title: Rozhodnutí Komise (EU) 2015/345 ze dne 2. března 2015 , kterým se mění rozhodnutí 2009/563/ES, 2009/564/ES, 2009/578/ES, 2010/18/ES, 2011/263/EU, 2011/264/EU, 2011/382/EU a 2011/383/EU, aby se prodloužila platnost ekologických kritérií pro udělení ekoznačky EU některým výrobkům (oznámeno pod číslem C(2015) 1286)  Text s významem pro EHP

text:
               4.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 60/39

         ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2015/345
   ze dne 2. března 2015,
   kterým se mění rozhodnutí 2009/563/ES, 2009/564/ES, 2009/578/ES, 2010/18/ES, 2011/263/EU, 2011/264/EU, 2011/382/EU a 2011/383/EU, aby se prodloužila platnost ekologických kritérií pro udělení ekoznačky EU některým výrobkům

         (oznámeno pod číslem C(2015) 1286)

   (Text s významem pro EHP)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 66/2010 ze dne 25. listopadu 2009 o ekoznačce EU (1), a zejména na čl. 8 odst. 3 písm. c) uvedeného nařízení,
   po konzultaci s Výborem pro ekoznačku Evropské unie,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 30. června 2015 končí použitelnost rozhodnutí Komise 2009/563/ES (2).

               (2)

               Dne 30. listopadu 2015 končí použitelnost rozhodnutí Komise 2009/564/ES (3).

               (3)

               Dne 30. listopadu 2015 končí použitelnost rozhodnutí Komise 2009/578/ES (4).

               (4)

               Dne 31. prosince 2015 končí použitelnost rozhodnutí Komise 2010/18/ES (5).

               (5)

               Dne 28. dubna 2015 končí použitelnost rozhodnutí Komise 2011/263/EU (6).

               (6)

               Dne 28. dubna 2015 končí použitelnost rozhodnutí Komise 2011/264/EU (7).

               (7)

               Dne 24. června 2015 končí použitelnost rozhodnutí Komise 2011/382/EU (8).

               (8)

               Dne 28. června 2015 končí použitelnost rozhodnutí Komise 2011/383/EU (9).

               (9)

               Bylo provedeno posouzení zaměřené na zhodnocení významu a přiměřenosti stávajících ekologických kritérií i souvisejících požadavků na posuzování a ověřování stanovených v rozhodnutích 2009/563/ES, 2009/564/ES, 2009/578/ES, 2010/18/ES, 2011/263/EU, 2011/264/EU, 2011/382/EU a 2011/383/EU. Vzhledem k tomu, že jsou stávající ekologická kritéria a související požadavky na posuzování a ověřování stanovené v uvedených rozhodnutích stále revidovány, je vhodné prodloužit uvedenou dobu platnosti ekologických kritérií a uvedených souvisejících požadavků na posuzování a ověřování. Vzhledem k různým fázím procesu revize by doba platnosti ekologických kritérií a souvisejících požadavků na posuzování a ověřování uvedená v rozhodnutí 2009/563/ES měla být prodloužena do 31. prosince 2015 a doba platnosti ekologických kritérií a souvisejících požadavků na posuzování a ověřování uvedená v rozhodnutích 2009/564/ES, 2009/578/ES, 2010/18/ES, 2011/263/EU, 2011/264/EU, 2011/382/EU a 2011/383/EU by měla být prodloužena do 31. prosince 2016.

               (10)

               Rozhodnutí 2009/563/ES, 2009/564/ES, 2009/578/ES, 2010/18/ES, 2011/263/EU, 2011/264/EU, 2011/382/EU a 2011/383/EU by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.

               (11)

               Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 16 nařízení (ES) č. 66/2010,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Článek 3 rozhodnutí 2009/563/ES se nahrazuje tímto:

      „Článek 3
      Ekologická kritéria pro skupinu výrobků ‚obuv‘ a související požadavky na posuzování a ověřování jsou platné do 31. prosince 2015.“

   Článek 2
   Článek 4 rozhodnutí 2009/564/ES se nahrazuje tímto:

      „Článek 4
      Ekologická kritéria pro skupinu výrobků ‚služby v kempech‘ a související požadavky na posuzování a ověřování jsou platné do 31. prosince 2016.“

   Článek 3
   Článek 4 rozhodnutí 2009/578/ES se nahrazuje tímto:

      „Článek 4
      Ekologická kritéria pro skupinu výrobků ‚ubytovací služby pro turisty‘ a související požadavky na posuzování a ověřování jsou platné do 31. prosince 2016.“

   Článek 4
   Článek 3 rozhodnutí 2010/18/ES se nahrazuje tímto:

      „Článek 3
      Ekologická kritéria pro skupinu výrobků ‚dřevěné podlahové krytiny‘ a související požadavky na posuzování a ověřování jsou platné do 31. prosince 2016.“

   Článek 5
   Článek 4 rozhodnutí 2011/263/EU se nahrazuje tímto:

      „Článek 4
      Kritéria pro skupinu výrobků ‚mycí prostředky do myček nádobí‘ a související požadavky na posuzování a ověřování jsou platné do 31. prosince 2016.“

   Článek 6
   Článek 4 rozhodnutí 2011/264/EU se nahrazuje tímto:

      „Článek 4
      Kritéria pro skupinu výrobků ‚prací prostředky‘ a související požadavky na posuzování a ověřování jsou platné do 31. prosince 2016.“

   Článek 7
   Článek 4 rozhodnutí 2011/382/EU se nahrazuje tímto:

      „Článek 4
      Kritéria pro skupinu výrobků ‚mycí prostředky pro ruční mytí nádobí‘ a související požadavky na posuzování a ověřování jsou platné do 31. prosince 2016.“

   Článek 8
   Článek 4 rozhodnutí 2011/383/EU se nahrazuje tímto:

      „Článek 4
      Kritéria pro skupinu produktů ‚univerzální čisticí prostředky a čisticí prostředky pro hygienická zařízení‘ a související požadavky na posuzování a ověřování jsou platné do 31. prosince 2016.“

   Článek 9
   Toto rozhodnutí je určeno členským státům.

      V Bruselu dne 2. března 2015.

            Za Komisi

         Karmenu VELLA

            člen Komise

      (1)  Úř. věst. L 27, 30.1.2010, s. 1.

      (2)  Rozhodnutí Komise 2009/563/ES ze dne 9. července 2009, kterým se stanoví ekologická kritéria pro udělování ekoznačky Společenství obuvi (Úř. věst. L 196, 28.7.2009, s. 27).

      (3)  Rozhodnutí Komise 2009/564/ES ze dne 9. července 2009, kterým se stanoví ekologická kritéria pro udělování ekoznačky Společenství službám v kempech (Úř. věst. L 196, 28.7.2009, s. 36).

      (4)  Rozhodnutí Komise 2009/578/ES ze dne 9. července 2009, kterým se stanoví ekologická kritéria pro udělování ekoznačky Společenství ubytovacím službám pro turisty (Úř. věst. L 198, 30.7.2009, s. 57).

      (5)  Rozhodnutí Komise 2010/18/ES ze dne 26. listopadu 2009, kterým se stanoví ekologická kritéria pro udělování ekoznačky Společenství dřevěným podlahovým krytinám (Úř. věst. L 8, 13.1.2010, s. 32).

