title: 2010/443/CFSP: Rozhodnutí Rady 2010/443/SZBP ze dne 11. srpna 2010 o prodloužení mandátu zvláštního zástupce Evropské unie pro Střední Asii

text:
               12.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 211/29

         ROZHODNUTÍ RADY 2010/443/SZBP
   ze dne 11. srpna 2010
   o prodloužení mandátu zvláštního zástupce Evropské unie pro Střední Asii
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 28, čl. 31 odst. 2 a článek 33 této smlouvy,
   s ohledem na návrh vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 5. října 2006 přijala Rada společnou akci 2006/670/SZBP (1) o jmenování pana Pierra MORELA zvláštním zástupcem Evropské unie pro Střední Asii (dále jen „zvláštní zástupce EU“).

               (2)

               Dne 22. února 2010 přijala Rada rozhodnutí 2010/112/SZBP (2) o prodloužení mandátu zvláštního zástupce EU do 31. srpna 2010.

               (3)

               Mandát zvláštního zástupce EU by měl být prodloužen do 31. srpna 2011. Po vstupu rozhodnutí o zřízení Evropské služby pro vnější činnost v platnost může být na návrh vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku (dále jen „vysoká představitelka“) mandát zvláštního zástupce Unie ukončen dříve, pokud tak rozhodne Rada.

               (4)

               Zvláštní zástupce EU bude vykonávat svůj mandát za situace, která se může zhoršit a která by mohla ohrozit cíle společné zahraniční a bezpečnostní politiky stanovené v článku 21 Smlouvy,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Zvláštní zástupce Evropské unie
   Mandát pana Pierra MORELA jako zvláštního zástupce Evropské unie pro Střední Asii se prodlužuje do 31. srpna 2011. Po vstupu rozhodnutí o zřízení Evropské služby pro vnější činnost v platnost může být na návrh vysoké představitelky mandát zvláštního zástupce EU ukončen dříve, pokud tak rozhodne Rada.
   Článek 2
   Cíle politiky
   Mandát zvláštního zástupce EU vychází z cílů politiky Unie ve Střední Asii. Tyto cíle zahrnují:

               a)

               podporu dobrých a úzkých vztahů mezi zeměmi Střední Asie a Unií na základě společných hodnot a zájmů stanovených v příslušných dohodách;

               b)

               posilování stability a spolupráce mezi zeměmi v oblasti;

               c)

               přispívání k posilování demokracie, právního státu, řádné správy věcí veřejných a dodržování lidských práv a základních svobod ve Střední Asii;

               d)

               řešení hlavních hrozeb, zejména specifických problémů s přímými důsledky pro Evropu;

               e)

               posílení účinnosti a viditelnosti působení Unie v oblasti, mimo jiné prostřednictvím užší spolupráce s jinými příslušnými partnery a mezinárodními organizacemi, například s OBSE.

         Článek 3
   Mandát
   1.   K dosažení cílů politiky se zvláštnímu zástupci EU uděluje mandát:

               a)

               podporovat celkovou politickou koordinaci Unie ve Střední Asii a zajišťovat soudržnost vnější činnosti Unie v oblasti;

               b)

               jménem vysoké představitelky a v souladu se svým mandátem sledovat společně s Komisí proces provádění strategie Unie pro nové partnerství se Střední Asií, dávat doporučení a pravidelně podávat zprávy příslušným útvarům Rady;

               c)

               být nápomocen Radě při dalším rozvoji celkové politiky vůči Střední Asii;

               d)

               pozorně sledovat politický vývoj ve Střední Asii prostřednictvím rozvoje a udržování úzkých kontaktů s vládami, parlamenty, soudy, občanskou společností a hromadnými sdělovacími prostředky;

               e)

               podporovat spolupráci Kazachstánu, Kyrgyzské republiky, Tádžikistánu, Turkmenistánu a Uzbekistánu v regionálních otázkách společného zájmu;

               f)

               rozvíjet vhodné kontakty a spolupráci s hlavními zúčastněnými činiteli v oblasti a se všemi příslušnými regionálními a mezinárodními organizacemi, včetně Šanghajské organizace pro spolupráci (SCO), Eurasijského hospodářského společenství (EURASEC), Konference o opatřeních pro interakci a budování důvěry v Asii (CICA), Organizace Smlouvy o kolektivní bezpečnosti (CSTO), Středoasijského regionálního programu hospodářské spolupráce (CAREC) a Středoasijského regionálního informačního a koordinačního centra (CARICC);

               g)

               přispívat k provádění politiky Unie v oblasti lidských práv a obecných zásad Unie pro lidská práva, zejména co se týče žen a dětí v oblastech zasažených konfliktem, a to především sledováním vývoje v tomto směru a reakcí na něj;

               h)

               v úzké spolupráci s OBSE přispívat k předcházení konfliktům a jejich řešení prostřednictvím rozvoje kontaktů s orgány a jinými místními činiteli (nevládními organizacemi, politickými stranami, menšinami, náboženskými skupinami a jejich vedením);

               i)

               přispívat k formulování aspektů společné zahraniční a bezpečnostní politiky souvisejících s energetickou bezpečností, potíráním narkotik a hospodařením s vodními zdroji ve vztahu ke Střední Asii.

         2.   Zvláštní zástupce EU podporuje činnost vysoké představitelky a udržuje přehled o všech činnostech Unie v oblasti.
   Článek 4
   Provádění mandátu
   1.   Zvláštní zástupce EU odpovídá za provádění mandátu pod dohledem vysoké představitelky.
   2.   Politický a bezpečnostní výbor udržuje se zvláštním zástupcem EU výsadní spojení a je pro zvláštního zástupce EU hlavním orgánem pro styk s Radou. Politický a bezpečnostní výbor poskytuje zvláštnímu zástupci EU strategické a politické vedení v rámci jeho mandátu, aniž by byly dotčeny pravomoci vysoké představitelky.
   Článek 5
   Financování
   1.   Finanční referenční částka určená na krytí výdajů souvisejících s mandátem zvláštního zástupce EU v období od 1. září 2010 do 31. srpna 2011 činí 1 250 000 EUR.
   2.   Výdaje jsou spravovány v souladu s postupy a pravidly použitelnými na souhrnný rozpočet Unie.
   3.   Správa výdajů bude upravena ve smlouvě mezi zvláštním zástupcem EU a Komisí. Zvláštní zástupce EU je za veškeré výdaje odpovědný Komisi.
   Článek 6
   Sestavení a složení týmu
   1.   V mezích svého mandátu a odpovídajících finančních prostředků, které má k dispozici, odpovídá zvláštní zástupce EU za sestavení svého týmu. Tým zahrnuje odborníky na konkrétní politické otázky podle požadavků mandátu. Zvláštní zástupce EU neprodleně informuje o složení svého týmu Radu a Komisi.
   2.   Členské státy a orgány Unie mohou navrhnout vyslání personálu ke zvláštním zástupci EU. Plat personálu vyslaného členským státem nebo orgánem Unie ke zvláštnímu zástupci EU hradí dotyčný členský stát nebo orgán Unie. Ke zvláštnímu zástupci EU mohou být rovněž přiděleni odborníci vyslaní členskými státy do generálního sekretariátu Rady. Mezinárodní smluvní pracovníci musí být státními příslušníky některého členského státu.
   3.   Veškerý vyslaný personál je nadále administrativně podřízen vysílajícímu členskému státu nebo orgánu Unie a vykonává své povinnosti a jedná v zájmu mandátu zvláštního zástupce EU.
   Článek 7
   Výsady a imunity zvláštního zástupce EU a členů jeho týmu
   Výsady, imunity a další záruky nezbytné pro splnění a řádné působení mise zvláštního zástupce EU a členů jeho týmu se podle potřeby dohodnou s hostitelskou stranou nebo stranami. Členské státy a Komise poskytují k tomuto účelu veškerou nezbytnou podporu.
   Článek 8
   Bezpečnost utajovaných informací EU
   Zvláštní zástupce EU a členové jeho týmu dodržují bezpečnostní zásady a minimální bezpečnostní normy zavedené rozhodnutím Rady 2001/264/ES ze dne 19. března 2001, kterým se přijímají bezpečnostní předpisy Rady (3), zejména při nakládání s utajovanými informacemi EU.
   Článek 9
   Přístup k informacím a logistická podpora
   1.   Členské státy, Komise a generální sekretariát Rady zajistí, aby měl zvláštní zástupce EU přístup k veškerým důležitým informacím.
   2.   Delegace Unie nebo členské státy, podle okolností, poskytují logistickou podporu v oblasti.
   Článek 10
   Bezpečnost
   V souladu s politikou Unie pro bezpečnost personálu vyslaného mimo Unii při provádění operací podle hlavy V Smlouvy přijme zvláštní zástupce EU v souladu se svým mandátem a s ohledem na bezpečnostní situaci v rámci své územní působnosti veškerá rozumně proveditelná opatření pro zajištění bezpečnosti veškerého personálu, který je mu přímo podřízen, zejména tím, že:

               a)

               vypracuje bezpečnostní plán pro danou misi na základě pokynů generálního sekretariátu Rady, zahrnující fyzická, organizační a procedurální bezpečnostní opatření pro danou misi, řízení bezpečných přesunů personálu do oblasti mise a uvnitř této oblasti, jakož i řízení bezpečnostních událostí, a zahrnující pohotovostní a evakuační plán mise;

               b)

               zajistí, aby byl veškerý personál vyslaný mimo Unii pojištěn pro případ zvýšeného rizika, jak vyžaduje situace v oblasti mise;

               c)

               zajistí, aby všichni členové jeho týmu, kteří mají být vysláni mimo Unii, včetně najatého místního personálu prošli před příjezdem nebo bezprostředně po příjezdu do oblasti mise náležitým bezpečnostním školením, a to na základě stupně rizika vyhodnoceného pro danou oblast mise generálním sekretariátem Rady;

               d)

               zajistí, aby byla provedena veškerá schválená doporučení vydaná na základě pravidelných posouzení bezpečnosti, a podává vysoké představitelce, Radě a Komisi písemné zprávy o provádění těchto doporučení a o dalších bezpečnostních otázkách v rámci zpráv v polovině období a zpráv o provádění mandátu.

