title: 2009/62/ES: Rozhodnutí Rady ze dne 26. ledna 2009 , kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje rozhodnutí 2008/583/ES

text:
               27.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 23/25

      ROZHODNUTÍ RADY

   ze dne 26. ledna 2009,
   kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje rozhodnutí 2008/583/ES
   (2009/62/ES)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2580/2001 ze dne 27. prosince 2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu (1), a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedeného nařízení,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 15. července 2008 přijala Rada rozhodnutí 2008/583/ES (2), kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a které stanoví aktualizovaný seznam osob a subjektů, na něž se uvedené nařízení vztahuje.

               (2)

               Všem osobám, skupinám a subjektům, u nichž to bylo prakticky možné, poskytla Rada odůvodnění jejich zařazení na seznam uvedený v rozhodnutí 2008/583/ES. Jedné osobě bylo pozměněné odůvodnění poskytnuto v říjnu roku 2008.

               (3)

               Oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie
                   (3) informovala Rada osoby, skupiny a subjekty uvedené na seznamu v rozhodnutí 2008/583/ES, že se rozhodla je na seznamu ponechat. Rada rovněž dotyčné osoby, skupiny a subjekty informovala o možnosti požádat Radu o odůvodnění svého zařazení na seznam v případě, že jim toto odůvodnění ještě nebylo sděleno.

               (4)

               Rada provedla v souladu s čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 celkový přezkum seznamu osob, skupin a subjektů, na něž se uvedené nařízení vztahuje. Vzala přitom v úvahu připomínky, jež Radě dotčené osoby, skupiny a subjekty předložily.

               (5)

               Na základě rozsudku Soudu prvního stupně ze dne 4. prosince 2008 ve věci T-284/08 nebyla na seznam osob, skupin a subjektů, na něž se vztahuje nařízení (ES) č. 2580/2001, zařazena jedna ze skupin.

               (6)

               Rada dospěla k závěru, že ostatní osoby, skupiny a subjekty uvedené v příloze společného postoje Rady 2008/586/SZBP ze dne 15. července 2008, kterým se aktualizuje společný postoj 2001/931/SZBP o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu (4), byly zapojeny do teroristických činů ve smyslu čl. 1 odst. 2 a 3 společného postoje 2001/931/SZBP (5), že příslušné orgány ve vztahu k nim přijaly rozhodnutí ve smyslu čl. 1 odst. 4 společného postoje 2001/931/SZBP a že by i nadále měly být předmětem zvláštních omezujících opatření stanovených v nařízení (ES) č. 2580/2001.

               (7)

               Seznam osob, skupin a subjektů, na něž se vztahuje nařízení (ES) č. 2580/2001, by měl být odpovídajícím způsobem aktualizován,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   Seznam uvedený v čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 je obsažen v příloze tohoto rozhodnutí.
   Článek 2
   Rozhodnutí 2008/583/ES se zrušuje.
   Článek 3
   Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 26. ledna 2009.

            Za Radu

            předseda

         A. VONDRA

      (1)  Úř. věst. L 344, 28.12.2001, s. 70.

      (2)  Úř. věst. L 188, 16.7.2008, s. 21.

      (3)  Úř. věst. C 179, 16.7.2008, s. 1.

      (4)  Úř. věst. L 188, 16.7.2008, s. 71.

      (5)  Úř. věst. L 344, 28.12.2001, s. 93.

      PŘÍLOHA
      Seznam osob, skupin a subjektů podle článku 1
      1.   OSOBY

                  1.

                  ABOU, Rabah Naami (také znám jako Naami Hamza; Mihoubi Faycal; Fellah Ahmed; Dafri Rèmi Lahdi), narozen dne 1. 2. 1966 v Alžíru (Alžírsko) – člen „al-Takfir“ a „al-Hidžra“

                  2.

                  ABOUD, Maisi (také znám jako „švýcarský Abderrahmán“), narozen dne 17. 10. 1964 v Alžíru (Alžírsko) – člen „al-Takfir“ a „al-Hidžra“

                  3.

                  AL-MUGHASSIL, Ahmad Ibrahim (také znám jako ABU OMRAN; AL-MUGHASSIL, Ahmed Ibrahim), narozen dne 26. 6. 1967 v Qatif-Bab al Shamal v Saúdské Arábii; státní příslušník Saudské Arábie

                  4.

                  AL-NASSER, Abdelkarim Hussein Mohamed, narozen v Al Ihsa v Saúdské Arábii; státní příslušník Saudské Arábie

                  5.

                  AL YACOUB, Ibrahim Salih Mohammed, narozen dne 16. 10. 1966 v Tarutu v Saúdské Arábii; státní příslušník Saudské Arábie

                  6.

                  ARIOUA, Azzedine, narozen dne 20. 11. 1960 v Constantine (Alžírsko) – člen „al-Takfir“ a „al-Hidžra“

                  7.

                  ARIOUA, Kamel (také znám jako Lamine Kamel), narozen dne 18. 8. 1969 v Constantine (Alžírsko) – člen „al-Takfir“ a „al-Hidžra“

                  8.

                  ASLI, Mohamed (také znám jako Dahmane Mohamed), narozen dne 13. 5. 1975 v Ain Taya (Alžírsko) – člen „al-Takfir“ a „al-Hidžra“

                  9.

                  ASLI, Rabah, narozen dne 13. 5. 1975 v Ain Taya (Alžírsko) – člen „al-Takfir“ a „al-Hidžra“

                  10.

                  ATWA, Ali (také znám jako BOUSLIM, Ammar Mansour; SALIM, Hassan Rostom), Libanon, narozen v roce 1960 v Libanonu; státní příslušník Libanonu

                  11.

                  BOUYERI, Mohammed (také znám jako Abu ZUBAIR; SOBIAR; Abu ZOUBAIR), narozen dne 8. 3. 1978 v Amsterdamu (Nizozemsko) – člen skupiny „Hofstadgroep“

                  12.

                  DARIB, Noureddine (také znám jako Carreto; Zitoun Mourad), narozen dne 1. 2. 1972 v Alžírsku – člen „al-Takfir“ a „al-Hidžra“

                  13.

                  DJABALI, Abderrahmane (také znám jako Touil), narozen dne 1. 6. 1970 v Alžírsku – člen „al-Takfir“ a „al-Hidžra“

                  14.

                  EL FATMI, Nouredine (také znám jako Nouriddin EL FATMI; Nouriddine EL FATMI; Noureddine EL FATMI; Abu AL KA'E KA'E; Abu QAE QAE; FOUAD; FZAD; Nabil EL FATMI; Ben MOHAMMED; Ben Mohand BEN LARBI; Ben Driss Muhand IBN LARBI; Abu TAHAR; EGGIE), narozen dne 15. 8. 1982 v Midaru (Maroko), (marocký) pas č. N829139 -člen skupiny „Hofstadgroep“

                  15.

                  EL-HOORIE, Ali Saed Bin Ali (také znám jako AL-HOURI, Ali Saed Bin Ali; EL-HOURI, Ali Saed Bin Ali), narozen dne 10. 7. 1965 nebo 11. 7.1965 v El Dibabiye v Saúdské Arábii; státní příslušník Saudské Arábie

                  16.

                  FAHAS, Sofiane Yacine, narozen dne 10. 9. 1971 v Alžíru (Alžírsko) – člen „al-Takfir“ a „al-Hidžra“

                  17.

                  IZZ-AL-DIN, Hasan (také znám jako GARBAYA, AHMED; SA-ID; SALWWAN, Samir), Libanon, narozen v roce 1963 v Libanonu, státní příslušník Libanonu

                  18.

                  LASSASSI, Saber (také znám jako Mimiche), narozen dne 30. 11. 1970 v Constantine (Alžírsko) – člen „al-Takfir“ a „al-Hidžra“

                  19.

                  MOHAMMED, Khalid Shaikh (také znám jako ALI, Salem; BIN KHALID, Fahd bin Adballah; HENIN, Ashraf Refaat Nabith; WADOOD, Khalid Adbul), narozen dne 14. 4. 1965 nebo 1. 3.1964 v Pákistánu; cestovní pas č. 488555

                  20.

                  MOKTARI, Fateh (také znám jako Ferdi Omar), narozen dne 26. 12. 1974 v Hussein Dey (Alžírsko) – člen „al-Takfir“ a „al-Hidžra“

                  21.

                  NOUARA, Farid, narozen dne 25. 11. 1973 v Alžíru (Alžírsko) – člen „al-Takfir“ a „al-Hidžra“

                  22.

                  RESSOUS, Hoari (také znám jako Hallasa Farid), narozen dne 11. 9. 1968 v Alžíru (Alžírsko) – člen „al-Takfir“ a „al-Hidžra“

                  23.

                  SEDKAOUI, Noureddine (také znám jako Nounou), narozen dne 23. 6. 1963 v Alžíru (Alžírsko) – člen „al-Takfir“ a „al-Hidžra“

                  24.

                  SELMANI, Abdelghani (také znám jako Gano), narozen dne 14. 6. 1974 v Alžíru (Alžírsko) – člen „al-Takfir“ a „al-Hidžra“

                  25.

                  SENOUCI, Sofiane, narozen dne 15. 4. 1971 v Hussein Dey (Alžírsko) – člen „al-Takfir“ a „al-Hidžra“

                  26.

                  SISON, José Maria (také znám jako Armando Liwanag; Joma), narozen dne 8. 2. 1939 v Cabugau (Filipíny) – vůdce „Komunistické strany Filipín“ včetně „NPA“

                  27.

                  TINGUALI, Mohammed (také znám jako Mouh di Kouba), narozen dne 21. 4. 1964 v Blidě (Alžírsko) – člen „al-Takfir“ a „al-Hidžra“

                  28.

                  WALTERS, Jason Theodore James (také znám jako Abdullah; David), narozen dne 6. 3. 1985 v Amersfoortu (Nizozemsko), (nizozemský) pas č. NE8146378 – člen skupiny „Hofstadgroep“

            2.   SKUPINY A SUBJEKTY

                  1.

                  „Abú Nidal Organisation“ – „ANO“ (také známa jako „Revoluční rada Fatáhu“, „Arabské revoluční brigády“, „Černé září“ a „Revoluční organizace socialistických muslimů“)

                  2.

                  „Brigáda mučedníků al-Aksá“

                  3.

                  „Al-Aksá e.V.“

                  4.

                  „Al-Takfir“ a „al-Hidžra“

                  5.

                  „Óm Šinrikjó/Aum Shinrikyo“ (také známa jako „AUM“, „Aum nejvyšší pravda“, „Aleph“)

                  6.

                  „Babbar Khalsa“

                  7.

                  „Komunistická strana Filipín“ včetně „New Peoples Army“ – „NPA“ („Nové lidové armády“), Filipíny, spojené se SISONEM José Mariou (také znám jako Armando Liwanag; Joma, vůdce „Komunistické strany Filipín“ včetně „NPA“)

                  8.

                  „Gama'a al-Islamiyya“ (také známa jako „Al-Gama'a al-Islamiyya“) („Islámská skupina“ – „IG“)

                  9.

                  „İslami Büyük Doğu Akıncılar Cephesi“ -„IBDA-C“ („Fronta islámských bojovníků Velkého východu“)

                  10.

                  „Hamás“ (včetně „Hamás-Izz al-Din al-Qassem“)

                  11.

                  „Hizb al-Mudžáhidín“ – „HM“

                  12.

                  „Hofstadgroep“

                  13.

                  „Nadace Svaté země pro obnovu a rozvoj“

                  14.

                  „International Sikh Youth Federation“ – „ISYF“ („Mezinárodní federace sikhské mládeže“)

                  15.

                  „Kahane Chai“ (také známa jako „Kach“)

                  16.

                  „Khalisan Zindabad Force“ – „KZF“

                  17.

                  „Kurdská strana pracujících“ – „PKK“ (také známa jako „KADEK“; „KONGRA-GEL“)

                  18.

                  „Tygři osvobození tamilského Ílamu“ – „LTTE“

                  19.

                  „Ejército de Liberación Nacional“ („Národně osvobozenecká armáda“)

                  20.

                  „Palestine Liberation Front“ – „PLF“ („Palestinská fronta osvobození“)

                  21.

                  „Palestinský islámský džihád“ – „PIJ“

                  22.

                  „Popular Front for the Liberation of Palestine“ – „PFLP“ („Lidová fronta za osvobození Palestiny“)

                  23.

