zařízení pro přenos dat, na nichž je certifikát nebo elektronický certifikát uložen;

               2.

               „elektronickými aplikacemi, systémy, platformami a službami ESCB a Eurosystému“ elektronické aplikace, systémy, platformy a služby, které ESCB a/nebo Eurosystém využívají při plnění úkolů, které jim byly svěřeny na základě Smlouvy a statutu ESCB;

               3.

               „infrastrukturou veřejných klíčů“ soubor fyzických osob, politik, postupů a počítačových systémů, které jsou nezbytné k poskytování služeb autentizace, šifrování, integrity a nepopiratelnosti prostřednictvím šifrování pomocí veřejného a soukromého klíče a elektronických certifikátů;

               4.

               „uživatelem“ držitel certifikátu nebo spoléhající se strana či obě tyto osoby;

               5.

               „autentizací“ postup ověřování totožnosti žadatele o certifikát nebo držitele certifikátu;

               6.

               „centrální bankou ESCB“ centrální banka Eurosystému nebo národní centrální banka mimo eurozónu;

               7.

               „centrální bankou Eurosystému“ buď národní centrální banka členského státu, jehož měnou je euro, včetně poskytující centrální banky, nebo ECB;

               8.

               „poskytující centrální bankou“ národní centrální banka, kterou Rada guvernérů jmenovala, aby vyvinula infrastrukturu veřejných klíčů ESCB a aby jménem a ve prospěch centrálních bank Eurosystému poskytovala služby infrastruktury veřejných klíčů ESCB;

               9.

               „národní centrální bankou mimo eurozónu“ národní centrální banka členského státu, jehož měnou není euro;

               10.

               „certifikační autoritou infrastruktury veřejných klíčů ESCB“ subjekt, který je pro uživatele důvěryhodný a který jménem centrálních bank ESCB nebo centrálních bank Eurosystému vydává, spravuje, odvolává a obnovuje certifikáty v souladu s rámcem ESCB pro akceptaci certifikátů;

               11.

               „validační autoritou infrastruktury veřejných klíčů ESCB“ subjekt, který je pro uživatele důvěryhodný a který poskytuje informace o platnosti certifikátů vydaných certifikační autoritou infrastruktury veřejných klíčů ESCB;

               12.

               „držitelem certifikátu“ buď fyzická osoba, na kterou se elektronický certifikát vztahuje a jíž byl elektronický certifikát vydán, nebo správce technické komponenty, který přijal elektronický certifikát vydaný certifikační autoritou infrastruktury veřejných klíčů ESCB pro tuto technickou komponentu, či obě tyto osoby;

               13.

               „rámcem ESCB pro akceptaci certifikátů“ kritéria, která zavedl Výbor ESCB pro informační technologie s cílem určit certifikační autority, a to jak v rámci, tak i vně ESCB, jimž lze důvěřovat ve vztahu k elektronickým aplikacím, systémům, platformám a službám ESCB a Eurosystému;

               14.

               „registrační autoritou“ subjekt, který je pro uživatele důvěryhodný a který ověřuje totožnost žadatele o certifikát před tím, než certifikační autorita infrastruktury veřejných klíčů ESCB certifikát vydá;

               15.

               „spoléhající se stranou“ fyzická osoba nebo subjekt, který není držitelem certifikátu a který certifikát přijímá a spoléhá se na něj;

               16.

               „pravidly pro provádění auditu“ pravidla pro provádění auditu, která vymezila Rada guvernérů dne 7. října 1998 a která jsou zveřejněna na internetových stránkách ECB (4);

               17.

               „žadatelem o certifikát“ fyzická osoba, která žádá o vydání certifikátu pro sebe nebo pro technickou komponentu;

               18.

               „technickou komponentou“ veškeré programové vybavení (software) či technické zařízení (hardware), jež lze identifikovat elektronickým certifikátem.