         Článek 11
   Podávání zpráv
   Zvláštní zástupce EU pravidelně podává ústní a písemné zprávy vysoké představitelce a Politickému a bezpečnostnímu výboru. Zvláštní zástupce EU podává podle potřeby zprávy rovněž pracovním skupinám Rady. Pravidelné písemné zprávy jsou rozesílány prostřednictvím sítě COREU. Na doporučení vysoké představitelky nebo Politického a bezpečnostního výboru může zvláštní zástupce EU podávat zprávy Radě pro zahraniční věci.
   Článek 12
   Koordinace
   1.   Zvláštní zástupce EU podporuje celkovou politickou koordinaci Unie. Pomáhá zajišťovat, že všechny nástroje Unie jsou na místě uplatňovány konzistentním způsobem v zájmu dosažení cílů politiky Unie. Činnosti zvláštního zástupce EU jsou koordinovány s činnostmi Komise a rovněž s činnostmi zvláštního zástupce Evropské unie pro Afghánistán. Zvláštní zástupce EU pravidelně informuje mise členských států a delegace Unie.
   2.   Na místě jsou udržovány úzké vztahy s vedoucími delegací Unie a vedoucími misí členských států. Ti se snaží být zvláštnímu zástupci EU co nejvíce nápomocni při provádění mandátu. Zvláštní zástupce EU rovněž udržuje vztahy s dalšími mezinárodními a regionálními subjekty působícími na místě.
   Článek 13
   Přezkum
   Provádění tohoto rozhodnutí a jeho soulad s jinými iniciativami Unie v oblasti budou pravidelně přezkoumávány. Zvláštní zástupce EU předloží vysoké představitelce, Radě a Komisi koncem února roku 2011 zprávu o pokroku a na konci svého mandátu souhrnnou zprávu o provádění mandátu.
   Článek 14
   Vstup v platnost
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 11. srpna 2010.

            Za Radu

            předseda

         S. VANACKERE

      (1)  Úř. věst. L 275, 6.10.2006, s. 65.

      (2)  Úř. věst. L 46, 23.2.2010, s. 27.

      (3)  Úř. věst. L 101, 11.4.2001, s. 1.


title: 2008/373/ES: Rozhodnutí Rady ze dne 28. dubna 2008 o uzavření dohody, kterou se mění dohoda o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsaná v Cotonou dne 23. června 2000

text:
               17.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 129/44

      ROZHODNUTÍ RADY

   ze dne 28. dubna 2008
   o uzavření dohody, kterou se mění dohoda o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsaná v Cotonou dne 23. června 2000
   (2008/373/ES)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 310 této smlouvy ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem druhou větou a s čl. 300 odst. 3 druhým pododstavcem,
   s ohledem na návrh Komise,
   s ohledem na souhlas Evropského parlamentu (1),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Podle článku 96 Dohody o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé (2) (dále jen „dohoda o partnerství“) může strana, která se po vedení posíleného politického dialogu domnívá, že druhá strana nesplnila povinnost týkající se některého z podstatných prvků uvedených v článku 9 dohody o partnerství, vyzvat druhou stranu ke konzultacím a za určitých okolností přijmout vhodná opatření, která v případě potřeby zahrnují i částečné nebo úplné pozastavení použitelnosti dohody o partnerství vůči dotyčné straně.

               (2)

               Podle článku 97 dohody o partnerství může strana, která se domnívá, že došlo k vážnému případu korupce, vyzvat druhou stranu ke konzultacím a za určitých okolností přijmout vhodná opatření, která v případě potřeby zahrnují i částečné nebo úplné pozastavení použitelnosti dohody o partnerství vůči dotyčné straně.

               (3)

               Podle článku 11b dohody o partnerství strana, která se po vedení posíleného politického dialogu, zejména na základě zpráv Mezinárodní agentury pro atomovou energii (IAEA), Organizace pro zákaz chemických zbraní (OPCW) a dalších příslušných mnohostranných institucí, domnívá, že druhá strana nesplnila povinnost, která vyplývá z odstavce 1 uvedeného článku týkajícího se nešíření zbraní hromadného ničení, vyzve druhou stranu ke konzultacím a za určitých okolností přijme vhodná opatření, která v případě potřeby zahrnují i částečné nebo úplné pozastavení použitelnosti dohody o partnerství vůči dotyčné straně.

               (4)

               Měl by být stanoven účinný postup pro případy, kdy se mají přijmout vhodná opatření podle článku 96, článku 97 nebo článku 11b odst. 4, 5 a 6 dohody o partnerství.

               (5)

               Dohoda, kterou se mění Dohoda o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsaná v Cotonou dne 23. června 2000, by měla být schválena,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   Dohoda, kterou se mění Dohoda o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsaná v Cotonou dne 23. června 2000, společně s prohlášeními Společenství učiněnými jednostranně nebo společně s ostatními stranami, která jsou připojena k závěrečnému aktu, se schvaluje jménem Evropského společenství (3).
   Článek 2
   Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné uložit listinu o schválení podle článku 93 dohody o partnerství jménem Evropského společenství.
   Článek 3
   1.   Domnívá-li se Rada na základě podnětu Komise nebo členského státu po vyčerpání všech možností dialogu podle článku 8 dohody o partnerství, že stát AKT nesplnil povinnost týkající se některého z podstatných prvků uvedených v článku 9 dohody o partnerství, nebo dojde-li k vážnému případu korupce, vyzve dotyčný stát AKT, s výjimkou zvláště naléhavých případů, ke konzultacím v souladu s články 96 a 97 dohody o partnerství.
   Domnívá-li se Rada na základě podnětu Komise nebo členského státu, zejména na základě zpráv Mezinárodní agentury pro atomovou energii (IAEA), Organizace pro zákaz chemických zbraní (OPCW) a dalších příslušných mnohostranných institucí, že stát AKT nesplnil povinnost, která vyplývá z čl. 11b odst. 1 dohody o partnerství týkajícího se nešíření zbraní hromadného ničení, vyzve dotyčný stát AKT, s výjimkou zvláště naléhavých případů, ke konzultacím v souladu s čl. 11b odst. 4, 5 a 6 dohody o partnerství.
   Rada rozhodne kvalifikovanou většinou.
   Při konzultacích je Společenství zastupováno předsednictvím Rady a Komisí.
   2.   Nepodaří-li se ve lhůtě pro konzultace stanovené v čl. 11b odst. 5, čl. 96 odst. 2 nebo čl. 97 odst. 2 dohody o partnerství přes veškeré úsilí nalézt řešení nebo okamžitě, jedná-li se o naléhavý případ nebo je-li výzva ke konzultacím odmítnuta, může Rada na návrh Komise v souladu s uvedenými články kvalifikovanou většinou rozhodnout o přijetí vhodných opatření, včetně částečného pozastavení použitelnosti dohody.
   O úplném pozastavení použitelnosti dohody o partnerství vůči dotyčnému státu AKT rozhodne Rada jednomyslně.
   Tato opatření zůstávají v platnosti, dokud Rada odpovídajícím postupem uvedeným v prvním pododstavci nerozhodne o změně nebo zrušení dříve přijatého opatření nebo případně po dobu uvedenou v rozhodnutí.
   Za tímto účelem Rada pravidelně přezkoumává výše uvedená opatření, nejméně však jednou za šest měsíců.
   Předseda Rady oznámí takto přijatá opatření před jejich vstupem v platnost dotyčnému státu AKT a Radě ministrů AKT-ES.
   Rozhodnutí Rady se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie. Pokud se opatření přijímají okamžitě, oznámí se státu AKT a Radě ministrů AKT-ES současně s výzvou ke konzultacím.
   3.   Evropský parlament je o všech rozhodnutích přijatých podle odstavců 1 a 2 okamžitě a úplně informován.
   4.   Vypracuje-li Rada ministrů AKT-ES další podmínky konzultací podle čl. 3 odst. 5 přílohy VII dohody o partnerství, bude postoj, který zaujme Rada v Radě ministrů AKT-ES, vycházet z návrhu Komise.
   Článek 4
   Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Lucemburku dne 28. dubna 2008.

            Za Radu

            předseda

         D. RUPEL

      (1)  Souhlas ze dne 18. ledna 2007 (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku).

      (2)  Úř. věst. L 317, 15.12.2000, s. 3. Dohoda naposledy pozměněná dohodou, kterou se mění dohoda o partnerství (Úř. věst. L 209, 11.8.2005, s. 27).

      (3)  Znění dohody a závěrečného aktu již byly zveřejněny v Úř. věst. L 209, 11.8.2005, s. 27.


title: 2013/575/EU: Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 17. dubna 2013 o uzavření účtů Evropské agentury pro kontrolu rybolovu za rozpočtový rok 2011

text:
               16.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 308/227

         ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
   ze dne 17. dubna 2013
   o uzavření účtů Evropské agentury pro kontrolu rybolovu za rozpočtový rok 2011
   (2013/575/EU)
   EVROPSKÝ PARLAMENT,

               —

               s ohledem na konečnou roční účetní závěrku Agentury Společenství pro kontrolu rybolovu za rozpočtový rok 2011,

               —

               s ohledem na zprávu Účetního dvora o ověření roční účetní závěrky Evropské agentury pro kontrolu rybolovu za rozpočtový rok 2011, spolu s odpověďmi agentury (1),

               —

               s ohledem na doporučení Rady ze dne 12. února 2013 (05753/2013 – C7-0041/2013),

               —

               s ohledem na článek 319 Smlouvy o fungování Evropské unie,

               —

               s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (2), a zejména na článek 185 tohoto nařízení,

               —

               s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a o zrušení nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (3), a zejména na článek 208 tohoto nařízení,

               —

               s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 768/2005 ze dne 26. dubna 2005, kterým se zřizuje Agentura Společenství pro kontrolu rybolovu a mění nařízení (EHS) č. 2847/93 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku (4), a zejména na článek 36 tohoto nařízení,

               —

               s ohledem na nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (5), a zejména na článek 94 tohoto nařízení,

               —

               s ohledem na článek 77 a přílohu VI jednacího řádu,

               —

               s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu a stanovisko Výboru pro rybolov (A7-0109/2013),

               1.

               schvaluje uzavření účtů Agentury Společenství pro kontrolu rybolovu za rozpočtový rok 2011;

               2.

               pověřuje svého předsedu, aby předal toto rozhodnutí výkonnému řediteli Evropské agentury pro kontrolu rybolovu (dříve Agentura Společenství pro kontrolu rybolovu), Radě, Komisi a Účetnímu dvoru a aby zajistil jeho zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie (řada L).

            Předseda

         Martin SCHULZ

            Generální tajemník

         Klaus WELLE

      (1)  Úř. věst. C 388, 15.12.2012, s. 86.

      (2)  Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1.

      (3)  Úř. věst. L 298, 26.10.2012, s. 1.

      (4)  Úř. věst. L 128, 21.5.2005, s. 1.