      (6)  Rozhodnutí Komise 2011/263/EU ze dne 28. dubna 2011, kterým se stanoví ekologická kritéria pro udělování ekoznačky EU mycím prostředkům do myček nádobí (Úř. věst. L 111, 30.4.2011, s. 22).

      (7)  Rozhodnutí Komise 2011/264/EU ze dne 28. dubna 2011, kterým se stanoví ekologická kritéria pro udělování ekoznačky EU pracím prostředkům (Úř. věst. L 111, 30.4.2011, s. 34).

      (8)  Rozhodnutí Komise 2011/382/EU ze dne 24. června 2011, kterým se stanoví ekologická kritéria pro udělování ekoznačky EU mycím prostředkům pro ruční mytí nádobí (Úř. věst. L 169, 29.6.2011, s. 40).

      (9)  Rozhodnutí Komise 2011/383/EU ze dne 28. června 2011, kterým se stanoví ekologická kritéria pro udělování ekoznačky EU univerzálním čisticím prostředkům a čisticím prostředkům pro hygienická zařízení (Úř. věst. L 169, 29.6.2011, s. 52).


title: Rozhodnutí Rady 2014/915/SZBP ze dne 16. prosince 2014 , kterým se mění rozhodnutí 2010/452/SZBP o Pozorovatelské misi Evropské unie v Gruzii (EUMM Georgia)

text:
               17.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 360/56

         ROZHODNUTÍ RADY 2014/915/SZBP
   ze dne 16. prosince 2014,
   kterým se mění rozhodnutí 2010/452/SZBP o Pozorovatelské misi Evropské unie v Gruzii (EUMM Georgia)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 28, čl. 42 odst. 4 a čl. 43 odst. 2 této smlouvy,
   s ohledem na návrh vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 12. srpna 2010 přijala Rada rozhodnutí 2010/452/SZBP (1), kterým prodloužila Pozorovatelskou misi Evropské unie v Gruzii (dále jen „EUMM Georgia“ nebo „mise“) zřízenou společnou akcí 2008/736/SZBP ze dne 15. září 2008 (2). Rozhodnutí 2010/452/SZBP pozbývá platnosti dne 14. prosince 2014.

               (2)

               EUMM Georgia by měla být na základě stávajícího mandátu prodloužena o další dva roky.

               (3)

               Mise bude probíhat za situace, která se může zhoršit a která by mohla ohrozit dosažení cílů vnější činnosti Unie stanovených v článku 21 Smlouvy.

               (4)

               Rozhodnutí 2010/452/SZBP by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Rozhodnutí 2010/452/SZBP se mění takto:

               1)

               V článku 7 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
               „3.   Veškerý personál se řídí minimálními bezpečnostními operačními normami pro danou misi a bezpečnostním plánem mise na podporu politiky Unie pro bezpečnost terénu. Pokud jde o ochranu utajovaných informací Unie, které jsou personálu svěřeny v průběhu plnění jeho povinností, dodržuje veškerý personál bezpečnostní zásady a minimální normy stanovené rozhodnutím Rady 2013/488/EU (3).

                  (3)  Rozhodnutí Rady 2013/488/EU ze dne 23. září 2013 o bezpečnostních pravidlech na ochranu utajovaných informací EU (Úř. věst. L 274, 15.10.2013, s. 1).“"

               2)

               V článku 12 se odstavec 5 nahrazuje tímto
               „5.   Vedoucí mise zajistí ochranu utajovaných informací EU v souladu s rozhodnutím 2013/488/EU.“

               3)

               V čl. 14 odst. 1 se vkládá nový pododstavec, který zní:
               „Finanční referenční částka určená na pokrytí výdajů souvisejících s misí v období od 15. prosince 2014 do 14. prosince 2015 činí 18 300 000 EUR.“

               4)

               Vkládá se nový článek, který zní:
               „Článek 14a
               Projektová skupina
               1.   EUMM Georgia zahrnuje projektovou skupinu pro určování a provádění projektů. EUMM Georgia podle potřeby usnadňuje realizaci projektů prováděných členskými státy a třetími státy na vlastní odpovědnost v oblastech souvisejících s EUMM Georgia a na podporu jejích cílů a poskytuje k nim poradenství.
               2.   S výhradou odstavce 3 je EUMM Georgia oprávněna použít k provádění projektů, které jsou považovány za projekty doplňující soudržným způsobem ostatní akce této mise, finanční příspěvky členských států nebo třetích států, jsou-li tyto projekty:

                           a)

                           uvedeny ve finančním výkazu týkajícím se tohoto rozhodnutí; nebo

                           b)

                           v průběhu mise začleněny prostřednictvím změny finančního výkazu na žádost vedoucího mise.

                     EUMM Georgia uzavře s uvedenými státy ujednání obsahující zejména konkrétní postupy při reakci na případnou stížnost třetí strany ohledně škod vzniklých jednáním nebo opomenutím této mise při využívání finančních prostředků, které jí tyto státy poskytly. Přispívající státy nemohou v žádném případě činit Unii nebo vysokého představitele odpovědnými za jednání nebo opomenutí ze strany EUMM Georgia při využívání finančních prostředků poskytnutých těmito státy.
               3.   Přijetí finančního příspěvku pro projektovou skupinu od třetích států schvaluje Politický a bezpečnostní výbor.“

               5)

               V článku 16 se odstavce 1, 2 a 3 nahrazují tímto:
               „1.   Vysoký představitel je v souladu s rozhodnutím 2013/488/EU oprávněn podle potřeby a v souladu s potřebami mise předávat třetím státům přidruženým k tomuto rozhodnutí utajované informace a dokumenty EU vytvořené pro účely mise až do stupně utajení ‚CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL‘.
               2.   Vysoký představitel je v souladu s rozhodnutím 2013/488/EU a s operačními potřebami mise též oprávněn předávat OSN a OBSE utajované informace a dokumenty EU vytvořené pro účely mise až do stupně utajení ‚RESTREINT UE/EU RESTRICTED‘. Za tímto účelem budou vypracována ujednání mezi vysokým představitelem a příslušnými orgány OSN a OBSE.
               3.   V případě zvláštní a neodkladné operační potřeby je vysoký představitel v souladu s rozhodnutím 2013/488/EU též oprávněn předávat hostitelskému státu utajované informace a dokumenty EU vytvořené pro účely mise až do stupně utajení ‚RESTREINT UE/EU RESTRICTED‘. Za tímto účelem jsou vypracována ujednání mezi vysokým představitelem a příslušnými orgány hostitelského státu.“

               6)

               V článku 18 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
               „Pozbývá platnosti dnem 14. prosince 2016.“

         Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
   Použije se ode dne 15. prosince 2014.

      V Bruselu dne 16. prosince 2014.

            Za Radu

            předseda

         S. GOZI

      (1)  Rozhodnutí Rady 2010/452/SZBP ze dne 12. srpna 2010 o Pozorovatelské misi Evropské unie v Gruzii (EUMM Georgia) (Úř. věst. L 213, 13.8.2010, s. 43).