         Článek 2
   Oblast působnosti
   1.   Toto rozhodnutí zavádí rámec pro infrastrukturu veřejných klíčů ESCB. Infrastruktura veřejných klíčů ESCB je vlastní infrastruktura veřejných klíčů Eurosystému, kterou jménem a ve prospěch centrálních bank Eurosystému vyvíjí poskytující centrální banka, která vydává, spravuje, odvolává a obnovuje certifikáty v souladu s rámcem ESCB pro akceptaci certifikátů.
   2.   Vzhledem k tomu, že služby infrastruktury veřejných klíčů ESCB mohou mít dopad na spoléhající se strany, stanoví toto rozhodnutí rovněž podmínky, za nichž se tyto strany mohou spoléhat na certifikáty infrastruktury veřejných klíčů ESCB.
   Článek 3
   Rozsah a cíle infrastruktury veřejných klíčů ESCB
   1.   Elektronické aplikace, systémy, platformy a služby ESCB a Eurosystému se středním nebo vyšším než středním stupněm kritičnosti lze zpřístupnit a používat jen tehdy, pokud byla provedena autentizace uživatele pomocí elektronického certifikátu, který vydává a spravuje certifikační autorita, kterou ESCB uznává v souladu s rámcem ESCB pro akceptaci certifikátů, včetně certifikační autority infrastruktury veřejných klíčů ESCB nebo certifikačních autorit, které ESCB uznává pro účely TARGET2 a TARGET2-Securities pro tyto dvě aplikace.
   2.   Certifikační autorita infrastruktury veřejných klíčů ESCB vydává elektronické certifikáty a poskytuje další elektronické certifikační služby pro držitele certifikátů z řad centrálních bank ESCB a třetích osob, které s nimi spolupracují, s cílem umožnit jim bezpečný přístup a použití elektronických aplikací, systémů, platforem a služeb ESCB a Eurosystému.
   3.   Infrastruktura veřejných klíčů ESCB poskytuje tyto certifikační služby:

               a)

               vydávání, obnovu a odvolání certifikátů a potvrzování platnosti certifikátů s ohledem na různé druhy certifikátů;

               b)

               vydávání certifikátů pro autentizaci, elektronický podpis a šifrování ve vztahu k uživatelům z ESCB i mimo ESCB, jakož i technických certifikátů;

               c)

               obnovu soukromého klíče s cílem zajistit opětovné získání informací šifrovaných veřejným klíčem v případě ztráty certifikátu;

               d)

               doručení kryptografických tokenů držitelům certifikátů a jejich správu, je-li to třeba;

               e)

               poskytování informací o postupech správy certifikátů v rámci infrastruktury veřejných klíčů ESCB, jakož i technické podpory projektovým manažerům ESCB s cílem pomoci jim integrovat certifikáty infrastruktury veřejných klíčů ESCB do jejich aplikací.