                  „Popular Front for the Liberation of Palestine – General Command“ („Vrchní velitelství Lidové fronty za osvobození Palestiny“) (také známo jako „PFLP-General Command“ – „PFLP-GC“)

                  24.

                  „Fuerzas armadas revolucionarias de Columbia“ – „FARC“ („Revoluční ozbrojené síly Kolumbie“)

                  25.

                  „Devrimci Halk Kurtuluș Partisi-Cephesi“ – „DHKP/C“ („Revoluční lidově osvobozenecká armáda/fronta/strana“) (také známa jako „Devrimci Sol“ („Revoluční levice“), „Dev Sol“)

                  26.

                  „Sendero Luminoso“ – „SL“ („Světlá stezka“)

                  27.

                  „Stichting Al Aqsa“ („Nadace al-Aksá“) (také známa jako „Stichting Al-Aqsa Nederland“; „Al Aqsa Nederland“)

                  28.

                  „Teyrbazen Azadiya Kurdistan“– „TAK“ (také známa jako „Kurdistan Freedom Falcons“ („Sokoli za osvobození Kurdistánu“) nebo jako „Kurdistan Freedom Hawks“ („Jestřábi za osvobození Kurdistánu“)

                  29.

                  „Autodefensas Unidas de Colombia“ – „AUC“ („Spojené síly/skupiny pro sebeobranu Kolumbie“)


title: Rozhodnutí Rady ze dne 17. prosince 2001 o podpisu, jménem Společenství, a prozatímním provádění Dohody ve formě memoranda o porozumění mezi Evropským společenstvím a Pákistánskou islámskou republikou o přechodných opatřeních v oblasti přístupu na trh s textilními a oděvními výrobky

text:
Důležité právní upozornění

|

32001D0935

Úřední věstník L 345 , 29/12/2001 S. 0080 - 0080

		Rozhodnutí Radyze dne 17. prosince 2001o podpisu, jménem Společenství, a prozatímním provádění Dohody ve formě memoranda o porozumění mezi Evropským společenstvím a Pákistánskou islámskou republikou o přechodných opatřeních v oblasti přístupu na trh s textilními a oděvními výrobky(2001/935/ES)RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním a druhým pododstavcem této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,vzhledem k těmto důvodům:(1) Komise sjednala jménem Společenství s Pákistánem dvoustrannou dohodu ve formě memoranda o porozumění týkající se obchodu s textilními výrobky.(2) Dohoda ve formě memoranda o porozumění byla parafována dne 15. října 2001.(3) Dohoda ve formě memoranda o porozumění by měla být podepsána jménem Společenství;(4) Aby bylo oběma stranám umožněno požívat výhod dohody bezprostředně po příslušných oznámeních Světové obchodní organizaci, je vhodné provádět tuto dohodu prozatímně ode dne 1. prosince 2001 až do ukončení všech příslušných postupů pro její oficiální uzavření, s výhradou vzájemnosti,PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:Článek 1Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat Dohodu ve formě memoranda o porozumění mezi Společenstvím a Pákistánskou islámskou republikou o přechodných opatřeních v oblasti přístupu na trh s textilními a oděvními výrobky, s výhradou jejího uzavření.Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.Článek 2S výhradou vzájemnosti se dohoda ve formě memoranda o porozumění provádí prozatímně ode 1. prosince 2001 až do ukončení všech příslušných postupů pro její oficiální uzavření.Článek 3V případě, že Pákistán nedodrží závazky uvedené v bodech 2 a 4 memoranda o porozumění, Komise v souladu s postupem uvedeným v článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 3030/93 ze dne 12. října 1993 o společných pravidlech dovozu některých textilních výrobků pocházejících ze třetích zemí [1] znovu uplatní dříve platné kvóty.V Bruselu dne 17. prosince 2001.Za RadupředsedkyněA. Neyts-Uyttebroeck[1] Úř. věst. L 275, 8.11.1993, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1809/2001 (Úř. věst. L 252, 20.9.2001, s. 1).--------------------------------------------------


title: 2011/56/EU: Rozhodnutí Rady ze dne 26. července 2010 o podpisu dohody mezi Evropskou unií a Chorvatskou republikou o účasti Chorvatské republiky na činnosti Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost jménem Evropské unie

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 26/1

         ROZHODNUTÍ RADY
   ze dne 26. července 2010
   o podpisu dohody mezi Evropskou unií a Chorvatskou republikou o účasti Chorvatské republiky na činnosti Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost jménem Evropské unie
   (2011/56/EU)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 168 odst. 5 ve spojení s čl. 218 odst. 5 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Článek 11 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1920/2006 ze dne 12. prosince 2006 o Evropském monitorovacím centru pro drogy a drogovou závislost (1) stanoví, že Evropské monitorovací centrum pro drogy a drogovou závislost je otevřeno k účasti všem třetím zemím, které sdílejí zájmy Unie a jejích členských států na uskutečňování cílů a práce centra.

               (2)

               Rada dne 11. července 2006 zmocnila Komisi, aby zahájila jednání s Chorvatskou republikou o Dohodě mezi Evropskou unií a Chorvatskou republikou o účasti Chorvatské republiky na činnosti Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost (dále jen „dohoda“). Jednání byla úspěšně ukončena parafováním dohody.

               (3)

               Dohoda by měla být podepsána jménem Unie s výhradou uzavření,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Podpis Dohody mezi Chorvatskou republikou a Evropskou unií o účasti Chorvatské republiky na činnosti Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost (dále jen „dohoda“) se schvaluje jménem Unie s výhradou jejího uzavření.
   Článek 2
   Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Unie s výhradou jejího uzavření (2).
   Článek 3
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 26. července 2010.

            Za Radu

            předseda

         S. VANACKERE

      (1)  Úř. věst. L 376, 27.12.2006, s. 1.

      (2)  Znění dohody bude vyhlášeno společně s rozhodnutím o jejím uzavření.


title: Rozhodnutí Rady ze dne 22. prosince 2003 o jmenování zvláštního koordinátora Paktu o stabilitě pro jihovýchodní Evropu

text:
Důležité právní upozornění

|

32003D0910

Úřední věstník L 342 , 30/12/2003 S. 0051 - 0052

		Rozhodnutí Radyze dne 22. prosince 2003o jmenování zvláštního koordinátora Paktu o stabilitě pro jihovýchodní Evropu(2003/910/ES)RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1080/2000 ze dne 22. května 2002 o podpoře prozatímní mise Organizace spojených národů v Kosovu (UNMIK) a úřadu vysokého zástupce v Bosně a Hercegovině (OHR) a Paktu o stabilitě pro jihovýchodní Evropu [1], a zejména na článek 1a uvedeného nařízení,s ohledem na návrh Komise,vzhledem k těmto důvodům:(1) Dne 10. června 1999 se ministři zahraničních věcí členských států Evropské unie a Komise Evropských společenství spolu s ostatními účastníky Paktu o stabilitě pro jihovýchodní Evropu dohodli na vytvoření Paktu o stabilitě pro jihovýchodní Evropu (dále jen "pakt o stabilitě").(2) Použitelnost společné akce Rady 2002/964/SZBP ze dne 10. prosince 2002, kterou se mění a prodlužuje zmocnění zvláštního zástupce Evropské unie vykonávat funkci zvláštního koordinátora Paktu o stabilitě pro jihovýchodní Evropu [2], končí dne 31. prosince 2003.(3) Článek 1a nařízení (ES) č. 1080/2000 stanoví postup pro jmenování zvláštního koordinátora paktu o stabilitě od 1. ledna 2004.(4) Při jmenování je zvláštnímu koordinátorovi třeba udělit také mandát. Mandát zvláštního zástupce stanovený ve společné akci 2002/964/SZBP je vhodné použít pro zvláštního koordinátora.(5) Je vhodné zřetelně vymezit pravomoci a obecné zásady pro koordinaci a podávání zpráv,ROZHODLA TAKTO:Článek 1Dr. Erhard BUSEK je jmenován zvláštním koordinátorem Paktu o stabilitě pro jihovýchodní Evropu.Článek 2Zvláštní koordinátor provádí úkoly uvedené v bodě 13 paktu o stabilitě ze dne 10. června 1999.Článek 3K dosažení cíle uvedeného v článku 2 se zvláštnímu koordinátorovi ukládají v rámci jeho mandátu tyto úkoly:a) podporovat dosažení cílů paktu o stabilitě v rámci jednotlivých zemí a mezi jednotlivými zeměmi v případech, v nichž má pakt o stabilitě prokazatelně přidanou hodnotu;b) předsedat regionálnímu kulatému stolu pro jihovýchodní Evropu;c) udržovat úzké kontakty se všemi účastníky a se státy, organizacemi a institucemi paktu o stabilitě, jakož i s dotčenými regionálními iniciativami a organizacemi s ohledem na podporu regionální spolupráce a zvýšení vlastní odpovědnosti regionu;d) úzce spolupracovat se všemi orgány Evropské unie a jejích členských států za účelem posílení úlohy Evropské unie v paktu o stabilitě podle bodů 18, 19 a 20 paktu o stabilitě a zajištění doplňkovosti mezi prací v rámci paktu o stabilitě a procesem stabilizace a přidružení;e) organizovat pravidelná společná setkání s předsedajícími pracovních skupin za účelem zajištění celkové strategické koordinace a sekretariátu a nástrojů Regionálního kulatého stolu pro jihovýchodní Evropu;f) pracovat na základě předem schváleného a s účastníky paktu o stabilitě projednaného seznamu přednostních opatření, která je nutno v roce 2004 provést pro pakt o stabilitě, a trvale vyhodnocovat způsoby práce a strukturu paktu o stabilitě pro zajištění ucelenosti a účelnosti využití zdrojů.Článek 4Zvláštní koordinátor uzavře s Komisí dohodu o financování.Článek 5Činnost zvláštního koordinátora je sladěna s činností generálního tajemníka, vysokého představitele pro SZBP, předsednictví Rady a Komise, zejména v rámci neformálního konzultačního výboru. Na místě samém je udržováno také úzké spojení s předsednictvím Rady, Komisí, vedoucími diplomatických misí členských států, zvláštním zástupcem Evropské unie a s Úřadem vysokého zástupce v Bosně a Hercegovině a s civilní správou Organizace spojených národů v Kosovu.Článek 6Zvláštní koordinátor případně podá zprávu Radě a Komisi. Nadále pravidelně informuje o své činnosti Evropský parlament.Článek 7Toto rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.Použije se ode dne 1. ledna 2004 do dne 31. prosince 2004.V Bruselu dne 22. prosince 2003.Za RadupředsedaA. Matteoli[1] Úř. věst. L 122, 24.5.2000, s. 27. Nařízení ve znění nařízení (ES) č. 2098/2003 (Úř. věst. L 316, 29.11.2003, s. 1).[2] Úř. věst. L 334, 11.12.2002, s. 9. Společná akce prodloužena společnou akcí 2003/449/SZBP (Úř. věst. L 150, 18.6.2003, s. 74).--------------------------------------------------


title: Rozhodnutí Rady (EU) 2015/2312 ze dne 30. listopadu 2015 o podpisu jménem Evropské unie a prozatímním provádění Dohody mezi Evropskou unií a Liberijskou republikou o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu a prováděcího protokolu k této dohodě

text:
               12.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 328/1

         ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2015/2312
   ze dne 30. listopadu 2015
   o podpisu jménem Evropské unie a prozatímním provádění Dohody mezi Evropskou unií a Liberijskou republikou o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu a prováděcího protokolu k této dohodě
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 43 ve spojení s čl. 218 odst. 5 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Unie a Liberijská republika sjednaly dohodu o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu (dále jen „dohoda“) a prováděcí protokol k této dohodě (dále jen „protokol“), kterými se plavidlům Unie udělují rybolovná práva ve vodách spadajících pod svrchovanost nebo do pravomoci Liberijské republiky.

               (2)

               Jednání byla úspěšně ukončena a dohoda a protokol byly parafovány dne 5. června 2015.

               (3)

               Článek 15 dohody a článek 12 protokolu upravují prozatímní provádění dohody a protokolu ode dne jejich podpisu.

