title: 2013/296/EU: Rozhodnutí Rady ze dne 13. května 2013 o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Moldavskou republikou, kterou se mění Dohoda mezi Evropským společenstvím a Moldavskou republikou o usnadnění udělování víz

text:
               20.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 168/1

         ROZHODNUTÍ RADY
   ze dne 13. května 2013
   o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Moldavskou republikou, kterou se mění Dohoda mezi Evropským společenstvím a Moldavskou republikou o usnadnění udělování víz
   (2013/296/EU)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 77 odst. 2 písm. a) ve spojení s čl. 218 odst. 6 písm. a) této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   s ohledem na souhlas Evropského parlamentu,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               V souladu s rozhodnutím Rady 2012/353/EU (1) byla dne 27. června 2012 s výhradou uzavření podepsána Dohoda mezi Evropskou unií a Moldavskou republikou, kterou se mění Dohoda mezi Evropským společenstvím a Moldavskou republikou o usnadnění udělování víz (dále jen „dohoda“).

               (2)

               Dohoda by měla být schválena.

               (3)

               Toto rozhodnutí rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis
                   (2); Spojené království se tedy nepodílí na jeho přijímání a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné.

               (4)

               Toto rozhodnutí rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis
                   (3); Irsko se tedy nepodílí na jeho přijímání a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné.

               (5)

               V souladu s články 1 a 2 Protokolu (č. 22) o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Dohoda mezi Evropskou unií a Moldavskou republikou, kterou se mění Dohoda mezi Evropským společenstvím a Moldavskou republikou o usnadnění udělování víz, se schvaluje jménem Unie.
   Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
   Článek 2
   Předseda Rady jmenuje osobu zmocněnou provést jménem Evropské unie oznámení uvedené v článku 2 dohody vyjadřující souhlas Evropské unie být dohodou vázána (4).
   Článek 3
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 13. května 2013.

            Za Radu

            předseda

         S. COVENEY

      (1)  Úř. věst. L 174, 4.7.2012, s. 4.

      (2)  Úř. věst. L 131, 1.6.2000, s. 43.

      (3)  Úř. věst. L 64, 7.3.2002, s. 20.

      (4)  Den vstupu dohody v platnost zveřejní generální sekretariát Rady v Úředním věstníku Evropské unie.

    ---documentbreak---

               20.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 168/1

         DOHODA
   mezi Evropskou unií a Moldavskou republikou, kterou se mění Dohoda mezi Evropským společenstvím a Moldavskou republikou o usnadnění udělování víz
   EVROPSKÁ UNIE
   a
   MOLDAVSKÁ REPUBLIKA
   (dále jen „strany“),
   S OHLEDEM na Dohodu mezi Evropským společenstvím a Moldavskou republikou o usnadnění udělování víz, která vstoupila v platnost dne 1. ledna 2008,
   PŘEJÍCE SI dále usnadňovat kontakty mezi lidmi,
   UZNÁVAJÍCE důležitost zavedení bezvízového režimu pro občany Moldavské republiky v dohledné době za předpokladu, že budou vytvořeny podmínky pro řádně řízenou a bezpečnou mobilitu,
   BEROUCE NA VĚDOMÍ Protokol o schengenském acquis začleněném do rámce Evropské unie a Protokol o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojené ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, a potvrzujíce, že ustanovení této dohody se nevztahují na Spojené království a Irsko,
   BEROUCE NA VĚDOMÍ Protokol o postavení Dánska připojený ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o fungování Evropské unie a potvrzujíce, že ustanovení této dohody se nevztahují na Dánsko,
   SE DOHODLY TAKTO:
   Článek 1
   Dohoda mezi Evropským společenstvím a Moldavskou republikou o usnadnění udělování víz (dále jen „dohoda“) se mění v souladu s ustanoveními tohoto článku:

               1)

               V názvu se slova „Evropským společenstvím“ nahrazují slovy „Evropskou unií“.

               2)

               V čl. 2 odst. 1 a 2 a v čl. 3 písm. e) se slovo „Společenství“ nahrazuje slovy „Evropská unie“ v příslušných mluvnických tvarech.

               3)

               V článku 4 se odstavec 1 mění takto:

                           a)

                           písmeno d) se nahrazuje tímto:

                                       „d)

                                       u řidičů vozidel registrovaných v Moldavské republice provozujících mezinárodní přepravu zboží a dopravu cestujících na území členských států:

                                                   —

                                                   písemná žádost národního sdružení (svazu) dopravců Moldavské republiky zajišťujících mezinárodní silniční dopravu s uvedením účelu, trasy, trvání a četnosti cest,“;

                           b)

                           písmeno f) se nahrazuje tímto:

                                       „f)

                                       u novinářů a technického personálu, který je doprovází v rámci profesní činnosti:

                                                   —

                                                   osvědčení či jiný doklad vydaný profesní organizací nebo zaměstnavatelem žadatele, který prokazuje, že dotyčná osoba je kvalifikovaným novinářem, a v němž je uvedeno, že účelem cesty je výkon novinářské práce, nebo který prokazuje, že osoba patří k technickému personálu, který novináře doprovází v rámci profesní činnosti,“;

                           c)

                           písmeno k) se nahrazuje tímto:

                                       „k)

                                       u blízkých příbuzných – manželů a manželek, dětí (včetně osvojených dětí), rodičů (včetně opatrovníků), prarodičů a vnuků a vnuček – navštěvujících občany Moldavské republiky oprávněně pobývající na území členských států nebo občanů Evropské unie pobývajících na území členského státu, jehož jsou státními příslušníky:

                                                   —

                                                   písemná žádost hostitelské osoby,“;

                           d)

                           doplňuje se nové písmeno, které zní:

                                       „p)

                                       u účastníků oficiálních programů přeshraniční spolupráce Evropské unie například v rámci evropského nástroje sousedství a partnerství:

                                                   —

                                                   písemná žádost hostitelské organizace.“

               4)

               V článku 5 se odstavce 1 až 3 nahrazují tímto:
               „1.   Diplomatické mise a konzulární úřady členských států udělí víza pro více vstupů s platností pěti let těmto kategoriím občanů:

                           a)

                           členům ústředních a regionálních vlád a parlamentů, ústavního soudu a nejvyššího soudu, jestliže je tato dohoda neosvobozuje od vízové povinnosti, při výkonu jejich povinností;

                           b)

                           stálým členům oficiálních delegací, kteří se na oficiální pozvání adresované Moldavské republice pravidelně účastní zasedání, konzultací, jednání či výměnných programů, jakož i akcí organizovaných na území členských států mezivládními organizacemi;

                           c)

                           manželům nebo manželkám a dětem (včetně osvojených dětí), které nedosáhly věku 21 let nebo nejsou zaopatřené, a rodičům (včetně opatrovníků) navštěvujícím občany Moldavské republiky oprávněně pobývající na území členského státu, nebo občanům Evropské unie pobývajícím na území členského státu, jehož jsou státními příslušníky;

                           d)

                           podnikatelům a zástupcům obchodních organizací, kteří pravidelně cestují do členských států;

                           e)

                           novinářům a technickému personálu, který je doprovází v rámci profesní činnosti.

                     Odchylně od prvního pododstavce, kdy jsou potřeba či úmysl cestovat často nebo pravidelně výslovně omezeny na kratší období, se platnost víza pro více vstupů omezí na uvedené období, zejména pokud je:

                           —

                           funkční období v případě osob uvedených v písmenu a),

                           —

                           doba, po kterou jsou osoby uvedené v písmenu b) v postavení stálého člena oficiální delegace,

                           —

                           v případě osob uvedených v písmenu c) doba platnosti povolení k pobytu pro občany Moldavské republiky oprávněně pobývající v Evropské unii,

                           —

                           doba, po kterou jsou osoby uvedené v písmenu d) v postavení zástupce obchodní organizace, nebo platnost pracovní smlouvy, nebo

                           —

                           v případě osob uvedených v písmenu e) platnost pracovní smlouvy

                     kratší než pět let.
               2.   Diplomatické mise a konzulární úřady členských států udělí víza pro více vstupů s platností jednoho roku následujícím kategoriím osob za podmínky, že v průběhu předchozího roku získaly nejméně jedno vízum, využily ho v souladu s právními předpisy upravujícími vstup a pobyt na území navštíveného státu:

                           a)

                           členům oficiálních delegací, kteří se na oficiální pozvání adresované Moldavské republice pravidelně účastní zasedání, konzultací, jednání či výměnných programů, jakož i akcí organizovaných na území členských států mezivládními organizacemi;

                           b)

                           zástupcům organizací občanské společnosti, kteří pravidelně cestují do členských států za účelem vzdělávacích kurzů, seminářů, konferencí, a to i v rámci výměnných programů;

                           c)

                           příslušníkům svobodných povolání účastnícím se mezinárodních výstav, konferencí, sympozií, seminářů nebo obdobných akcí, kteří pravidelně cestují do členských států;

                           d)

                           řidičům vozidel registrovaných v Moldavské republice provozujících mezinárodní přepravu zboží a dopravu cestujících na území členských států;

                           e)

                           posádkám vlaků, chladírenských vagonů a lokomotiv v mezinárodních vlacích jedoucích na území členských států;

                           f)

                           účastníkům vědeckých, kulturních a uměleckých akcí, včetně univerzitních a jiných výměnných programů, kteří pravidelně cestují do členských států;

                           g)

                           studentům a postgraduálním studentům, kteří pravidelně cestují za účelem studia nebo vzdělávacích kurzů, a to i v rámci výměnných programů;

                           h)

                           účastníkům mezinárodních sportovních akcí a jejich odbornému doprovodu;

                           i)

                           účastníkům oficiálních výměnných programů organizovaných partnerskými městy a obcemi;

                           j)

                           účastníkům oficiálních programů přeshraniční spolupráce Evropské unie, například v rámci evropského nástroje sousedství a partnerství.