      (2)  Společná akce Rady 2008/736/SZBP ze dne 15. září 2008 o Pozorovatelské misi Evropské unie v Gruzii (EUMM Georgia) (Úř. věst. L 248, 17.9.2008, s. 26).


title: 2010/601/EU: Rozhodnutí Rady ze dne 1. října 2010 o jmenování jednoho italského náhradníka Výboru regionů

text:
               7.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 264/16

         ROZHODNUTÍ RADY
   ze dne 1. října 2010
   o jmenování jednoho italského náhradníka Výboru regionů
   (2010/601/EU)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 305 této smlouvy,
   s ohledem na návrh předložený italskou vládou,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 22. prosince 2009 a dne 18. ledna 2010 Rada přijala rozhodnutí 2009/1014/EU a 2010/29/EU o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2010 do 25. ledna 2015 (1).

               (2)

               Po skončení mandátu pana Salvatoreho MANGIAFICA se uvolnilo jedno místo náhradníka Výboru regionů,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   Do Výboru regionů je na zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2015, jmenován jako náhradník:

               —

               pan Samuele BALDINI

                  Consigliere, Provincia di Firenze

         Článek 2
   Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.

      V Bruselu dne 1. října 2010.

            Za Radu

            předseda

         S. VANACKERE

      (1)  Úř. věst. L 348, 29.12.2009, s. 22 a Úř. věst. L 12, 19.1.2010, s. 11.


title: Rozhodnutí Rady (EU) 2016/334 ze dne 4. března 2016 o jmenování dvou náhradníků Výboru regionů, navržených Litevskou republikou

text:
               9.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 62/17

         ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2016/334
   ze dne 4. března 2016
   o jmenování dvou náhradníků Výboru regionů, navržených Litevskou republikou
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 305 této smlouvy,
   s ohledem na návrh litevské vlády,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 26. ledna, dne 5. února a dne 23. června 2015 přijala Rada rozhodnutí (EU) 2015/116 (1), (EU) 2015/190 (2) a (EU) 2015/994 (3) o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2015 do 25. ledna 2020.

               (2)

               Po skončení funkčního období paní Odety ŽERLAUSKIENĖ a pana Jonase PINSKUSE se uvolnila dvě místa náhradníků Výboru regionů,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Do Výboru regionů jsou na zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2020, jmenováni jako náhradníci:

               —

               paní Andžela ŠAKINIENĖ, Member of Klaipėda District Municipal Council,

               —

               pan Kęstutis VAITUKAITIS, Member of Elektrėnai Municipal Council.

         Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 4. března 2016.

            Za Radu

            předsedkyně

         S.A.M. DIJKSMA

      (1)  Rozhodnutí Rady (EU) 2015/116 ze dne 26. ledna 2015 o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2015 do 25. ledna 2020 (Úř. věst. L 20, 27.1.2015, s. 42).

      (2)  Rozhodnutí Rady (EU) 2015/190 ze dne 5. února 2015 o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2015 do 25. ledna 2020 (Úř. věst. L 31, 7.2.2015, s. 25).

      (3)  Rozhodnutí Rady (EU) 2015/994 ze dne 23. června 2015 o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2015 do 25. ledna 2020 (Úř. věst. L 159, 25.6.2015, s. 70).


title: Rozhodnutí Rady 2010/88/SZBP/SVV ze dne 30. listopadu 2009 o podpisu, jménem Evropské unie, Dohody mezi Evropskou unií a Japonskem o vzájemné právní pomoci v trestních věcech

text:
               12.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 39/19

         ROZHODNUTÍ RADY 2010/88/SZBP/SVV
   ze dne 30. listopadu 2009
   o podpisu, jménem Evropské unie, Dohody mezi Evropskou unií a Japonskem o vzájemné právní pomoci v trestních věcech
   RADA EVROPSKÉ UNIE
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na články 24 a 38 této smlouvy,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Rada ve dnech 26. a 27. února 2009 rozhodla pověřit předsednictví, aby za pomoci Komise zahájilo jednání o Dohodě mezi Evropskou unií a Japonskem o vzájemné právní pomoci v trestních věcech. Tato jednání byla úspěšná a bylo vypracováno znění dohody.

               (2)

               Jelikož neexistují dvoustranné smlouvy o vzájemné právní pomoci mezi členskými státy a Japonskem, usiluje Evropská unie o navázání účinnější spolupráce mezi členskými státy a Japonskem v oblasti vzájemné právní pomoci v trestních věcech.

               (3)

               Dohoda by měla být podepsána, s výhradou pozdějšího uzavření,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   Podpis Dohody mezi Evropskou unií a Japonskem o vzájemné právní pomoci v trestních věcech se schvaluje jménem Evropské unie s výhradou jejího uzavření.
   Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
   Článek 2
   Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Evropské unie s výhradou jejího uzavření.

      V Bruselu dne 30. listopadu 2009.

            Za Radu

            předsedkyně

         B. ASK

    ---documentbreak---

               12.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 39/20

         PŘEKLAD
   DOHODA
   mezi Evropskou unií a Japonskem o vzájemné právní pomoci v trestních věcech
   EVROPSKÁ UNIE
   a
   JAPONSKO,
   VYJADŘUJÍCE přání zavést účinnější spolupráci mezi členskými státy Evropské unie a Japonskem v oblasti vzájemné právní pomoci v trestních věcech,
   VYJADŘUJÍCE přání, aby taková spolupráce přispěla k boji proti trestné činnosti,
   ZNOVU POTVRZUJÍCE svůj závazek dodržovat spravedlnost, zásady právního státu a demokracie a soudní nezávislost,
   SE DOHODLY TAKTO:
   Článek 1
   Předmět a účel
   1.   Dožádaný stát na žádost dožadujícího státu poskytne vzájemnou právní pomoc (dále jen „pomoc“) ve spojení s vyšetřováními, stíháními a jinými řízeními, včetně soudních řízení, v trestních věcech v souladu s ustanoveními této dohody.
   2.   Tato dohoda se nevztahuje na vydávání, předávání trestního řízení a výkon jiných trestů, než je konfiskace stanovená v článku 25.
   Článek 2
   Definice
   Pro účely této dohody se rozumí:

               a)

               „smluvními stranami“ Evropská unie a Japonsko;

               b)

               „členským státem“ členský stát Evropské unie;

               c)

               „státem“ členský stát nebo Japonsko;

               d)

               „důkazním materiálem“ dokumenty, záznamy a jiné důkazní prostředky;

               e)

               „majetkem“ veškerá aktiva hmotné nebo nehmotné povahy, movitá nebo nemovitá, materiální nebo nemateriální, jakož i právní dokumenty nebo nástroje dokládající právní nárok na taková aktiva nebo podíl na nich;

               f)

               „nástroji“ jakýkoli majetek zcela nebo částečně použitý nebo určený k použití libovolným způsobem pro spáchání trestného činu;

               g)

               „výnosy“ jakýkoli majetek přímo či nepřímo odvozený nebo získaný ze spáchání trestného činu;

               h)

               „zmrazením nebo zabavením“ dočasný zákaz převodu či přeměny majetku, nakládání s ním či jeho přemístění, nebo jeho dočasné převzetí do úschovy či převzetí kontroly nad ním na základě nařízení soudu nebo jiného příslušného orgánu a

               i)

               „konfiskací“ (zahrnující i případně propadnutí) sankce nebo opatření nařízené soudem v návaznosti na řízení, které se týká jednoho nebo více trestných činů, jež vede k trvalému odnětí majetku.