               (4)

               Dohoda a protokol by měly být podepsány a prozatímně prováděny až do dokončení postupů nezbytných k jejich uzavření,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Podpis, jménem Unie, Dohody mezi Evropskou unií a Liberijskou republikou o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu a prováděcího protokolu k této dohodě se schvaluje s výhradou jejich uzavření.
   Znění dohody a protokolu je připojeno k tomuto rozhodnutí.
   Článek 2
   Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu či osoby zmocněné podepsat dohodu a protokol jménem Unie.
   Článek 3
   Dohoda a protokol jsou prozatímně prováděny ode dne podpisu do dokončení postupů nezbytných k jejich uzavření.
   Článek 4
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 30. listopadu 2015.

            Za Radu

            předseda

         É. SCHNEIDER


title: Rozhodnutí Rady ze dne 8. května 1984 o bodu 2 dohod o dobrovolném omezení v odvětví skopového, jehněčího a kozího masa mezi Evropským hospodářským společenstvím a Rakouskem, Bulharskem, Československem, Maďarskem, Islandem, Polskem, Uruguayí a Jugoslávií

text:
Důležité právní upozornění

|

31984D0309

Úřední věstník L 154 , 09/06/1984 S. 0036 - 0036 Španělské zvláštní vydání: Kapitola 03 Svazek 31 S. 0020  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 03 Svazek 31 S. 0020

		Rozhodnutí Radyze dne 8. května 1984o bodu 2 dohod o dobrovolném omezení v odvětví skopového, jehněčího a kozího masa mezi Evropským hospodářským společenstvím a Rakouskem, Bulharskem, Československem, Maďarskem, Islandem, Polskem, Uruguayí a Jugoslávií(84/309/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,s ohledem na doporučení Komise,vzhledem k tomu, že podle dohod o dobrovolném omezení v odvětví skopového, jehněčího a kozího masa nebo živých ovcí a koz, uzavřených s Evropským hospodářským společenstvím, se dotyčné třetí země ve výměnách dopisů zavázaly omezit množství svých vývozů na některé trhy Společenství, které jsou považovány za citlivé oblasti; že tyto závazky skončí dnem 31. března 1984;vzhledem k tomu, že se okolnosti, na základě kterých byly tyto trhy označeny za citlivé, nezměnily; že by proto měla být přijata ustanovení prodlužující dohody týkající se omezení vývozů do těchto oblastí;vzhledem k tomu, že Komise za tímto účelem vedla jednání v Rakousku, Bulharsku, Československu, Maďarsku, Islandu, Polsku, Uruguayi a Jugoslávii; že tato jednání vyústila v parafování dohody s každou z těchto zemí,ROZHODLA TAKTO:Článek 11. Jménem Evropského hospodářského společenství se schvalují výměny dopisů týkajících se bodu 2 dohod o dobrovolném omezení obchodu se skopovým, jehněčím a kozím masem s těmito zeměmi:- Rakouskem,- Bulharskem,- Československem,- Maďarskem,- Islandem,- Polskem,- Uruguayí,- Jugoslávií.2. Znění výměn dopisů se připojují k tomuto rozhodnutí.Článek 2Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat výměny dopisů uvedené v článku 1 zavazující Společenství.V Bruselu dne 8. května 1984.Za RadupředsedaM. Rocard--------------------------------------------------


title: Rozhodnutí Rady ze dne 21. března 2011 o jmenování členů a náhradníků Poradního výboru pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci za Lucembursko a Maltu

text:
               24.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/9

         ROZHODNUTÍ RADY
   ze dne 21. března 2011
   o jmenování členů a náhradníků Poradního výboru pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci za Lucembursko a Maltu
   2011/C 92/05
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na rozhodnutí Rady ze dne 22. července 2003, kterým se zřizuje Poradní výbor pro bezpečnost a zdraví při práci (1), a zejména na článek 3 uvedeného rozhodnutí,
   s ohledem na seznam kandidátů navržených Radě vládami členských států,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Rada rozhodnutím ze dne 16. února 2010 (2) jmenovala členy a náhradníky Poradního výboru pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci na období od 1. března 2010 do 28. února 2013, s výjimkou některých členů.

               (2)

               Lucemburská a maltská vláda předložily kandidatury na některá z volných míst,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Členy a náhradníky Poradního výboru pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci jsou na období do 28. února 2013 jmenováni:
   I.   ZÁSTUPCI VLÁD

               Země

               Členové

               Náhradníci

               Lucembursko

               Paul WEBER

               Robert HUBERTY
               Carlo STEFFES

   II.   ZÁSTUPCI ODBOROVÝCH ORGANIZACÍ

               Země

               Členové

               Náhradníci

               Lucembursko

               Marcel GOEREND

               Raffaele PAOLETTI
               Nico CLEMENT

               Malta

               Joe CARABOTT

               Jesmond BONELLO

   III.   ZÁSTUPCI ORGANIZACÍ ZAMĚSTNAVATELŮ

               Země

               Členové

               Náhradníci

               Lucembursko

               Pierre BLAISE

               François ENGELS
               Marc KIEFFER

               Malta

               John SCICLUNA

               Joseph DELIA

         Článek 2
   Dosud nenavržené členy a náhradníky jmenuje Rada později.
   Článek 3
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 21. března 2011.

            Za Radu

            předseda

         MARTONYI J.

      (1)  Úř. věst. C 218, 13.9.2003, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 45, 22.2.2010, s. 5.


Důležité právní upozornění

|

52007BP0116(01)

1. Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 24. dubna 2007 o udělení absolutoria za plnění rozpočtu Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost na rozpočtový rok 2005 (C6-0390/2006 - 2006/2157(DEC))

Úřední věstník 074 E , 20/03/2008 S. 0202 - 0203

		1.Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 24. dubna 2007 o udělení absolutoria za plnění rozpočtu Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost na rozpočtový rok 2005 (C6-0390/2006 — 2006/2157(DEC))Evropský parlament,- s ohledem na konečnou účetní závěrku Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost za rozpočtový rok 2005 [1],- s ohledem na zprávu Účetního dvora o ověření roční účetní závěrky Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost za rozpočtový rok 2005, spolu s odpověďmi centra [2],- s ohledem na doporučení Rady ze dne 27. února 2007 (5711/2007 — C6-0080/2007),- s ohledem na Smlouvu o ES, a zejména na článek 276 této smlouvy,- s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [3], a zejména na článek 185 tohoto nařízení,- s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 302/93 ze dne 8. února 1993, kterým se zřizuje Evropské monitorovací centrum pro drogy a drogovou závislost [4], a zejména na článek 11a tohoto nařízení,- s ohledem na nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 [5], a zejména na článek 94 tohoto nařízení,- s ohledem na článek 71 a přílohu V jednacího řádu,- s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu a stanovisko Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci (A6-0100/2007),1. uděluje řediteli Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost absolutorium za plnění rozpočtu centra na rozpočtový rok 2005;2. uvádí své připomínky v dále uvedeném usnesení;3. pověřuje svého předsedu, aby předal toto rozhodnutí a usnesení, které je jeho nedílnou součástí, řediteli Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru a aby zajistil jejich zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie (řada L).[1] Úř. věst. C 266, 31.10.2006, s. 43.[2] Úř. věst. C 312, 19.12.2006, s. 86.[3] Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1. Nařízení ve znění nařízení (ES, Euratom) č. 1995/2006 (Úř. věst. L 390, 30.12.2006, s. 1).[4] Úř. věst. L 36, 12.2.1993, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1651/2003 (Úř. věst. L 245, 29.9.2003, s. 30).[5] Úř. věst. L 357, 31.12.2002, s. 72.--------------------------------------------------


title: Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/990 ze dne 8. června 2016 o uvolnění prostředků z Evropského fondu pro přizpůsobení se globalizaci (žádost Řecka – EGF/2015/011 GR/Supermarket Larissa)

text:
               21.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 162/12

         ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) 2016/990
   ze dne 8. června 2016
   o uvolnění prostředků z Evropského fondu pro přizpůsobení se globalizaci (žádost Řecka – EGF/2015/011 GR/Supermarket Larissa)
   EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1309/2013 ze dne 17. prosince 2013 o Evropském fondu pro přizpůsobení se globalizaci (2014–2020) a o zrušení nařízení (ES) č. 1927/2006 (1), a zejména na čl. 15 odst. 4 tohoto nařízení,
   s ohledem na interinstitucionální dohodu ze dne 2. prosince 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení (2), a zejména na bod 13 uvedené dohody,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Evropský fond pro přizpůsobení se globalizaci (dále jen „EFG“) má za cíl poskytovat podporu pracovníkům, kteří byli propuštěni a osobám samostatně výdělečně činným, které přestaly vykonávat svou činnost, v důsledku významných změn ve struktuře světového obchodu způsobených globalizací nebo v důsledku pokračující celosvětové finanční a hospodářské krize, nebo v důsledku nové celosvětové finanční a hospodářské krize, a pomáhat těmto osobám při jejich opětovném začleňování na trh práce.

               (2)

               EFG nepřekročí maximální roční částku 150 milionů EUR (v cenách roku 2011), jak je stanoveno v článku 12 nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 (3).

               (3)

               Dne 26. listopadu 2015 předložilo Řecko žádost EGF/2015/011 GR/Supermarket Larissa o finanční příspěvek z EFG v souvislosti s propouštěním z podniku Supermarket Larissa ABEE v Řecku. Tato žádost byla doplněna o další informace poskytnuté v souladu s čl. 8 odst. 3 nařízení (EU) č. 1309/2013. Žádost splňuje požadavky na stanovení výše finančního příspěvku z EFG podle článku 13 nařízení (EU) č. 1309/2013.

               (4)

               V souladu s čl. 6 odst. 2 nařízení (EU) č. 1309/2013 se Řecko rozhodlo poskytnout individualizované služby spolufinancované z EFG také 543 mladým lidem, kteří nejsou zaměstnáni, ani se neúčastní vzdělávání nebo odborné přípravy (tzv. NEET).

               (5)

               V souvislosti s uvedenou žádostí Řecka by proto měly být z EFG uvolněny prostředky na poskytnutí finančního příspěvku ve výši 6 468 000 EUR.

               (6)

               Aby byly příspěvky z EFG uvolněny co nejdříve, mělo by být toto rozhodnutí použitelné od data jeho přijetí,

         PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   V rámci souhrnného rozpočtu Evropské unie na rozpočtový rok 2016 se z Evropského fondu pro přizpůsobení se globalizaci uvolňuje částka ve výši 6 468 000 EUR v prostředcích na závazky a na platby.
   Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie. Použije se ode dne 8. června 2016.

      Ve Štrasburku dne 8. června 2016.

            Za Evropský parlament

            předseda

         M. SCHULZ

            Za Radu

            předseda

         A.G. KOENDERS

      (1)  Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 855.

      (2)  Úř. věst. C 373, 20.12.2013, s. 1.

      (3)  Nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 ze dne 2. prosince 2013, kterým se stanoví víceletý finanční rámec na období 2014–2020 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 884).


title: Rozhodnutí Rady (EU) 2015/137 ze dne 26. ledna 2015 o prodloužení funkčního období viceprezidenta Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a dvou předsedů odvolacích senátů Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               29.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 23/17

         ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2015/137
   ze dne 26. ledna 2015
   o prodloužení funkčního období viceprezidenta Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a dvou předsedů odvolacích senátů Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (1), a zejména na články 125 a 136 uvedeného nařízení,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Správní rada Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (dále jen „úřad“) předložila Radě dne 18. listopadu 2014 návrhy týkající se prodloužení funkčního období viceprezidenta úřadu a dvou předsedů odvolacích senátů úřadu.

               (2)

               Funkční období pana Christiana ARCHAMBEAUA jako viceprezidenta úřadu a pana Tomáse DE LAS HERAS a pana Detlefa SCHENNENA jako předsedů odvolacích senátů úřadu by mělo být prodlouženo o dobu pěti let nebo do dosažení důchodového věku, pokud bude tohoto věku dosaženo v průběhu nového funkčního období,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Funkční období pana Christiana ARCHAMBEAUA jako viceprezidenta úřadu se prodlužuje na dobu od 1. prosince 2015 do 30. listopadu 2020 nebo do dosažení důchodového věku, pokud bude tohoto věku dosaženo v průběhu nového funkčního období.
   Článek 2
   Funkční období pana Tomáse DE LAS HERAS jako předsedy odvolacích senátů úřadu se prodlužuje na dobu od 1. března 2016 do 28. února 2021 nebo do dosažení důchodového věku, pokud bude tohoto věku dosaženo v průběhu nového funkčního období.
   Článek 3
   Funkční období pana Detlefa SCHENNENA jako předsedy odvolacích senátů úřadu se prodlužuje na dobu od 1. listopadu 2015 do 31. října 2020 nebo do dosažení důchodového věku, pokud bude tohoto věku dosaženo v průběhu nového funkčního období.
   Článek 4
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost 20 dní po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 26. ledna 2015.