                     Odchylně od prvního pododstavce, kdy je potřeba či úmysl cestovat často nebo pravidelně výslovně omezena na kratší období, se platnost víz pro více vstupů omezí na uvedené období.
               3.   Diplomatické mise a konzulární úřady členských států udělí víza pro více vstupů s platností alespoň dva roky a nejvýše pět let kategoriím osob uvedeným v odstavci 2 za podmínky, že v průběhu předchozích dvou let využily jednoroční víza pro více vstupů v souladu s právními předpisy upravujícími vstup a pobyt na území navštíveného státu, pokud potřeba či úmysl cestovat často nebo pravidelně není výslovně omezena na kratší období, přičemž v takovém případě se platnost víza pro více vstupů omezí na uvedené období.“

               5)

               Článek 6 se mění takto:

                           a)

                           v odstavci 2:

                                       i)

                                       návětí se nahrazuje tímto:
                                       „2.   Aniž je dotčen odstavec 4, jsou od poplatků za vyřízení žádostí o víza osvobozeny tyto kategorie osob:“,

                                       ii)

                                       do bodu a) se doplňují nová slova, která znějí:
                                       „nebo občané Evropské unie pobývající na území členského státu, jehož jsou státními příslušníky“,

                                       iii)

                                       do bodu j) se doplňují nová slova, která znějí:
                                       „a technický personál, který je doprovází v rámci profesní činnosti“,

                                       iv)

                                       doplňují se nové body, které znějí:

                                                   „p)

                                                   osoby do 25 let včetně, které se účastní seminářů, konferencí, sportovních, kulturních nebo vzdělávacích akcí organizovaných neziskovými organizacemi;

                                                   q)

                                                   zástupci organizací občanské společnosti, kteří cestují za účelem vzdělávacích kurzů, seminářů, konferencí, a to i v rámci výměnných programů;

                                                   r)

                                                   účastníkům oficiálních programů přeshraniční spolupráce Evropské unie, například v rámci evropského nástroje sousedství a partnerství.“,

                                       v)

                                       doplňuje se nový pododstavec, který zní:
                                       „První pododstavec se použije rovněž v případě, kdy je účelem cesty tranzit.“;

                           b)

                           doplňuje se nový odstavec, který zní:
                           „4.   Jestliže členský stát při udělování víz spolupracuje s externím poskytovatelem služeb, může externí poskytovatel služeb účtovat poplatek za služby. Poplatek je přiměřený nákladům, které externímu poskytovateli služeb vznikly při plnění jeho úkolů, a nepřekročí 30 EUR. Členské státy musí všem žadatelům i nadále umožňovat podávání žádostí přímo na svých konzulátech. Externí poskytovatel služeb provádí své činnosti v souladu s vízovým kodexem a při plném dodržování moldavských právních předpisů.“

               6)

               Vkládá se nový článek, který zní:
               „Článek 6a
               Podání žádosti v nepřítomnosti žadatele
               Konzuláty členských států mohou upustit od požadavku, aby byl žadatel osobně přítomen, pokud je jim znám jako bezúhonná a spolehlivá osoba, pokud se po žadateli nepožaduje osobní přítomnost za účelem odebrání biometrických identifikátorů.“

               7)

               Článek 8 se nahrazuje tímto:
               „Článek 8
               Odjezd v případě ztracených či odcizených dokladů
               Občané Evropské unie a občané Moldavské republiky, kteří ztratili své doklady totožnosti nebo jimž byly tyto doklady odcizeny v době jejich pobytu na území Moldavské republiky či členských států, mohou toto území opustit bez víz či jiného povolení na základě platných dokladů totožnosti opravňujících k překročení hranic a vystavených diplomatickými misemi nebo konzulárními úřady členských států nebo Moldavské republiky.“

               8)

               Článek 10 se mění takto:

                           a)

                           název se nahrazuje tímto:

                              „Diplomatické a služební pasy“;

                           b)

                           odstavec 2 se nahrazuje tímto:
                           „2.   Občané Moldavské republiky, kteří jsou držiteli platných biometrických služebních pasů, smějí vstupovat na území členských států, projíždět jím a opouštět jej bez víz.“;

                           c)

                           doplňuje se nový odstavec, který zní:
                           „3.   Osoby uvedené v odstavcích 1 a 2 smějí na území členských států pobývat nejdéle 90 dnů během období 180 dnů.“

               9)

               Čl. 12 odst. 1 se mění takto:

                           a)

                           v první větě se slova „Evropského společenství“ nahrazují slovy „Evropské unie“;

                           b)

                           v druhé větě se slovo „Společenství“ nahrazuje slovy „Evropskou unii“ a slova „Komise Evropských společenství“ slovy „Evropská komise“.

               10)

               Článek 13 se mění takto:

                           a)

                           stávající odstavec je označen jako odstavec 1;

                           b)

                           doplňuje se nový odstavec, který zní:
                           „2.   Ustanovení dvoustranných dohod nebo ujednání mezi jednotlivými členskými státy a Moldavskou republikou uzavřených před vstupem této dohody v platnost, která upravují zproštění držitelů nebiometrických služebních pasů vízové povinnosti, budou nadále platná, aniž jsou tím dotčena práva příslušných členských států nebo Moldavské republiky na vypovězení nebo pozastavení uplatňování těchto dvoustranných dohod nebo ujednání.“

               11)

               V článku 14 se vkládá první pododstavec, který zní:
               „Moldavská republika může znovu zavést vízovou povinnost pro občany nebo pro určité kategorie občanů všech členských států, nikoli však pro občany nebo určité kategorie občanů jednotlivých členských států.“

         Článek 2
   Strany ratifikují nebo schválí tuto dohodu v souladu se svými příslušnými postupy a tato dohoda vstoupí v platnost prvním dnem druhého měsíce následujícího po dni, kdy se strany vzájemně informují o ukončení výše uvedených postupů.

      V Bruselu dne dvacátého sedmého června roku dva tisíce dvanáct ve dvou vyhotoveních v úředních jazycích smluvních stran, přičemž všechna znění mají stejnou platnost.

         За Европейския съюз
         Por la Unión Europea
         Za Evropskou unii
         For Den Europæiske Union
         Für die Europäische Union
         Euroopa Liidu nimel
         Για την Ευρωπαϊκή Ένωση
         For the European Union
         Pour l'Union européenne
         Per l'Unione europea
         Eiropas Savienības vārdā –
         Europos Sąjungos vardu
         Az Európai Unió részéről
         Għall-Unjoni Ewropea
         Voor de Europese Unie
         W imieniu Unii Europejskiej
         Pela União Europeia
         Pentru Uniunea Europeană
         Za Európsku úniu
         Za Evropsko unijo
         Euroopan unionin puolesta
         För Europeiska unionen
         Pentru Uniunea Europeană

         3a Република Молдова
         Por la República de Moldavia
         Za Moldavskou republiku
         For Republikken Moldova
         Für die Republik Moldau
         Moldova Vabariigi nimel
         Για τη Δημοκρατία της Μολδαβίας
         For the Republic of Moldova
         Pour la République de Moldavie
         Per la Repubblica moldova
         Moldovas Republikas vārdā –
         Moldovos Respublikos vardu
         A Moldovai Köztársaság részéről
         Għar-Repubblika tal-Moldova
         Voor de Republiek Moldavië
         W imieniu Republiki Mołdawii
         Pela República da Moldova
         Pentru Republica Moldova
         Za Moldavskú republiku
         Za Republiko Moldavijo
         Moldovan tasavallan puolesta
         För Republiken Moldavien
         Pentru Republica Moldova

   SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ O SPOLUPRÁCI V OBLASTI CESTOVNÍCH DOKLADŮ
   Strany se dohodly, že smíšený výbor zřízený podle článku 12 při dohledu nad prováděním dohody posoudí dopad úrovně bezpečnosti příslušných cestovních dokladů na fungování Dohody. Proto strany souhlasí, že se budou pravidelně vzájemně informovat o opatřeních souvisejících s procesem personalizace při vydávání cestovních dokladů a o opatřeních, která byla přijata s cílem vyhnout se vydávání různých cestovních dokladů a rozvíjet technické aspekty bezpečnosti cestovních dokladů.
   PROHLÁŠENÍ EVROPSKÉ UNIE K DOKUMENTŮM, KTERÉ SE PŘEDKLÁDAJÍ PŘI PODÁVÁNÍ ŽÁDOSTÍ O KRÁTKODOBÁ VÍZA
   Evropská unie zavede harmonizovaný seznam dokladů v souladu s čl. 48 odst. 1 písm. a) vízového kodexu s cílem zajistit, aby žadatelé z Moldavské republiky museli předkládat v zásadě stejné doklady. Evropská unie informuje Moldavsku republiku ve výboru, jakmile bude tento seznam zaveden. Evropská unie rovněž informuje občany Moldavské republiky v souladu s čl. 47 odst. 1 písm. a) vízového kodexu.
   PROHLÁŠENÍ EVROPSKÉ UNIE O SPOLUPRÁCI S EXTERNÍMI POSKYTOVATELI SLUŽEB
   Evropská unie se zavazuje, že přijímáním žádostí o vízum pověří externího poskytovatele pouze v krajním případě, za zvláštních okolností nebo z důvodů souvisejících s místní situací, například pokud vysoký počet žadatelů neumožňuje organizovat přijímání žádostí a shromažďování údajů včas a v důstojných podmínkách, nebo není možné žádným jiným způsobem zajistit řádné územní pokrytí v dotyčné třetí zemi, a pokud se prokáže, že jiné formy spolupráce nejsou pro příslušné členské státy vhodné.
   PROHLÁŠENÍ EVROPSKÉ UNIE O ZJEDNODUŠENÍ PRO RODINNÉ PŘÍSLUŠNÍKY
   Evropská unie vzala na vědomí návrh Moldavské republiky podat širší definici pojmu rodinného příslušníka, který by měl využívat zjednodušeného vydávání víz, i důležitost, kterou Moldavská republika přikládá usnadnění pohybu této kategorie osob.
   S cílem usnadnit mobilitu vyššího počtu osob, které mají rodinné vztahy (především sourozenci a jejich potomci) s občany Moldavské republiky oprávněně pobývajícími na území členských států nebo občany Evropské unie pobývajícími na území členského státu, jehož jsou státními příslušníky, vyzývá Evropská unie konzulární úřady členských států, aby plně využívaly stávající možnosti vízového kodexu pro zjednodušení vydávání víz pro tuto kategorii osob, především zjednodušením listinných důkazů vyžadovaných od žadatelů a osvobození od poplatků za vyřízení žádosti, a aby ve vhodných případech vydávaly víza pro více vstupů.
   SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ TÝKAJÍCÍ SE ŠVÝCARSKA A LICHTENŠTEJNSKA
   Smluvní strany berou na vědomí úzké vztahy mezi Unií a Švýcarskem a Lichtenštejnskem, a to zejména na základě dohody ze dne 26. října 2004 o přidružení těchto zemí k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis.
   Za těchto okolností je žádoucí, aby orgány Švýcarska a Lichtenštejnska a Moldavské republiky bezodkladně uzavřely dvoustranné dohody o usnadnění udělování krátkodobých víz za podobných podmínek, jaké stanoví tato dohoda.


title: 2014/469/EU: Rozhodnutí Rady, přijaté po vzájemné dohodě s předsedou Komise, ze dne 17. července 2014 o jmenování člena Evropské komise

text:
               18.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 212/16

         ROZHODNUTÍ RADY,
   přijaté po vzájemné dohodě s předsedou Komise,
   ze dne 17. července 2014
   o jmenování člena Evropské komise

      (2014/469/EU)

   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 246 druhý pododstavec této smlouvy,
   s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 9. února 2010 přijala Evropská rada rozhodnutí 2010/80/EU (2) o jmenování Evropské komise na období do 31. října 2014.