         Podle potřeby elektronických aplikací, systémů, platforem a služeb ESCB a Eurosystému lze v budoucnu přidávat další služby.
   Článek 4
   Rámec infrastruktury veřejných klíčů ESCB
   1.   Na základě tohoto rozhodnutí jsou odpovědnost a funkce poskytující centrální banky a ostatních centrálních bank Eurosystému ve vztahu k provádění, provozu a používání infrastruktury veřejných klíčů ESCB stanoveny v dohodě mezi druhou a třetí úrovní řízení a dále podrobně vymezeny v certifikační politice v rámci infrastruktury veřejných klíčů ESCB a v certifikační praxi v rámci infrastruktury veřejných klíčů ESCB.
   2.   Dohoda mezi druhou a třetí úrovní řízení, která zahrnuje dohodu o úrovni služeb, obsahuje dohodu, kterou poskytující centrální banka sjednala s centrálními bankami Eurosystému, pokud jde o odpovědnost a funkce poskytující centrální banky a centrálních bank Eurosystému. Bude předložena ke schválení Radě guvernérů, a potom ji podepíše poskytující centrální banka a centrální banky Eurosystému.
   3.   Dohoda o úrovni služeb je dohodou, která vymezuje úroveň služeb, jež má poskytující centrální banka poskytovat Eurosystému, jakož i dohodou, která vymezuje úroveň služeb, jež má Eurosystém v souvislosti s infrastrukturou veřejných klíčů ESCB poskytovat národním centrálním bankám mimo eurozónu a třetím osobám.
   4.   Certifikační praxe v rámci infrastruktury veřejných klíčů ESCB je soubor pravidel, jež upravují životní cyklus elektronických certifikátů od počáteční žádosti po skončení platnosti či odvolání, jakož i vztahy mezi žadatelem o certifikát nebo držitelem certifikátu, certifikační autoritou infrastruktury veřejných klíčů ESCB a spoléhajícími se stranami. Vztahuje se na elektronické certifikáty, které spadají do oblasti působnosti směrnice 1999/93/ES, i na elektronické certifikáty, které do oblasti působnosti této směrnice nespadají. Rovněž vymezuje úlohu a odpovědnost všech stran a zavádí postupy pro vydávání a správu certifikátů. Tvoří přílohu dohody mezi druhou a třetí úrovní řízení.
   5.   Certifikační politika v rámci infrastruktury veřejných klíčů ESCB je soubor pravidel, jež platí pro každý druh vydaného certifikátu. Každý soubor stanoví podrobnosti provádění certifikační praxe v rámci infrastruktury veřejných klíčů ESCB pro každý druh vydaného certifikátu. Certifikační politika v rámci infrastruktury veřejných klíčů ESCB tvoří přílohu dohody mezi druhou a třetí úrovní řízení.
   6.   Certifikační politika v rámci infrastruktury veřejných klíčů ESCB a certifikační praxe v rámci infrastruktury veřejných klíčů ESCB se zveřejňují na internetových stránkách infrastruktury veřejných klíčů ESCB (5).
   7.   Informace o certifikační autoritě infrastruktury veřejných klíčů ESCB včetně její totožnosti a technických komponent jsou vymezeny v příloze tohoto rozhodnutí.
   Článek 5
   Odpovědnost a úloha poskytující centrální banky
   1.   Poskytující centrální banka odpovídá za provoz a udržování infrastruktury veřejných klíčů ESCB ve prospěch centrálních bank Eurosystému, včetně zabezpečení platformy, provozu a správy vykonávané v souladu s dohodou mezi druhou a třetí úrovní řízení. Zejména vydává certifikáty a poskytuje služby infrastruktury veřejných klíčů ESCB v souladu s obchodními požadavky a technickými specifikacemi, kterými jsou například rámec ESCB pro akceptaci certifikátů a požadavky a specifikace uvedené v dohodě mezi druhou a třetí úrovní řízení.
   2.   Poskytující centrální banka zavede nezbytnou organizační infrastrukturu pro vytváření, vydávání a správu certifikátů a zajistí udržování této infrastruktury. Za tímto účelem může poskytující centrální banka po konzultaci s Výborem pro informační technologie přijmout pravidla své vnitřní organizace a správy.
   3.   Poskytující centrální banka jedná jako certifikační autorita infrastruktury veřejných klíčů ESCB a jako validační autorita infrastruktury veřejných klíčů ESCB.
   4.   Dohoda mezi druhou a třetí úrovní řízení stanoví úpravu odpovědnosti platnou pro poskytující centrální banku.
   Článek 6
   Odpovědnost a úloha centrálních bank Eurosystému
   1.   Každá centrální banka Eurosystému odpovídá za identifikaci svých držitelů certifikátů. Za účelem plnění tohoto úkolu zřídí úlohu registračního úředníka, který má pravomoc provádět registrace uživatelů z řad třetích osob.
   2.   Každá centrální banka Eurosystému jedná jako spoléhající se strana ve vztahu k certifikátům pro šifrování a elektronický podpis, které infrastruktura veřejných klíčů ESCB vydala pro jiné centrální banky Eurosystému nebo pro držitele certifikátů, kteří jsou uživateli z řad třetích osob.
   3.   Každá centrální banka Eurosystému, která využívá služby infrastruktury veřejných klíčů ESCB, jedná jako registrační autorita pro své žadatele o certifikát a zajistí, že její žadatelé o certifikát souhlasí s podmínkami pro uživatele, které jsou uvedeny ve formuláři žádosti o služby certifikační autority infrastruktury veřejných služeb ESCB, a podle těchto podmínek postupují.
   Článek 7
   Vztahy mezi centrálními bankami Eurosystému, třetími osobami a držiteli certifikátů
   Každá centrální banka Eurosystému přijme opatření týkající se bezpečného přístupu třetích osob k elektronickým aplikacím, systémům, platformám a službám ESCB a Eurosystému a jejich bezpečného používání těmito osobami pomocí certifikátů infrastruktury veřejných klíčů ESCB. Tato opatření upravují výlučně vztah mezi příslušnou centrální bankou Eurosystému a třetími osobami, které používají certifikáty infrastruktury veřejných klíčů ESCB. Všechny třetí osoby postupují v souladu s certifikační politikou v rámci infrastruktury veřejných klíčů ESCB, certifikační praxí v rámci infrastruktury veřejných klíčů ESCB a podmínkami pro uživatele, které jsou uvedeny ve formuláři žádosti o služby certifikační autority infrastruktury veřejných služeb ESCB.
   Článek 8
   Vztahy se spoléhajícími se stranami
   Na elektronický certifikát vydaný na základě tohoto rozhodnutí se lze spoléhat, pokud spoléhající se strana:

               a)

               s použitím aktuálních informací o stavu odvolání certifikátů ověří platnost, pozastavení nebo odvolání certifikátu;

               b)

               zohlední všechna uživatelská omezení vymezená v certifikátu a

               c)

               vysloví souhlas s certifikační praxí v rámci infrastruktury veřejných klíčů ESCB i s příslušnou certifikační politikou v rámci infrastruktury veřejných klíčů ESCB.

         Článek 9
   Práva k infrastruktuře veřejných klíčů ESCB
   1.   Infrastruktura veřejných klíčů ESCB je v úplném vlastnictví centrálních bank Eurosystému.
   2.   S ohledem na tuto skutečnost poskytující centrální banka v rozsahu, který umožňují příslušné právní předpisy, udělí centrálním bankám Eurosystému veškeré licence týkající se práv duševního vlastnictví, jež jsou zapotřebí k tomu, aby centrální banky Eurosystému mohly využívat infrastrukturu veřejných klíčů ESCB a její komponenty i celý rozsah služeb infrastruktury veřejných klíčů ESCB a aby rovněž mohly poskytovat služby infrastruktury veřejných klíčů ESCB třetím osobám na základě certifikační praxe v rámci infrastruktury veřejných klíčů ESCB i certifikační politiky v rámci infrastruktury veřejných klíčů ESCB. Poskytující centrální banka odškodní centrální banky Eurosystému v případě, že dojde k uplatnění nároků z porušení práv ze strany třetích osob ve vztahu k těmto právům duševního vlastnictví.
   3.   Podrobnosti týkající se práv centrálních bank Eurosystému k infrastruktuře veřejných klíčů ESCB budou mezi druhou a třetí úrovní dohodnuty v dohodě mezi druhou a třetí úrovní řízení.
   Článek 10
   Odpovědnost centrálních bank Eurosystému vůči uživatelům
   1.   Ledaže centrální banky Eurosystému prokážou, že nejednaly z nedbalosti, odpovídají v souladu se svými funkcemi a odpovědností v rámci infrastruktury veřejných klíčů ESCB za škodu způsobenou uživateli, který se důvodně spoléhá na kvalifikovaný certifikát, tj. kvalifikované osvědčení ve smyslu směrnice 1999/93/ES, pokud jde o:

               a)