      (5)  Úř. věst. L 357, 31.12.2002, s. 72.


title: 2006/713/ES: Rozhodnutí Komise ze dne 20. října 2006 , kterým se ukončuje antidumpingové řízení týkající se dovozů digitálních víceúčelových disků s možností záznamu (DVD+/-R) pocházejících z Čínské lidové republiky, Hongkongu a Tchaj-wanu

text:
               24.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 293/7

      ROZHODNUTÍ KOMISE

   ze dne 20. října 2006,
   kterým se ukončuje antidumpingové řízení týkající se dovozů digitálních víceúčelových disků s možností záznamu (DVD+/-R) pocházejících z Čínské lidové republiky, Hongkongu a Tchaj-wanu
   (2006/713/ES)
   KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
   po konzultaci s poradním výborem,
   vzhledem k těmto důvodům:
   A.   POSTUP
   1.   Zahájení

               (1)

               Oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie
                   (2) Komise dne 6. srpna 2005 informovala o zahájení antidumpingového řízení týkajícího se dovozů digitálních víceúčelových disků s možností záznamu (dále jen „DVD+/-R“) pocházejících z Čínské lidové republiky (ČLR), Hongkongu a Tchaj-wanu (dále jen „dotčené země“) do Společenství.

               (2)

               Řízení bylo zahájeno v návaznosti na podnět podaný dne 24. června 2005 výborem CECMA (dále jen „žadatel“) jménem výrobců představujících významný podíl celkové výroby DVD+/-R ve Společenství, který v daném případě činí více než 60 %. Tento podnět obsahoval důkazy o dumpingu DVD+/-R a o podstatné výsledné újmě, které byly uznány za dostačující pro zahájení řízení.

         2.   Strany dotčené řízením

               (3)

               Komise oficiálně informovala o zahájení řízení žadatele, žadatele z řad výrobců, další známé výrobce ve Společenství, vyvážející výrobce v dotčených zemích, dovozce, distributory, maloobchodníky a organizace spotřebitelů, o kterých je známo, že se jich záležitost dotýká, a rovněž zástupce dotčených zemí.

               (4)

               Aby bylo vyvážejícím výrobcům v ČLR umožněno podat žádost o status tržního hospodářství nebo o individuální zacházení, pokud si to přejí, zaslala Komise dotčeným vyvážejícím výrobcům a všem ostatním společnostem, které se přihlásily ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení řízení, formuláře žádosti. Patnáct společností žádalo o status tržního hospodářství podle čl. 2 odst. 7 základního nařízení nebo o individuální zacházení v případě, že šetření ukáže, že nesplňují podmínky pro status tržního hospodářství.

               (5)

               Komise zaslala dotazníky všem známým dotčeným stranám, včetně všech žadatelů z řad výrobců, všech ostatních známých výrobců ve Společenství, vyvážejících výrobců v dotčených zemích, dovozců, maloobchodníků a distributorů. Dotazníky byly také zaslány vyvážejícím výrobcům v Japonsku, které bylo považováno za náhradu Tchaj-wanu coby potenciální srovnatelné země pro stanovení běžné hodnoty pro vyvážející výrobce v ČLR, jimž nemusí být přiznán status tržního hospodářství. Změna potenciální srovnatelné země souvisela s námitkami, které vznesly zúčastněné strany a které vycházely především ze skutečnosti, že v minulosti byl zjištěn dumping u hlavních tchajwanských vývozců příbuzného a do jisté míry nahraditelného výrobku. Odpovědi obdržela od dvaceti dvou vyvážejících výrobců v dotčených zemích, všech žadatelů z řad výrobců, jednoho jiného výrobce ve Společenství, osmi dovozců, kteří nejsou ve spojení, jednoho distributora a sedmi maloobchodníků (z toho jeden je zároveň i velkoobchodníkem).

               (6)

               Kvůli velkému počtu odpovědí z ČLR (devět skupin společností) a Tchaj-wanu (jedenáct společností) byl u těchto dvou zemí v souladu s oznámením o zahájení řízení použit výběr vzorku. Podle článku 17 základního nařízení se u vybraného vzorku vycházelo z největších reprezentativních objemů vývozů, které mohou být přiměřeně prošetřeny v rámci dostupného času. Vybrané vzorky tvořili čtyři čínští vyvážející výrobci, kteří představovali 79 % objemu vývozu čínských spolupracujících stran, a pět tchajwanských vyvážejících výrobců, kteří představovali 97 % objemu vývozu tchajwanských spolupracujících stran. V souladu s čl. 17 odst. 2 základního nařízení byly čínské a tchajwanské orgány konzultovány a nevznesly žádnou námitku. Co se týče Hongkongu, výběr vzorku nebyl nutný.

               (7)

               Komise opatřila a ověřila veškeré informace, které považovala za nezbytné pro stanovení dumpingu, následné újmy a stanovení zájmu Společenství, a provedla kontrolu v prostorách těchto společností:

                           a)

                           výrobci ve Společenství

                                       —

                                       Computer Support Italcard s.r.l. (Milán, Itálie)

                                       —

                                       Manufacturing Advanced Media (Mulhouse, Francie)

                                       —

                                       TDK Recording Media Europe (Lucembursko)

                                       —

                                       Sony DADC (Salcburg, Rakousko)

                           b)

                           vyvážející výrobci v Hongkongu

                                       —

                                       UME Disc Ltd.

                                       —

                                       China Shing Manufacturing

                                       —

                                       MDA Technology Ltd.

                                       —

                                       Giant Base Technology Ltd.

                                       —

                                       Pop Hero Holdings Ltd.

                                       —

                                       Wealth Fair Investment Ltd.

                           c)

                           vyvážející výrobci v Tchaj-wanu

                                       —

                                       Prodisc Technology, Inc (Taipei, Tchaj-wan)

                                       —

                                       Daxon Technology (Taipei, Tchaj-wan)

                           d)

                           dovozci a distributoři, kteří nejsou ve spojení

                                       —

                                       Verbatim Ltd. (Londýn, Spojené království)

                                       —

                                       Maxell Europe Ltd. (Londýn, Spojené království)

                                       —

                                       Philips Recordable Media (Wiesbaden, Německo)

                                       —

                                       Sony France S.A. (Paříž, Francie)

                                       —

                                       Ingram Micro Distribution GmbH (Mnichov, Německo)

                                       —

                                       SK Kassetten GmbH & Co KG (Neuenrade, Německo)

                                       —

                                       Intenso GmbH (Vechta, Německo)

                                       —

                                       Emtec International S.p.a. (Paříž, Francie)

                           e)

                           velko-/maloobchodník

                                       —

                                       Metro Group Buying GmbH

                           f)

                           maloobchodníci

                                       —

                                       Carrefour Marchandises Internationales (Paříž, Francie)

                                       —

                                       El Corte Inglés S.A. (Madrid, Španělsko)

                                       —

                                       FNAC S.A. (Paříž, Francie)

                           g)

                           výrobce ve srovnatelné zemi

                                       —

                                       Taiyo Yuden (Takasaki, Japonsko).

               (8)

               Je třeba připomenout, že v průběhu šetření nebyla uložena žádná prozatímní opatření. Všechny strany obdržely informace o základních skutečnostech a úvahách, na jejichž základě bylo rozhodnuto, že žádná prozatímní opatření nebudou uložena. Všem stranám byla poskytnuta lhůta, ve které se mohly k těmto informacím vyjádřit.

               (9)

               Některé zúčastněné strany předložily své připomínky písemně. Ty strany, které o to požádaly, dostaly možnost ústního slyšení. Komise pokračovala v opatřování a ověřování informací, které považovala za nezbytné pro svá konečná zjištění.

         3.   Období šetření

               (10)

               Období šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. července 2004 do 30. června 2005 (dále jen „období šetření“). Kontrola trendů významných pro posouzení újmy se týkala období od 1. ledna 2002 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).

         4.   Dotčený výrobek a obdobný výrobek
   4.1.   Dotčený výrobek

               (11)

               Dotčeným výrobkem jsou digitální víceúčelové disky s možností záznamu (DVD +/-R) pocházející z ČLR, Hongkongu a Tchaj-wanu, které se obvykle zařazují do kódu KN ex 8523 90 30 (kód KN od 1. ledna 2006). Tento kód zahrnuje výrobky s kapacitou záznamu převyšující 900 megabajtů, avšak nepřesahující 18 gigabajtů, jiné než vymazatelné. Tento kód KN je uveden pouze pro informaci. Dotčený produkt spadá do odvětví záznamových médií.

               (12)

               DVD-R je optickým paměťovým médiem pro digitální data a skládá se z polykarbonátového disku, který je potažen jednotlivými vrstvami barviva. Obvykle jsou DVD+/-R složeny ze dvou polykarbonátových vrstev o tloušťce 0,6 mm a průměru 120 mm nebo méně, které jsou slepené dohromady. Ačkoli lze na takový disk zaznamenávat data ve více krocích, zaznamenané informace nelze vymazat. Disk je optickým paměťovým médiem pro digitální data, hudbu a video. Záznam se provádí ozářením vrstvy barviva (záznamové barvivo) infračerveným laserovým paprskem v zapisovací jednotce DVD-R.

               (13)

               Existují dva různé formáty DVD, a to DVD minus R (dále jen „DVD-R“) a DVD plus R (dále jen „DVD+R“). Výrobci tradičně podporovali buď formát DVD+R, nebo formát DVD-R v závislosti na příslušnosti ke skupině společností, které původně tyto formáty vyvinuly (např. DVD-R je výrobek standardně podporovaný skupinou se značkou „DVD Forum“, do které patří mimo jiné japonský výrobce Panasonic). V současnosti většina výrobců vyrábí a dodává na trh oba formáty a téměř všechny DVD přehrávače umí přehrát jak DVD-R, tak DVD+R.

               (14)

               Disky DVD+/-R lze rozlišovat podle vzhledu, typu uložených dat, podle kapacity paměti, podle vrstvy odrazného kovu a podle toho, zda jsou nebo nejsou potištěny. Dále existuje několik různých rychlostí zápisu, od disků s rychlostí 4× až po vysokorychlostní DVD+/-R (s rychlostí 8×, 16× nebo vyšší).

               (15)

               Tento výrobek se prodává v různém množství. Disky DVD+/-R přichází na trh v různých typech obalu: v pouzdrech obsahujících jeden DVD+/-R (tzv. slim/jewel case), v kulatých krabicích (tzv. cake box nebo spindl) po 10 až 100 kusech, v obálkách obsahujících jeden DVD+/-R zabalený v celofánu, v lepenkových krabicích apod.

               (16)

               Užitná kapacita jednovrstvého disku DVD+/-R je 4,7 gigabajtu (dále jen „GB“), zatímco oboustranná vrstva disku DVD+/-R zdvojnásobuje kapacitu datové paměti na 9,4 GB.

               (17)

               Ačkoli se jednotlivé druhy DVD+/-R mohou lišit kvalitou, základní fyzikální a technické vlastnosti jednotlivých druhů a formátů se významně neliší. Šetření navíc prokázalo, že všechny disky DVD+/-R mají stejné konečné užití. Proto se pro účely tohoto šetření považují za jeden a týž výrobek.