               (2)

               V dopise ze dne 18. června 2014 informoval předseda Komise José Manuel DURÃO BARROSO Radu, že pan Janusz LEWANDOWSKI odstoupil s účinkem od 30. června 2014 z funkce člena Komise.

               (3)

               V souladu s čl. 246 druhým pododstavcem Smlouvy o fungování Evropské unie má být člen Komise, jenž odstoupí, nahrazen na zbývající část funkčního období novým členem stejné státní příslušnosti.

               (4)

               Je tedy třeba jmenovat nového člena Komise,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Rada po vzájemné dohodě s předsedou Komise Josém Manuelem DURÃO BARROSEM jmenuje členem Komise na zbývající část funkčního období do 31. října 2014 pana Jaceka DOMINIKA.
   Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 17. července 2014.

            Za Radu

            předseda

         S. GOZI

      (1)  Stanovisko ze dne 16. července 2014 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).

      (2)  Úř. věst. L 38, 11.2.2010, s.7.


title: Rozhodnutí Rady (EU) 2016/1995 ze dne 11. listopadu 2016 o podpisu, jménem Evropské unie, Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a Brazilskou federativní republikou podle článků XXIV:6 a XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o změnách koncesí v listině Chorvatské republiky v souvislosti s jejím přistoupením k Evropské unii

text:
               16.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 308/1

         ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2016/1995
   ze dne 11. listopadu 2016
   o podpisu, jménem Evropské unie, Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a Brazilskou federativní republikou podle článků XXIV:6 a XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o změnách koncesí v listině Chorvatské republiky v souvislosti s jejím přistoupením k Evropské unii
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 4 první pododstavec ve spojení s čl. 218 odst. 5 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 15. července 2013 zmocnila Rada Komisi k zahájení jednání s některými dalšími členy Světové obchodní organizace podle článku XXIV:6 Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 v souvislosti s přistoupením Chorvatské republiky k Unii.

               (2)

               Jednání byla vedena Komisí podle směrnic pro jednání přijatých Radou.

               (3)

               Tato jednání byla dokončena a Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a Brazilskou federativní republikou podle článků XXIV:6 a XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o změnách koncesí v listině Chorvatské republiky v souvislosti s jejím přistoupením k Evropské unii (dále jen „dohoda“) byla dne 12. července 2016 parafována.

               (4)

               Dohoda by měla být podepsána,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Podpis, jménem Evropské unie, Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a Brazilskou federativní republikou podle článků XXIV:6 a XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o změnách koncesí v listině Chorvatské republiky v souvislosti s jejím přistoupením k Evropské unii se schvaluje s výhradou uzavření uvedené dohody (1).
   Článek 2
   Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Unie.
   Článek 3
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 11. listopadu 2016.

            Za Radu

            předseda

         P. ŽIGA

      (1)  Znění dohody bude zveřejněno spolu s rozhodnutím o jejím uzavření.


title: 2014/471/EU: Rozhodnutí Rady, přijaté po vzájemné dohodě s předsedou Komise, ze dne 17. července 2014 o jmenování člena Evropské komise

text:
               18.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 212/18

         ROZHODNUTÍ RADY,
   přijaté po vzájemné dohodě s předsedou Komise,
   ze dne 17. července 2014
   o jmenování člena Evropské komise

      (2014/471/EU)

   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 246 druhý pododstavec této smlouvy,
   s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 9. února 2010 přijala Evropská rada rozhodnutí 2010/80/EU (2) o jmenování Evropské komise na období do 31. října 2014.

               (2)

               V dopise ze dne 18. června 2014 informoval předseda Komise José Manuel DURÃO BARROSO Radu, že paní Viviane REDINGOVÁ odstoupila s účinkem od 30. června 2014 z funkce člena Komise.

               (3)

               V souladu s čl. 246 druhým pododstavcem Smlouvy o fungování Evropské unie má být člen Komise, jenž odstoupí, nahrazen na zbývající část funkčního období novým členem stejné státní příslušnosti.

               (4)

               Je tedy třeba jmenovat nového člena Komise,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Rada po vzájemné dohodě s předsedou Komise Josém Manuelem DURÃO BARROSEM jmenuje členem Komise na zbývající část funkčního období do 31. října 2014 paní Martine REICHERTSOVOU.
   Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 17. července 2014.

            Za Radu

            předseda

         S. GOZI

      (1)  Stanovisko ze dne 16. července 2014 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).

      (2)  Úř. věst. L 38, 11.2.2010, s. 7.


title: 2013/129/EU: Rozhodnutí Rady ze dne 7. března 2013 o podrobení 4-metamfetaminu kontrolním opatřením

text:
               15.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 72/11

         ROZHODNUTÍ RADY
   ze dne 7. března 2013
   o podrobení 4-metamfetaminu kontrolním opatřením
   (2013/129/EU)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na rozhodnutí Rady 2005/387/SVV ze dne 10. května 2005 o výměně informací, hodnocení rizika a kontrole nových psychoaktivních látek (1), a zejména na čl. 8 odst. 3 uvedeného rozhodnutí,
   s ohledem na podnět Evropské komise,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Na základě článku 6 rozhodnutí 2005/387/SVV byla na zvláštním zasedání rozšířeného vědeckého výboru Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost vypracována zpráva o hodnocení rizik 4-metamfetaminu a Komise tuto zprávu obdržela dne 29. listopadu 2012.

               (2)

               4-metamfetamin je syntetický derivát amfetaminu substituovaný methylem na benzenovém jádře, který byl zachycen převážně ve formě prášku a pasty ve vzorcích obsahujících amfetamin a kofein, ale objevil se i ve formě tablet a v kapalné formě. Objevil se na ilegálním trhu s amfetaminem, kde je prodáván a užíván jako kontrolovaná látka, amfetamin. V jednom případě bylo nahlášeno, že tato látka byla zjištěna v komerčním výrobku prodávaném na internetu. Hlavním chemickým prekurzorem pro syntézu 4-metamfetaminu je 4-methylbenzyl(methyl)keton (4-methyl-BMK), který se zdá být komerčně dostupný na internetu a není regulován podle Úmluvy Organizace spojených národů z roku 1988 proti nedovolenému obchodu s omamnými a psychotropními látkami.

               (3)

               Specifické fyzické účinky 4-metamfetaminu byly uživateli hlášeny jen zřídka, jelikož si obvykle nejsou vědomi toho, že užili tuto látku. Z několika zpráv, které jsou k dispozici, však vyplývá, že tato látka má stimulující účinky. Dostupné omezené údaje týkající se člověka naznačují, že mezi nepříznivé účinky 4-metamfetaminu patří hypertermie, vysoký krevní tlak, nechutenství, nevolnost, pocení, žaludeční neuróza, kašel, zvracení, bolesti hlavy, bušení srdce, nespavost, paranoia, úzkostné stavy a deprese. Současné údaje nepostačují k určení relativního potenciálu této látky vytvářet závislost.

               (4)

               Podle omezených zdrojů údajů, které jsou k dispozici, je akutní toxicita 4-metamfetaminu podobná jako u jiných stimulantů. Určité důkazy nasvědčují tomu, že v kombinaci s jinými látkami, včetně amfetaminu a kofeinu, může existovat vyšší riziko celkově zvýšené toxicity.

               (5)

               Došlo celkem ke 21 úmrtím zaznamenaným ve čtyřech členských státech, kdy byl ve vzorcích odebraných post mortem zjištěn 4-metamfetamin, buď samostatně, nebo v kombinaci s jednou či několika látkami, zejména s amfetaminem. I když z dostupných informací není možné s jistotou určit, jakou úlohu při těchto úmrtích sehrál 4-metamfetamin, v některých případech byla tato látka převládající zjištěnou drogou s úrovněmi srovnatelnými s úrovněmi zjištěnými v některých případech úmrtí způsobených užíváním amfetaminu.

               (6)

               4-metamfetamin byl zjištěn v 15 členských státech a jeden členský stát informoval o výrobě této látky na svém území. Konkrétní prevalenci pro 4-metamfetamin je obtížné odhadnout. Nejsou k dispozici žádné informace o specifické poptávce po této látce od skupin uživatelů. V internetových obchodech se s ní neobchoduje.

               (7)

               Dostupné informace naznačují, že 4-metamfetamin vyrábí a distribuují tytéž skupiny organizované trestné činnosti, které jsou zapojeny do výroby amfetaminu a obchodování s ním.

               (8)

               4-metamfetamin nemá v Unii žádnou známou, prokázanou nebo uznávanou lékařskou hodnotu nebo lékařské použití a pro tuto látku neexistuje v Unii žádná registrace. Kromě toho, že se používá jako analytický referenční standard a ve vědeckém výzkumu, nic nenasvědčuje tomu, že může být používána pro jakékoli jiné účely, které jsou v souladu se zákonem.

               (9)

               4-metamfetamin není a nebyl předmětem hodnocení v rámci systému OSN. V osmi členských státech je tato látka předmětem kontroly podle jejich právních předpisů upravujících oblast kontroly drog v souladu s jejich závazky vyplývajícími z Úmluvy Organizace spojených národů o psychotropních látkách z roku 1971. Dva další členské státy uplatňují ve svých vnitrostátních právních předpisech na tento produkt obecnou definici fenylethylaminu a jeden členský stát jej kontroluje na základě svých právních předpisů týkajících se léčivých přípravků.

               (10)

               Zpráva o hodnocení rizik ukazuje, že dostupné vědecké důkazy o vlastnostech a rizicích 4-metamfetaminu jsou jen omezené, a zdůrazňuje, že jsou zapotřebí další studie o celkových zdravotních a společenských rizicích této látky. Dostupné důkazy jsou však dostatečným důvodem pro to, aby 4-metamfetamin byl podroben kontrolním opatřením v celé Unii. Vzhledem ke zdravotním rizikům, které představuje, jak dokládá jeho odhalení v několika hlášených případech úmrtí, zejména pokud je použit v kombinaci s jinými látkami, jeho velké podobnosti s amfetaminem, pokud jde o vzhled a účinky, skutečnosti, že uživatelé mohou tuto látku užít nevědomky, a jeho omezené lékařské hodnotě nebo lékařskému použití by 4-metamfetamin měl být podroben kontrolním opatřením v celé Unii.

               (11)

               Jelikož deset členských států již 4-metamfetamin kontrole podrobuje, může jeho podřízení kontrolním opatřením v celé Unii pomoci předejít problémům při přeshraničním vymáhání práva a v justiční spolupráci.

               (12)

               Kontrolní opatření na úrovni celé Unie mohou rovněž pomoci předejít tomu, aby se 4-metamfetamin stal alternativou k amfetaminu na trzích se zakázanými drogami,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Nová psychoaktivní látka 4-metamfetamin se podrobuje kontrolním opatřením v celé Unii.
   Článek 2
   Do 17. března 2014 přijmou členské státy v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy nezbytná opatření pro podrobení 4-metamfetaminu kontrolním opatřením a trestněprávním sankcím stanoveným jejich vnitrostátními právními předpisy v souladu s jejich závazky vyplývajícími z Úmluvy Organizace spojených národů o psychotropních látkách z roku 1971.
   Článek 3
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 7. března 2013.