            Za Radu

            předseda

         J. DŪKLAVS

      (1)  Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1.


title: 2013/103/EU: Rozhodnutí Rady ze dne 16. června 2011 o podpisu a uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Mezivládní organizací pro mezinárodní železniční přepravu o přistoupení Evropské unie k Úmluvě o mezinárodní železniční přepravě (COTIF) ze dne 9. května 1980 ve znění Vilniuského protokolu ze dne 3. června 1999  Text s významem pro EHP

text:
               23.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 51/1

      ROZHODNUTÍ RADY

   ze dne 16. června 2011
   o podpisu a uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Mezivládní organizací pro mezinárodní železniční přepravu o přistoupení Evropské unie k Úmluvě o mezinárodní železniční přepravě (COTIF) ze dne 9. května 1980 ve znění Vilniuského protokolu ze dne 3. června 1999
   (Text s významem pro EHP)
   (2013/103/EU)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 91 ve spojení s čl. 218 odst. 5 a čl. 218 odst. 6 písm. a) bod v) této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   s ohledem na souhlas Evropského parlamentu,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Rozvoj interoperability železnic je v rámci Unie i mezi Unií a sousedními zeměmi klíčovou součástí dopravní politiky zaměřené zejména na vytvoření lepší rovnováhy mezi různými druhy dopravy.

               (2)

               Unie má výlučnou pravomoc nebo sdílenou pravomoc s členskými státy v oblastech, na které se vztahuje Úmluva o mezinárodní železniční přepravě (COTIF) ze dne 9. května 1980 ve znění Vilniuského protokolu ze dne 3. června 1999 (dále jen „úmluva“).

               (3)

               Přistoupení Unie k úmluvě za účelem uplatňování jejích pravomocí je možné na základě článku 38 úmluvy ve znění Vilniuského protokolu.

               (4)

               Komise vyjednala jménem Unie s Mezivládní organizací pro mezinárodní železniční dopravu (dále jen „OTIF“) dohodu o přistoupení Unie k úmluvě (dále jen „dohoda“).

               (5)

               Dohoda by měla být schválena,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Dohoda mezi Evropskou unií a Mezivládní organizací pro mezinárodní železniční dopravu o přistoupení Evropské unie k Úmluvě o mezinárodní železniční přepravě (COTIF) ze dne 9. května 1980 ve znění Vilniuského protokolu ze dne 3. června 1999 (dále jen „dohoda“) se schvaluje jménem Unie.
   Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
   Článek 2
   Při podpisu dohody učiní Unie prohlášení, které je uvedeno v příloze I tohoto rozhodnutí, ohledně výkonu svých pravomocí, jakož i prohlášení, které je uvedeno v příloze II tohoto rozhodnutí, týkající se článku 2 dohody.
   Článek 3
   Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Unii a učinit prohlášení uvedená v článku 2.
   Článek 4
   Při jednáních Mezivládní organizace pro mezinárodní železniční dopravu (OTIF) zastupuje Unii Komise.
   Článek 5
   Interní ujednání o přípravách zasedání OTIF, o zastupování a hlasování na těchto zasedáních je uvedeno v příloze III tohoto rozhodnutí.
   Článek 6
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Lucemburku dne 16. června 2011.

            Za Radu

            předseda

            VÖLNER P.

      PŘÍLOHA I

         PROHLÁŠENÍ EVROPSKÉ UNIE OHLEDNĚ VÝKONU PRAVOMOCÍ

      V odvětví železniční dopravy sdílí Evropská unie (dále jen „Unie“) pravomoci s členskými státy Unie podle článků 90 a 91, čl. 100 odst. 1 a článků 171 a 172 Smlouvy o fungování Evropské unie.
      Hlava VI Smlouvy o fungování EU zakládá společnou dopravní politiku Unie a hlava XVI stanoví příspěvek Unie na zřizování a rozvoj transevropských sítí v oblasti dopravy.
      Článek 91 hlavy VI Smlouvy o fungování EU konkrétně stanoví, že Unie může přijímat:

                  —

                  společná pravidla pro mezinárodní dopravu do některého členského státu nebo z něj anebo procházející přes území jednoho nebo několika členských států,

                  —

                  podmínky, za nichž mohou dopravci, kteří nejsou rezidenty tohoto státu, provozovat dopravu uvnitř některého členského státu,

                  —

                  opatření ke zlepšení bezpečnosti dopravy,

                  —

                  veškeré jiné potřebné předpisy.

            Pokud jde o transevropské sítě, článek 171 hlavy XVI Smlouvy o fungování EU konkrétně stanoví, že Unie:

                  —

                  vymezí soubor hlavních směrů zahrnující cíle, priority a hlavní rysy opatření předpokládaných v oblasti transevropských sítí; tyto hlavní směry určí projekty společného zájmu,

                  —

                  provede akce, které se případně ukáží nezbytné pro zajištění interoperability sítí, zejména v oblasti harmonizace technických norem,

                  —

                  může podporovat projekty společného zájmu, které jsou podporovány členskými státy a jsou uvedeny v rámci hlavních směrů podle první odrážky, zejména formou výzkumu jejich proveditelnosti, úvěrových záruk nebo subvencí úrokových sazeb. Unie může také přispět k financování specifických projektů v členských státech v oblasti dopravní infrastruktury prostřednictvím Fondu soudržnosti.

            Na základě těchto dvou ustanovení Unie přijala řadu právních nástrojů vztahujících se na železniční dopravu.
      Podle práva Unie získala Unie výlučnou pravomoc v otázkách železniční dopravy v případech, v nichž Úmluva o mezinárodní železniční přepravě (COTIF) ze dne 9. května 1980 ve znění Vilniuského protokolu ze dne 3. června 1999 (dále jen „úmluva“) nebo právní nástroje přijaté na jejím základě mohou ovlivnit stávající pravidla Unie nebo změnit jejich působnost.
      V záležitostech upravených úmluvou, ve vztahu k nimž má Unie výlučnou pravomoc, nemají členské státy žádnou pravomoc.
      Pokud pravidla Unie existují, ale nejsou dotčena úmluvou ani právními nástroji přijatými na jejím základě, sdílí Unie v otázkách týkajících se úmluvy pravomoci s členskými státy.
      Přehled právních nástrojů Unie platných v době uzavření této dohody je obsažen v dodatku. Rozsah pravomocí Unie vyplývající z těchto textů je nutno posoudit v souvislosti s konkrétními ustanoveními každého textu, zejména rozsah, v jakém tato ustanovení zavádějí společná pravidla. Pravomoc Unie se neustále vyvíjí. V rámci Smlouvy o EU a Smlouvy o fungování EU mohou příslušné instituce přijímat rozhodnutí, která určují rozsah pravomocí Unie. Unie si proto vyhrazuje právo odpovídajícím způsobem upravit toto prohlášení, aniž by tato úprava představovala předpoklad pro výkon jejích pravomocí v záležitostech upravených úmluvou.

         Dodatek k příloze I
         NÁSTROJE EVROPSKÉ UNIE TÝKAJÍCÍ SE OTÁZEK, KTERÉ JSOU PŘEDMĚTEM ÚMLUVY
         Unie dosud vykonávala svou pravomoc mimo jiné prostřednictvím těchto nástrojů Unie:

            HOSPODÁŘSKÉ PRÁVNÍ PŘEDPISY A PŘEDPISY TÝKAJÍCÍ SE PŘÍSTUPU NA TRH

                     —

                     nařízení č. 11 o odstranění diskriminace v oblasti přepravních sazeb a podmínek, kterým se provádí čl. 79 odst. 3 Smlouvy o založení Evropského hospodářského společenství. (Úř. věst. 52, 16.8.1960, s. 1121/60),

                     —

                     směrnice Rady 91/440/EHS ze dne 29. července 1991 o rozvoji železnic Společenství (Úř. věst. L 237, 24.8.1991, s. 25),

                     —

                     směrnice Rady 95/18/ES ze dne 19. června 1995 o vydávání licencí železničním podnikům (Úř. věst. L 143, 27.6.1995, s. 70),

                     —

                     směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/12/ES ze dne 26. února 2001, kterou se mění směrnice Rady 91/440/EHS o rozvoji železnic Společenství (Úř. věst. L 75, 15.3.2001, s. 1),

                     —

                     směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/13/ES ze dne 26. února 2001, kterou se mění směrnice Rady 95/18/ES o vydávání licencí železničním podnikům (Úř. věst. L 75, 15.3.2001, s. 26),

                     —

                     směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/14/ES ze dne 26. února 2001 o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (Úř. věst. L 75, 15.3.2001, s. 29),

                     —

                     směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/51/ES ze dne 29. dubna 2004, kterou se mění směrnice Rady 91/440/EHS o rozvoji železnic Společenství (Úř. věst. L 164, 30.4.2004, s. 164),

                     —

                     nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1371/2007 ze dne 23. října 2007 o právech a povinnostech cestujících v železniční přepravě (Úř. věst. L 315, 3.12.2007, s. 14),

                     —

                     směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/58/ES ze dne 23. října 2007, kterou se mění směrnice Rady 91/440/EHS o rozvoji železnic Společenství a směrnice 2001/14/ES o přidělování kapacity železniční infrastruktury a zpoplatnění železniční infrastruktury (Úř. věst. L 315, 3.12.2007, s. 44);

            PRÁVNÍ PŘEDPISY O INTEROPERABILITĚ A BEZPEČNOSTI

                     —

                     směrnice Rady 96/48/ES ze dne 23. července 1996 o interoperabilitě transevropského vysokorychlostního železničního systému (Úř. věst. L 235, 17.9.1996, s. 6),

                     —

                     směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/16/ES ze dne 19. března 2001 o interoperabilitě transevropského konvenčního železničního systému (Úř. věst. L 110, 20.4.2001, s. 1),

                     —

                     směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/49/ES ze dne 29. dubna 2004 o bezpečnosti železnic Společenství a o změně směrnice Rady 95/18/ES o vydávání licencí železničním podnikům a směrnice 2001/14/ES o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (Úř. věst. L 164, 30.4.2004, s. 44),

                     —

                     směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/50/ES ze dne 29. dubna 2004, kterou se mění směrnice Rady 96/48/ES o interoperabilitě transevropského vysokorychlostního železničního systému a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/16/ES o interoperabilitě transevropského konvenčního železničního systému (Úř. věst. L 164, 30.4.2004, s. 114),

                     —

                     nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 881/2004 ze dne 29. dubna 2004 o zřízení Evropské agentury pro železnice (nařízení o agentuře) (Úř. věst. L 164, 30.4.2004, s. 1),

                     —

                     směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/59/ES ze dne 23. října 2007 o vydávání osvědčení strojvedoucím obsluhujícím hnací vozidla a vlaky v železničním systému Společenství (Úř. věst. L 315, 3.12.2007, s. 51),

                     —

                     směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/57/ES ze dne 17. června 2008 o interoperabilitě železničního systému ve Společenství (přepracované znění) (Úř. věst. L 191, 18.7.2008, s. 1),

                     —

                     směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/68/ES ze dne 24. září 2008 o pozemní přepravě nebezpečných věcí (Úř. věst. L 260, 30.9.2008, s. 13),

                     —

                     směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/110/ES ze dne 16. prosince 2008, kterou se mění směrnice 2004/49/ES o bezpečnosti železnic Společenství (směrnice o bezpečnosti železnic) (Úř. věst. L 345, 23.12.2008, s. 62),

                     —

                     nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1335/2008 ze dne 16. prosince 2008, kterým se mění nařízení (ES) č. 881/2004 o zřízení Evropské agentury pro železnice (nařízení o agentuře) (Úř. věst. L 354, 31.12.2008, s. 51),

                     —

                     nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 913/2010 ze dne 22. září 2010 o evropské železniční síti pro konkurenceschopnou nákladní dopravu (Úř. věst. L 276, 20.10.2010, s. 22);

            ZÁVAZKY VEŘEJNÉ SLUŽBY

                     —

                     nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 ze dne 23. října 2007 o veřejných službách v přepravě cestujících po železnici a silnici (Úř. věst. L 315, 3.12.2007, s. 1).