         4.2.   Obdobný výrobek

               (18)

               Šetření prokázalo, že základní fyzikální a technické vlastnosti a užití dotčeného výrobku se neliší od disků DVD+/-R:

                           —

                           vyráběných a prodávaných na domácím trhu v dotčených zemích,

                           —

                           vyráběných výrobci z řad žadatelů a ostatními výrobci ve Společenství a prodávaných na trhu Společenství,

                           —

                           vyráběných a prodávaných na domácím trhu srovnatelné země (Japonska) za účelem stanovení běžné hodnoty, pokud jde o dovozy z ČLR.

               (19)

               Proto se má za to, že všechny typy disků DVD+/-R tvoří jeden produkt a jsou považovány za obdobné ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení.

         B.   DUMPING, ÚJMA A PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI

               (20)

               Šetření konstatovalo existenci dumpingu a následné újmy. Shrnutí šetření je stanoveno níže, a není tedy nutné závěry podrobně popisovat.

         C.   ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
   5.   Obecné poznámky

               (21)

               V souladu s článkem 21 základního nařízení bylo přezkoumáno, zda, a to i přes závěr o dumpingu působícím újmu, existují podstatné důvody, které by vedly k závěru, že v tomto konkrétním případě není v zájmu Společenství přijmout antidumpingová opatření. Byl zvážen vliv možných opatření na všechny zúčastněné strany a také možnost opatření nepřijmout.

               (22)

               Definice výroby ve Společenství a výrobního odvětví Společenství se řídí dle kritérií stanovených v čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení.

               (23)

               V tomto případě byly za představitele výrobního odvětví Společenství považovány následující společnosti ve spojení:

                           —

                           Computer Support Italcard s.r.l. (dále jen „CSI“)

                           —

                           Manufacturing Advanced Media (dále jen „MAME“).

               (24)

               V žádosti byla jako žadatel uvedena ještě jedna společnost. Bylo však zjištěno, že v porovnání s celkovou výrobou dovezla tato společnost během období šetření z dotčených zemí značnou část dotčených výrobků. Tyto dovozy probíhaly po delší dobu. Dále bylo zjištěno, že tato společnost má jádro svých aktivit situováno mimo Společenství. V souladu s čl. 4 odst. 1 písm. a) základního nařízení byla proto tato společnost vyřazena z definice výrobního odvětví Společenství.

               (25)

               Kromě toho plně spolupracoval také další výrobce. Bylo však zjištěno, že i tato společnost dovezla během období šetření z dotčených zemí značnou část dotčených výrobků v porovnání s celkovou výrobou. Jak bylo shledáno, dovozy probíhaly po delší dobu. Jak je uvedeno v 24. bodu odůvodnění, i tato společnost jako část skupiny společností má jádro svých aktivit mimo Společenství. Z těchto důvodů byla v souladu s čl. 4 odst. 1 písm. a) základního nařízení také vyřazena z definice výrobního odvětví Společenství.

               (26)

               Nakonec vedle likvidace jedné ze dvou zbývajících společností, ke které došlo po ukončení šetření, bylo zvažováno, zda by tato společnost neměla být vyřazena z definice výrobního odvětví. S ohledem na dosažené závěry uvedené níže ale nebylo považováno za nutné v této věci přijmout rozhodnutí.

               (27)

               A proto tedy představují výrobní odvětví Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení pouze společnosti CSI a MAMA, jejichž výroba souhrnně tvoří 88 % celkové odhadované výroby Společenství.

         6.   Zájem výrobního odvětví Společenství, vývozci, kteří nejsou ve spojení, uživatelé a spotřebitelé

               (28)

               Na základě informací získaných od zúčastněných stran se během posuzovaného období celková spotřeba Společenství a podíly výrobního odvětví Společenství na trhu vyvíjely následovně:
               Spotřeba EU

                           V tisících jednotek

                           2002

                           2003

                           2004

                           Období šetření

                           Celková spotřeba EU

                           10 570

                           602 390

                           1 575 562

                           1 687 509

                           Index (2002 = 100)

                           100

                           5 700

                           14 906

                           15 965

                     Celková spotřeba dotčeného výrobku masivně vzrostla, a to o téměř 16 000 procentních bodů.
               Podíly na trhu Společenství

                           2002

                           2003

                           2004

                           Období šetření

                           Výrobní odvětví ES

                           0 %

                           0,4 %

                           0,6 %

                           0,8 %

                           Spolupracující výrobci vyřazení z definice výroby ES (viz výše uvedený 24. až 25. bod odůvodnění)

                           6,3 %

                           1,0 %

                           3,1 %

                           5,1 %

                           Ostatní činní nespolupracující výrobci ve Společenství (odhad)

                           0 %

                           0,5 %

                           0,2 %

                           0,2 %

                           Dovozy z dotčených zemí

                           93,7 %

                           87,6 %

                           89,0 %

                           86,1 %

                           Dovozy z jiných třetích zemí

                           0 %

                           10,5 %

                           7,1 %

                           7,8 %

               (29)

               Z výše uvedených skutečností vyplývá, že podíl výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství byl v roce 2000 0 % a v období šetření dosáhl pouze 0,8 %. Podíl dotčených zemí na trhu v posuzovaném období klesl, ale v období šetření činil stále přibližně 87 %. Ztráta jejich podílu na trhu odpovídala ve značné míře nárůstu dovozů ze třetích zemí.

               (30)

               Žadatel argumentoval, že někteří z nespolupracujících výrobců, kteří zastavili výrobu v průběhu nebo po skončení období šetření, mohou výrobu znovu zahájit, budou-li opatření zavedena. Kvůli nedostatku informací přímo od nespolupracujících výrobců, které by potvrdily uvedené úmysly, či jiných důkazů odůvodňujících toto tvrzení byl tento argument zamítnut. Také se poznamenává, že i kdyby tyto společnosti výrobu zahájily, nebyla by v porovnání s velmi významnými objemy dotčených zemí nijak podstatná.

               (31)

               Navíc z výše uvedených skutečností vyplývá, že odvětví Společenství zahájilo výrobu disků DVD+/-R v porovnání s vývozci v dotčených zemích poměrně pozdě. Je vysoce nepravděpodobné, že by uložení opatření umožnilo výrobnímu odvětví Společenství zvýšit ceny, aby dosáhlo úrovně ziskovosti, která by mu umožnila přežít nebo případně zvýšit prodej tak, aby bylo možné snížit výrobní náklady, a mít tak prospěch z úspor z rozsahu. Vývoj v posuzovaném období ukázal, že výrobní odvětví Společenství nikdy nebylo schopné získat podstatný podíl na trhu a ztrátu podílu dotčených zemí téměř výhradně nahradily dovozy ze třetích zemí. Dále se dvě ze čtyř spolupracujících společností vzdaly svých zájmů jako výrobců ve Společenství a staly se dovozci disků DVD+/-R z dotčených zemí. Za těchto okolností je vysoce nepravděpodobné, že by zbytek výrobního odvětví Společenství byl schopný růstu a mohl by mít užitek z uložení antidumpingových opatření.

               (32)

               Všichni dovozci, distributoři a většina maloobchodníků argumentovala tím, že pokud budou opatření zavedena, musela by z toho vyplývající nárůst nákladů nést jedna či několik úrovní distribučního řetězce (čímž podstatně poklesnou jejich vlastní marže) anebo by musel být přenesen na spotřebitele (což by pravděpodobně negativně ovlivnilo celkovou spotřebu DVD+/-R), případně by se na něm podílely obě strany.

               (33)

               Možná reakce dovozců, distributorů nebo maloobchodníků na zvýšení nákladů v důsledku uložení opatření bude záviset na situaci každého členského státu. V některých členských státech je poptávka po discích DVD+/-R pod tlakem „zvláštních poplatků“ ze zapisovatelných médií (daň, která podstatně zvyšuje maloobchodní cenu pro spotřebitele). V tomto případě by spotřebitelé disků DVD+/-R zřejmě nebyli připraveni zaplatit více v důsledku antidumpingových cel, jelikož maloobchodní cena je už tak vnímána jako vysoká. Úplné náklady opatření by proto pravděpodobně musel nést distribuční řetězec, aby se zabránilo tomu, že se pozornost spotřebitelů bude stoupající měrou obracet k jiným typům paměťových médií, jako jsou např. harddisky nebo flashové paměťové karty. Protože předpokládaná marže dovozců/velkoobchodníků v těchto zemích se odhaduje přibližně na 4 %, uložení antidumpingových cel by podstatně snížilo už tak nízkou marži.

               (34)

               V členských státech, kde jsou zvláštní poplatky nižší (nebo vůbec neexistují), je více pravděpodobné, že podstatná část vzrostlých nákladů bude přesunuta na spotřebitele. Související efekt antidumpingových opatření by zde byl největší, jelikož nárůst cen by byl poměrně vysoký. V důsledku toho by mohla klesnout spotřeba a spotřebitelé by mohli být motivováni k volbě náhradních výrobků.

               (35)

               Z výše uvedeného vyplývá, že cenová strategie dovozců, distributorů a maloobchodníků se liší v závislosti na situaci v každém členském státě. Nicméně je zřejmé, že všichni zavedením antidumpingových opatření utrpí, ať už kvůli snížení marže, nebo nižším objemem prodeje. Podobně by tomu bylo i v případě, že by byl nárůst nákladů antidumpingových opatření přenesen na zákazníka, který by tím byl také negativně ovlivněn.

               (36)

               Mnoho zúčastněných stran uvedlo, že účinek jakýchkoli opatření týkajících se výrobního odvětví Společenství by měl být porovnán s rizikem, že spotřeba disků DVD+/-R v každém případě poklesne ve prospěch jiných paměťových médií, jako jsou harddisky DVD rekordérů nebo flashové paměťové karty. Šetření skutečně prokázalo, že technologický vývoj na trhu paměťových médií je rychlý a nové výrobky mají výhodu větší kapacity paměti, která je v případě flashových paměťových karet spojená s malými rozměry.

               (37)

               Dále bylo argumentováno, že výsledkem zneužívajícího chování některých dominantních vyvážejících výrobců, které spočívá ve strategii cen pod úrovní nákladů, by byla situace, která by mohla výrobnímu odvětví Společenství zabránit vybudovat si podstatné postavení na trhu. Nejprve je třeba uvést, že odpovídající rozhodnutí nebo šetření, které by se týkalo zneužití dominantního postavení, v rámci pravidel hospodářské soutěže EU neexistuje a ani žadatel nepoukázal na žádné příslušné rozhodnutí v rámci vnitrostátních pravidel hospodářské soutěže. Šetření dále objevilo velký počet subjektů na trhu s daným výrobkem v Evropě i ve světě. V mezích tohoto šetření nebylo prokázáno, že by některý z těchto subjektů, ať už sám, nebo společně, měl na trhu tak podstatný podíl, aby mohl mít dominantní pozici. Také nebylo prokázáno, že by některá z těchto společností měla takovou ekonomickou sílu, aby bránila účinné hospodářské soutěži. Neexistuje žádná známka podstatné ztráty u dotčených vývozců, která by poukazovala na to, že prosazovali strategii prodeje za ceny pod úrovní nákladů. Tento argument byl proto zamítnut.