            Za Radu

            předseda

         A. SHATTER

      (1)  Úř. věst. L 127, 20.5.2005, s. 32.


title: 2009/202/ES: Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 22. dubna 2008 o uzavření účtů Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání na rozpočtový rok 2006

text:
               31.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 88/117

      ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU

   ze dne 22. dubna 2008
   o uzavření účtů Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání na rozpočtový rok 2006
   (2009/202/ES)
   EVROPSKÝ PARLAMENT,
   s ohledem na roční účetní závěrku Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání za rozpočtový rok 2006 (1),
   s ohledem na zprávu Účetního dvora o roční účetní závěrce Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání za rozpočtový rok 2006, spolu s odpověďmi střediska (2),
   s ohledem na doporučení Rady ze dne 12. února 2008 (5843/2008 – C6-0084/2008),
   s ohledem na Smlouvu o ES, a zejména na článek 276 této smlouvy,
   s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (3), a zejména na článek 185 tohoto nařízení,
   s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 337/75 ze dne 10. února 1975 o zřízení Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání (4), a zejména na článek 12a tohoto nařízení,
   s ohledem na nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (5), a zejména na článek 94 tohoto nařízení,
   s ohledem na článek 71 a přílohu V jednacího řádu,
   s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu a stanovisko Výboru pro zaměstnanost a sociální věci (A6-0110/2008),

               1.

               konstatuje, že roční účetní závěrka Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání tvoří přílohu zprávy Účetního dvora;

               2.

               schvaluje uzavření účtů Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání za rozpočtový rok 2006;

               3.

               pověřuje svého předsedu, aby předal toto rozhodnutí řediteli Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru a aby zajistil jeho zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie (řada L).

            Předseda

         Hans-Gert PÖTTERING

            Generální tajemník

         Harald RØMER

      (1)  Úř. věst. C 261, 31.10.2007, s. 46.

      (2)  Úř. věst. C 309, 19.12.2007, s. 86.

      (3)  Úř. věst. L 248, 16 9.2002, s. 1.

      (4)  Úř. věst. L 39, 13.2.1975, s. 1.

      (5)  Úř. věst. L 357, 31.12.2002, s. 72.


title: 2011/286/EU: Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady ze dne 2. května 2011 o uvolnění prostředků z Fondu solidarity Evropské unie podle bodu 26 interinstitucionální dohody ze dne 17. května 2006 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a řádném finančním řízení

text:
               19.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 132/13

         ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY
   ze dne 2. května 2011
   o uvolnění prostředků z Fondu solidarity Evropské unie podle bodu 26 interinstitucionální dohody ze dne 17. května 2006 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a řádném finančním řízení
   (2011/286/EU)
   EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na interinstitucionální dohodu ze dne 17. května 2006 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a řádném finančním řízení (1), a zejména na bod 26 této dohody,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2012/2002 ze dne 11. listopadu 2002, kterým se zřizuje Fond solidarity Evropské unie (2),
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   vzhledem k těmto důvodům:

               1)

               Evropská unie zřídila Fond solidarity Evropské unie (dále jen „fond“), aby prokázala svou solidaritu s obyvateli regionů postižených katastrofami.

               2)

               Interinstitucionální dohoda ze dne 17. května 2006 umožňuje uvolnění prostředků z fondu v rámci ročního stropu ve výši 1 miliardy EUR.

               3)

               Nařízení (ES) č. 2012/2002 obsahuje ustanovení, na jejichž základě mohou být prostředky z fondu uvolněny.

               4)

               Polsko, Slovensko, Maďarsko, Česká republika, Chorvatsko a Rumunsko předložily žádost o uvolnění prostředků z fondu v souvislosti se škodami způsobenými sesuvy půdy a závažnými záplavami,

         PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   V rámci souhrnného rozpočtu Evropské unie na rozpočtový rok 2011 bude z Fondu solidarity Evropské unie uvolněna částka ve výši 182 388 893 EUR v prostředcích na závazky a platby.
   Článek 2
   Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 2. května 2011.

            Za Evropský parlament

            předseda

         J. BUZEK

            Za Radu

            předseda

         CSÉFALVAY Z.

      (1)  Úř. věst. C 139, 14.6.2006, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 311, 14.11.2002, s. 3.


title: 2014/31/EU: Rozhodnutí Evropské centrální banky ze dne 29. srpna 2013 o podmínkách pro převody podílů na základním kapitálu Evropské centrální banky mezi národními centrálními bankami a pro úpravu splaceného základního kapitálu (ECB/2013/29)

text:
               21.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 16/55

      ROZHODNUTÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY

   ze dne 29. srpna 2013
   o podmínkách pro převody podílů na základním kapitálu Evropské centrální banky mezi národními centrálními bankami a pro úpravu splaceného základního kapitálu
   (ECB/2013/29)
   (2014/31/EU)
   RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
   s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na článek 28.5 tohoto statutu,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Rozhodnutí ECB/2013/28 ze dne 29. srpna 2013 o procentních podílech národních centrálních bank v klíči pro upisování základního kapitálu Evropské centrální banky (1) upravuje vážené podíly přidělené národním centrálním bankám v klíči pro upisování základního kapitálu Evropské centrální banky (ECB) (dále jen „vážené podíly v klíči pro upisování základního kapitálu“ a „klíč pro upisování základního kapitálu“). Tato úprava vyžaduje, aby Rada guvernérů stanovila podmínky převodů podílů na základním kapitálu mezi národními centrálními bankami, které jsou k 31. prosinci 2013 členy Evropského systému centrálních bank (ESCB), tak aby rozdělení těchto podílů odpovídalo provedeným úpravám. Je proto třeba, aby bylo přijato nové rozhodnutí, které s účinkem od 1. ledna 2014 zruší rozhodnutí ECB/2013/18 ze dne 21. června 2013 o podmínkách pro převody podílů na základním kapitálu Evropské centrální banky mezi národními centrálními bankami a pro úpravu splaceného základního kapitálu (2).

               (2)

               Rozhodnutí ECB/2013/30 ze dne 29. srpna 2013 o splacení základního kapitálu Evropské centrální banky národními centrálními bankami členských států, jejichž měnou je euro (3), stanoví, jakým způsobem a v jaké výši jsou národní centrální banky členských států, jejichž měnou je euro (dále jen „národní centrální banky eurozóny“), povinny splatit základní kapitál ECB s ohledem na upravený klíč pro upisování základního kapitálu. Rozhodnutí ECB/2013/31 zde dne 30. srpna 2013 o splacení základního kapitálu Evropské centrální banky národními centrálními bankami mimo eurozónu (4) stanoví procentní podíl, který jsou národní centrální banky členských států, jejichž měnou není euro (dále jen „národní centrální banky mimo eurozónu“) povinny splatit s účinkem od 1. ledna 2014 s ohledem na upravený klíč pro upisování základního kapitálu.

               (3)

               Národní centrální banky eurozóny, s výjimkou Latvijas Banka, již splatily své podíly na upsaném základním kapitálu ECB v souladu s rozhodnutím ECB/2013/19 ze dne 21. června 2013 o splacení základního kapitálu Evropské centrální banky národními centrálními bankami členských států, jejichž měnou je euro (5). Vzhledem k tomu se v čl. 2 odst. 1 rozhodnutí ECB/2013/30 stanoví, že národní centrální banky eurozóny buď převedou dodatečnou částku na ECB, nebo případně obdrží určitou částku od ECB zpět, tak aby bylo dosaženo částek uvedených v tabulce v článku 1 rozhodnutí ECB/2013/30.

               (4)

               Ve zvláštním rozhodnutí Rady guvernérů o splacení základního kapitálu, převodu devizových rezerv a příspěvku na rezervní fondy a rezervy Evropské centrální banky ze strany Latvijas Banka bude stanoveno, že Latvijas Banka, která se k 1. lednu 2014 stane národní centrální bankou eurozóny, je povinna splatit zbývající část svého upsaného podílu na základním kapitálu ECB, aby se dosáhlo částky, jež je uvedena vedle jejího názvu v tabulce v článku 1 rozhodnutí ECB/2013/30, s ohledem na upravený klíč pro upisování základního kapitálu.

               (5)

               Rovněž národní centrální banky mimo eurozónu již splatily část svých podílů na upsaném základním kapitálu ECB v souladu s rozhodnutím ECB/2013/20 ze dne 21. června 2013 o splacení základního kapitálu Evropské centrální banky národními centrálními bankami mimo eurozónu (6). Vzhledem k tomu se v čl. 2 odst. 1 rozhodnutí ECB/2013/31 stanoví, že každá z těchto bank buď převede dodatečnou částku na ECB, nebo případně obdrží určitou částku od ECB zpět, tak aby bylo dosaženo částek uvedených ve třetím sloupci tabulky v článku 1 rozhodnutí ECB/2013/31,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Převod podílů na základním kapitálu
   S ohledem na podíl na základním kapitálu ECB, který každá národní centrální banka upíše k 31. prosinci 2013, a podíl na základním kapitálu ECB, který každá národní centrální banka upíše s účinkem od 1. ledna 2014 v důsledku úpravy vážených podílů v klíči pro upisování základního kapitálu podle článku 2 rozhodnutí ECB/2013/28, národní centrální banky převedou mezi sebou podíly na základním kapitálu prostřednictvím převodů na ECB a z ECB tak, aby rozdělení podílů na základním kapitálu s účinkem od 1. ledna 2014 odpovídalo upraveným váženým podílům. Za tímto účelem se předpokládá, že každá národní centrální banka na základě tohoto článku a bez toho, aby bylo zapotřebí dalších formalit nebo úkonů, s účinkem od 1. ledna 2014 buď převedla, nebo obdržela podíl na upsaném základním kapitálu ECB, který je uveden vedle názvu banky ve čtvrtém sloupci tabulky v příloze I tohoto rozhodnutí, přičemž znaménko „+“ označuje podíl na základním kapitálu, který ECB převede na národní centrální banku, a znaménko „–“ označuje podíl na základním kapitálu, který národní centrální banka převede na ECB.
   Článek 2
   Úprava splaceného základního kapitálu
   1.   S ohledem na částku základního kapitálu ECB, kterou každá národní centrální banka splatila, a částku základního kapitálu ECB, kterou každá národní centrální banka splatí s účinkem od 1. ledna 2014 podle článku 1 rozhodnutí ECB/2013/30 v případě národních centrálních bank eurozóny a podle článku 1 rozhodnutí ECB/2013/31 v případě národních centrálních bank mimo eurozónu, každá národní centrální banka v první obchodní den transevropského expresního automatizovaného systému zúčtování plateb v reálném čase (TARGET2) následující po 1. lednu 2014 buď převede, nebo obdrží čistou částku uvedenou vedle názvu banky ve čtvrtém sloupci tabulky v příloze II tohoto rozhodnutí, přičemž znaménko „+“ označuje částku, kterou národní centrální banka převede na ECB, a znaménko „–“ označuje částku, kterou ECB převede na národní centrální banku.
   2.   V první obchodní den TARGET2 následující po 1. lednu 2014 ECB a národní centrální banky, jež jsou povinny převést částku podle odstavce 1, převedou odděleně veškeré úroky, které za období od 1. ledna 2014 do dne převodu vzniknou z jednotlivých splatných částek. Převodci a příjemci těchto úroků se shodují s převodci a příjemci částek, ze kterých úroky vzniknou.
   Článek 3
   Obecná ustanovení
   1.   Převody uvedené v článku 2 se uskutečňují prostřednictvím TARGET2.
   2.   V případě, že národní centrální banka nemá přístup k TARGET2, převedou se částky podle článku 2 připsáním na účet, který ECB nebo národní centrální banka včas určí.
   3.   Výpočet úroků, které vzniknou podle čl. 2 odst. 2, se provádí denně s použitím metody výpočtu skutečný počet dnů/360, pomocí sazby rovnající se poslední dostupné mezní úrokové sazbě, kterou Eurosystém používá v nabídkových řízeních pro hlavní refinanční operace.
   4.   ECB a národní centrální banky, které jsou povinny provést převod podle článku 2, dají v patřičnou dobu nezbytné příkazy k řádnému a včasnému provedení tohoto převodu.
   Článek 4
   Vstup v platnost a zrušení
   1.   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2014.
   2.   Rozhodnutí ECB/2013/18 se zrušuje s účinkem od 1. ledna 2014.
   3.   Odkazy na rozhodnutí ECB/2013/18 se považují za odkazy na toto rozhodnutí.

      Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 29. srpna 2013.

            Prezident ECB

         Mario DRAGHI

      (1)  Viz strana 53 v tomto čísle Úředního věstníku.

      (2)  Úř. věst. L 187, 6.7.2013, s. 17.

      (3)  Viz strana 61 v tomto čísle Úředního věstníku.

      (4)  Viz strana 63 v tomto čísle Úředního věstníku.

      (5)  Úř. věst. L 187, 6.7.2013, s. 23.

      (6)  Úř. věst. L 187, 6.7.2013, s. 25.

      PŘÍLOHA I

         ZÁKLADNÍ KAPITÁL UPSANÝ NÁRODNÍMI CENTRÁLNÍMI BANKAMI

                  (v EUR)

                  Podíl upsaný k 31. prosinci 2013

                  Podíl upsaný od 1. ledna 2014

                  Podíl, který má být převeden

                     Národní centrální banka eurozóny

                  Nationale Bank van België/Banque Nationale de Belgique

                  261 705 370,91

                  268 222 025,17

                  6 516 654,26

                  Deutsche Bundesbank

                  2 030 803 801,28

                  1 948 208 997,34

                  –82 594 803,94

                  Eesti Pank

                  19 268 512,58

                  20 870 613,63

                  1 602 101,05

                  Banc Ceannais na hÉireann/Central Bank of Ireland

                  120 276 653,55

                  125 645 857,06

                  5 369 203,51

                  Bank of Greece

                  210 903 612,74

                  220 094 043,74

                  9 190 431,00

                  Banco de España

                  893 420 308,48

                  957 028 050,02

                  63 607 741,54

                  Banque de France

                  1 530 028 149,23

                  1 534 899 402,41

                  4 871 253,18

                  Banca d’Italia

                  1 348 471 130,66

                  1 332 644 970,33

                  –15 826 160,33

                  Central Bank of Cyprus

                  14 429 734,42

                  16 378 235,70

                  1 948 501,28

                  Latvijas Banka

                  29 682 169,38

                  30 537 344,94

                  855 175,56

                  Banque centrale du Luxembourg

                  18 824 687,29

                  21 974 764,35

                  3 150 077,06

                  Bank Ċentrali ta‘ Malta/Central Bank of Malta

                  6 873 879,49

                  7 014 604,58

                  140 725,09

                  De Nederlandsche Bank

                  429 352 255,40

                  433 379 158,03

                  4 026 902,63

                  Oesterreichische Nationalbank

                  209 680 386,94

                  212 505 713,78

                  2 825 326,84

                  Banco de Portugal

                  190 909 824,68

                  188 723 173,25

                  –2 186 651,43

                  Banka Slovenije

                  35 397 773,12

                  37 400 399,43

                  2 002 626,31

                  Národná banka Slovenska

                  74 486 873,65

                  83 623 179,61

                  9 136 305,96

                  Suomen Pankki

                  134 836 288,06

                  136 005 388,82

                  1 169 100,76

                     Národní centrální banka mimo eurozónu

                  Българска народна банка (Bulharská národní banka)

                  93 571 361,11

                  92 986 810,73

                  – 584 550,38

                  Česká národní banka

                  157 384 777,79

                  174 011 988,64

                  16 627 210,85

                  Danmarks Nationalbank

                  159 712 154,31

                  161 000 330,15

                  1 288 175,84

                  Hrvatska narodna banka

                  64 354 667,03

                  65 199 017,58

                  844 350,55

                  Lietuvos bankas

                  44 306 753,94

                  44 728 929,21

                  422 175,27

                  Magyar Nemzeti Bank

                  148 735 597,14

                  149 363 447,55

                  627 850,41

                  Narodowy Bank Polski

                  525 889 668,45

                  554 565 112,18

                  28 675 443,73

                  Banca Națională a României

                  264 660 597,84

                  281 709 983,98

                  17 049 386,14

                  Sveriges riksbank

                  244 775 059,86

                  246 041 585,69

                  1 266 525,83

                  Bank of England

                  1 562 265 020,29

                  1 480 243 941,72

                  –82 021 078,57

                  Celkem (1)

                  10 825 007 069,61

                  10 825 007 069,61

                  0,00

         (1)  V důsledku zaokrouhlení se nemusí celkový součet přesně rovnat součtu všech uvedených číselných údajů.

      PŘÍLOHA II

         ZÁKLADNÍ KAPITÁL SPLACENÝ NÁRODNÍMI CENTRÁLNÍMI BANKAMI

                  (v EUR)

                  Podíl splacený k 31. prosinci 2013

                  Podíl splacený od 1. ledna 2004

                  Částka převodu

                     Národní centrální banka eurozóny

                  Nationale Bank van België/Banque Nationale de Belgique

                  261 705 370,91

                  268 222 025,17

                  6 516 654,26

                  Deutsche Bundesbank

                  2 030 803 801,28

                  1 948 208 997,34

                  –82 594 803,94

                  Eesti Pank

                  19 268 512,58

                  20 870 613,63

                  1 602 101,05

                  Banc Ceannais na hÉireann/Central Bank of Ireland

                  120 276 653,55

                  125 645 857,06

                  5 369 203,51

                  Bank of Greece

                  210 903 612,74

                  220 094 043,74

                  9 190 431,00

                  Banco de España

                  893 420 308,48

                  957 028 050,02

                  63 607 741,54

                  Banque de France

                  1 530 028 149,23

                  1 534 899 402,41

                  4 871 253,18

                  Banca d’Italia

                  1 348 471 130,66

                  1 332 644 970,33

                  –15 826 160,33

                  Central Bank of Cyprus

                  14 429 734,42

                  16 378 235,70

                  1 948 501,28

                  Latvijas Banka

                  1 113 081,35

                  30 537 344,94

                  29 424 263,59

                  Banque centrale du Luxembourg

                  18 824 687,29

                  21 974 764,35

                  3 150 077,06

                  Bank Ċentrali ta‘ Malta/Central Bank of Malta

                  6 873 879,49

                  7 014 604,58

                  140 725,09

                  De Nederlandsche Bank

                  429 352 255,40

                  433 379 158,03

                  4 026 902,63

                  Oesterreichische Nationalbank

                  209 680 386,94

                  212 505 713,78

                  2 825 326,84

                  Banco de Portugal

                  190 909 824,68

                  188 723 173,25

                  –2 186 651,43

                  Banka Slovenije

                  35 397 773,12

                  37 400 399,43

                  2 002 626,31

                  Národná banka Slovenska

                  74 486 873,65

                  83 623 179,61

                  9 136 305,96

                  Suomen Pankki

                  134 836 288,06

                  136 005 388,82

                  1 169 100,76

                     Národní centrální banka mimo eurozónu

                  Българска народна банка (Bulharská národní banka)

                  3 508 926,04

                  3 487 005,40

                  –21 920,64

                  Česká národní banka

                  5 901 929,17

                  6 525 449,57

                  623 520,40

                  Danmarks Nationalbank

                  5 989 205,79

                  6 037 512,38

                  48 306,59

                  Hrvatska narodna banka

                  2 413 300,01

                  2 444 963,16

                  31 663,15

                  Lietuvos bankas

                  1 661 503,27

                  1 677 334,85

                  15 831,58

                  Magyar Nemzeti Bank

                  5 577 584,89

                  5 601 129,28

                  23 544,39

                  Narodowy Bank Polski

                  19 720 862,57

                  20 796 191,71

                  1 075 329,14

                  Banca Națională a României

                  9 924 772,42

                  10 564 124,40

                  639 351,98

                  Sveriges riksbank

                  9 179 064,74

                  9 226 559,46

                  47 494,72

                  Bank of England

                  58 584 938,26

                  55 509 147,81

                  –3 075 790,45

                  Celkem (1)

                  7 653 244 410,99

                  7 697 025 340,21

                  43 780 929,22

         (1)  V důsledku zaokrouhlení se nemusí celkový součet přesně rovnat součtu všech uvedených číselných údajů.