         Článek 3
   Rozsah pomoci
   Pomoc zahrnuje:

               a)

               přijímání svědectví či výpovědi;

               b)

               umožňování výslechu za použití videokonference;

               c)

               zajišťování důkazního materiálu, včetně prostřednictvím výkonu příkazu k prohlídce a zabavení;

               d)

               zajišťování záznamů, dokladů a zpráv o bankovních účtech;

               e)

               vyslýchání osob, posouzení důkazního materiálu či ohledání míst;

               f)

               lokalizace či identifikace osob, důkazního materiálu nebo míst;

               g)

               poskytování důkazního materiálu, který je v držení legislativních, správních či justičních orgánů dožádaného státu nebo jeho místních orgánů;

               h)

               doručování dokumentů a informování osob o předvolání do dožadujícího státu;

               i)

               dočasné předání osoby ve vazbě za účelem svědectví či pro jiné důkazní účely;

               j)

               pomoc v řízení souvisejícím se zmrazením nebo zabavením a konfiskací výnosů či nástrojů a

               k)

               jakákoli jiná pomoc umožněná v rámci právních předpisů dožádaného státu a dohodnutá mezi členským státem a Japonskem.

         Článek 4
   Určení ústředních orgánů a jejich odpovědnost
   Každý stát určí ústřední orgán, který je orgánem odpovědným za zasílání a přijímání žádostí o pomoc či odpovědí na tyto žádosti, za vyřízení těchto žádostí či jejich předání orgánům, které jsou podle právních předpisů daného státu příslušné pro jejich vyřízení. Těmito ústředními orgány jsou orgány uvedené v příloze I této dohody.
   Článek 5
   Komunikace mezi ústředními orgány
   1.   Žádosti o pomoc podle této dohody zasílá ústřední orgán dožadujícího státu ústřednímu orgánu dožádaného státu.
   2.   Ústřední orgány členských států a Japonska komunikují mezi sebou pro účely této dohody přímo.
   Článek 6
   Orgány, které mohou žádat o pomoc
   Orgány, které mohou podle právních předpisů států žádat o pomoc na základě této dohody, jsou uvedeny v příloze II této dohody.
   Článek 7
   Ověření pravosti
   U dokumentů předaných státem podle této dohody, které jsou opatřeny podpisem nebo pečetí příslušného orgánu nebo ústředního orgánu státu, není třeba ověřovat pravost.
   Článek 8
   Žádosti o pomoc
   1.   Dožadující stát musí o pomoc požádat písemně.
   2.   Dožadující stát může v naléhavých případech poté, co zkontaktoval dožádaný stát, požádat o pomoc prostřednictvím jakýchkoli jiných spolehlivých komunikačních prostředků, včetně faxu či e-mailu. V takových případech dožadující stát poté urychleně poskytne dodatečné písemné potvrzení žádosti, požaduje-li to dožádaný stát.
   3.   Žádost obsahuje:

               a)

               název příslušného orgánu, který vede vyšetřování, stíhání nebo jiné řízení, včetně soudního řízení;

               b)

               skutečnosti související s předmětem vyšetřování, stíhání nebo jiného řízení, včetně soudního řízení;

               c)

               uvedení povahy a fáze vyšetřování, stíhání nebo jiného řízení, včetně soudního řízení;

               d)

               znění příslušných právních předpisů nebo výpovědí o nich, včetně použitelných sankcí dožadujícího státu;

               e)

               popis požadované pomoci a

               f)

               popis účelu požadované pomoci.

         4.   V žádosti musí být uvedeny v co největším možném rozsahu tyto informace týkající se požadované pomoci:

               a)

               informace o totožnosti osoby, od níž je požadováno svědectví, výpověď či důkazní materiál, a místě, kde se nachází;

               b)

               seznam otázek, které mají být položeny osobě, od níž je požadováno svědectví či výpověď;

               c)

               přesný popis osob či míst, které je třeba vyhledat, a hledaného důkazního materiálu;

               d)

               popis toho, proč má dožadující stát za to, že požadované záznamy, doklady a zprávy o bankovních účtech jsou důležité a nezbytné pro účely vyšetřování daného trestného činu, a jiné informace, které mohou vyřízení žádosti usnadnit;

               e)

               informace ohledně osob, které je třeba vyslechnout, nebo důkazního materiálu, který je třeba přezkoumat, či míst, jež je třeba ohledat;

               f)

               informace ohledně osob, důkazního materiálu či míst, jež je třeba najít či identifikovat;

               g)

               informace o totožnosti osoby, které má být doručena písemnost nebo informace o předvolání, a místu, kde se nachází, o vztahu této osoby k řízení a způsobu, jak má být doručení provedeno;

               h)

               informace o příspěvcích a úhradě výdajů, na které bude mít osoba, jež se má dostavit k příslušnému orgánu v dožadujícím státě, právo, a

               i)

               přesný popis výnosů nebo nástrojů, místo, kde se nacházejí, a totožnost jejich majitele.

         5.   V žádosti musí být uvedeny rovněž v co největším možném rozsahu tyto informace:

               a)

               popis jakéhokoli zvláštního způsobu či postupu, který se má použít při vykonávání žádosti;

               b)

               popis důvodů pro důvěrnost ohledně žádosti a

               c)

               jakékoli jiné informace, které by měl dožádaný stát vědět, aby bylo usnadněno vyřízení žádosti.

         6.   Pokud má dožádaný stát za to, že informace obsažené v žádosti o pomoc nejsou pro splnění požadavků podle této dohody dostatečné pro vyhovění žádosti, může dožádaný stát požádat o poskytnutí dodatečných informací.
   Článek 9
   Jazyk
   Žádost a jakékoli k ní připojené dokumenty se opatří překladem do jednoho z úředních jazyků dožádaného státu, nebo do všech, nebo, v naléhavých případech, do jazyka uvedeného v příloze III této dohody.
   Článek 10
   Vyřízení žádostí
   1.   Dožádaný stát urychleně vyřídí žádost v souladu s příslušnými ustanoveními této dohody. Příslušné orgány dožádaného státu přijmou veškerá možná opatření, která jsou v jejich pravomoci, aby zajistily vyřízení žádosti.
   2.   Žádost se vyřídí tak, že se použijí opatření, která jsou v souladu s právními předpisy dožádaného státu. Zvláštní způsob nebo postup popsaný v žádosti podle čl. 8 odst. 4 písm. g) nebo odst. 5 písm. a) musí být dodržen, pokud není v rozporu s právními předpisy dožádaného státu a pokud je to možné v praxi. V případě, že vyřízení žádosti způsobem nebo postupem popsaným v žádosti představuje pro dožádaný stát praktický problém, konzultuje dožádaný stát dožadující stát s cílem tento praktický problém vyřešit.
   3.   Pokud se má za to, že vyřízení žádosti je v rozporu s probíhajícím vyšetřováním, stíháním nebo jiným řízením, včetně soudního řízení, v dožádaném státě, může dožádaný stát vyřízení žádosti odložit. Dožádaný stát informuje dožadující stát o důvodech pro odklad a konzultuje jej ohledně dalšího postupu. Namísto odkladu vyřízení žádosti může dožádaný stát podmínit její vyřízení splněním požadavků, které považuje za nezbytné po konzultacích s dožadujícím státem. Pokud dožadující stát tyto podmínky přijme, musí je také splnit.
   4.   Dožádaný stát učiní vše pro to, aby zachoval důvěrnost ohledně skutečnosti, že bylo požádáno o pomoc, ohledně obsahu žádosti, výsledku vyřízení žádosti a jiných příslušných informací týkajících se vyřízení žádosti, je-li tato důvěrnost dožadujícím státem požadována. Nemůže-li být žádost vyřízena bez zveřejnění uvedených informací, dožádaný stát o tom uvědomí dožadující stát, který potom rozhodne, zda má být žádost přesto vyřízena.
   5.   Dožádaný stát odpoví na odůvodněné dotazy dožadujícího státu ohledně stavu vyřizování žádosti.
   6.   Dožádaný stát urychleně informuje dožadující stát o výsledku vyřízení žádosti a poskytne dožadujícímu státu svědectví, výpovědi či písemnosti, které jsou výsledkem vyřízení žádosti, včetně všech nároků uplatňovaných osobou, od níž se požaduje svědectví, výpověď či důkazní materiál, na imunitu, nezpůsobilost nebo výsadu podle právních předpisů dožadujícího státu. Dožádaný stát poskytne originály nebo, jsou-li pro to oprávněné důvody, úředně ověřené kopie záznamů či dokumentů. Nemůže-li být žádosti zcela nebo zčásti vyhověno, dožádaný stát informuje dožadující stát o důvodech této skutečnosti.
   Článek 11
   Důvody odmítnutí pomoci
   1.   Pomoc může být odmítnuta, má-li dožádaný stát za to, že:

               a)

               žádost se týká politického trestného činu nebo trestného činu spojeného s politickým trestným činem;

               b)

               vyřízení žádosti by mohlo poškodit jeho suverenitu, bezpečnost, veřejný pořádek nebo jiné zásadní zájmy. Pro účely tohoto pododstavce může dožádaný stát zastávat názor, že vyřízení žádosti týkající se trestného činu, za který může být podle právních předpisů dožadujícího státu udělen trest smrti, nebo, ve vztazích mezi členským státem uvedeným v příloze IV této dohody a Japonskem, trestného činu, za který může být podle práva dožadujícího státu udělen trest odnětí svobody na doživotí, by se mohlo dotýkat zásadních zájmů dožádaného státu, nedohodnou-li se dožádaný a dožadující stát na podmínkách, za kterých žádost bude moci být vyřízena;

               c)

               prokazatelně existují důvody se domnívat, že o pomoc bylo požádáno za účelem trestního stíhání nebo potrestání určité osoby z důvodu její rasy, náboženství, národnosti, etnického původu, politických názorů nebo pohlaví, nebo že postavení této osoby může být z některého z uvedených důvodů ohroženo;

               d)

               osoba, proti níž je v dožadujícím státě vedeno vyšetřování, stíhání nebo jiné řízení, včetně soudního řízení, pro které je požadována pomoc, již byla za stejné skutečnosti v členském státě nebo Japonsku pravomocně odsouzena či zproštěna obvinění, nebo

               e)

               žádost nesplňuje požadavky této dohody.

         2.   Dožádaný stát může odmítnout pomoc, která by podle jeho právních předpisů vyžadovala donucovací opatření, pokud má za to, že jednání, které je předmětem vyšetřování, stíhání či jiného řízení, včetně soudního řízení, v dožadujícím státě, by podle právních předpisů dožádaného státu nebylo trestným činem. Ve vztazích mezi Japonskem a dvěma členskými státy uvedenými v příloze IV této dohody může být pomoc odmítnuta, má-li dožádaný stát za to, že jednání, které je předmětem vyšetřování, stíhání či jiného řízení, včetně soudního řízení, v dožadujícím státě, by podle právních předpisů dožádaného státu nebylo trestným činem.
   3.   Pomoc nebude odmítnuta z důvodu bankovního tajemství.
   4.   Nežli dožádaný stát odmítne pomoc podle tohoto článku, konzultuje dožadující stát, má-li dožádaný stát za to, že pomoc může být poskytnuta za určitých podmínek. Pokud dožadující stát tyto podmínky přijme, musí je také splnit.
   5.   Pokud je pomoc odmítnuta, dožádaný stát informuje dožadující stát o důvodech odmítnutí.
   Článek 12
   Náklady
   1.   Dožádaný stát nese veškeré náklady spojené s vyřízením žádosti, pokud se dožadující a dožádaný stát nedohodly jinak.
   2.   Bez ohledu na ustanovení odstavce 1 nese dožadující stát náklady:

               a)

               na odměnu za svědectví znalce;

               b)

               na překlad, tlumočení a přepis;

               c)

               na příspěvky a výdaje spojené s cestováním osob podle článků 22 a 24;

               d)

               na zřízení audiovizuálního spojení a náklady spojené s jeho obsluhou v dožádaném státě a

               e)

               výjimečné povahy,

         pokud se dožadující a dožádaný stát nedohodnou jinak.
   3.   Pokud by v souvislosti s vyřízením žádosti vznikly náklady výjimečné povahy, provede dožadující a dožádaný stát konzultace s cílem stanovit podmínky, za kterých bude žádost vyřízena.
   Článek 13
   Omezení použití svědectví, výpovědí, důkazního materiálu nebo informací
   1.   Dožadující stát bez předchozího souhlasu dožádaného státu nepoužije svědectví, výpovědí, důkazního materiálu nebo jakýchkoli informací, včetně osobních údajů, poskytnutých nebo jinak získaných podle této dohody, jinak než pro vyšetřování, stíhání nebo jiné řízení, včetně soudního řízení, popsané v žádosti. Dožádaný stát může při udělení tohoto předchozího souhlasu stanovit podmínky, které považuje za vhodné.
   2.   Dožádaný stát může požádat, aby svědectví, výpovědi, důkazní materiál nebo informace, včetně osobních údajů, poskytnuté nebo jinak získané podle této dohody, byly považovány za důvěrné nebo aby byly použity pouze za určitých podmínek, které může upřesnit. Pokud dožadující stát souhlasí s touto důvěrností, musí ji zachovat, nebo pokud přijme takové podmínky, musí je splnit.
   3.   Za výjimečných okolností může stát požádat, aby přijímající stát, kterému předal svědectví, výpovědi, důkazní materiál nebo informace, včetně osobních údajů, podal informace o jejich použití.
   Článek 14
   Přeprava, udržování a vracení důkazního materiálu
   1.   Dožádaný stát může požádat, aby dožadující stát přepravil a udržoval důkazní materiál poskytnutý podle této dohody v souladu s podmínkami uvedenými dožádaným státem, včetně podmínek, které jsou považovány za nezbytné pro ochranu zájmů třetí strany na důkazním materiálu, který má být předán.
   2.   Dožádaný stát může požádat, aby dožadující stát vrátil důkazní materiál, který byl podle této dohody poskytnut, v souladu s podmínkami uvedenými dožádaným státem poté, co byl tento důkazní materiál použit pro účely popsané v žádosti.
   3.   Dožadující stát musí žádosti podle odstavce 1 nebo 2 vyhovět. Pokud byla taková žádost učiněna, dožadující stát daný důkazní materiál neposoudí bez předchozího souhlasu dožádaného státu, pokud posouzení daný důkazní materiál poškozuje nebo by jej mohl poškodit.
   Článek 15
   Přijímání svědectví či výpovědí
   1.   Dožádaný stát přijme svědectví či výpovědi. V případě potřeby použije dožádaný stát za tímto účelem donucovací opatření a dožadující stát poskytne dožádanému státu informace pro odůvodnění takových opatření podle práva dožádaného státu.
   2.   Dožádaný stát učiní vše pro to, aby umožnil přítomnost osob, které jsou uvedeny v žádosti, pro přijetí svědectví nebo výpovědí během vyřízení žádosti a umožnil těmto osobám provést výslech osob, od nichž se požadují svědectví či výpovědi. Pokud není takový přímý výslech povolen, umožní se těmto osobám předložit otázky, které mají být položeny osobě, od níž se svědectví či výpověď požaduje.
   3.   Pokud osoba, od níž se požaduje svědectví či výpověď podle tohoto článku, uplatňuje právo na imunitu, nezpůsobilost nebo výsadu podle právních předpisů dožadujícího státu, lze přesto svědectví či výpověď přijmout, ledaže by žádost obsahovala prohlášení dožadujícího státu, že při uplatnění práva na imunitu, nezpůsobilost nebo výsadu nelze svědectví či výpověď přijmout.
   Článek 16
   Výslech za použití videokonference
   1.   Pokud se osoba nachází v dožádaném státě a má být vyslechnuta jako svědek nebo znalec příslušnými orgány dožadujícího státu, může dožádaný stát umožnit, aby tyto příslušné orgány provedly výslech nebo výpověď této osoby za použití videokonference, pokud je takový výslech nezbytný pro řízení v dožadujícím státě. Dožadující a dožádaný stát provedou podle potřeby konzultaci s cílem usnadnit řešení právních, technických a logistických otázek, jež při vyřízení žádosti mohou vyvstat.
   2.   Pokud se dožadující a dožádaný stát nedohodly jinak, platí pro výslech za použití videokonference tato pravidla:

               a)

               orgán dožádaného státu provede zjištění totožnosti osoby uvedené v žádosti, jež má být vyslechnuta, a předvolá ji, aby bylo usnadněno její dostavení;

               b)

               výslech povede přímo příslušný orgán dožadujícího státu nebo proběhne pod jeho vedením v souladu s vnitrostátními právními předpisy tohoto státu a se základními zásadami právního řádu dožádaného státu;

               c)

               orgán dožádaného státu, kterému je v případě potřeby k dispozici tlumočník, je při výslechu přítomen a sleduje jej. Pokud se orgán dožádaného státu domnívá, že během výslechu byly porušeny základní právní zásady dožádaného státu, přijme neprodleně nezbytná opatření, aby bylo zajištěno, že výslech bude pokračovat v souladu s uvedenými zásadami;

               d)

               na žádost dožadujícího státu nebo vyslýchané osoby zajistí dožádaný stát, aby měla osoba v případě potřeby k dispozici tlumočníka, a

               e)

               vyslýchaná osoba může uplatnit právo odepřít výpověď podle právních předpisů dožadujícího nebo dožádaného státu. Přijmou se rovněž další opatření nezbytná k ochraně osoby, na kterých se dohodnou orgány dožadujícího a dožádaného státu.

         Článek 17
   Zajištění důkazního materiálu
   1.   Dožádaný stát zajistí důkazní materiál. V případě potřeby použije dožádaný stát za tímto účelem donucovací opatření, včetně příkazu k prohlídce a zabavení, a dožadující stát poskytne dožádanému státu informace pro odůvodnění takových opatření podle právních předpisů dožádaného státu.
   2.   Dožádaný stát učiní vše pro to, aby při vyřizování žádosti umožnil přítomnost osob uvedených v žádosti o zajištění důkazního materiálu.
   Článek 18
   Bankovní účty
   1.   Dožádaný stát potvrdí, zda fyzická nebo právnická osoba, která je předmětem trestního vyšetřování, vlastní jeden nebo více bankovních účtů uvedených v žádosti nebo jimi disponuje.
   2.   Dožádaný stát poskytne konkrétní záznamy, doklady nebo zprávy o uvedených účtech, záznamy o bankovních operacích, které byly provedeny v určitém období prostřednictvím účtů uvedených v žádosti nebo zjištěných v souladu s odstavcem 1, a konkrétní záznamy, doklady nebo zprávy o každém odesílajícím nebo přijímajícím účtu.
   3.   Povinnosti stanovené v tomto článku se uplatní pouze v rozsahu, v jakém banka, která účet vede, má tyto informace k dispozici.
   4.   Dožádaný stát může podmínit vyřízení žádosti uvedené v odstavcích 1 a 2 splněním požadavků, které jež uplatňuje na žádost o zajištění důkazního materiálu.
   Článek 19
   Výslech osob, posouzení důkazního materiálu či ohledání míst
   1.   Dožádaný stát provádí výslech osob, posouzení důkazního materiálu či ohledání míst. V případě potřeby použije dožádaný stát za tímto účelem donucovací opatření a dožadující stát poskytne dožádanému státu informace pro odůvodnění takových opatření podle práva dožádaného státu.
   2.   Dožádaný stát učiní vše pro to, aby během vyřizování žádosti umožnil přítomnost osob uvedených v žádosti o výslech osob, posouzení důkazního materiálu či ohledání míst.
   Článek 20
   Lokalizace nebo identifikace osob, důkazního materiálu či míst
   Dožádaný stát učiní vše pro to, aby lokalizoval nebo identifikoval osoby, důkazní materiál či místa.
   Článek 21
   Poskytování důkazního materiálu, který je v držení legislativních, správních, justičních nebo místních orgánů
   1.   Dožádaný stát poskytne dožadujícímu státu důkazní materiál, který je v držení legislativních, správních či justičních orgánů dožádaného státu nebo jeho místních orgánů a který je přístupný veřejnosti.
   2.   Dožádaný stát učiní vše pro to, aby poskytl dožadujícímu státu důkazní materiál, včetně rejstříků trestů, který je v držení legislativních, správních či justičních orgánů dožádaného státu nebo jeho místních orgánů a který není přístupný veřejnosti, ve stejném rozsahu a za stejných podmínek, za jakých by tento důkazní materiál byl dostupný jeho orgánům odpovědným za vyšetřování a stíhání.
   Článek 22
   Doručování písemností a informování osoby o předvolání
   1.   Dožádaný stát doručí osobám v dožádaném státě písemnosti, včetně předvolání, v nichž se požaduje, aby se osoba dostavila k příslušnému orgánu v dožadujícím státě. Dožádaný stát informuje osobu v tomto státě o předvolání k příslušnému orgánu v dožadujícím státě.
   2.   Pokud se žádost týká doručení písemnosti požadující, aby se osoba dostavila k příslušnému orgánu v dožadujícím státě, musí ústřední orgán dožádaného státu tuto žádost obdržet nejpozději padesát (50) dní před stanoveným dnem, kdy se má daná osoba dostavit. V naléhavých případech může dožádaný stát od tohoto požadavku upustit.
   3.   Pokud je dožadujícímu státu známo, že adresát nerozumí jazyku, v němž jsou písemnosti, doručené nebo zaslané podle odstavce 1, vyhotoveny nebo do nějž jsou přeloženy, usiluje dožadující stát o překlad písemností, nebo alespoň jejich důležitých částí rovněž do jazyka, kterému adresát rozumí.
   4.   Písemnosti doručované podle odstavce 1 obsahují prohlášení, v němž se uvede, že adresát písemnosti může získat informace o svých základních právech nebo povinnostech týkajících se písemností od příslušného orgánu, který písemnost vydal, nebo od dalších orgánů dožadujícího státu.
   5.   Při informování o výsledku doručení písemností v souladu s čl. 10 odst. 6 dožádaný stát prokáže doručení potvrzenkou, na které se uvede datum a podpis osoby, jíž byla písemnost doručena, nebo prostřednictvím prohlášení dožádaného státu o provedení doručení, v němž se uvede datum, místo a způsob doručení. Dožádaný stát na požádání dožadujícího státu pokud možno neprodleně informuje dožadující stát o odpovědi osoby, která byla předvolána nebo požádána, aby se dostavila k příslušnému orgánu v dožadujícím státě v souladu s odstavcem 1.
   6.   Osoba, která byla předvolána nebo požádána, aby se dostavila k příslušnému orgánu v dožadujícím státě v souladu s odstavcem 1, avšak která se k tomuto orgánu nedostavila, nepodléhá z tohoto důvodu v dožadujícím státě žádné sankci ani není vystavena žádnému donucovacímu opatření, a to ani v případě, že žádost či doručené nebo zaslané písemnosti stanoví jinak.
   Článek 23
   Ochrana
   1.   Osoba, která byla předvolána nebo požádána, aby se dostavila k příslušnému orgánu v dožadujícím státě podle čl. 22 odst. 1:

               a)

               nemůže být zadržena ani se na ni nemůže v tomto státě vztahovat jakékoli omezení osobní svobody z důvodu řízení nebo odsouzení, které předchází odchodu této osoby z dožádaného státu, nebo

               b)

               není povinna předkládat důkazy nebo pomáhat při vyšetřování, stíhání nebo jiném řízení, včetně soudního řízení, než je řízení uvedené v žádosti.

         2.   Pokud nelze ochranu uvedenou výše v odstavci 1 poskytnout, dožadující stát to upřesní v žádosti nebo doručených písemnostech, aby o tom byla osoba odpovídajícím způsobem informována a mohla se rozhodnout, zda se k příslušnému orgánu v dožadujícím státě dostaví.
   3.   Ochrana poskytnutá podle odstavce 1 zanikne, pokud:

               a)

               osoba, která měla během patnácti (15) po sobě jdoucích dní ode dne, kdy její přítomnost již nebyla příslušným orgánem vyžadována, nebo ode dne, kdy se k danému orgánu nedostavila ve stanovený den, kdy se měla dostavit, možnost opustit dožadující stát, v něm přesto dobrovolně setrvala, nebo

               b)

               osoba, která dožadující stát opustila, se do něho dobrovolně vrátila.

         4.   Pokud je dožadujícímu státu známo, že ochrana uvedená v odstavci 1 zanikla v souladu s odst. 3 písm. a) a b), dožadující stát o tom neprodleně informuje dožádaný stát, pokud dožádaný stát takovou informaci požaduje a dožadující stát ji považuje za nutnou.
   Článek 24
   Dočasné předání osob ve vazbě
   1.   Osoba, která se nachází ve vazbě v dožádaném státě a jejíž přítomnost v dožadujícím státě je nezbytná pro podání svědectví či pro jiné důkazní účely, se za tímto účelem dočasně předá do dožadujícího státu, pokud s tím tato osoba souhlasí a pokud se na tom dožadující a dožádaný stát dohodnou za předpokladu, že to právní předpisy dožádaného státu umožňují.
   2.   Dožadující stát ponechá osobu předanou podle odstavce 1 ve vazbě dožadujícího státu, pokud dožádaný stát neumožní jednat jinak.
   3.   Dožadující stát předanou osobu okamžitě vrátí do dožádaného státu, jak bylo dohodnuto předem, nebo jak bylo dohodnuto jinak mezi dožadujícím a dožádaným státem.
   4.   Předané osobě se započte doba, již strávila ve vazbě dožadujícího státu, do výkonu trestu vykonávaného v dožádaném státě.
   5.   Osoba předaná do dožadujícího státu podle tohoto článku požívá v dožadujícím státě ochrany podle čl. 23 odst. 1 až do návratu do dožádaného státu, ledaže souhlasí s tím, že předloží důkazy nebo pomůže při vyšetřování, stíhání nebo jiném řízení, včetně soudního řízení, než je řízení uvedené v žádosti a dožadující a dožádaný stát se na tom dohodnou.
   6.   Osoba, která nesouhlasí s předáním podle tohoto článku, nepodléhá z tohoto důvodu žádné sankci ani není vystavena žádnému donucovacímu opatření v dožadujícím státě, a to ani v případě, že žádost stanoví jinak.
   Článek 25
   Zmrazení nebo zabavení a konfiskace výnosů či nástrojů
   1.   Dožádaný stát v rozsahu, v jakém to umožňuje jeho vnitrostátní právo, napomáhá v řízení souvisejícím se zmrazením nebo zabavením a konfiskací výnosů či nástrojů.
   2.   K žádosti o konfiskaci uvedené v odstavci 1 lze přiložit rozhodnutí soudu nebo jiného justičního orgánu, kterým se nařizuje konfiskace.
   3.   Dožádaný stát, který má v úschově výnosy či nástroje, může tyto výnosy či nástroje, buď zcela, nebo částečně, předat dožadujícímu státu v rozsahu, v jakém to umožňují právní předpisy dožádaného státu, a za podmínek, které považuje za vhodné.
   4.   Při použití tohoto článku je třeba v souladu s právními předpisy dožádaného státu dodržovat zákonná práva a oprávněné zájmy třetích osob jednajících v dobré víře.
   Článek 26
   Výměna informací z vlastního podnětu
   1.   Členské státy a Japonsko si mohou bez předchozí žádosti vzájemně poskytovat informace v trestních věcech v rozsahu, v jakém to umožňují právní předpisy státu poskytujícího tyto informace.
   2.   Poskytující stát může stanovit podmínky pro využívání takových informací přijímajícím státem. V takovém případě zašle poskytující stát přijímajícímu státu předběžné oznámení o povaze poskytovaných informací a o stanovených podmínkách. Přijímající stát je těmito podmínkami vázán, pokud s nimi souhlasí.
   Článek 27
   Vztah k jiným nástrojům
   1.   Tato dohoda nebrání žádnému státu v tom, aby požádal o pomoc nebo poskytl pomoc v souladu s jinými příslušnými mezinárodními dohodami nebo podle svých příslušných právních předpisů.
   2.   Tato dohoda nebrání členskému státu ani Japonsku v uzavírání mezinárodních dohod za účelem potvrzení, doplnění, rozšíření nebo posílení jejích ustanovení.
   Článek 28
   Konzultace
   1.   Ústřední orgány členských států a Japonska uskuteční v případě potřeby konzultace za účelem vyřešení obtíží souvisejících s posouzením žádosti a v zájmu usnadnění rychlé a účinné pomoci podle této dohody a mohou se usnášet na opatřeních, která mohou být za tímto účelem nezbytná.
   2.   Smluvní strany uskuteční v případě potřeby konzultace o jakékoli otázce, která může vyvstat při výkladu nebo uplatňování této dohody.
   Článek 29
   Územní působnost
   1.   Tato dohoda se použije na území Japonska a, pokud jde o Evropskou unii, na:

               a)

               území členských států a

               b)

               území, za jejichž vnější vztahy odpovídá členský stát, nebo země, které nejsou členskými státy, ale u nichž má členský stát jiné povinnosti s ohledem na vnější vztahy, pokud se tak smluvní strany dohodnou výměnou diplomatických nót řádně potvrzených dotyčným členským státem.