               přesnost veškerých informací obsažených v kvalifikovaném certifikátu ke dni jeho vydání a o otázku, zda osvědčení obsahuje veškeré údaje stanovené pro kvalifikovaný certifikát ve smyslu směrnice 1999/93/ES;

               b)

               ujištění, že v době vydání kvalifikovaného certifikátu byl držitel certifikátu uvedený v kvalifikovaném certifikátu držitelem dat pro vytváření podpisu odpovídajících datům pro ověřování podpisu uvedeným nebo označeným v certifikátu;

               c)

               ujištění, že zařízení pro vytváření podpisu a zařízení pro ověřování podpisu fungují společně doplňujícím způsobem v případě, kdy infrastruktura veřejných klíčů ESCB vytváří obě tyto složky;

               d)

               opomenutí zaregistrovat odvolání kvalifikovaný certifikátu.

         2.   Centrální banky Eurosystému nepřebírají žádné závazky, neposkytují žádné záruky a nepřebírají žádnou odpovědnost vůči uživatelům, jestliže to není výslovně uvedeno v tomto rozhodnutí a v certifikační praxi v rámci infrastruktury veřejných klíčů ESCB.
   Článek 11
   Účast národních centrálních bank mimo eurozónu v infrastruktuře veřejných klíčů ESCB
   1.   Národní centrální banka mimo eurozónu může jednat jako registrační autorita pro své interní uživatele i pro uživatele z řad třetích osob a za účelem plnění tohoto úkolu může zřídit úlohu registračního úředníka.
   2.   Se souhlasem Rady guvernérů mohou národní centrální banky mimo eurozónu rovněž rozhodnout, že budou využívat služby infrastruktury veřejných klíčů ESCB za stejných podmínek, které platí pro centrální banky Eurosystému. Za tímto účelem národní centrální banky mimo eurozónu předloží Radě guvernérů prohlášení, v němž potvrdí, že budou plnit povinnosti uvedené v tomto rozhodnutí a v dohodě mezi druhou a třetí úrovní řízení. Národní centrální banka mimo eurozónu se nestane spoluvlastníkem infrastruktury veřejných klíčů ESCB a není povinna přispívat na finanční krytí infrastruktury veřejných klíčů ESCB.
   Článek 12
   Ochrana údajů
   Centrální banky Eurosystému postupují v souladu s právními předpisy o ochraně údajů, které se vztahují na zpracování osobních údajů těmito bankami při plnění jejich funkcí souvisejících s infrastrukturou veřejných klíčů ESCB.
   Článek 13
   Audit
   Audit infrastruktury veřejných klíčů ESCB se provádí v souladu se zásadami a opatřeními obsaženými v pravidlech pro provádění auditu. Auditem nejsou dotčeny interní kontroly a pravidla pro provádění auditu, jež platí pro centrální banky Eurosystému nebo jež tyto banky přijímají.
   Článek 14
   Finanční ujednání
   Centrální banky Eurosystému nesou náklady na vývoj a provoz infrastruktury veřejných klíčů ESCB, jež jsou dále podrobně uvedeny ve finančním krytí infrastruktury veřejných klíčů ESCB.
   Článek 15
   Úloha Výkonné rady
   1.   V souladu s článkem 17.3 rozhodnutí ECB/2004/2 ze dne 19. února 2004, kterým se přijímá jednací řád Evropské centrální banky (6), Rada guvernérů přenáší své normotvorné pravomoci na Výkonnou radu za účelem přijetí opatření k provedení tohoto rozhodnutí, jež jsou nezbytná pro účinnost a bezpečnost infrastruktury veřejných klíčů ESCB, a za účelem přijímání změn, které se týkají technických aspektů infrastruktury veřejných klíčů ESCB a služeb infrastruktury veřejných klíčů ESCB stanovených v přílohách dohody mezi druhou a třetí úrovní řízení, po zohlednění stanoviska Výboru pro informační technologie, případně Řídícího výboru Eurosystému pro informační technologie.
   2.   Výkonná rada bez zbytečného odkladu informuje Radu guvernérů o všech prováděcích opatřeních, která přijme v souladu s odstavcem 1, a řídí se všemi rozhodnutími, která Rada guvernérů v této věci přijme.

      Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 11. ledna 2013.

            Prezident ECB

         Mario DRAGHI

      (1)  Úř. věst. L 13, 19.1.2000, s. 12.

      (2)  Úř. věst. L 281, 23.11.1995, s. 31.

      (3)  Úř. věst. L 8, 12.1.2001, s. 1.

      (4)  www.ecb.europa.eu.

      (5)  http://pki.escb.eu.

      (6)  Úř. věst. L 80, 18.3.2004, s. 33.

      PŘÍLOHA

         Informace o certifikační autoritě infrastruktury veřejných klíčů ESCB včetně její totožnosti a technických komponent

      Certifikační autorita infrastruktury veřejných klíčů ESCB je ve svém certifikátu určena jako vydavatel a její soukromý klíč se používá k podpisu certifikátů. Certifikační autorita infrastruktury veřejných klíčů ESCB odpovídá za:

                  i)

                  vydávání certifikátů soukromých a veřejných klíčů,

                  ii)

                  vydávání seznamů odvolaných certifikátů,

                  iii)

                  vytváření párů klíčů spojených s určitými certifikáty, např. těmi, u nichž je nutná obnova klíče,

                  iv)

                  zajištění celkové odpovědnosti za infrastrukturu veřejných klíčů ESCB a zajištění splnění všech nezbytných požadavků na provoz této infrastruktury.

            Certifikační autorita infrastruktury veřejných klíčů ESCB zahrnuje všechny fyzické osoby, politiky, postupy a počítačové systémy, jimž bylo svěřeno, aby vydávaly elektronické certifikáty a aby je přidělovaly držitelům certifikátů.
      Certifikační autorita infrastruktury veřejných klíčů ESCB zahrnuje dvě technické komponenty:

                  —

                     Kořenová certifikační autorita infrastruktury veřejných klíčů ESCB: Tato certifikační autorita první úrovně jen vydává certifikáty pro sebe a jí podřízené certifikační autority. Je v provozu, jen když plní své úzce vymezené povinnosti. Její nejvýznamnější údaje jsou:

                                 Distinguished name (Jednoznačné jméno)

                              CN=ESCB-PKI ROOT CA, O=EUROPEAN SYSTEM OF CENTRAL BANKS, C=EU

                                 Serial number (Sériové číslo)

                              596F AC4C 218C 21BC 4E00 6B42 A164 46DD

                                 Distinguished name of issuer (Jednoznačné jméno vydavatele)

                              CN=ESCB-PKI ROOT CA, O=EUROPEAN SYSTEM OF CENTRAL BANKS, C=EU

                                 Validity period (Doba platnosti)

                              From 21-06-2011 11:58:26 to 21-06-2041 11:58:26

                                 Message digest (SHA-1) (Otisk zprávy)

                              CEFE 6C32 E850 994A 09EA 1A77 0C60 3D90 ADC9 9192

                  —

                     Online certifikační autorita infrastruktury veřejných klíčů ESCB: Tato certifikační autorita druhé úrovně je podřízena kořenové certifikační autoritě infrastruktury veřejných klíčů ESCB. Odpovídá za vydávání certifikátů infrastruktury veřejných klíčů ESCB uživatelům. Její nejvýznamnější údaje jsou:

                                 Distinguished name (Jednoznačné jméno)

                              CN=ESCB-PKI ONLINE CA, O=EUROPEAN SYSTEM OF CENTRAL BANKS, C=EU

                                 Serial number (Sériové číslo)

                              2C13 E18F FDB5 91CE 4E29 550B B5A3 F59C

                                 Distinguished name of issuer (Jednoznačné jméno vydavatele)

                              CN=ESCB-PKI ROOT CA, O=EUROPEAN SYSTEM OF CENTRAL BANKS, C=EU

                                 Validity period (Doba platnosti)