      PŘÍLOHA II

         PROHLÁŠENÍ EVROPSKÉ UNIE TÝKAJÍCÍ SE ČLÁNKU 2 ÚMLUVY

      Pojmem „(pravidlo) vztahující se na konkrétní dotčený předmět“ se rozumí (pravidlo), které se použije na konkrétní případ upravený některým ustanovením úmluvy, včetně jejích dodatků, jenž není upraven právními předpisy Evropské unie.

      PŘÍLOHA III

         INTERNÍ UJEDNÁNÍ RADY, ČLENSKÝCH STÁTŮ A KOMISE O POSTUPECH V RÁMCI OTIF

      Majíce na paměti požadavek jednotnosti mezinárodního zastupování Unie a jejích členských států v souladu se Smlouvou o Evropské unii a Smlouvou o fungování Evropské unie a judikaturou Soudního dvora Evropské unie rovněž ve fázi provádění mezinárodních závazků; Rada, členské státy a Komise se budou řídit tímto interním ujednáním:
      1.   Oblast působnosti

      Toto interní ujednání se použije na všechna zasedání jakýchkoliv orgánů zřízených v rámci OTIF. Všemi odkazy na „zasedání“ v tomto ujednání se obdobně rozumí jiné postupy, jako je písemný postup).
      2.   Koordinační postup

                  2.1

                  Při přípravě na zasedání OTIF, včetně mimo jiné zasedání valného shromáždění, správního výboru a jiných výborů, budou pořádány koordinační schůzky:

                              —

                              v Bruselu, v rámci příslušné pracovní skupiny Rady (obvykle Pracovní skupiny pro pozemní dopravu), co nejdříve a tolikrát, kolikrát je před zasedáním OTIF nezbytné, a dále,

                              —

                              na místě, zejména na počátku zasedání OTIF, v případě nutnosti během něj a na jeho konci.

                  2.2

                  Na koordinačních schůzkách budou dohodnuty pouze postoje jménem Unie nebo případně jménem Unie a jejích členských států. Koordinace se může vztahovat na těchto zasedáních na postoje členských států související s jejich výlučnou pravomocí, pokud se tak členské státy dohodnou.

                  2.3

                  Na koordinačních schůzkách se rozhoduje o výkonu pravomocí, pokud jde o prohlášení a hlasování týkající se všech bodů na pořadu jednání zasedání OTIF, k nimž může být vydáno prohlášení nebo u nichž lze očekávat hlasování.

                  2.4

                  V rámci přípravy koordinačních schůzek uvedených v bodu 2.1, včetně návrhů prohlášení a dokumentů o postoji, se v případě nutnosti uskuteční přípravná jednání v příslušném výboru zřízeném příslušnými právními předpisy Unie o železniční dopravě, a to

                              —

                              ve Výboru pro přepravu nebezpečných věcí v případě bodů, na které se vztahuje dodatek C úmluvy; mají-li tyto body dopad na interoperabilitu železnic nebo na společný bezpečnostní přístup vypracovaný podle směrnice 2004/49/ES, je třeba spolupracovat s Výborem pro interoperabilitu a bezpečnost železnice,

                              —

                              ve Výboru pro rozvoj železnic Unie v případě bodů, na které se vztahují dodatky A, B, D nebo E úmluvy, a v případě jiných systémů jednotného práva vypracovaných organizací OTIF,

                              —

                              ve Výboru pro interoperabilitu a bezpečnost železnice v případě bodů, na které se vztahují dodatky F a G úmluvy.

                  2.5

                  Před každým zasedáním OTIF Komise oznámí, které body programu jednání mají být Unií koordinovány a připraví návrhy prohlášení a dokumenty o postoji k projednání na koordinačních schůzkách.

                  2.6

                  Nedohodnou-li se Komise a členské státy na koordinačních schůzkách na společném postoji, a to i z důvodů neshody ohledně rozdělení pravomocí, bude věc předána Výboru stálých zástupců nebo Radě.

            3.   Prohlášení a hlasování na zasedáních OTIF

                  3.1

                  Týká-li se určitý bod pořadu jednání záležitostí ve výlučné pravomoci Unie, Komise vystupuje a hlasuje jménem Unie. Po řádné koordinaci postojů mohou rovněž vystupovat členské státy s cílem podpořit nebo rozvést postoj Unie.

                  3.2

                  Týká-li se některý bod pořadu jednání záležitostí ve výlučné pravomoci členských států, vystupují a hlasují členské státy.

                  3.3

                  Týká-li se určitý bod pořadu jednání záležitostí obsahujících prvky, které jsou současně v pravomoci členských států i v pravomoci Unie, vyjadřuje společný postoj předsednictví a Komise. Po řádné koordinaci postojů mohou vystupovat členské státy s cílem podpořit nebo rozvést společný postoj. Členské státy, případně Komise, hlasují jménem Unie a jejích členských států v souladu se společným postojem. Rozhodnutí o tom, kdo bude hlasovat, záleží na převažující pravomoci (to znamená pravomoci převážně členských států nebo převážně Unie).

                  3.4

                  Týká-li se určitý bod pořadu jednání záležitostí obsahujících prvky, které jsou současně v pravomoci členských států a v pravomoci Unie a u nichž se Komise a členské státy nemohou dohodnout na společném postoji podle bodu 2.6, mohou členské státy vystupovat a hlasovat ve věcech, které jednoznačně spadají do jejich pravomoci.

                  3.5

                  V záležitostech, ve kterých neexistuje dohoda mezi Komisí a členskými státy o rozdělení pravomocí nebo ve kterých nebylo možné získat většinu potřebnou pro postoj Unie, je třeba usilovat všemi prostředky o vyjasnění situace nebo dosažení postoje Unie. Do té doby a po řádné koordinaci postojů jsou členské státy nebo případně Komise oprávněny vystupovat, nebude-li vyjadřovaný postoj předjímat budoucí postoj Unie, bude-li v souladu s politikami Unie a předchozími postoji Unie a ve shodě s právními předpisy Unie.

                  3.6

                  Zástupci členských států a Komise se mohou účastnit práce pracovních skupin OTIF připravujících odborné výbory OTIF, konkrétně Výboru pro přepravu nebezpečných věcí (RID) a Výboru expertů pro technické otázky (TEC). Během účasti na těchto pracovních skupinách mohou zástupci členských států a Komise předložit odborné příspěvky a plně se účastnit odborných jednání na základě svých odborných znalostí. Tato jednání nejsou pro Unii závazná.
                  Zástupci členských států a Komise důsledně usilují o dosažení společného postoje a o jeho obhajobu při jednání v pracovních skupinách OTIF.

            4.   Přezkum tohoto ujednání

      Na žádost členského státu nebo Komise se toto ujednání přezkoumá s ohledem na zkušenosti získané při jeho uplatňování.

         DOHODA

      mezi Evropskou unií a Mezivládní organizací pro mezinárodní železniční přepravu o přistoupení Evropské unie k Úmluvě o mezinárodní železniční přepravě (COTIF) ze dne 9. května 1980 ve znění Vilniuského protokolu ze dne 3. června 1999
      EVROPSKÁ UNIE (dále jen „Unie“),
      na jedné straně a
      Mezivládní organizace pro mezinárodní železniční přepravu (dále jen „OTIF“)
      na straně druhé,
      společně dále jen „smluvní strany“,
      S OHLEDEM na Úmluvu o mezinárodní železniční přepravě (COTIF) ze dne 9. května 1980 ve znění Vilniuského protokolu ze dne 3. června 1999 (dále jen „úmluva“), a zejména na článek 38 uvedené úmluvy,
      S OHLEDEM na pravomoci, kterou Smlouva o Evropské unii a Smlouva o fungování Evropské unie svěřuje Unii v některých oblastech, na něž se vztahuje úmluva,
      PŘIPOMÍNAJÍCE, že v důsledku vstupu Lisabonské smlouvy v platnost dne 1. prosince 2009 se Unie stala právním nástupcem Evropského společenství a od uvedeného dne vykonává všechna jeho práva a povinnosti,
      VZHLEDEM k tomu, že úmluva zřizuje Mezivládní organizaci pro mezinárodní železniční přepravu (OTIF) se sídlem v Bernu,
      VZHLEDEM k tomu, že účelem přistoupení Evropské unie k úmluvě je napomáhat organizaci OTIF při plnění jejího cíle, kterým je podporovat, zdokonalovat a usnadňovat mezinárodní železniční dopravu v technických i právních ohledech,
      VZHLEDEM k tomu, že podle článku 3 úmluvy nemají povinnosti vyplývající z úmluvy ohledně mezinárodní spolupráce u smluvních stran úmluvy, které jsou rovněž členskými státy Unie, nebo u států, které jsou smluvními stranami Dohody o Evropském hospodářském prostoru, přednost před povinnostmi, které mají jakožto členové Unie nebo jakožto státy, které jsou stranami Dohody o Evropském hospodářském prostoru,
      VZHLEDEM k tomu, že pro ty části úmluvy, které spadají do pravomoci Unie, je nezbytné ustanovení o jejich neuplatňování, aby bylo patrné, že členské státy Unie nemohou přímo mezi sebou uplatňovat a vykonávat práva a povinnosti vyplývající z úmluvy,
      VZHLEDEM k tomu, že se úmluva plně vztahuje na vztahy mezi Unií a jejími členskými státy na jedné straně a ostatními stranami úmluvy na straně druhé,
      VZHLEDEM k tomu, že přistoupení Unie k úmluvě vyžaduje jasné stanovení pravidel pro uplatňování úmluvy na Unii a její členské státy,
      VZHLEDEM k tomu, že podmínky přistoupení Unie k úmluvě musí Unii umožňovat, aby v rámci úmluvy uplatňovala pravomoci, které jí svěřily její členské státy,
      SE DOHODLY NA TOMTO:
      Článek 1
      Unie přistupuje k úmluvě za podmínek stanovených v této dohodě v souladu s článkem 38 úmluvy.
      Článek 2
      Aniž je dotčen předmět a účel úmluvy podporovat, zlepšovat a usnadňovat mezinárodní železniční přepravu a aniž je dotčeno její plné používání ve vztahu k jiným stranám úmluvy, strany úmluvy, které jsou členskými státy Unie, používají ve svých vzájemných vztazích pravidla Unie, a proto nepoužívají pravidla vyplývající s této úmluvy, ledaže neexistuje pravidlo Unie vztahující se na konkrétní dotčený předmět.
      Článek 3
      Podle této dohody se ustanovení úmluvy vykládají tak, že zároveň zahrnují i Unii v rámci jejích pravomocí, a odpovídajícím způsobem je nutno chápat jednotlivé výrazy používané k označení stran úmluvy a jejich zástupců.
      Článek 4
      Unie nepřispívá do rozpočtu OTIF a nepodílí se na rozhodnutích týkajících se tohoto rozpočtu.
      Článek 5
      Aniž je dotčen výkon hlasovacích práv Unie podle článku 6, je Unie oprávněna být zastoupena ve všech orgánech OTIF a podílet se na činnosti těchto orgánů, v nichž je oprávněn být zastoupen kterýkoli z jejích členských států jakožto strana úmluvy a kde se mohou řešit záležitosti spadající do její pravomoci.
      Unie nemůže být členem správního výboru. Může být přizvána k účasti na zasedáních tohoto výboru, když si výbor přeje konzultovat s Unií otázky společného zájmu, které jsou na programu jednání.
      Článek 6
      1.   Při rozhodování o otázkách, v nichž má Unie výlučnou pravomoc, uplatní Unie hlasovací práva svých členských států podle úmluvy.
      2.   Při rozhodování o otázkách, v nichž Unie sdílí pravomoc se svými členskými státy, hlasuje buď Unie, nebo její členské státy.
      3.   Podle čl. 26 odst. 7 úmluvy má Unie stejný počet hlasů, jako je počet jejích členů, kteří jsou současně stranami úmluvy. Pokud se hlasování účastní Unie, její členské státy nehlasují.
      4.   Unie v jednotlivých případech informuje ostatní strany úmluvy o případech, ve kterých v souvislosti s různými body na programu jednání valného shromáždění a ostatních jednajících orgánů hodlá uplatnit svá hlasovací práva stanovená v odstavcích 1 až 3. Tato povinnost platí i v případě, že jsou rozhodnutí přijímána korespondenčně. Tato informace se předá s dostatečným předstihem generálnímu tajemníkovi OTIF, aby ji bylo možné předávat společně s dokumenty pro zasedání nebo aby se mohlo rozhodnout korespondenčně.
      Článek 7
      Rozsah pravomoci Unie je uveden ve všeobecných podmínkách písemného prohlášení učiněného Unií při uzavření této dohody. Toto prohlášení lze podle potřeby pozměnit oznámením Unie zaslaným organizaci OTIF. Prohlášení nenahrazuje ani nijak neomezuje záležitosti, jichž se mohou týkat oznámení o pravomoci Unie, která je třeba učinit předtím, než OTIF přijme rozhodnutí prostřednictvím formálního hlasování nebo jinak.
      Článek 8
      Hlava V úmluvy se vztahuje na veškeré spory vzniklé mezi smluvními stranami v souvislosti s výkladem, používáním nebo prováděním této dohody, včetně její existence, platnosti a vypovězení.
      Článek 9
      Tato dohoda vstupuje v platnost prvním dnem měsíce následujícího po dni podpisu této dohody smluvními stranami. V tomto případě se nepoužije čl. 34 odst. 2 úmluvy.
      Článek 10
      Tato dohoda se uzavírá na dobu neurčitou.
      Pokud všechny strany úmluvy, které jsou členskými státy Unie, úmluvu vypovědí, oznámení takového vypovězení, jakož i vypovězení této dohody, se považuje za vydané Unií v tomtéž okamžiku, kdy poslední členský stát Unie vypovídající úmluvu oznámí své vypovězení podle článku 41 úmluvy.
      Článek 11
      Strany úmluvy, které nejsou členskými státy Unie, avšak uplatňují příslušné právní předpisy Unie v důsledku svých mezinárodních dohod s Unií, mohou pod podmínkou vyrozumění depozitáře úmluvy učinit jednotlivá prohlášení týkající se zachování svých práv a povinností podle svých dohod s Unií, úmluvy a podle souvisejících právních předpisů.
      Tato dohoda je sepsána ve dvou vyhotoveních, jednom určeném pro OTIF a jednom pro Unii, v jazyce anglickém, bulharském, českém, dánském, estonském, finském, francouzském, italském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, německém, nizozemském, polském, portugalském, rumunském, řeckém, slovenském, slovinském, španělském a švédském, přičemž všechna znění mají stejnou platnost. Tímto není dotčen čl. 45 odst. 1 úmluvy.