               (38)

               Kromě toho, zatímco článek 21 základního nařízení poukazuje na nutnost zvláštního zohlednění potřeby vyrovnání účinků dumpingu působícího újmu, které narušují obchod, a obnovení účinné hospodářské soutěže, je třeba vidět toto ustanovení v celkovém rámci testování zájmu Společenství, jak je uvedeno ve výše zmíněném článku. Vliv zavedení či nezavedení opatření na dotčené strany musí být tedy přezkoumán a vyvážen. V tomto ohledu by mělo být poznamenáno, že existuje řada dalších konkurenčních vývozců a výrobců, kteří působí na světovém trhu a v určité míře i na trhu Společenství. Ani ve střednědobém výhledu by pravděpodobně výrobní odvětví Společenství nebylo schopné plně využít výhody možných opatření, což je dáno předpokladem, že by se značně zvýšil podíl třetích zemí na trhu Společenství.

               (39)

               Vzhledem k relativní vyspělosti trhu s disky DVD+/-R se šance, že se výrobní odvětví Společenství v krátkodobém nebo střednědobém výhledu stane silným subjektem, budou-li opatření zavedena, jeví jako poměrně vzdálená, především pokud jde o podíl na trhu, výrobní kapacitu nebo technologii. Zavedení opatření by se dotklo téměř 90 % spotřeby dotčeného výrobku v EU a bylo by nevýhodné pro dovozce, distributory, maloobchodníky a spotřebitele. Za takových okolností by bylo zavedení antidumpingových opatření nepřiměřené.

               (40)

               Na základě výše uvedených skutečností lze mít za to, že zavedení opaření by mělo závažný negativní vliv na dovozce, distributory, maloobchodníky a spotřebitele dotčeného výrobku a že neexistuje předpoklad, že by výrobní odvětví Společenství získalo jakékoliv podstatné výhody. Z tohoto důvodu se má za to, že zavedení opatření by bylo nepřiměřené a proti zájmu Společenství.

         7.   Závěr o zájmu Společenství

               (41)

               Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem existují, pokud jde o zájem Společenství, přesvědčivé důvody pro nepřijetí antidumpingových opatření týkajících se dovozů DVD+/-R z dotčených zemí.

         D.   UKONČENÍ ŘÍZENÍ

               (42)

               Za těchto okolností by mělo být řízení týkající se dovozů DVD+/-R z dotčených zemí ukončeno kvůli zájmu Společenství.

               (43)

               Žadatel a všechny ostatní zúčastněné strany byli informováni o základních skutečnostech a úvahách, na základě kterých má Komise v úmyslu ukončit toto řízení. Následně pak žadatelé oznámili svá stanoviska, která však nebyla takové povahy, aby změnila výše uvedené závěry,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Jediný článek
   Antidumpingové řízení týkající se dovozů digitálních víceúčelových disků s možností záznamu („DVD+/-R“) pocházejících z Čínské lidové republiky, Hongkongu a Tchaj-wanu kódu KN ex 8523 90 30 (kód KN od 1. ledna 2006) se ukončuje.

      V Bruselu dne 20. října 2006.

            Za Komisi

         Peter MANDELSON

            člen Komise

      (1)  Úř. věst. L 56, 6.3.1996, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2117/2005 (Úř. věst. L 340, 23.12.2005, s. 17).

      (2)  Úř. věst. C 192, 6.8.2005, s. 12.


title: 2010/292/CFSP: Rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru EUPOL Afghanistan/1/2010 ze dne 18. května 2010 o jmenování dočasného vedoucího mise EUPOL Afghanistan

text:
               21.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 125/52

         ROZHODNUTÍ POLITICKÉHO A BEZPEČNOSTNÍHO VÝBORU EUPOL AFGHANISTAN/1/2010
   ze dne 18. května 2010
   o jmenování dočasného vedoucího mise EUPOL Afghanistan
   (2010/292/SZBP)
   POLITICKÝ A BEZPEČNOSTNÍ VÝBOR,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 38 třetí pododstavec této smlouvy,
   s ohledem na rozhodnutí Rady 2010/279/SZBP ze dne 18. května 2010 o policejní misi Evropské unie v Afghánistánu (EUPOL Afghanistan) (1), a zejména na čl. 10 odst. 1 uvedeného rozhodnutí,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Podle čl. 10 odst. 1 rozhodnutí 2010/279/SZBP Rada zmocňuje v souladu s článkem 38 Smlouvy Politický a bezpečnostní výbor k přijímání vhodných rozhodnutí s cílem politické kontroly a strategického řízení mise EUPOL Afghanistan, včetně rozhodnutí o jmenování vedoucího mise.

               (2)

               Vysoká představitelka Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku navrhla jmenovat stávajícího zástupce vedoucího mise, vrchního superintendanta Nigela THOMASE, dočasným vedoucím mise od 31. května 2010 do následného jmenování nového vedoucího mise,

         PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Vrchní superintendant Nigel THOMAS je jmenován vedoucím policejní mise Evropské unie v Afghánistánu od 31. května 2010 do následného jmenování nového vedoucího mise.
   Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
   Použije se do následného jmenování nového vedoucího mise.

      V Bruselu dne 18. května 2010.

            Za Politický a bezpečnostní výbor

            předseda

         C. FERNÁNDEZ-ARIAS

      (1)  Úř. věst. L 123, 19.5.2010, s. 4.


title: Rozhodnutí Rady ze dne 14. prosince 1992 o uzavření protokolu, kterým se pozměňuje Evropská úmluva o ochraně zvířat chovaných pro hospodářské účely

text:
Důležité právní upozornění

|

31992D0583

Úřední věstník L 395 , 31/12/1992 S. 0021 - 0024 Finské zvláštní vydání: Kapitola 3 Svazek 47 S. 0133  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 3 Svazek 47 S. 0133

		Rozhodnutí Radyze dne 14. prosince 1992o uzavření protokolu, kterým se pozměňuje Evropská úmluva o ochraně zvířat chovaných pro hospodářské účely(92/583/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],vzhledem k tomu, že Společenství rozhodnutím 78/923/EHS [3] schválilo Evropskou úmluvu o ochraně zvířat chovaných pro hospodářské účely (dále označovanou jako "Úmluva"); že Společenství uložilo schvalovací listinu;vzhledem k tomu, že výbor ministrů Rady Evropy přijal dne 15. listopadu 1991 protokol, kterým se Úmluva pozměňuje tak, aby zohledňovala výsledky vědecko-technického rozvoje v oblasti chovu hospodářských zvířat;vzhledem k tomu, že rozdíly v právních předpisech jednotlivých států o ochraně zvířat chovaných pro hospodářské účely mohou vést ke vzniku nerovných podmínek hospodářské soutěže, a mohou tak nepřímo ovlivňovat řádné fungování společného trhu;vzhledem k tomu, že Úmluva se týká otázek, které jsou součástí společné zemědělské politiky;vzhledem k tomu, že účast Společenství tak přispívá k dosažení jejích cílů;vzhledem k tomu, že by tudíž měl být přijat pozměňující protokol,PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:Článek 1Jménem Společenství se schvaluje protokol, kterým se pozměňuje Evropská úmluva o ochraně zvířat chovaných pro hospodářské účely.Text protokolu je připojen k tomuto rozhodnutí.Článek 2Předseda Rady uloží schvalovací listinu podle čl. 6 odst. 4 pozměňujícího protokolu.V Bruselu dne 14. prosince 1992.Za RadupředsedaJ. Gummer[1] Úř. věst. C 337, 21.12.1992.[2] Úř. věst. C 332, 16.12.1992, s. 24.[3] Úř. věst. L 323, 17.11.1978, s. 12.--------------------------------------------------PROTOCOL OF AMENDMENT TO THE EUROPEAN CONVENTION FOR THE PROTECTION OF ANIMALS KEPT FOR FARMING PURPOSESPROTOCOLE D'AMENDEMENT A LA CONVENTION EUROPEENNE SUR LA PROTECTION DES ANIMAUX DANS LES ELEVAGES+++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: Rozhodnutí Rady 2006/866/SZBP ze dne 30. listopadu 2006 o prodloužení mandátu vedoucí Pozorovatelské mise Evropské unie (EUMM)

text:
               1.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 335/47

      ROZHODNUTÍ RADY 2006/866/SZBP
   ze dne 30. listopadu 2006
   o prodloužení mandátu vedoucí Pozorovatelské mise Evropské unie (EUMM)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 23 odst. 2 této smlouvy,
   s ohledem na společnou akci Rady 2002/921/SZBP ze dne 25. listopadu 2002 o prodloužení mandátu Pozorovatelské mise Evropské unie (1), a zejména na čl. 5 odst. 1 této společné akce,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 21. listopadu 2005 přijala Rada rozhodnutí 2005/808/SZBP (2) o prodloužení mandátu vedoucí Pozorovatelské mise Evropské unie (EUMM) paní Maryse DAVIETOVÉ. Podle uvedeného rozhodnutí skončí její mandát dnem 31. prosince 2006.

               (2)

               Dne 30. listopadu 2006 přijala Rada společnou akci 2006/867/SZBP, kterou se prodlužuje a mění mandát Pozorovatelské mise Evropské unie (EUMM) do 31. prosince 2007.

               (3)

               Mandát vedoucí mise EUMM by proto měl být také prodloužen,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   Mandát paní Maryse DAVIETOVÉ jako vedoucí mise EUMM se prodlužuje do 31. prosince 2007.
   Článek 2
   Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
   Článek 3
   Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 30. listopadu 2006.

            Za Radu

            předsedkyně

         L. HYSSÄLÄ

      (1)  Úř. věst. L 321, 26.11.2002, s. 51. Společná akce naposledy pozměněná společnou akcí 2005/807/SZBP (Úř. věst. L 303, 22.11.2005, s. 61).

      (2)  Úř. věst. L 303, 22.11.2005, s. 62.


title: 2012/199/EU: Rozhodnutí předsedy Evropské komise ze dne 29. února 2012 o funkci a mandátu úředníka pro slyšení v určitých obchodních řízeních

text:
               19.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 107/5

         ROZHODNUTÍ PŘEDSEDY EVROPSKÉ KOMISE
   ze dne 29. února 2012
   o funkci a mandátu úředníka pro slyšení v určitých obchodních řízeních
   (2012/199/EU)
   PŘEDSEDA EVROPSKÉ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na jednací řád Komise (1), a zejména článek 22 uvedeného řádu,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Právo na řádnou správu představuje zavedenou zásadu práva Evropské unie, což zahrnuje i procesní práva stran zúčastněných ve správním řízení, jehož výsledek může mít vliv na jejich zájmy.