               2.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 324/21

         P8_TA(2015)0087
   Žádost, aby byl Gabriele Albertini zbaven poslanecké imunity
   Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 25. března 2015 o žádosti o ochranu výsad a imunit, kterých požívá Gabriele Albertini (2014/2096(IMM))
   (2016/C 324/05)

      Evropský parlament,

               —

               s ohledem na žádost, kterou Gabriele Albertini předložil dne 28. července 2014, o níž bylo plénum informováno dne 16. září 2014 a která se týkala ochrany jeho výsad a imunit v souvislosti s trestním řízením probíhajícím u soudu v Brescie (Itálie) (ref. č. 7061/13 v generál. rejstříku),

               —

               s ohledem na žádost, kterou Gabriele Albertini předložil dne 30. července 2014, o níž bylo plénum informováno dne 16. září 2014 a která se týkala přezkoumání žádosti o ochranu jeho výsad a imunit v souvislosti s občanskoprávním sporem probíhajícím u soudu v Brescie (Itálie) (ref. č. 17851/12 v generál. rejstříku),

               —

               s ohledem na žádost, kterou Gabriele Albertini předložil dne 17. července 2013, o níž bylo plénum informováno dne 9. září 2013 a která se týkala přezkoumání žádosti o ochranu jeho výsad a imunit v souvislosti s výše uvedenými občanskoprávním sporem,

               —

               s ohledem na to, že Gabriele Albertini byl vyslechnut v souladu s čl. 9. odst. 5,

               —

               s ohledem na články 8 a 9 Protokolu č. 7 o výsadách a imunitách Evropské unie a na čl. 6 odst. 2 Aktu ze dne 20. září 1976 o volbě členů Evropského parlamentu ve všeobecných a přímých volbách,

               —

               s ohledem na rozsudky Soudního dvora Evropské unie ze dne 12. května 1964, 10. července 1986, 15. a 21. října 2008, 19. března 2010, 6. září 2011 a 17. ledna 2013 (1),

               —

               s ohledem na své rozhodnutí ze dne 21. května 2013 ohledně žádosti o ochranu výsad a imunit, kterých požívá Gabriele Albertini (2),

               —

               s ohledem na své rozhodnutí ze dne 24. února 2014 ohledně žádosti o přezkoumání žádosti o ochranu výsad a imunit, kterých požívá Gabriele Albertini (3),

               —

               s ohledem na čl. 5 odst. 2 a čl. 7 odst. 9 jednacího řádu,

               —

               s ohledem na zprávu Výboru pro právní záležitosti (A8-0058/2015),

               A.

               vzhledem k tomu, že poslanec Evropského parlamentu Gabriele Albertini požádal o ochranu své poslanecké imunity v souvislosti s trestním řízením probíhajícím před italským soudem; vzhledem k tomu, že rovněž žádal o přezkoumání své žádosti o ochranu výsad a imunit v souvislosti s občanskoprávním sporem, který řeší tentýž soud;

               B.

               vzhledem k tomu, že tato žádost o ochranu se týká pomluv, kterých se pan Albertini údajně dopustil v textu svého písemného dotazu, s nímž se dne 22. října 2012 obrátil na italskou ministryni spravedlnosti, aby zjistil, zda se Alfredo Robledo, státní zástupce, který zahájil vyšetřování skutečností týkajících se milánského magistrátu a pana Albertiniho coby starosty tohoto města v roce 2005, svým jednáním dopustil porušení profesní etiky, a zda by se tedy toto jeho jednání nemělo stát předmětem disciplinárního řízení;

               C.

               vzhledem k tomu, že žádost o přezkoumání souvisí s předvoláním pana Albertiniho před soud v Brescie, které nechal vypracovat pan Robledo v souvislosti s výroky údajně pomlouvačného charakteru, které Gabriele Albertini pronesl při jednom rozhovoru otištěném italským deníkem Il Sole 24 Ore dne 26. října 2011 a při dalším rozhovoru otištěném italským deníkem Corriere della Sera dne 19. února 2012;

               D.

               vzhledem k tomu, že pan Albertini použil velmi podobné, pokud ne zcela stejné, výrazy jak ve svém písemném dotazu, tak v poskytnutých rozhovorech, a vzhledem k tomu, že podstata obou řízení je tatáž, jak sám pan Albertini potvrdil písemně a při svém slyšení; vzhledem k tomu, že rozhodnutí o tom, zda ochránit poslaneckou imunitu pana Albertiniho, musí být tedy přijato s ohledem na obě řízení;

               E.

               vzhledem k tomu, že k předložení písemného dotazu i k poskytnutí rozhovorů došlo v době, kdy byl pan Albertini poslancem Evropského parlamentu;

               F.

               vzhledem k tomu, že podle článku 8 Protokolu o výsadách a imunitách Evropské unie členové Evropského parlamentu nesmějí být vyšetřováni, zadrženi nebo stíháni pro své názory či hlasování během výkonu své funkce;

               G.

               vzhledem k tomu, že v souladu s běžnou praxí Parlamentu není skutečnost, že příslušné právní kroky mají občanskoprávní nebo správní charakter nebo obsahují určité aspekty spadající pod občanské nebo správní právo, sama o sobě důvodem pro to, aby se imunita zakotvená v uvedeném článku neuplatnila;

               H.

               vzhledem k tomu, že Parlament ve svém rozhodnutí ze dne 21. května 2013 usoudil, že ze skutkového stavu případu, jak vyplývá z předvolání a z ústního vysvětlení podaného Gabrielem Albertinim Výboru pro právní záležitosti, je patrné, že učiněné výroky nemají přímou a zřejmou spojitost s výkonem funkce poslance Evropského parlamentu; vzhledem k tomu, že Parlament tudíž přijal rozhodnutí, že imunitu pana Albertiniho neochrání;

               I.

               vzhledem k tomu, že v dopise, který byl doručen dne 17. července 2013, pan Albertini požádal o přezkoumání rozhodnutí o zamítnutí ochrany jeho imunity, jež bylo vydáno dne 21. května 2013; vzhledem k tomu, že ve svém rozhodnutí ze dne 24. února 2014 Parlament souhlasil s doporučením Výboru pro právní záležitosti nepodniknout žádné kroky ve věci této žádosti, a to s ohledem na své dřívější rozhodnutí zamítnout žádost pana Albertiniho o ochranu imunity, které již bylo přijato dne 21. května 2013;

               J.

               vzhledem k tomu, že v dopise ze dne 30. července 2014 požádal pan Albertini podruhé o přezkoumání rozhodnutí ze dne 21. května 2013; vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 9 odst. 5 jednacího řádu předkládal pan Albertini při různých příležitostech v období od září 2014 do března 2015 další dokumentaci týkající se jeho případu;

               K.

               vzhledem k tomu, že podle názoru Soudního dvora může prohlášení učiněné poslancem EP mimo Evropský parlament představovat názor vyjádřený během výkonu jeho funkce ve smyslu článku 8 Protokolu, neboť není důležité místo, kde k prohlášení došlo, ale jeho samotný obsah a povaha (4); vzhledem k tomu, že spojitost mezi vyjádřeným názorem a parlamentní funkcí poslance musí ovšem být přímá a zjevná (5);

               L.

               vzhledem k tomu, že nové podpůrné dokumenty, které pan Albertini poskytl, neobjasňují spojitost mezi výroky, jež pronesl, a jeho funkcí poslance Evropského parlamentu; vzhledem k tomu, že popisují spíše skutečnosti, které v zásadě souvisejí s posledními fázemi příslušných soudních řízení, s událostmi, k nimž došlo po uvedených rozhovorech a uvedeném písemném dotazu, a se způsobem, jakým o nich informoval tisk; vzhledem k tomu, že tyto skutečnosti by měly dokázat, že použité výrazy neměly charakter pomluvy a že důvodem k podání podnětu k občanskému i k trestnímu řízení byla osobní a politická nevraživost vůči panu Albertini;

               M.

               vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 9 odst. 7 jednacího řádu se příslušný výbor za žádných okolností nesmí vyslovit o vině nebo o nevině poslance, ani o tom, zda názory nebo činy, které mu jsou přisuzovány, odůvodňují trestní stíhání, a to ani v případě, že se při posuzování žádosti příslušný výbor podrobně seznámil se skutkovým stavem daného případu; vzhledem k tomu, že v souladu s běžnou praxí Parlamentu se toto ustanovení uplatňuje i na občanskoprávní řízení;

               N.

               vzhledem k tomu, že princip fumus persecutionis, tj. dostatečně závažné a konkrétní podezření, že případ byl dán k soudu s úmyslem způsobit dotčenému poslanci politickou újmu, se uplatňuje pouze v případech ochrany imunity, na které se vztahuje článek 9 Protokolu, zejména u soudních řízení týkajících se jiných trestných činů, než trestných činů spáchaných v důsledku vyjádřených názorů či hlasování, neboť na tyto trestné činy se vztahuje výhradně článek 8 Protokolu (6); vzhledem k tomu, že pan Albertini je bývalý poslanec Evropského parlamentu, a článek 9 se tudíž na jeho případ již nevztahuje;

               O.

               vzhledem k tomu, že projednávaný případ je každopádně důsledkem názorů, které vyjádřil poslanec EP, a že určujícím kritériem pro požívání imunity ve smyslu článku 8 Protokolu je v této souvislosti prokázání přímé a zřejmé spojitosti mezi zmíněnými vyjádřenými názory a výkonem poslanecké funkce;

               P.

               vzhledem k tomu, že o této spojitosti nebyly v tomto případě poskytnuty žádné důkazy; vzhledem k tomu, že tedy i nadále platí předchozí závěry, které Parlament dvakrát potvrdil, tj. že uvedené výroky pana Albertiniho nebyly proneseny v rámci výkonu jeho funkce poslance Evropského parlamentu;

               1.

               potvrzuje svá rozhodnutí ze dne 21. května 2013 a 24. února 2014, v nichž došel k závěru, že výsady a imunity Gabriela Albertiniho neochrání a nepodnikne žádné další kroky ve věci jeho žádosti o přezkoumání, pokud jde o občanskoprávní spor vedený proti jeho osobě;

               2.

               ze stejného důvodu přijímá rozhodnutí neochránit výsady a imunity Gabriela Albertiniho, pokud jde o trestní řízení, které je proti němu vedeno;

               3.

               pověřuje svého předsedu, aby ihned předal toto rozhodnutí a zprávu příslušného výboru příslušnému orgánu Italské republiky a Gabrielovi Albertinimu.

      (1)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 12. května 1964, Wagner/Fohrmann a Krier, 101/63, ECLI:EU:C:1964:28; rozsudek Soudního dvora ze dne 10. července 1986, Wybot/Faure a další, 149/85, ECLI:EU:C:1986:310; rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2008, Mote/Parlament, T-345/05, ECLI:EU:T:2008:440; rozsudek Soudního dvoraze dne 21. října 2008, Marra/De Gregorio a Clemente, C-200/07 et C-201/07, ECLI:EU:C:2008:579; rozsudek Tribunálu ze dne 19. března 2010, Gollnisch/Parlament, T-42/06, ECLI:EU:T:2010:102; rozsudek Soudního dvora ze dne 6. září 2011, Patriciello, C-163/10, ECLI: EU:C:2011:543; rozsudek Tribunálu ze dne 17. ledna 2013, Gollnisch/Parlament, T-346/11 a T-347/11, ECLI:EU:T:2013:23.

      (2)  Přijaté texty, P7_TA(2013)0195.

      (3)  Zápis ze dne 24. února 2014, bod 7.

      (4)  Rozsudek ve věci Patriciello, viz výše, odstavec 30.

      (5)  Rozsudek ve věci Patriciello, viz výše, odstavec 35.