         NA DŮKAZ ČEHOŽ níže podepsaní řádně zplnomocnění zástupci po předložení plných mocí, které byly shledány v řádné a náležité formě, podepsali tuto dohodu.

            За Европейския съюз
            Por la Unión Europea
            Za Evropskou unii
            For Den Europæiske Union
            Für die Europäische Union
            Euroopa Liidu nimel
            Για την Ευρωπαϊκή Ένωση
            For the European Union
            Pour l'Union européenne
            Per l'Unione europea
            Eiropas Savienības vārdā –
            Europos Sąjungos vardu
            Az Európai Unió részéről
            Għall-Unjoni Ewropea
            Voor de Europese Unie
            W imieniu Unii Europejskiej
            Pela União Europeia
            Pentru Uniunea Europeană
            Za Európsku úniu
            Za Evropsko unijo
            Euroopan unionin puolesta
            För Europeiska unionen

            За Междуправителствената организация за международни железопътни превози (OTIF)
            Por la Organización Intergubernamental para los Transportes Internacionales por Ferrocarril (OTIF)
            Za Mezivládní organizaci pro mezinárodní železniční přepravu (OTIF)
            For Den Mellemstatslige Organisation for Internationale Jernbanebefordringer (OTIF)
            Für die Zwischenstaatliche Organisation für den internationalen Eisenbahnverkehr (OTIF)
            Rahvusvaheliste Raudteevedude Valitsustevahelise Organisatsiooni (OTIF) nimel
            Για το Διακυβερνητικό Οργανισμό Διεθνών Σιδηροδρομικών Μεταφορών (OTIF)
            For the Intergovernmental Organisation for International Carriage by Rail (OTIF)
            Pour l'Organisation intergouvernementale pour les transports internationaux ferroviaires (OTIF)
            Per l'Organizzazione intergovernativa per i trasporti internazionali per ferrovia (OTIF)
            Starptautisko dzelzceļa pārvadājumu starpvaldību organizācijas (OTIF) vārdā –
            Tarptautinio vežimo geležinkeliais tarpvyriausybinės organizacijos (OTIF) vardu
            A Nemzetközi Vasúti Fuvarozásügyi Államközi Szervezet (OTIF) részéről
            Għall-Organizzazzjoni Intergovernattiva għat-Trasport Internazzjonali bil-Ferrovija (OTIF)
            Voor de Intergouvernementele Organisatie voor het internationale spoorwegvervoer (OTIF)
            W imieniu Międzyrządowej Organizacji Międzynarodowych Przewozów Kolejami (OTIF)
            Pela Organização Intergovernamental para os Transportes Internacionais Ferroviários (OTIF)
            Pentru Organizația Interguvernamentală pentru Transporturile Internaționale Feroviare (OTIF)
            Za Medzivládnu organizáciu pre medzinárodnú železničnú prepravu (OTIF)
            Za Medvladno organizacijo za mednarodni železniški promet (OTIF)
            Valtioiden välisen kansainvälisten rautatiekuljetusten järjestön (OTIF) puolesta
            För Mellanstatliga organisationen för internationell järnvägstrafik (Otif)


title: 2009/710/ES: Rozhodnutí Rady ze dne 14. září 2009 , kterým se mění rozhodnutí 1999/70/ES o schválení externích auditorů národních centrálních bank, pokud jde o externího auditora Národní banky Slovenska

text:
               19.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 247/10

      ROZHODNUTÍ RADY

   ze dne 14. září 2009,
   kterým se mění rozhodnutí 1999/70/ES o schválení externích auditorů národních centrálních bank, pokud jde o externího auditora Národní banky Slovenska
   (2009/710/ES)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Protokol o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, připojený ke Smlouvě o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 27 odst. 1 tohoto protokolu,
   s ohledem na doporučení Evropské centrální banky ECB/2009/14 ze dne 25. června 2009 Radě Evropské unie o externím auditorovi Národní banky Slovenska (1),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Účetnictví Evropské centrální banky (ECB) a národních centrálních bank Eurosystému ověřují nezávislí externí auditoři doporučení Radou guvernérů ECB a schválení Radou Evropské unie.

               (2)

               Podle článku 1 rozhodnutí Rady 2008/608/ES ze dne 8. července 2008 v souladu s čl. 122 odst. 2 Smlouvy o přijetí jednotné měny Slovenskem ke dni 1. ledna 2009 (2) přijalo Slovensko jednotnou měnu dne 1. ledna 2009.

               (3)

               Podle ustanovení § 38 zákona o Národní bance Slovenska je od 1. ledna 2009 roční účetní závěrka Národní banky Slovenska ověřována v souladu s článkem 27 statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky.

               (4)

               Rada guvernérů ECB doporučila, aby Rada schválila externím auditorem Národní banky Slovenska pro účetní rok 2009 společnost Deloitte Audit s.r.o.

               (5)

               Je vhodné řídit se doporučením Rady guvernérů ECB a odpovídajícím způsobem změnit rozhodnutí 1999/70/ES (3),

         ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   V článku 1 rozhodnutí 1999/70/ES se doplňuje nový odstavec, který zní:

      „16.   Deloitte Audit s.r.o. se schvaluje jako externí auditor Národní banky Slovenska pro účetní rok 2009.“

   Článek 2
   Toto rozhodnutí se oznámí ECB.
   Článek 3
   Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 14. září 2009.

            Za Radu

            předsedkyně

         C. MALMSTRÖM

      (1)  Úř. věst. C 149, 1.7.2009, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 195, 24.7.2008, s. 24.

      (3)  Úř. věst. L 22, 29.1.1999, s. 69.


title: Rozhodnutí Rady 2014/775/SZBP ze dne 7. listopadu 2014 , kterým se prodlužuje rozhodnutí 2014/73/SZBP o vojenské operaci Evropské unie ve Středoafrické republice (EUFOR RCA)

text:
               8.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 325/17

         ROZHODNUTÍ RADY 2014/775/SZBP
   ze dne 7. listopadu 2014,
   kterým se prodlužuje rozhodnutí 2014/73/SZBP o vojenské operaci Evropské unie ve Středoafrické republice (EUFOR RCA)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 42 odst. 4 a čl. 43 odst. 2 této smlouvy,
   s ohledem na návrh vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 28. ledna 2014 přijala Rada bezpečnosti OSN rezoluci č. 2134 (2014), kterou se Evropské unii povoluje rozmístit operaci ve Středoafrické republice.

               (2)

               Dne 10. února 2014 přijala Rada rozhodnutí 2014/73/SZBP (1), ve kterém je uvedeno, že by vojenská operace Evropské unie ve Středoafrické republice (EUFOR RCA) měla skončit nejpozději šest měsíců po dosažení plné operační kapacity.

               (3)

               Dne 10. září 2014 zaslala prozatímní prezidentka Středoafrické republiky dopis vysoké představitelce Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku, ve kterém požádala o prodloužení operace EUFOR RCA.

               (4)

               Je třeba zajistit hladké předání činnosti mezi operací EUFOR RCA a integrovanou vícerozměrnou misí OSN pro stabilizaci ve Středoafrické republice (MINUSCA) zřízenou rezolucí Rady bezpečnosti OSN 2149 (2014) do doby, než bude mise MINUSCA moci převzít plnou odpovědnost za bezpečnost v okolí Bangui.

               (5)

               Dne 21. října 2014 přijala Rada bezpečnosti OSN rezoluci 2181(2014) schvalující prodloužení operace EUFOR RCA do 15. března 2015.

               (6)

               Rozhodnutí 2014/73/SZBP by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Rozhodnutí 2014/73/SZBP se mění takto:

               1)

               v čl. 1 odst. 1 se slova „do čtyř až šesti měsíců“ nahrazují slovy „do devíti měsíců“;

               2)

               v článku 10 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
               „2.   Finanční referenční částka určená na krytí společných nákladů operace EUFOR RCA v období do 15. prosince 2014 se stanoví na 25,9 milionů EUR. Finanční referenční částka určená na krytí společných nákladů operace EUFOR RCA v období od 16. prosince 2014 do 15. března 2015 se stanoví na 5,7 milionů EUR.
               Procentní sazba referenční částky podle čl. 25 odst. 1 rozhodnutí 2011/871/SZBP na období do 15. prosince 2014 se stanoví na 50 %. Procentní sazba referenční částky podle čl. 25 odst. 1 rozhodnutí 2011/871/SZBP na období od 16. prosince 2014 do 15. března 2015 se stanoví na 0 %.“;

               3)

               V článku 12 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
               „2.   Operace EUFOR RCA skončí dne 15. března 2015.“

         Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne, 7. listopadu 2014.

            Za Radu

            předseda

         P. C. PADOAN

      (1)  Rozhodnutí Rady 2014/73/SZBP ze dne 10. února 2014 o vojenské operaci Evropské unie ve Středoafrické republice (EUFOR RCA) (Úř. věst. L 40, 11.2.2014, s. 59).


title: Rozhodnutí Rady 2012/389/SZBP ze dne 16. července 2012 o misi Evropské unie zaměřené na budování regionální námořní kapacity v oblasti Afrického rohu (EUCAP NESTOR)

text:
               17.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 187/40

         ROZHODNUTÍ RADY 2012/389/SZBP
   ze dne 16. července 2012
   o misi Evropské unie zaměřené na budování regionální námořní kapacity v oblasti Afrického rohu (EUCAP NESTOR)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 28, čl. 42 odst. 4 a čl. 43 odst. 2 této smlouvy,
   s ohledem na návrh vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 14. listopadu 2011 Rada přijala strategický rámec pro oblast Afrického rohu, jímž se má řídit zapojení Unie v tomto regionu.

               (2)

               Dne 8. prosince 2012 Rada přijala rozhodnutí 2011/819/SZBP (1) o jmenování zvláštního zástupce Evropské unie pro oblast Afrického rohu.