               (2)

               Tato zásada práva Evropské unie je zakotvena v článku 41 Listiny základních práv Evropské unie (2). Práva osoby, jejíž zájmy jsou dotčeny obchodním řízení, zakotvená v čl. 41 odst. 1 a v čl. 41 odst. 2 Listiny, jsou rovněž buď výslovně stanovena, nebo by měla být, jelikož se jedná o obecné právní zásady, aplikována v nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (3), nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (4), nařízení Rady (ES) č. 260/2009 ze dne 26. února 2009 o společných pravidlech dovozu (5), nařízení Rady (ES) č. 625/2009 ze dne 7. července 2009 o společných pravidlech dovozu z některých třetích zemí (6), nařízení Rady (ES) č. 3286/94 ze dne 22. prosince 1994, kterým se stanoví postupy Společenství v oblasti společné obchodní politiky k zajištění výkonu práv Společenství podle mezinárodních obchodních pravidel, zejména pravidel sjednaných v rámci Světové obchodní organizace (7), nařízení Rady (ES) č. 385/96 ze dne 29. ledna 1996 o ochraně proti cenám působícím újmu v loďařství (8), nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 868/2004 ze dne 21. dubna 2004 o ochraně před poskytováním dotací a před nekalými cenovými praktikami způsobujícími újmu leteckým dopravcům Společenství při poskytování leteckých služeb ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (9), nařízení Rady (ES) č. 732/2008 ze dne 22. července 2008 o uplatňování systému všeobecných celních preferencí od 1. ledna 2009 a o změně nařízení (ES) č. 552/97, (ES) č. 1933/2006 a nařízení Komise (ES) č. 1100/2006 a (ES) č. 964/2007 (10), nařízení Rady (ES) č. 1515/2001 ze dne 23. července 2001 o opatřeních, která může Společenství přijmout na základě zprávy přijaté orgánem WTO pro řešení sporů o antidumpingových a antisubvenčních opatřeních (11) a v nařízení Rady (ES) č. 427/2003 ze dne 3. března 2003 o přechodném ochranném mechanismu pro určité dovážené produkty pocházející z Čínské lidové republiky a o změně nařízení (ES) č. 519/94 o společných pravidlech dovozu z některých třetích zemí (12).

               (3)

               Od 1. ledna 2007 je úkolem spočívajícím v zabezpečení účinného výkonu procesních práv zúčastněných stran a zajištění toho, aby obchodní řízení upravená ve shora uvedených nařízeních byla vedena nestranně, spravedlivě a v přiměřené lhůtě, pověřen úředník Generálního ředitelství pro obchod se zkušenostmi ve věcech ochrany obchodu, tak zvaný „úředník pro slyšení“.

               (4)

               Pro potřeby posílení této úlohy a zvýšení transparentnosti a procesní spravedlnosti příslušných řízení je nyní vhodné posílit tuto funkci úředníka pro slyšení v Komisi a stanovit jeho kompetence.

               (5)

               Výkon této funkce by měl být svěřen nezávislé osobě se zkušenostmi v oblasti obchodních řízení. Úředník pro slyšení by měl být jmenován Komisí v souladu s pravidly zakotvenými ve služebním řádu úředníků a pracovním řádu ostatních zaměstnanců Unie.

               (6)

               Aby byla zajištěna jeho nezávislost, měl by být úředník pro slyšení pro správní účely přiřazen ke členovi Komise odpovědnému za obchodní politiku.

               (7)

               Základními právy a povinnostmi úředníka pro slyšení stanovenými v tomto rozhodnutí jsou poskytovat poradenství komisaři odpovědnému za obchodní politiku a generálnímu řediteli generálního ředitelství pro obchod; být zárukou dodržování procesních práv; umožňovat přístup ke spisu; přijímat rozhodnutí o důvěrné povaze dokumentů; přezkoumávat stanoviska správy k prodlužování lhůt. Úředník pro slyšení by měl usilovat o zajištění toho, aby bylo při koncipování právních aktů nebo návrhů Komise přihlíženo ke všem rozhodným skutečnostem bez ohledu na to, zda jsou pro dotčené strany příznivé nebo nepříznivé.

               (8)

               Za účelem posílení procesních záruk výkonu procesních práv zúčastněných stran je nezbytné určit druhy slyšení a pevně stanovit pravidla pořádání a vedení slyšení s úředníkem pro slyšení a následného postupu.

               (9)

               Pravomoc úředníka pro slyšení rozhodovat o otázkách týkajících se přístupu ke spisu, důvěrnosti a lhůt by měla účastníkům obchodního řízení poskytnout dodatečnou procesní záruku, aniž by tím byly dotčeny lhůty závazné pro dané řízení.

               (10)

               Zprávy by měly zajistit, že hlavním otázkám, kterými se úředník pro slyšení zabývá, a jeho hlavním doporučením je věnována pozornost rozhodovacích subjektů, což představuje dodatečnou záruku dodržování práv stran dotčených obchodním řízením. Výroční zprávy by rovněž měly o činnosti úředníka pro slyšení informovat členské státy EU, Evropský parlament a veřejnost.

               (11)

               Při zpřístupňování informací o fyzických osobách by měla být zvláštní pozornost věnována nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (13).

               (12)

               Tímto rozhodnutím by neměla být dotčena obecná pravidla pro udělování nebo vylučování práva přístupu k dokumentům Komise,

         ROZHODL TAKTO:
   Článek 1
   Úředník pro slyšení
   1.   V rámci Komise se zřizuje zvláštní funkce úředníka pro slyšení v obchodních řízeních.
   2.   Úkolem úředníka pro slyšení je zaručit účinný výkon procesních práv zúčastněných stran stanovených v níže uvedených nařízeních (dále jen „základní nařízení“) a zajistit, aby obchodní řízení podle uvedených nařízení byla vedena nestranně, spravedlivě a v přiměřené lhůtě. Těmito základními nařízeními jsou:

               a)

               nařízení (ES) č. 1225/2009, a zejména čl. 5 odst. 10 a 11, čl. 6 odst. 5, 6, 7 a 8, čl. 8 odst. 3, 4 a 9, články 18, 19, 20 a 21;

               b)

               nařízení (ES) č. 597/2009, a zejména čl. 10 odst. 12 a 13, čl. 11 odst. 5, 6, 7, 8 a 10, čl. 13 odst. 3, 4 a 9, články 28, 29, 30 a 31;

               c)

               nařízení (ES) č. 260/2009, a zejména články 6 a 9;

               d)

               nařízení (ES) č. 625/2009, a zejména články 5 a 7;

               e)

               nařízení (ES) č. 3286/94, a zejména články 8 a 9;

               f)

               nařízení (ES) č. 385/96, a zejména čl. 5 odst. 12 a 13, čl. 6 odst. 5, 6, 7 a 8, články 12, 13 a 14;

               g)

               nařízení (ES) č. 868/2004, a zejména články 7 a 8;

               h)

               nařízení (ES) č. 732/2008, a zejména články 18, 19 a 20;

               i)

               nařízení (ES) č. 1515/2001, a zejména čl. 1 odst. 2 a čl. 2 odst. 2;

               j)

               nařízení (ES) č. 427/2003, a zejména čl. 5 odst. 5, čl. 6 odst. 4, 5 a 6, čl. 17 odst. 2 a 3 a článek 18.

         Článek 2
   Definice
   Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí tyto definice:

               a)

               „obchodním řízením“ se rozumí šetření nebo správní řízení vedené útvary Komise podle některého ze základních nařízení;

               b)

               „zúčastněnou stranou“ se rozumí osoba, jejíž zájmy jsou dotčeny obchodním řízením, podle definice v příslušném základním nařízení;

               c)

               „právy zúčastněných stran“ se rozumí procesní práva a právo jakékoli osoby na to, aby byla její záležitost v obchodním řízení vyřízena nestranně, spravedlivě a v přiměřené lhůtě.