      (6)  Rozsudek ve věci Marra, viz výše, odstavec 45.


title: Rozhodnutí Rady (EU) 2016/414 ze dne 10. března 2016, kterým se Rakouská republika zmocňuje, aby v zájmu Evropské unie podepsala a ratifikovala Haagskou úmluvu ze dne 15. listopadu 1965 o doručování soudních a mimosoudních písemností v cizině ve věcech občanských a obchodních, a Malta se zmocňuje, aby k této úmluvě v zájmu Evropské unie přistoupila

text:
               22.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 75/1

         ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2016/414
   ze dne 10. března 2016,
   kterým se Rakouská republika zmocňuje, aby v zájmu Evropské unie podepsala a ratifikovala Haagskou úmluvu ze dne 15. listopadu 1965 o doručování soudních a mimosoudních písemností v cizině ve věcech občanských a obchodních, a Malta se zmocňuje, aby k této úmluvě v zájmu Evropské unie přistoupila
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 81 odst. 2 ve spojení s čl. 218 odst. 6 písm. a) této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   s ohledem na souhlas Evropského parlamentu (1),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Haagská úmluva ze dne 15. listopadu 1965 o doručování soudních a mimosoudních písemností v cizině ve věcech občanských a obchodních (dále jen „úmluva“) zjednodušuje způsoby doručování soudních a mimosoudních písemností mezi smluvními státy. To usnadňuje soudní spolupráci v přeshraničních občanských a obchodních sporech.

               (2)

               Stranami Haagské úmluvy o doručování je mnoho zemí, včetně členských států s výjimkou Rakouské republiky a Malty. Rakouská republika a Malta vyjádřily zájem stát se stranami úmluvy. Je v zájmu Unie, aby stranami úmluvy byly všechny členské státy. Kromě toho Unie v rámci své vnější politiky v oblasti občanského práva podporuje přistoupení třetích států k této úmluvě a její ratifikaci těmito státy.

               (3)

               Unie má ve vztahu k úmluvě vnější pravomoc potud, pokud se její ustanovení dotýkají pravidel stanovených v některých právních předpisech Unie nebo pokud přistoupení dalších členských států k úmluvě mění oblast působnosti některých ustanovení právních předpisů Unie, jako je čl. 28 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 (2).

               (4)

               Úmluva neumožňuje účast organizací pro regionální hospodářskou integraci, jako je Unie. Unie proto nemůže k této úmluvě přistoupit.

               (5)

               Rada by proto měla zmocnit Rakouskou republiku, aby v zájmu Unie úmluvu podepsala a ratifikovala, a Maltu, aby k ní přistoupila. Členské státy si ponechávají pravomoc v těch oblastech úmluvy, jež neovlivňují pravidla Unie ani nemění jejich působnost, v souladu s čl. 3 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie.

               (6)

               Spojené království a Irsko jsou vázány nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 (3), a proto se účastní přijímání a používání tohoto rozhodnutí.

               (7)

               V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Rada zmocňuje Rakouskou republiku, aby v zájmu Unie podepsala a ratifikovala Haagskou úmluvu ze dne 15. listopadu 1965 o doručování soudních a mimosoudních písemností v cizině ve věcech občanských a obchodních, a Maltu, aby k této úmluvě v zájmu Unie přistoupila.
   Znění úmluvy se připojuje k tomuto rozhodnutí.
   Článek 2
   1.   Rakouská republika podnikne nezbytné kroky, aby uložila svou ratifikační listinu k Haagské úmluvě o doručování v přiměřené lhůtě a nejpozději 31. prosince 2017.
   2.   Rakouská republika uvědomí Radu a Komisi o datu uložení své ratifikační listiny.
   Článek 3
   1.   Po nabytí účinku tohoto rozhodnutí oznámí Malta Ministerstvu zahraničních věcí Nizozemského království datum, ke ktrému se pro ni úmluva stane použitelnou.
   2.   Malta o datu uvedeném v odstavci 1 uvědomí rovněž Radu a Komisi.
   Článek 4
   Toto rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 5
   Toto rozhodnutí je určeno Maltě a Rakouské republice.

      V Bruselu dne 10. března 2016.

            Za Radu

            předseda

         K.H.D.M. DIJKHOFF

      (1)  Dosud nezveřejněný v Úředním věstníku.

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 351, 20.12.2012, s. 1).

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 ze dne 13. listopadu 2007 o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech (doručování písemností) a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1348/2000 (Úř. věst. L 324, 10.12.2007, s. 79).


title: Rozhodnutí Komise ze dne 18. září 1986 o zřízení Poradního výboru na ochranu životního prostředí ve zvlášť ohrožených oblastech (oblast Středozemního moře)

text:
Důležité právní upozornění

|

31986D0479

Úřední věstník L 282 , 03/10/1986 S. 0023 - 0024 Finské zvláštní vydání: Kapitola 15 Svazek 7 S. 0146  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 15 Svazek 7 S. 0146

		Rozhodnutí Komiseze dne 18. září 1986o zřízení Poradního výboru na ochranu životního prostředí ve zvlášť ohrožených oblastech (oblast Středozemního moře)(86/479/EHS)KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,vzhledem k tomu, že akční program Evropského společenství v oblasti životního prostředí (1982-1986), přijatý Radou dne 7. února 1983 [1], výslovně stanoví, že na životní prostředí je zapotřebí pohlížet jako na základ vymezující hranice pro další hospodářský a společenský rozvoj;vzhledem k tomu, že Komise dne 11. dubna 1984 přijala sdělení vymezující strategii a akční plán na ochranu životního prostředí ve Středomoří [2] a požadující vypracování souboru koordinovaných opatření, která by vytvořila podmínky vedoucí k harmonickému rozvoji socioekonomických činností v daném regionu;vzhledem k tomu, že Evropský parlament přijal usnesení k výše uvedenému sdělení, které schvaluje návrh na zřízení poradního výboru [3];vzhledem k tomu, že oblast Středozemního moře je regionem s osobitými fyzikálními, socioekonomickými a kulturními rysy, jehož problémy a potenciál vyžadují zvláštní pozornost v politikách Společenství;vzhledem k tomu, že se Komise musí o znečištění v oblastech, kde je životní prostředí zvlášť ohroženo, radit s odborníky z členských států;vzhledem k tomu, že je také nezbytné, aby Společenství mělo fórum, ve kterém by se mohli setkávat odborníci za účelem vzájemného sdílení informací a zkušeností z členských států, čímž by se usnadnila koordinace opatření přijímaných nebo plánovaných na vnitrostátní a mezinárodní úrovni a úrovni Společenství,ROZHODLA TAKTO:Článek 1Při Komisi se zřizuje Poradní výbor na ochranu životního prostředí ve zvlášť ohrožených oblastech (dále jen "výbor").Článek 2Výbor je nápomocen Komisi při provádění programu vymezeného ve sdělení o ochraně životního prostředí v oblasti Středozemního moře, zejména:1. shromažďuje informace o stávajících a předvídatelných problémech životního prostředí a o probíhajících a plánovaných opatřeních;2. zjišťuje a předkládá stanoviska ke studiím proveditelnosti, popisným analýzám a pilotním nebo demonstračním projektům, pro které je navrhován finanční příspěvek Komise z rozpočtových prostředků určených na přímá opatření Společenství v regionech se zvlášť ohroženým životním prostředím;3. se zaměřuje na studium a zkoumání otázek, jejichž řešení vyžaduje použití vhodnějších prostředků a jejichž výsledky lze očekávat pouze v delším časovém výhledu;4. rozvíjí, s využitím výše uvedených prostředků, střednědobé a dlouhodobé strategii a akční plán na ochranu životního prostředí v oblasti Středozemního moře.Článek 3Výbor se skládá z nejvýše 16 vysoce kvalifikovaných specialistů, kteří jsou odborníky v oblastech uvedených v článku 2.Článek 4Odborníky jmenuje Komise na návrh členských států.Článek 5Pro každého člena výboru je za podmínek shodných s podmínkami uvedenými v článku 4 jmenován náhradník. Aniž je dotčen článek 9, účastní se náhradník jednání výboru a jeho činností, pouze pokud se jich nemůže účastnit člen, kterého nahrazuje.Článek 6Funkční období členů výboru je dvouleté. Po uplynutí dvouletého období zůstávají členové výboru ve funkci, dokud nejsou nahrazeni nebo jmenováni na další funkční období. Funkční období člena nebo náhradníka skončí před uplynutím dvouletého období jeho smrtí, odstoupením nebo pokud vláda, která jej navrhla, požádá o jeho nahrazení. Jeho nástupce je jmenován na zbývající část funkčního období postupem podle článku 4.Za výkon funkce nepřísluší odměna.Článek 7Seznam členů a náhradníků Komise zveřejňuje v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 8Výboru předsedá zástupce Komise.Článek 9Výbor může přizvat kteroukoli osobu, která má zvláštní kvalifikaci v záležitosti, která je na pořadu jednání, aby se účastnila práce výboru jako odborník.Odborník se účastní jednání pouze v otázkách, ke kterým byl přizván.Článek 10V případě potřeby může Komise přizvat k účasti na schůzi individuálně jednoho nebo více členů, kteří jsou v dotčené oblasti zvláště vysoce kvalifikovaní.Článek 11Práce výboru se účastní zástupci dotčených útvarů Komise.Sekretariát výboru zajišťují útvary Komise.Článek 12Výbor přijme podle potřeby svůj jednací řád.Článek 13V souladu s článkem 214 Smlouvy nesmějí členové výboru sdělovat informace, které získají při práci ve výboru, pokud je Komise upozorní, že požadované stanovisko nebo projednávané otázka jsou důvěrné povahy. V těchto případech se jednání účastní pouze členové výboru a zástupci Komise.Článek 14Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem 18. září 1986.V Bruselu dne 18. září 1986.Za KomisiStanley Clinton Davisčlen Komise[1] Úř. věst. C 46, 17.2.1983, s. 1.[2] Úř. věst. C 133, 21.5.1984, s. 12.[3] Úř. věst. C 141, 10.6.1985, s. 493.--------------------------------------------------


title: Rozhodnutí Rady ze dne 8. říjen 2015, kterým se přijímá postoj Rady k návrhu opravného rozpočtu č. 7 Evropské unie na rozpočtový rok 2015

text:
               13.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/2

         ROZHODNUTÍ RADY
   ze dne 8. října 2015,
   kterým se přijímá postoj Rady k návrhu opravného rozpočtu č. 7 Evropské unie na rozpočtový rok 2015
   (2015/C 338/02)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 314 této smlouvy, ve spojení se Smlouvou o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména s článkem 106a této smlouvy,
   s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie a kterým se zrušuje nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (1), a zejména na článek 41 tohoto nařízení,
   vzhledem k těmto důvodům:

         ROZHODLA TAKTO:
   Jediný článek
   Postoj Rady k návrhu opravného rozpočtu č. 7 Evropské unie na rozpočtový rok 2015 byl přijat dne 8. října 2015.
   Úplné znění je k dispozici k nahlédnutí nebo ke stažení na internetových stránkách Rady: http://www.consilium.europa.eu/.