               (3)

               Dne 16. prosince 2011 se Rada dohodla na koncepci řešení krize pro misi na budování regionální námořní kapacity.

               (4)

               Dne 23. března 2012 Rada přijala rozhodnutí 2012/173/SZBP (2) o aktivaci operačního střediska EU pro mise a operaci společné bezpečnostní a obranné politimy v oblasti Afrického rohu.

               (5)

               Vlády Džibutska, Keni a Seychell a přechodná federální vláda Somálska uvítaly nasazení mise ve svých zemích.

               (6)

               Dne 18. června 2007 Rada schválila pokyny pro velitelskou a řídící strukturu pro civilní operace EU pro řešení krizí.

               (7)

               Pro misi zřízenou tímto rozhodnutím by měla být uvedena v činnost pohotovostní složka.

               (8)

               Mise bude probíhat za situace, která se může zhoršit a která by mohla ohrozit dosažení cílů vnější činnosti Unie stanovených v článku 21 Smlouvy o Evropské unii,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Mise
   Unie zřizuje misi na budování regionální námořní kapacity v oblasti Afrického rohu (EUCAP NESTOR) na dobu dvou let.
   Článek 2
   Mandát
   Cílem EUCAP NESTOR je pomáhat k rozvoji soběstačné kapacity států Afrického rohu a západní části Indického oceánu s cílem trvale posilovat jejich námořní bezpečnost včetně potírání pirátství a jejich námořní řízení. EUCAP NESTOR se zpočátku zeměpisně zaměří na Džibutsko, Keňu, Seychelly a Somálsko. Poté, co Unie obdrží pozvání tanzanských orgánů, bude EUCAP NESTOR nasazena rovněž v Tanzánii.
   Článek 3
   Úkoly
   1.   Za účelem splnění cíle stanoveného v článku 2 má EUCAP NESTOR tyto úkoly:

               a)

               poskytovat orgánům v regionu pomoc za účelem dosažení účinné organizace orgánů námořní bezpečnosti působících jako pobřežní stráž;

               b)

               poskytovat kurzy odborné přípravy a odbornou podporu k nim za účelem posílení námořní kapacity států v regionu, zpočátku v Džibutsku, Keni a na Seychellách, v zájmu dosažení soběstačnosti v oblasti odborné přípravy;

               c)

               být nápomocna Somálsku při rozvoji pozemní kapacity pobřežní policie, která bude podporována komplexním právním a regulačním rámcem;

               d)

               určovat nedostatky v prioritním vybavení kapacity a poskytovat pomoc při jejich řešení, je-li to vhodné, aby bylo dosaženo cílů EUCAP NESTOR;

               e)

               poskytovat pomoc při posilování vnitrostátních právních předpisů a právního státu prostřednictvím regionálního programu právního poradenství a poskytovat odborné právní znalosti za účelem vypracování vnitrostátních právních předpisů v oblasti námořní bezpečnosti a souvisejících oblastech;

               f)

               podporovat regionální spolupráci mezi vnitrostátními orgány odpovědnými za námořní bezpečnost;

               g)

               posilovat regionální koordinaci v oblasti budování námořní kapacity;

               h)

               poskytovat strategické poradenství pomocí vysílání odborníků do klíčových správních orgánů;

               i)

               provádět projekty související s misí a koordinovat dary;

               j)

               vypracovat a uplatňovat regionální informační a komunikační strategii.

         2.   EUCAP NESTOR nevykonává žádnou výkonnou funkci.
   Článek 4
   Linie vedení a struktura
   1.   EUCAP NESTOR má jednotnou linii vedení jako operace pro řešení krizí.
   2.   EUCAP NESTOR má tuto strukturu:

               a)

               velitelství mise v Džibutsku;

               b)

               místní úřadovny podle potřeby.

         3.   EUCAP NESTOR zahrnuje projektovou skupinu pro určování a provádění projektů. EUCAP NESTOR může podle potřeby koordinovat a zprostředkovávat projekty prováděné na vlastní odpovědnost členskými státy a třetími státy v oblastech souvisejících s EUCAP NESTOR a na podporu jejího cíle a poskytovat k nim poradenství.
   Článek 5
   Civilní velitel operace
   1.   Civilním velitelem operace pro EUCAP NESTOR je ředitel útvaru schopnosti civilního plánování a provádění.
   2.   Civilní velitel operace vykonává velení a řízení EUCAP NESTOR na strategické úrovni pod politickou kontrolou a strategickým vedením Politického a bezpečnostnío výboru a celkovou působností vysokého představitele Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku (dále jen „vysoký představitel“).
   3.   Civilní velitel operace zajišťuje ve vztahu k vedení operací řádné a účinné provádění rozhodnutí Rady a Politického a bezpečnostního výboru, a to i tím, že vydává potřebné strategické pokyny vedoucímu mise a poskytuje mu poradenství a technickou podporu.
   4.   Operační středisko EU, jež bylo aktivováno rozhodnutím 2012/173/SZBP, poskytuje přímou podporu civilnímu veliteli operace v oblasti operačního plánování a provádění EUCAP NESTOR.
   5.   Civilní velitel operace podává prostřednictvím vysokého představitele zprávy Radě.
   6.   Veškerý vyslaný personál zůstává zcela pod velením vnitrostátních orgánů dotčeného vysílajícího státu v souldu s vnitrostátními pravidly, dotčeného orgánu Unie nebo Evropské služby pro vnější činnost (ESVČ). Orgány jednotlivých států přenesou operační řízení (OPCON) svého personálu, týmů a útvarů na civilního velitele operace.
   7.   Civilní velitel operace nese celkovou odpovědnost za zajištění řádného plnění povinnosti péče, kterou Unie nese.
   8.   Civilní velitel operace, zvláštní zástupce EU pro oblast Afrického rohu a vedoucí delegací Unie v regionu se podle potřeby navzájem konzultují.
   Článek 6
   Vedoucí mise
   1.   Vedoucí mise vykonává velení a řízení EUCAP NESTOR v místě působení, přebírá za tyto činnosti odpovědnost a přímo odpovídá civilnímu veliteli operace.
   2.   Vedoucí mise vykonává velení a řízení nad personálem, týmy a útvary přispívajících států přidělenými civilním velitelem operace a zároveň nese administrativní a logistickou odpovědnost, včetně odpovědnosti za majetek, zdroje a informace, které má EUCAP NESTOR k dispozici.
   3.   Vedoucí mise vydává pokyny pro veškerý personál EUCAP NESTOR v zájmu účinného provádění EUCAP NESTOR v místě působení, zajišťuje její koordinaci a běžné řízení a řídí se strategickými pokyny civilního velitele operace.
   4.   Vedoucí mise odpovídá za plnění rozpočtu EUCAP NESTOR. Za tímto účelem podepíše smlouvu s Komisí.
   5.   Vedoucí mise odpovídá za kázeňský dohled nad personálem. Kázeňská opatření vůči vyslanému personálu jsou v pravomoci příslušného vnitrostátního orgánu v soladu s vnitrostátními pravidly, dotčeného orgánu Unie nebo ESVČ.
   6.   Vedoucí mise zastupuje EUCAP NESTOR v místě operace a zajišťuje její odpovídající zviditelnění.
   7.   Vedoucí mise podle potřeby koordinuje činnost s dalšími činiteli Unie na místě. Aniž je dotčena linie velení, poskytuje vedoucímu mise vedení v otázkách místní politické situace zvláštní zástupce EU v úzké spolupráci s příslušnými vedoucími delegací Unie v regionu.
   8.   V rámci projektové skupiny je vedoucí mise oprávněn použít k provádění projektů, které jsou považovány za projekty doplňující soudržným způsobem ostatní akce EUCAP NESTOR, finanční příspěvky členských států nebo třetích států, je-li projekt:

               a)

               uveden ve výkazu ropočtových dopadů tohoto rozhodnutí nebo

               b)

               v průběhu EUCAP NESTOR začleněn do výkazu ropočtových dopadů na žádost vedoucího mise.