                              From 22-07-2011 12:46:35 to 22-07-2026 12:46:35

                                 Message digest (SHA-1) (Otisk zprávy)

                              D316 026C D2CF 1A8C 4AA3 8C29 EE3D 591E 4286 AD08


title: 2004/823/ES, Euratom: Rozhodnutí Rady ze dne 22. listopadu 2004 o přistoupení Moldavské republiky k Dohodě o zřízení Střediska pro vědu a techniku na Ukrajině, uzavřené dne 25. října 1993 mezi Kanadou, Švédskem, Ukrajinou a Spojenými státy americkými

text:
               3.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 358/10

      ROZHODNUTÍ RADY

   ze dne 22. listopadu 2004
   o přistoupení Moldavské republiky k Dohodě o zřízení Střediska pro vědu a techniku na Ukrajině, uzavřené dne 25. října 1993 mezi Kanadou, Švédskem, Ukrajinou a Spojenými státy americkými
   (2004/823/ES, Euratom)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1766/98 ze dne 30. července 1998 o přistoupení Evropského společenství a Evropského společenství pro atomovou energii jednajících jako jedna strana k Dohodě o zřízení Střediska pro vědu a techniku na Ukrajině, uzavřené dne 25. října 1993 mezi Kanadou, Švédskem, Ukrajinou a Spojenými státy americkými (1), a zejména na čl. 3 odst. 1, 3 a 4 uvedeného nařízení,
   s ohledem na nařízení Komise (Euratom) č. 2387/98 ze dne 3. listopadu 1998 o přistoupení Evropského společenství pro atomovou energii a Evropského společenství jednajících jako jedna strana k Dohodě z roku 1993 o zřízení Střediska pro vědu a techniku na Ukrajině, uzavřené mezi Kanadou, Švédskem, Ukrajinou a Spojenými státy americkými (2), a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
   s ohledem na návrh Komise,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 25. října 1993 Kanada, Švédsko, Ukrajina a Spojené státy americké uzavřely dohodu o zřízení střediska pro vědu a techniku na Ukrajině (dále jen „dohoda“).

               (2)

               Nařízeními (ES) č. 1766/98 a (Euratom) č. 2387/98 k uvedené dohodě přistoupily Evropské společenství a Evropské společenství pro atomovou energii (dále jen „Společenství“) jednající jako jedna strana.

               (3)

               Dne 12. února 2004 uložila Moldavská republika na sekretariátu střediska listinu o přistoupení Moldavské republiky k dohodě. V souladu s článkem XIII dohody schvaluje toto přistoupení správní rada střediska.

               (4)

               Ve správní radě střediska zastupují Společenství předsednictví Rady a Komise. Rada určuje postoj Společenství k otázkám, které vznikají na základě článku XIII dohody, a zpravidla jej vyjadřuje předsednictví,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   Přistoupení Moldavské republiky k Dohodě o zřízení Střediska pro vědu a techniku na Ukrajině, uzavřené dne 25. října 1993 mezi Kanadou, Švédskem, Ukrajinou a Spojenými státy americkými, se schvaluje jménem Společenství.
   Článek 2
   Předseda Rady vyjádří ve správní radě střediska souhlas Společenství s přistoupením Moldavské republiky k dohodě.

      V Bruselu dne 22. listopadu 2004.

            Za Radu

         B. R. BOT

            předseda

      (1)  Úř. věst. L 225, 12.8.1998, s. 2.

      (2)  Úř. věst. L 297, 6.11.1998, s. 4.


title: Rozhodnutí Rady 2014/42/SZBP ze dne 28. ledna 2014 , kterým se mění rozhodnutí 2012/281/SZBP v rámci Evropské bezpečnostní strategie na podporu návrhu mezinárodního kodexu chování pro činnosti v kosmickém prostoru vypracovaného Unií

text:
               29.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 26/42

      ROZHODNUTÍ RADY 2014/42/SZBP
   ze dne 28. ledna 2014,
   kterým se mění rozhodnutí 2012/281/SZBP v rámci Evropské bezpečnostní strategie na podporu návrhu mezinárodního kodexu chování pro činnosti v kosmickém prostoru vypracovaného Unií
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 26 odst. 2 této smlouvy,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 29. května 2012 přijala Rada rozhodnutí 2012/281/SZBP v rámci Evropské bezpečnostní strategie na podporu návrhu mezinárodního kodexu chování pro činnosti v kosmickém prostoru vypracovaného Unií (1).