      V Lucemburku dne 8. října 2015.

            Za Radu

            předseda

         J. ASSELBORN

      (1)  Úř. věst. L 298, 26.10.2012, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 69, 13.3.2015, s. 1.


title: Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 5. května 2010 o udělení absolutoria za plnění souhrnného rozpočtu Evropské unie na rozpočtový rok 2008, Oddíl V – Účetní dvůr

text:
               25.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 252/89

         ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
   ze dne 5. května 2010
   o udělení absolutoria za plnění souhrnného rozpočtu Evropské unie na rozpočtový rok 2008, Oddíl V – Účetní dvůr
   (2010/501/EU)
   EVROPSKÝ PARLAMENT,
   s ohledem na souhrnný rozpočet Evropské unie na rozpočtový rok 2008 (1),
   s ohledem na konečnou účetní závěrku Evropských společenství za rozpočtový rok 2008 – oddíl I (C7-0176/2009) (2),
   s ohledem na výroční zprávu Účetního dvora orgánu příslušnému k udělení absolutoria o interních auditech provedených v roce 2008,
   s ohledem na výroční zprávu Účetního dvora o plnění rozpočtu za rozpočtový rok 2008, spolu s odpověďmi orgánů (3),
   s ohledem na prohlášení o věrohodnosti účetnictví a o legalitě a správnosti podkladových operací, které předložil Účetní dvůr podle článku 248 Smlouvy o ES (4),
   s ohledem na čl. 272 odst. 10 a články 274, 275 a 276 Smlouvy o ES a čl. 314 odst. 10 a články 317, 318 a 319 Smlouvy o fungování Evropské unie,
   s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (5), a zejména na články 50, 86, 145, 146 a 147 tohoto nařízení,
   s ohledem na článek 77 a přílohu VI jednacího řádu,
   s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu (A7-0097/2010),

               1.

               uděluje absolutorium generálnímu tajemníkovi Účetního dvora za plnění rozpočtu na rozpočtový rok 2008;

               2.

               předkládá své připomínky v dále uvedeném usnesení;

               3.

               pověřuje svého předsedu, aby předal toto rozhodnutí a usnesení, které je jeho nedílnou součástí, Radě, Komisi, Soudnímu dvoru Evropské unie, Účetnímu dvoru, evropskému veřejnému ochránci práv a evropskému inspektorovi ochrany údajů a aby zajistil jeho zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie (řada L).

            Předseda

         Jerzy BUZEK

            Generální tajemník

         Klaus WELLE

      (1)  Úř. věst. L 71, 14.3.2008.

      (2)  Úř. věst. C 273, 13.11.2009, s. 1.

      (3)  Úř. věst. C 269, 10.11.2009, s. 1.

      (4)  Úř. věst. C 273, 13.11.2009, s. 122.

      (5)  Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1.
    ---documentbreak---

               25.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 252/90

         USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
   ze dne 5. května 2010
   obsahujícího připomínky, které jsou nedílnou součástí jeho rozhodnutí o udělení absolutoria za plnění souhrnného rozpočtu Evropské unie na rozpočtový rok 2008, oddíl V – Účetní dvůr
   EVROPSKÝ PARLAMENT,
   s ohledem na souhrnný rozpočet Evropské unie na rozpočtový rok 2008 (1),
   s ohledem na konečnou účetní závěrku Evropských společenství za rozpočtový rok 2008 – oddíl I (C7-0176/2009) (2),
   s ohledem na výroční zprávu Účetního dvora orgánu příslušnému k udělení absolutoria o provedených interních auditech v roce 2008,
   s ohledem na výroční zprávu Účetního dvora o plnění rozpočtu za rozpočtový rok 2008, spolu s odpověďmi orgánů (3),
   s ohledem na prohlášení o věrohodnosti účetnictví a o legalitě a řádnosti podkladových operací, které předložil Účetní dvůr podle článku 248 Smlouvy o ES (4),
   s ohledem na čl. 272 odst. 10 a články 274, 275 a 276 Smlouvy o ES a čl. 314 odst. 10 a články 317, 318 a 319 Smlouvy o fungování Evropské unie,
   s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (5), a zejména na články 50, 86, 145, 146 a 147,
   s ohledem na článek 77 a přílohu VI jednacího řádu,
   s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu (A7-0097/2010),

               1.

               bere na vědomí, že v roce 2008 měl Účetní dvůr k dispozici prostředky na závazky v celkové výši 133 milionů EUR (122 milionů EUR v roce 2007, 114 milionů EUR v roce 2006), přičemž míra jejich využití činila 90,66 %, což je méně než průměrná míra využití ostatních institucí (95,67 %);

               2.

               připomíná, že v roce 2008 byly účty Účetního dvora prověřovány externí firmou PricewaterhouseCoopers (stejně jako v roce 2007; v předchozích letech se jednalo o firmu KPMG), která dospěla k těmto závěrům:

                           a)

                           pokud jde o správnost účetní závěrky za rozpočtový rok 2008, dle jejich názoru: „účetní závěrka podává věrný a poctivý obraz finanční situace Evropského účetního dvora k 31. prosinci 2008 a jeho finanční výkonnosti a peněžních toků za rozpočtový rok 2008 v souladu s finančním nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, nařízením Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k uvedenému nařízení Rady a účetními předpisy Evropského účetního dvora“, a

                           b)

                           pokud jde o využívání finančních zdrojů přidělených Účetnímu dvoru a přiměřenost kontrolních postupů používaných v rozpočtovém roce 2008: „nezjistili … žádnou skutečnost, která by … ve všech významných ohledech a podle výše popsaných kritérií vedla k přesvědčení že: a) zdroje přidělené Účetnímu dvoru nebyly použity k zamýšleným účelům; b) zavedené kontrolní postupy neposkytují potřebné záruky, které zajišťují soulad finančních operací s platnými pravidly a předpisy“;

               3.

               znovu navrhuje, aby byla zvážena možnost navrhnout racionálnější strukturu Účetního dvora, a žádá Účetní dvůr, aby zvážil alternativní modely, jejichž cílem by bylo snížení celkového počtu členů Účetního dvora, a to stanovením určitého omezeného počtu členů a zavedením kupř. rotačního systému založeného na principu rovnosti jednotlivých členů;

               4.

               bere na vědomí snahu Účetního dvora zlepšit postup zveřejňování a představování svých výročních zpráv; doufá, že je možné do budoucna vytvořit dohodnutý postup pro tuto rozhodující fázi procesu udělování absolutoria, a to s patřičným zřetelem k naprosté nezávislosti Účetního dvora a výsadním pravomocem příslušného výboru;

               5.

               konstatuje, že stávající postup zveřejňování a představování zvláštních zpráv Účetního dvora, jenž sice Účetnímu dvoru zajišťuje lepší identitu a viditelnost, vyvolává určité obavy: přestože Parlament plně uznává právo Účetního dvora předkládat v kteroukoli dobu připomínky v podobě zvláštní zprávy, domnívá se, že stávající postup, který začíná veřejným představením zvláštní zprávy a tiskovou konferencí Účetního dvora dlouho předtím, než je se zprávou seznámen Výbor pro rozpočtovou kontrolu, nesplňuje zcela úlohu Účetního dvora jakožto orgánu, jehož náplní je poskytovat zprávy za účelem podpory Parlamentu a Rady při uplatňování jejich kontrolních pravomocí s ohledem na provádění rozpočtu;

               6.

               vítá skutečnost, že zpráva o „srovnávacím hodnocení“ (předložená v prosinci 2008), kterou vypracoval mezinárodní tým nezávislých hodnotitelů, dospěla k obecnému závěru a konstatovala, že většina doporučení byla s předstihem přijata v rámci akčního plánu, jenž byl vypracován před provedením hodnocení; vítá záměr Účetního dvora přijmout další opatření v rámci strategie v oblasti auditu na období 2009–2012 a jeho snahu o uplatnění doporučení v průběhu tohoto období;

               7.

               konstatuje, že přestože Účetní dvůr přijal v roce 2008 do pracovního procesu 97 zaměstnanců (48 úředníků, 18 dočasných a 31 smluvních zaměstnanců), byl celkový počet neobsazených míst na konci roku 2008 (69) vyšší, než na konci roku 2007 (56); bere na vědomí, že Účetní dvůr získal 22 dalších pracovních míst (celkem 853), a nedostatek vhodných kandidátů, který neumožnil Účetnímu dvoru přijmout tolik nových zaměstnanců, kolik původně plánoval; žádá Účetní dvůr, aby jej informoval o tom, jak se mu daří zkracovat prodlevy při náboru nových zaměstnanců;

               8.

               vítá zřízení smíšeného výboru pro rovné příležitosti, pokrok, jehož bylo dosaženo v oblasti informačních technologií a telekomunikací, a účinně vedenou správu kancelářských prostor;

               9.

               bere na vědomí, že zpráva interního auditora Účetního dvora za rok 2008 byla z velké části pozitivní, a v této souvislosti vítá skutečnost, že většina doporučení vydaných interním auditorem byla přijata a začleněna do plánů na nápravná opatření; vítá ustanovení rámce pro sledování účinnosti vnitřních kontrol a přijetí klíčových výkonnostních ukazatelů;

               10.

               vítá nový integrovaný systém řízení a finanční kontroly (SAP), který funguje od 1. ledna 2008, který přinesl rozpočtové úspory a zvýšení účinnosti všem třem zapojeným orgánům (Radě, Účetnímu dvoru a Soudnímu dvoru), lituje ovšem, že Účetní dvůr nezavedl tento systém dříve;

               11.

               vítá úspěšnou interinstitucionální spolupráci se Soudním dvorem Evropské unie, která probíhá v oblasti vzdělávání;

               12.

               připomíná, že pokud jde o prohlášení o finančních zájmech členů v souladu s kodexem chování zaměstnanců EÚD, členové Účetního dvora předkládají prohlášení o svých finančních zájmech předsedovi Účetního dvora, který je uschová jako důvěrné, a tato prohlášení nejsou zveřejňována; znovu potvrzuje, že v zájmu transparentnosti by měla být prohlášení o finančních zájmech členů všech orgánů a institucí EU přístupná ve veřejném rejstříku na internetu, a vyzývá Účetní dvůr, aby přijal v tomto ohledu nezbytná opatření;

               13.

               chválí Účetní dvůr za kvalitní zpracování jeho výroční zprávy o činnosti a vítá začlenění kapitoly, která se podrobně zabývá opatřeními navazujícími na dřívější rozhodnutí Parlamentu o udělení absolutoria.

      (1)  Úř. věst. L 71, 14.3.2008.

      (2)  Úř. věst. C 273, 13.11.2009, s. 1.

      (3)  Úř. věst. C 269, 10.11.2009, s. 1.

      (4)  Úř. věst. C 273, 13.11.2009, s. 122.

      (5)  Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1.