         Vedoucí mise v takových případech uzavře s dotčenými státy ujednání, jež stanoví zejména konkrétní podmínky týkající se reakce na případnou stížnost třetí strany ohledně škod vzniklých jednáním nebo opomenutím vedoucího mise při využívání finančních prostředků, které mu byly zpřístupněny přispívajícími státy.
   Přispívající státy nemohou v žádném případě činit Unii nebo vysokého představitele odpovědnými za jednání nebo opomenutí vedoucího mise při využívání finančních prostředků poskytnutých přispívajícími státy.
   Článek 7
   Personál
   1.   EUCAP NESTOR tvoří zejména personál vyslaný členskými státy, orgány Unie nebo ESVČ. Každý členský stát, orgán Unie nebo ESVČ nese náklady na personál, který vyslal, včetně cestovních výdajů na cestu do místa určení a zpět, platů, nákladů na zdravotní péči a příspěvků jiných než použitelné denní dávky.
   2.   Stát, orgán Unie nebo ESVČ, který vyslal člena personálu, odpovídá za řešení veškerých stížností člena personálu ohledně vyslání nebo stížností, které se člena personálu týkají, a zahajují veškerá řízení proti vyslané osobě.
   3.   EUCAP NESTOR může přijímat na smluvním základě mezinárodní a místní personál, pokud požadované funkce nezajistí personál vyslaný členskými státy. Ve výjimečných a řádně odůvodněných případech, kdy nejsou k dispozici vhodné žádosti z členských států, mohou být na smluvním základě případně přijímáni státní příslušníci zúčastněných třetích států.
   4.   Pracovní podmínky a práva a povinnosti mezinárodního a místního personálu jsou stanoveny ve smlouvách mezi vedoucím mise a dotčenými členy personálu.
   Článek 8
   Postavení EUCAP NESTOR a jejího personálu
   Postavení EUCAP NESTOR a jejího personálu, včetně případných výsad, imunit a dalších záruk nezbytných pro uskutečnění a řádný průběh EUCAP NESTOR, je předmětem dohody, která bude uzavřena podle článku 37 Smlouvy o Evropské unii a postupem stanoveným v článku 218 Smlouvy o fungování Evropské unie.
   Článek 9
   Politická kontrola a strategické řízení
   1.   Politický a bezpečnostní výbor vykonává v rámci odpovědnosti Rady a vysokého představitele politickou kontrolu a strategické řízení EUCAP NESTOR. Rada zmocňuje Politický a bezpečnostní výbor k přijímání příslušných rozhodnutí za tímto účelem v souladu s čl. 38 třetím pododstavcem Smlouvy o Evropské unii. Toto zmocnění zahrnuje pravomoc jmenovat na návrh vysokého představitele vedoucího mise a měnit koncepci operací (CONOPS) a operační plán (OPLAN). Rozhodovací pravomoc, pokud jde o cíle a ukončení EUCAP NESTOR, si ponechává Rada.
   2.   Politický a bezpečnostní výbor pravidelně podává zprávy Radě.
   3.   Politický a bezpečnostní výbor dostává pravidelně a podle potřeby zprávy od civilního velitele operace a vedoucího mise týkající se otázek spadajících do jejich oblastí působnosti.
   Článek 10
   Účast třetích států
   1.   Aniž je dotčena rozhodovací samostatnost Unie a její jednotný institucionální rámec, mohou být třetí státy vyzvány, aby přispěly k EUCAP NESTOR tím, že ponesou náklady na vyslání svého personálu, včetně platů, pojištění proti všem rizikům, denních dávek a cestovních výdajů na cestu do místa určení a zpět, a že případně přispějí na provozní náklady EUCAP NESTOR.
   2.   Třetí státy přispívající na EUCAP NESTOR mají ve vztahu k jejímu běžnému řízení stejná práva a povinnosti jako členské státy.
   3.   Rada zmocňuje Politický a bezpečnostní výbor k přijímání příslušných rozhodnutí ve věci přijímání navrhovaných příspěvků a ke zřízení výboru přispěvatelů.
   4.   Podrobná ujednání týkající se účasti třetích států jsou upravena v dohodách uzavřených v souladu s článkem 37 Smlouvy o Evropské unii a podle potřeby v dalších technických ujednáních. Jestliže Unie a třetí stát uzavřely dohodu, kterou se vytváří rámec pro účast tohoto třetího státu na operacích Unie pro řešení krizí, použijí se v souvislosti s EUCAP NESTOR ustanovení takové dohody.
   Článek 11
   Bezpečnost
   1.   Civilní velitel operace řídí plánování prováděné vedoucím mise v oblasti bezpečnostních opatření a zajišťuje jejich řádné a účinné provádění v rámci EUCAP NESTOR v souladu s článkem 5.
   2.   Vedoucí mise odpovídá za bezpečnost EUCAP NESTOR a za zajištění plnění minimálních bezpečnostních požadavků kladených na EUCAP NESTOR v souladu s politikou Unie v oblasti bezpečnosti personálu nasazeného mimo Unii při provádění operací podle hlavy V Smlouvy o Evropské unii a jejích podpůrných dokumentů.
   3.   Vedoucímu mise je nápomocen vyšší důstojník pro bezpečnost mise, který podává zprávy vedoucímu mise a rovněž udržuje úzké služební vztahy s ESVČ.
   4.   Personál EUCAP NESTOR se před svým nástupem do funkce účastní povinného bezpečnostního školení v souladu s OPLAN. Dostane se mu také pravidelného udržovacího výcviku v místě působení organizovaného vyšším důstojníkem pro bezpečnost mise.
   5.   Vedoucí mise zajistí ochranu utajovaných informací EU v souladu s rozhodnutím Rady 2011/292/EU ze dne 31. března 2011 o bezpečnostních pravidlech na ochranu utajovaných informací EU (3).
   Článek 12
   Pohotovostní složka
   Pro EUCAP NESTOR se uvádí v činnost pohotovostní složka.
   Článek 13
   Finanční ustanovení
   1.   Finanční referenční částka určená na pokrytí výdajů souvisejících s misí v období prvních dvanácti měsíců po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost činí 22 880 000 EUR. Finanční referenční částku na následující období stanoví Rada.
   2.   Veškeré výdaje se spravují podle pravidel a postupů použitelných pro souhrnný rozpočet Evropské unie.
   3.   S výhradou schválení Komisí může vedoucí mise uzavírat technická ujednání s členskými státy Unie, zúčastněnými třetími státy a dalšími mezinárodními aktéry ohledně poskytování vybavení, služeb a prostor pro EUCAP NESTOR.
   4.   Finanční ujednání respektují operační požadavky EUCAP NESTOR, včetně slučitelnosti vybavení a interoperability jejích týmů.
   5.   Vedoucí mise podává Komisi, která nad jeho činností vykonává dohled, úplné zprávy o činnostech vykonaných v rámci své smlouvy.
   6.   Vzniklé výdaje jsou způsobilé ode dne vstupu tohoto rozhodnutí v platnost.
   Článek 14
   Soulad reakce a koordinace Unie
   1.   Vysoký představitel zajišťuje soulad provádění tohoto rozhodnutí s vnější činností Unie jako celku, včetně návaznosti na rozvojové programy Unie.
   2.   Aniž je dotčena linie velení, jedná vedoucí mise v zájmu zajištění souladu činnosti Unie v oblasti Afrického rohu v úzké koordinaci s delegacemi Unie v regionu.
   3.   Vedoucí mise úzce koordinuje činnost s vedoucími misí Unie a členských států v regionu.
   4.   Vedoucí mise spolupracuje s ostatními mezinárodními aktéry přítomnými v regionu, zejména s Politickým úřadem Organizace spojených národů (OSN) pro Somálsko, Úřadem OSN pro drogy a kriminalitu, Rozvojovým programem OSN a Mezinárodní námořní organizací.
   5.   Vedoucí mise úzce koordinuje činnost s EUNAVFOR Atalanta, misi Evropské unie s cílem přispět k výcviku somálských bezpečnostních sil (EUTM Somalia), projektem námořní bezpečnosti a programem zaměřeným na kritické námořní trasy.
   Článek 15
   Poskytování informací a dokumentů
   1.   Vysoký představitel je v souladu s rozhodnutím 2011/292/EU oprávněn tam, kde je to vhodné, a v souladu s potřebami EUCAP NESTOR poskytovat třetím státům přidruženým k tomuto rozhodnutí utajované informace EU vytvořené pro účely EUCAP NESTOR až do stupně utajení „CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL“.
   2.   Vysoký představitel je v souladu s rozhodnutím 2011/292/EU a s operačními potřebami EUCAP NESTOR též oprávněn poskytovat OSN a Africké unii (AU) utajované informace EU vytvořené pro účely EUCAP NESTOR až do stupně utajení „RESTREINT UE/EU RESTRICTED“. Za tímto účelem jsou vypracována ujednání mezi vysokým představitelem a příslušnými orgány OSN a AU.
   3.   V případě zvláštní a neodkladné operační potřeby je vysoký představitel v souladu s rozhodnutím 2011/292/EU též oprávněn poskytovat hostitelskému státu utajované informace EU vytvořené pro účely EUCAP NESTOR až do stupně utajení „RESTREINT UE/EU RESTRICTED“. Za tímto účelem jsou vypracována ujednání mezi vysokým představitelem a příslušnými orgány hostitelského státu.
   4.   Vysoký představitel je oprávněn poskytovat třetím státům přidruženým k tomuto rozhodnutí neutajované dokumenty EU o jednáních Rady týkajících se EUCAP NESTOR, na které se vztahuje služební tajemství podle čl. 6 odst. 1 jednacího řádu Rady (4).
   5.   Vysoký představitel může přenést pravomoci stanovené v odstavcích 1 až 4 a způsobilost uzavírat ujednání uvedená v odstavcích 2 a 3 na své podřízené, na civilního velitele operací nebo na vedoucího mise.
   Článek 16
   Vstup v platnost a doba platnosti
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
   Použije se po dobu dvaceti čtyř měsíců.

      V Bruselu dne 16. července 2012.

            Za Radu

            předseda

         S. ALETRARIS

      (1)  Úř. věst. L 327, 9.12.2011, s. 62.

      (2)  Úř. věst. L 89, 27.3.2012, s. 66.

      (3)  Úř. věst. L 141, 27.5.2011, s. 17.

      (4)  Rozhodnutí Rady 2009/937/EU ze dne 1. prosince 2009, kterým se přijímá její jednací řád (Úř. věst. L 325, 11.12.2009, s. 35).


title: Rozhodnutí Rady 2013/367/SZBP ze dne 9. července 2013 , kterým se mění rozhodnutí 2012/389/SZBP o misi Evropské unie zaměřené na budování regionální námořní kapacity v oblasti Afrického rohu (EUCAP NESTOR)

text:
               10.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 189/12

         ROZHODNUTÍ RADY 2013/367/SZBP
   ze dne 9. července 2013,
   kterým se mění rozhodnutí 2012/389/SZBP o misi Evropské unie zaměřené na budování regionální námořní kapacity v oblasti Afrického rohu (EUCAP NESTOR)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 28, čl. 42 odst. 4 a čl. 43 odst. 2 této smlouvy,
   s ohledem na návrh vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 16. července 2012 přijala Rada rozhodnutí 2012/389/SZBP (1). Použitelnost uvedeného rozhodnutí končí dnem 15. července 2014.

               (2)

               Stávající finanční referenční částka pokrývá období od 16. července 2012 do 15. července 2013.

               (3)

               Rozhodnutí 2012/389/SZBP by mělo být změněno tak, aby bylo období, na které se vztahuje stávající finanční referenční částka, prodlouženo do 15. listopadu 2013.

               (4)

               Mise bude probíhat za situace, která se může zhoršit a která by mohla ohrozit dosažení cílů vnější činnosti Unie stanovených v článku 21 Smlouvy,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   V článku 13 rozhodnutí 2012/389/SZBP se odstavec 1 nahrazuje tímto:

      „1.   Finanční referenční částka určená na pokrytí výdajů souvisejících s misí EUCAP NESTOR v období prvních šestnácti měsíců po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost činí 22 880 000 EUR. Finanční referenční částku na následující období stanoví Rada.“

   Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 9. července 2013.

            Za Radu

            předseda

         R. ŠADŽIUS

      (1)  Úř. věst. L 187, 17.7.2012, s. 40.


title: 2009/508/ES: Rozhodnutí Evropské centrální banky ze dne 25. června 2009 , kterým se mění rozhodnutí ECB/2008/20, pokud jde o objem euromincí, které Rakousko může vydat v roce 2009 (ECB/2009/15)

text:
               2.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 172/35

      ROZHODNUTÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY

   ze dne 25. června 2009,
   kterým se mění rozhodnutí ECB/2008/20, pokud jde o objem euromincí, které Rakousko může vydat v roce 2009
   (ECB/2009/15)
   (2009/508/ES)
   RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 106 odst. 2 této smlouvy,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Evropská centrální banka (ECB) má od 1. ledna 1999 výlučné právo schvalovat objem mincí vydávaných členskými státy, které přijaly euro (dále jen „zúčastněné členské státy“).

               (2)

               Oesterreichische Nationalbank požádala dne 26. května 2009 ECB o schválení zvýšení objemu euromincí, které Rakousko může vydat v roce 2009, o 160 milionů EUR,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Zvýšení objemu euromincí
   ECB schvaluje zvýšení objemu euromincí, které Rakousko může vydat v roce 2009.
   V důsledku toho se tabulka v článku 1 rozhodnutí Evropské centrální banky ECB/2008/20 (1) nahrazuje následující tabulkou:

                  (v milionech EUR)

                  „Emise mincí určených pro peněžní oběh a emise sběratelských mincí (nikoli pro peněžní oběh) v roce 2009

                  Belgie

                  105,4

                  Německo

                  632,0

                  Irsko

                  65,5

                  Řecko

                  85,7

                  Španělsko

                  390,0

                  Francie

                  252,5

                  Itálie

                  234,3

                  Kypr

                  22,5

                  Lucembursko

                  42,0

                  Malta

                  15,4

                  Nizozemsko

                  68,5

                  Rakousko

                  376,0

                  Portugalsko

                  50,0

                  Slovinsko

                  27,0

                  Slovensko

                  131,0

                  Finsko

                  60,0“

   Článek 2
   Závěrečné ustanovení
   Toto rozhodnutí je určeno zúčastněným členským státům.

      Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 25. června 2009.

            Prezident ECB

         Jean-Claude TRICHET

      (1)  Úř. věst. L 352, 31.12.2008, s. 58.


title: 2009/214/ES: Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 22. dubna 2008 o účetní závěrce Evropské agentury pro životní prostředí na rozpočtový rok 2006

text:
               31.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 88/166

      ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU

   ze dne 22. dubna 2008
   o účetní závěrce Evropské agentury pro životní prostředí na rozpočtový rok 2006
   (2009/214/ES)
   EVROPSKÝ PARLAMENT,
   s ohledem na roční účetní závěrku Evropské agentury pro životní prostředí za rozpočtový rok 2006 (1),
   s ohledem na zprávu Účetního dvora o roční účetní závěrce Evropské agentury pro životní prostředí za rozpočtový rok 2006, spolu s odpověďmi agentury (2),
   s ohledem na doporučení Rady ze dne 12. února 2008 (5843/2008 – C6-0084/2008),
   s ohledem na Smlouvu o ES, a zejména na článek 276 této smlouvy,
   s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (3), a zejména na článek 185 tohoto nařízení,
   s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1210/90 ze dne 7. května 1990 o zřízení Evropské agentury pro životní prostředí a Evropské informační a pozorovací sítě pro životní prostředí (4), a zejména na článek 13 tohoto nařízení,
   s ohledem na nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (5), a zejména na článek 94 tohoto nařízení,
   s ohledem na článek 71 a přílohu V jednacího řádu,
   s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu a stanovisko Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin (A6-0122/2008),

               1.

               konstatuje, že roční účetní závěrka Evropské agentury pro životní prostředí tvoří přílohu zprávy Účetního dvora;

               2.

               schvaluje účetní závěrku Evropské agentury pro životní prostředí za rozpočtový rok 2006;

               3.

               pověřuje svého předsedu, aby předal toto rozhodnutí výkonnému řediteli Evropské agentury pro životní prostředí, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru a aby zajistil jeho zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie (řada L).

            Předseda

         Hans-Gert PÖTTERING

            Generální tajemník

         Harald RØMER

      (1)  Úř. věst. C 261, 31.10.2007, s. 4.

      (2)  Úř. věst. C 309, 19.12.2007, s. 24.

      (3)  Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1.

      (4)  Úř. věst. L 120, 11.5.1990, s. 1.

      (5)  Úř. věst. L 357, 31.12.2002, s. 72.