         Článek 3
   Jmenování – odvolání a zastupování
   1.   Úředník pro slyšení je jmenován Komisí v souladu s pravidly stanovenými ve služebním řádu úředníků a pracovním řádu ostatních zaměstnanců Evropských společenství.
   2.   Jmenování úředníka pro slyšení se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie. Každé přerušení, odvolání nebo přeložení úředníka pro slyšení provedené jakýmkoli postupem je předmětem odůvodněného rozhodnutí Komise. Toto rozhodnutí se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
   3.   Úředník pro slyšení je pro administrativní účely přiřazen ke členovi Komise odpovědnému za obchodní politiku.
   4.   Pokud není úředník pro slyšení schopen konat, určí člen Komise odpovědný za obchodní politiku, pokud možno po projednání s úředníkem pro slyšení, jiného úředníka, který není v daném případu zúčastněn a má dostatečné zkušenosti s obchodním řízením, aby vykonával povinnosti úředníka pro slyšení.
   Článek 4
   Zásady intervence úředníka pro slyšení
   1.   Při výkonu svých povinností jedná úředník pro slyšení nezávisle. Úředník pro slyšení nepřijímá při plnění svých úkolů žádné pokyny.
   2.   Při plnění svých povinností dbá úředník pro slyšení na nutnost účinné aplikace základních nařízení v souladu s platnými právními předpisy Unie a zásadami stanovenými Soudním dvorem Evropské unie.
   3.   Při výkonu své funkce má úředník pro slyšení neomezený přístup k veškerým spisům souvisejícím s obchodním řízením, a to bez zbytečného odkladu a v kterékoli fázi řízení.
   4.   Úředník pro slyšení činí rozhodnutí podle tohoto rozhodnutí a může dávat útvarům Komise odpovědným za šetření svá doporučení ohledně jakékoli záležitosti týkající se práv zúčastněných stran, které si vyžádaly jeho intervenci. Úředník pro slyšení usiluje o zajištění toho, aby bylo při přípravě předloh právních aktů nebo návrhů Komise přihlíženo ke všem rozhodným skutečnostem bez ohledu na to, zda jsou pro dotčené strany příznivé nebo nepříznivé.
   5.   Úředníkovi pro slyšení jsou odpovědným ředitelem nebo jeho zástupcem poskytovány informace o vývoji řízení, v němž úředník pro slyšení intervenoval, až do přijetí právního aktu v konečném znění Komisí, resp. Radou. Úředník pro slyšení je bezodkladně informován o jakékoli podstatné změně postoje Komise v závěrečné fázi obchodního řízení, aby mohl posoudit veškeré potenciální dopady na práva zúčastněných stran.
   6.   Úředník pro slyšení poskytuje členovi Komise odpovědnému za obchodní politiku, případně generálnímu řediteli, poradenství ohledně následného postupu po vydání jeho doporučení a v případě potřeby též ohledně možných prostředků nápravy.
   7.   Odpovědný ředitel konzultuje s úředníkem pro slyšení změny nebo aktualizace politiky týkající se procesních záležitostí a hmotněprávních otázek, které mají dopad na práva zúčastněných stran podle definice v článku 2 tohoto rozhodnutí. S úředníkem pro slyšení lze konzultovat i jakoukoli jinou otázku plynoucí z obchodního řízení.
   8.   Úředník pro slyšení může členovi Komise odpovědnému za obchodní politiku a v případě potřeby i generálnímu řediteli pro obchod předkládat svá zjištění a doporučení k jakékoli záležitosti plynoucí z obchodního řízení.
   Článek 5
   Podmínky intervence úředníka pro slyšení – načasování – informace
   1.   Úředník pro slyšení jedná na žádost zúčastněných stran, člena Komise odpovědného za obchodní politiku, generálního ředitele, ředitele odpovědného za obchodního řízení či jeho zástupce nebo ředitele jiných útvarů, s nímž je obchodní řízení konzultováno.
   2.   Úředník pro slyšení může intervenovat v kterékoli fázi obchodního řízení, s řádným přihlédnutím k závazným lhůtám platným pro takové řízení.
   3.   Úředník pro slyšení je vázán lhůtami použitelnými v obchodním řízení v souladu se základními nařízeními.
   4.   Ke každému právnímu aktu v konečném znění nebo návrhu Komise se vždy přikládá oznámení úředníka pro slyšení uvádějící, zda úředník pro slyšení v předmětném řízení intervenoval a jaká byla povaha jeho intervence.
   Článek 6
   Slyšení
   1.   Úředník pro slyšení může na žádost nebo v případech a za podmínek stanovených v základních nařízeních pořádat a vést dva druhy slyšení: slyšení mezi jednotlivou zúčastněnou stranou nebo skupinou zúčastněných stran s podobnými zájmy a útvary Komise odpovědnými za šetření a slyšení mezi zúčastněnými stranami s různými zájmy.
   2.   Předmětem slyšení může být jakákoli otázka, která se vyskytne v kterékoli fázi obchodního řízení a je způsobilá ovlivnit práva zúčastněných stran.
   3.   Fyzické osoby pozvané k účasti na slyšení se dostaví buď osobně, nebo jsou zastoupeny právním zástupcem. Právnické osoby pozvané k účasti na slyšení jsou zastoupeny řádně pověřeným zástupcem jmenovaným z řad stálých zaměstnanců dané právnické osoby.
   4.   Fyzické nebo právnické osoby pozvané k účasti na slyšení pořádaném úředníkem pro slyšení mohou využít pomoci právníka nebo jiné kvalifikované osoby mimo okruh svých stálých zaměstnanců, která je úředníkem pro slyšení připuštěna.
   5.   Tímto článkem není dotčeno právo na slyšení dle základních nařízení.
   Článek 7
   Slyšení s jednotlivou zúčastněnou stranou nebo skupinou zúčastněných stran s podobnými zájmy
   1.   Úředník pro slyšení může pořádat a vést slyšení mezi jednotlivou zúčastněnou stranou či skupinou zúčastněných stran s podobnými zájmy a útvary Komise odpovědnými za šetření a v případě potřeby i jinými útvary, a to na odůvodněnou žádost dotčené zúčastněné strany nebo skupiny zúčastněných stran s podobnými zájmy.
   2.   Jednotlivá zúčastněná strana může požádat o slyšení se skupinou zúčastněných stran s podobnými zájmy ohledně konkrétní otázky, které se koná za podmínky, že s účastí na tomto slyšení souhlasí alespoň jedna další zúčastněná strana s podobným zájmem.
   Článek 8
   Slyšení mezi zúčastněnými stranami s různými zájmy
   1.   Slyšení mezi zúčastněnými stranami s různými zájmy může být pořádáno a vedeno pod předsednictvím úředníka pro slyšení, aby byl vytvořen prostor pro případnou prezentaci opačných názorů a předestření vyvracející argumentace. Lhůta, v rámci níž by se toto slyšení mělo konat, se uvede v oznámení o zahájení obchodního řízení.
   2.   Slyšení mezi zúčastněnými stranami s různými zájmy může být pořádáno v každém řízení ve věcech ochrany obchodu, a to po vyslechnutí útvarů Komise odpovědných za šetření.
   3.   O slyšení mezi zúčastněnými stranami s různými zájmy ohledně určité konkrétní otázky může rovněž požádat jednotlivá zúčastněná strana a toto slyšení se koná za podmínky, že s účastí na slyšení souhlasí alespoň jedna další zúčastněná strana s rozdílnými zájmy.
   4.   Slyšení se zúčastní útvary Komise odpovědné za šetření a v případě potřeby i jiné útvary.
   5.   Příslušní zástupci členských států se mohou slyšení mezi zúčastněnými stranami s různými zájmy účastnit jako pozorovatelé.
   Článek 9
   Příprava slyšení
   1.   Po vyslechnutí odpovědného ředitele nebo jeho zástupce stanoví úředník pro slyšení den, dobu trvání a místo konání slyšení. Pokud je zúčastněnými stranami nebo útvary Komise požadováno odročení, rozhodne úředník pro slyšení, zda je povolí, či nikoli.
   2.   Ve vhodných případech může úředník pro slyšení uspořádat přípravné jednání se zúčastněnými stranami nebo s útvary Komise odpovědnými za šetření a jinými útvary, a to za účelem zjištění veškerých skutkových nebo právních otázek, které mají být předmětem slyšení, a jejich co možná nejlepšího objasnění. Za tím účelem může úředník pro slyšení vyžadovat od účastníků slyšení veškeré informace nezbytné k přípravě slyšení.
   3.   Úředník pro slyšení připraví program každého slyšení, který se všem účastníkům poskytne před slyšením.
   4.   Úředník pro slyšení může v přiměřené době po uplynutí lhůty pro předložení vyjádření ke zpřístupnění informací a před slyšením mezi stranami vyzvat účastníky, aby předložili otázky ohledně informací poskytnutých jinými zúčastněnými stranami.
   5.   Ve vhodných případech, vzhledem k potřebě zajistit, aby bylo slyšení mezi stranami řádně připraveno a především aby byly skutkové otázky co možná nejvíce objasněny, může úředník pro slyšení, po vyslechnutí odpovědného ředitele nebo jeho zástupce, poskytnout stranám pozvaným na slyšení předem seznam otázek, na které by chtěl znát jejich názor.
   6.   Úředník pro slyšení rovněž může žádat o předchozí písemné vyrozumění ohledně podstatného obsahu stanovisek, která chtějí účastníci na slyšení přednést.
   7.   Úředník pro slyšení může přizvat k účasti na slyšení externí odborníky. Zúčastněné strany a útvary Komise mohou požádat úředníka pro slyšení, aby účast externích odborníků na slyšení připustil. Úředník pro slyšení je povinen o těchto žádostech rozhodnout. Externí odborníci pozvaní k účasti na slyšení jsou povinni podepsat dohodu o mlčenlivosti.
   8.   Externí odborníci mohou být požádáni o poskytnutí jakéhokoli relevantního rozboru, zpráv nebo publikací, které se zařadí do spisu a zpřístupní všem účastníkům před slyšením, kdykoli je to možné.
   Článek 10
   Vedení slyšení
   1.   Úředník pro slyšení nese plnou odpovědnost za vedení slyšení. Úředník pro slyšení zajistí řádné vedení slyšení, což přispěje k zachování spravedlnosti samotného slyšení i jakéhokoli následně vydaného rozhodnutí.
   2.   Slyšení nejsou veřejná. Úředník pro slyšení rozhodne, které osoby by měly být vyslechnuty jménem zúčastněné strany, a zda by měly být dotčené osoby slyšeny zvlášť nebo v přítomnosti jiných osob pozvaných k účasti na slyšení. Ve druhém z uvedených případů je nutno přihlédnout k oprávněnému zájmu zúčastněných stran na ochraně jejich obchodního tajemství a jiných důvěrných informací.
   3.   Úředník pro slyšení může umožnit účastníkům klást v průběhu slyšení otázky a na otázky odpovídat.
   4.   V případě, že úředník pro slyšení připustil účast externích odborníků, zajistí, aby tito odborníci měli příležitost přednést své názory a odpovědět na otázky ostatních účastníků daného slyšení.
   5.   Vzhledem k potřebě zajistit zachování práva být slyšen, může úředník pro slyšení ve vhodných případech po provedení slyšení, po vyslechnutí odpovědného ředitele nebo jeho zástupce, poskytnout zúčastněným stranám příležitost předložit další písemná vyjádření. Úředník pro slyšení určí den, do kdy mohou být tato podání učiněna. K písemným vyjádřením doručeným po uvedeném dni nemusí být přihlíženo.
   Článek 11
   Následný postup po slyšení
   1.   Úředník pro slyšení vyhotoví přepis nebo smysluplné shrnutí slyšení:

               a)

               v případě pořádání slyšení mezi zúčastněnými stranami s různými zájmy se přepis nebo smysluplné shrnutí zpřístupní všem účastníkům slyšení a zařadí se do spisu, který je zúčastněným stranám k dispozici pro účely nahlédnutí;

               b)

               v případě pořádání slyšení mezi jednotlivou zúčastněnou stranou či skupinou zúčastněných stran s podobnými zájmy a útvary Komise se přepis nebo smysluplné shrnutí zpřístupní všem účastníkům slyšení. Tito účastníci mohou předložit odůvodněnou žádost o zachování důvěrnosti určitých informací obsažených v přepisu nebo ve shrnutí. Úředník pro slyšení o těchto žádostech rozhodne po vyslechnutí útvarů Komise odpovědných za šetření, popřípadě jiných útvarů. Nedůvěrná verze přepisu nebo shrnutí slyšení se založí do spisu, který je k dispozici zúčastněným stranám pro účely nahlédnutí.