               (2)

               V rozhodnutí 2012/281/SZBP se stanoví uspořádání až tří mnohostranných odborných zasedání věnovaných projednání návrhu mezinárodního kodexu chování.

               (3)

               Mnohostranná odborná zasedání se konala v červnu 2012 ve Vídni, v květnu 2013 v Kyjevě a v listopadu 2013 v Bangkoku.

               (4)

               Po úspěšném mnohostranném odborném zasedání konaném v Bangkoku se jasně ukázalo, že by mezinárodní společenství uvítalo čtvrté a závěrečné mnohostranné odborné zasedání. Toto zasedání by se mohlo konat v Africe.

               (5)

               Čtvrté a závěrečné mnohostranné odborné zasedání by bylo možné uspořádat v rámci původní finanční referenční částky uvedené v rozhodnutí 2012/281/SZBP, a tedy bez dopadů, pokud jde o dodatečné zdroje.

               (6)

               Rozhodnutí 2012/281/SZBP by tudíž mělo být změněno, aby bylo možné uspořádat čtvrté a závěrečné mnohostranné odborné zasedání, a s ohledem na to by měla být prodloužena jeho doba použitelnosti,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Rozhodnutí 2012/281/SZBP se mění takto:

               1)

               V čl. 2 odst. 1 se písmeno b) nahrazuje tímto:

                           „b)

                           uspořádání až čtyř mnohostranných odborných zasedání věnovaných projednání návrhu mezinárodního kodexu chování;“.

               2)

               V článku 6 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
               „Jeho použitelnost končí 28 měsíců po dni uzavření finanční dohody uvedené v čl. 4 odst. 3, nebo šest měsíců po jeho přijetí, pokud v tomto období finanční dohoda uzavřena nebude.“

               3)

               Příloha rozhodnutí 2012/281/ES se mění takto:

                           a)

                           v oddílu 1 (Obecný rámec a cíle) čtvrtém pododstavci se první odrážka nahrazuje tímto:

                                       „—

                                       konzultace s maximálním množstvím zemí, ať již jsou v oblasti otázek kosmického prostoru aktivní či dosud nikoli, za účelem projednání tohoto návrhu a shromáždění jejich názorů, a to zejména prostřednictvím uspořádání jednoho či více (až čtyř) mnohostranných odborných zasedání věnovaných jednáním o tomto návrhu,“;

                           b)

                           nadpis oddílu 2.3 se nahrazuje tímto:
                           „2.3   Projekt 3: Uspořádání až čtyř mnohostranných zasedání věnovaných projednání návrhu mezinárodního kodexu chování“;

                           c)

                           oddíl 2.3.3 se nahrazuje tímto:
                           „2.3.3   Popis projektu
                           Uspořádání až čtyř mnohostranných zasedání.

                                       —

                                       Dle návrhu by se první dvě z těchto zasedání konala v Evropě a další dvě zasedání by proběhla mimo Evropu. Příslušné rozhodnutí přijme vysoký představitel na základě návrhů předložených ze strany UNIDIR.

                                       —

                                       O struktuře, programu a účasti rozhodne vysoký představitel na základě návrhů předložených ze strany UNIDIR.“;

                           d)

                           v oddílu 5 (Doba platnosti) se první pododstavec nahrazuje tímto:
                           „Odhadovaná doba provádění tohoto projektu činí 28 měsíců.“

         Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 28. ledna 2014.

            Za Radu

            předseda

         G. STOURNARAS

      (1)  Úř. věst. L 140, 30.5.2012, s. 68.