         2.   Úředník pro slyšení může předkládat útvarům Komise odpovědným za šetření doporučení v souladu s článkem 4 odst. 4 tohoto rozhodnutí. Útvary Komise odpovědné za šetření vyrozumí úředníka pro slyšení v přiměřené lhůtě před přijetím právního aktu v konečném znění o tom, zda a jakým způsobem k těmto doporučením přihlédly, a poskytnou úředníkovi pro slyšení kopii předlohy právního aktu.
   3.   Úředník pro slyšení předkládá pravidelné zprávy členovi Komise odpovědnému za obchodní politiku, s kopií pro generálního ředitele, týkající se slyšení s jednotlivými stranami nebo skupinou zúčastněných stran s podobnými zájmy podle článku 18 tohoto rozhodnutí, ledaže daný případ vyžaduje okamžité doporučení členovi Komise odpovědnému za obchodní politiku nebo generálnímu řediteli.
   4.   Veškerá doporučení úředníka pro slyšení útvarům Komise odpovědným za šetření, jakož i zprávy a zjištění předkládaná úředníkem pro slyšení členovi Komise odpovědnému za obchodní politiku a generálnímu řediteli, jsou považovány za důvěrné interní dokumenty.
   5.   V případě, že se koná slyšení mezi stranami, vyhotoví úředník pro slyšení písemnou konečnou zprávu ohledně dodržení práv zúčastněných stran. Tato zpráva může být úředníkem pro slyšení pozměněna ve světle změn předlohy právního aktu, a to až do okamžiku přijetí právního aktu v konečném znění.
   Článek 12
   Přístup ke spisu
   1.   Strana, která tvrdí, že je zúčastněnou stranou, může požadovat, aby úředník pro slyšení přezkoumal odmítnutí útvary Komise odpovědných za šetření umožnit této straně v přiměřené lhůtě přístup ke spisu daného k dispozici pro účely nahlédnutí nebo ke konkrétnímu dokumentu, který má Komise k dispozici. Úředník pro slyšení případ posoudí a rozhodne, zda přizná částečný nebo plný přístup ke spisu nebo k požadovanému dokumentu, nebo takový přístup odmítne.
   2.   Úředník pro slyšení stanoví lhůty, v rámci kterých takový přístup útvary Komise odpovědné za šetření poskytnou.
   Článek 13
   Důvěrnost
   1.   Úředník pro slyšení je vázán obecnými pravidly týkajícími se důvěrnosti informací předložených zúčastněnými stranami ve správním řízení vedeném před Komisí.
   2.   Zúčastněná strana nebo útvary Komise odpovědné za šetření mohou úředníka pro slyšení požádat o vydání rozhodnutí ohledně důvěrné povahy dokumentu, který mají útvary Komise odpovědné za šetření k dispozici.
   Článek 14
   Nedůvěrná shrnutí důvěrných informací
   1.   Zúčastněná strana může požádat úředníka pro slyšení, aby přezkoumal závěry útvarů Komise odpovědných za šetření ohledně toho, zda je nedůvěrné shrnutí důvěrných informací, které bylo předloženo v průběhu šetření, dostatečně podrobné, aby umožňovalo přiměřené pochopení podstaty důvěrně sdělených informací.
   2.   V případě, že útvary Komise odpovědné za šetření hodlají nepřihlédnout k dokumentu nebo k informacím, k nimž zúčastněná strana odmítla předložit smysluplné nedůvěrné shrnutí, může zúčastněná strana úředníka pro slyšení požádat, aby ve věci rozhodl.
   3.   Úředník pro slyšení žádost posoudí. Pokud dojde k závěru, že nedůvěrné shrnutí není dostatečně podrobné, poskytne úředník pro slyšení zúčastněné straně, která shrnutí dodala, příležitost vyjádřit se v přiměřené lhůtě ke svému shrnutí a vylepšit ho.
   4.   V případě, že zúčastněná strana, která předložila důvěrné informace, předloží nedostatečné shrnutí nebo poskytne odůvodnění, jež nelze akceptovat, nebo je nečinná, úředník pro slyšení rozhodne, zda má nebo nemá být přihlíženo k důvěrným informacím, pro něž nebylo poskytnuto žádné smysluplné nedůvěrné shrnutí podle příslušných ustanovení základních nařízení.
   Článek 15
   Přístup k informacím, které jsou ze své povahy důvěrné a nelze je učinit předmětem shrnutí
   Na žádost zúčastněné strany může úředník pro slyšení posoudit informaci, která je ze své povahy důvěrná a nelze ji učinit předmětem shrnutí, k níž dotčená strana nemá přístup, za účelem ověření, jak byla tato informace útvary Komise odpovědnými za šetření použita.
   Úředník pro slyšení zúčastněnou stranu, která takovou žádost podala, informuje o tom, zda dle jeho názoru:

               a)

               je informace, k níž dotčená strana nemá přístup, pro obranu této strany rozhodná a

               b)

               zda případně útvary šetření tuto informaci správně zohlednily ve skutečnostech a úvahách, na nichž založily své závěry.

         Článek 16
   Prodloužení lhůt
   1.   Žádost o prodloužení lhůt nebo posunutí lhůt pro zodpovězení dotazníků, předložení dodatečných informací, návštěvy na místě nebo vyjádření ke zpřístupnění informací je zúčastněnou stranou nejprve určena útvarům Komise odpovědným za šetření. Tato žádost musí být podána včas před uplynutím původní lhůty. Je-li tato žádost odmítnuta nebo považuje-li zúčastněná strana přiznané prodloužení za příliš krátké, může zúčastněná strana předložit, před uplynutím původní lhůty, odůvodněnou žádost o přezkoumání věci úředníkovi pro slyšení. Po vyslechnutí odpovědného ředitele nebo jeho zástupce může úředník pro slyšení lhůty prodloužit nebo žádost odmítnout.
   2.   Útvary Komise nejednají v předmětné věci jednat dříve, než úředník pro slyšení rozhodne.
   3.   Úředník pro slyšení rozhodne s přihlédnutím ke konkrétním okolnostem dotčené žádosti a lhůtám závazným pro dané řízení.
   Článek 17
   Účast na jednání výborů
   Úředník pro slyšení se může účastnit jednání výborů. Ve vhodných případech může úředník pro slyšení odpovídat na otázky členských států, pokud se tyto otázky týkají povahy jeho intervence v řízení.
   Článek 18
   Zprávy podávané úředníkem pro slyšení
   1.   Na konci každého roku vyhotoví úředník pro slyšení výroční zprávu. Výroční zpráva musí obsahovat informace o případech, v nichž úředník pro slyšení intervenoval, druh rozhodnutí a doporučení, která učinil, a veškerá doporučení směřující ke zdokonalení obchodních řízení. Zpráva je určena členovi Komise odpovědnému za obchodní politiku. Generální ředitel pro obchod a dotčená ředitelství obdrží kopii této zprávy.
   2.   Shrnutí závěrečné zprávy se sdělí členským státům a Evropskému parlamentu a zveřejní se na internetové stránce úředníka pro slyšení.
   3.   Úředník pro slyšení vyhotovuje pro člena Komise odpovědného za obchodní politiku pravidelné zprávy, jejichž obsahem je shrnutí jeho činnosti a záležitostí, které se při výkonu těchto činností vyskytly. Tato zpráva nastíní hlavní otázky politiky, rozhodnutí a doporučení učiněná úředníkem pro slyšení a také způsob, jakým bylo k těmto doporučením přihlédnuto útvary Komise odpovědnými za vedení vyšetřování. Kopie této zprávy je určena generálnímu řediteli pro obchod.
   4.   Úředník pro slyšení podává zprávu o každém slyšení mezi zúčastněnými stranami s různými zájmy a při výkonu své poradenské činnosti může členovi Komise odpovědnému za obchodní politiku a generálnímu řediteli podávat zprávy o jakékoli jiné záležitosti, která vyplyne z obchodního řízení nebo je jinak rozhodná pro účinnou aplikaci zásad práva Evropské unie v obchodním řízení.
   5.   Závěrečná zpráva úředníka pro slyšení o slyšeních mezi zúčastněnými stranami se předkládá členovi Komise odpovědnému za obchodní politiku, generálnímu řediteli pro obchod a odpovědnému řediteli. Sděluje se pověřeným zástupcům členských států a zúčastněným stranám.
   Článek 19
   Přechodná ustanovení
   Toto rozhodnutí se použije na řízení, která byla v okamžiku vstupu tohoto rozhodnutí v platnost již zahájena, ale v nichž dosud nedošlo k závěrečnému zpřístupnění informací.
   Procesní úkony učiněné před vstupem tohoto rozhodnutí v platnost si zachovají své účinky.
   Článek 20
   Vstup v platnost
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 29. února 2012.

            Za Komisi

         José Manuel BARROSO

            předseda

      (1)  Úř. věst. L 55, 5.3.2010, s. 60.

      (2)  Úř. věst. C 83, 30.3.2010, s. 391.

      (3)  Úř. věst. L 343, 22.12.2009, s. 51.

      (4)  Úř. věst. L 188, 18.7.2009, s. 93.

      (5)  Úř. věst. L 84, 31.3.2009, s. 1.

      (6)  Úř. věst. L 185, 17.7.2009, s. 1.

      (7)  Úř. věst. L 349, 31.12.1994, s. 71.

      (8)  Úř. věst. L 56, 6.3.1996, s. 21.

      (9)  Úř. věst. L 162, 30.4.2004, s. 1.

      (10)  Úř. věst. L 211, 6.8.2008, s. 1.

      (11)  Úř. věst. L 201, 26.7.2001, s. 10.

      (12)  Úř. věst. L 65, 8.3.2003, s. 1.

      (13)  Úř. věst. L 8, 12.1.2001, s. 1.


title: Rozhodnutí Rady ze dne 16. června 2003 o uzavření dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Norským královstvím o dodatečných obchodních preferencích pro zemědělské produkty na základě článku 19 Dohody o Evropském hospodářském prostoru

text:
Důležité právní upozornění

|

32003D0465

Úřední věstník L 156 , 25/06/2003 S. 0048 - 0048

		Rozhodnutí Radyze dne 16. června 2003o uzavření dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Norským královstvím o dodatečných obchodních preferencích pro zemědělské produkty na základě článku 19 Dohody o Evropském hospodářském prostoru(2003/465/ES)RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s první větou čl. 300 odst. 2 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,vzhledem k těmto důvodům:(1) Článek 19 Dohody o Evropském hospodářském prostoru (EHP) stanoví závazek smluvních stran, že budou pokračovat ve svém úsilí o dosažení postupné liberalizace vzájemného zemědělského obchodu.(2) Na základě článku 19 Dohody o Evropském zemědělském prostoru vedly Norské království a Evropské společenství v roce 2002 dvoustranná obchodní jednání týkající se zemědělství, která byla úspěšně uzavřena dne 18. prosince 2002.(3) Uvedená dohoda ve formě výměny dopisů by měla být schválena,ROZHODLA TAKTO:Článek 1Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Norským královstvím o dodatečných obchodních preferencích pro zemědělské produkty na základě článku 19 Dohody o Evropském zemědělském prostoru se schvaluje jménem Společenství.Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.Článek 2Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Společenství.V Lucemburku dne 16. června 2003.Za RadupředsedaG. Papandreou--------------------------------------------------