         2.   Uplatňování této dohody na území nebo země, na které se použije v souladu s odst. 1 písm.b), může kterákoli smluvní strana ukončit diplomatickou cestou písemným oznámením s šestiměsíční výpovědní lhůtou druhé smluvní straně, je-li náležitě potvrzeno mezi dotyčným členským státem a Japonskem.
   Článek 30
   Status příloh
   Přílohy této dohody tvoří její nedílnou součást. Přílohy I, II a III mohou být měněny vzájemnou písemnou dohodou smluvních stran, aniž se mění tato dohoda.
   Článek 31
   Vstup dohody v platnost a její vypovězení
   1.   Tato dohoda vstupuje v platnost třicátým dnem ode dne, k němuž si smluvní strany vymění diplomatické nóty, jimiž se vzájemně informují o dokončení svých vnitřních postupů nezbytných k tomu, aby tato dohoda nabyla účinku.
   2.   Tato dohoda se použije na všechny žádosti o pomoc předložené v den vstupu této dohody v platnost nebo po tomto datu, ať již k činům, které jsou předmětem žádosti, došlo před tímto datem nebo po něm.
   3.   Kterákoli ze smluvních stran může tuto dohodu kdykoli vypovědět písemným oznámením druhé smluvní straně, přičemž toto vypovězení nabývá účinku šest měsíců ode dne tohoto oznámení.

      NA DŮKAZ ČEHOŽ připojili níže podepsaní zplnomocnění zástupci k této dohodě své podpisy.
      Ve dvojím vyhotovení v anglickém a japonském jazyce, přičemž obě znění mají stejnou platnost, byla dohoda podepsána v Bruselu dne 30. listopadu 2009 a v Tokiu dne 15. prosince 2009. Dohoda se rovněž vyhotoví v jazyce bulharském, českém, dánském, nizozemském, estonském, finském, francouzském, německém, řeckém, maďarském, italském, lotyšském, litevském, maltském, polském, portugalském, rumunském, slovenském, slovinském, španělském a švédském a smluvní strany tato jazyková znění ověří výměnou diplomatických nót.

            Za Evropskou unii

            Za Japonsko

   PŘÍLOHA I

      ÚSTŘEDNÍ ORGÁNY

   Ústředními orgány smluvních stran jsou tyto orgány:

               Belgické království: federální ministerstvo spravedlnosti, oddělení pro mezinárodní spolupráci v trestních věcech.

               Bulharská republika: ministerstvo spravedlnosti.

               Česká republika:

                           —

                           před projednáním věci před soudem (tj. v tzv. přípravném řízení): Nejvyšší státní zastupitelství České republiky a

                           —

                           pro řízení před soudem (tj. samotný průběh trestního řízení): Ministerstvo spravedlnosti České republiky.

               Dánské království: ministerstvo spravedlnosti.

               Spolková republika Německo: spolkový úřad pro justici.

               Estonská republika: ministerstvo spravedlnosti.

               Irsko: ministr pro otázky spravedlnosti, rovnosti a reformy zákonů nebo osoba jím pověřená.

               Řecká republika: ministerstvo pro spravedlnost, transparentnost a lidská práva.

               Španělské království: ministerstvo spravedlnosti, generální sekretariát pro mezinárodní právní spolupráci

               Francouzská republika: ministerstvo spravedlnosti, úřad pro vzájemnou mezinárodní pomoc v trestních věcech, ředitelství pro trestní věci a udělování milosti.

               Italská republika: ministerstvo spravedlnosti, oddělení pro soudní věci – generální ředitelství pro trestní věci.

               Kyperská republika: ministerstvo spravedlnosti a veřejného pořádku

               Lotyšská republika:

                           —

                           pro vyšetřování ve fázi před zahájením soudního řízení až do obžaloby: státní policie,

                           —

                           pro vyšetřování ve fázi před zahájením soudního řízení až do zahájení soudního řízení: nejvyšší státní zastupitelství a

                           —

                           pro řízení před soudem: ministerstvo spravedlnosti.

               Litevská republika:

                           —

                           ministerstvo spravedlnosti Litevské republiky a

                           —

                           nejvyšší státní zastupitelství Litevské republiky.

               Lucemburské velkovévodství: nejvyšší státní zástupce.

               Maďarská republika:

                           —

                           ministerstvo spravedlnosti a policejních sil a

                           —

                           nejvyšší státní zastupitelství.

               Maltská republika: nejvyšší státní zastupitelství.

               Nizozemské království: ministerstvo spravedlnosti v Haagu.

               Rakouská republika: ministerstvo spravedlnosti.

               Polská republika:

                           —

                           pro fázi před zahájením soudního řízení: národní státní zastupitelství,

                           —

                           pro řízení před soudem: ministerstvo spravedlnosti.

               Portugalská republika: nejvyšší státní zastupitelství.

               Rumunsko: ministerstvo pro spravedlnost a občanské svobody, generální ředitelství pro spolupráci, ředitelství pro mezinárodní právo a smlouvy, oddělení pro mezinárodní justiční spolupráci v trestních věcech.

               Republika Slovinsko: ministerstvo spravedlnosti, ředitelství pro mezinárodní spolupráci a mezinárodní právní pomoc.

               Slovenská republika:

                           —

                           v přípravném řízení: nejvyšší státní zastupitelství,

                           —

                           pro řízení před soudem: ministerstvo spravedlnosti a

                           —

                           pro přijímání žádostí: ministerstvo spravedlnosti.

               Finská republika: ministerstvo spravedlnosti.

               Švédské království: ministerstvo spravedlnosti.

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska: ministerstvo vnitra (Home Office), ústřední orgán pro daňové a celní záležitosti (Her Majesty’s Revenue and Customs), státní zastupitelství (Crown Office Procurator Fiscal Service).

               Japonsko: ministr spravedlnosti a národní komise pro veřejnou bezpečnost nebo osoby jimi pověřené.

         PŘÍLOHA II
   S ohledem na článek 6 této dohody jsou příslušné orgány, které mohou podle právních předpisů států žádat o pomoc na základě této dohody, uvedeny níže:

               Belgické království: justiční orgány: rozumí se jimi významní příslušníci justice odpovědní za správu práva, vyšetřující soudci a členové oddělení státního zastupitelství.

               Bulharská republika: kasační úřad nejvyššího státního zastupitelství Bulharské republiky v přípravném trestním řízení a soudy Bulharské republiky pro věci projednávané ve fázi trestního řízení.

               Česká republika: státní zástupci a soudy České republiky.

               Dánské království:

                           —

                           obvodní soudy, soudy vyšší instance a nejvyšší soud,

                           —

                           oddělení pro trestní stíhání, jež zahrnuje:

                                       —

                                       ministerstvo spravedlnosti,

                                       —

                                       vedoucího státního zastupitelství,

                                       —

                                       státního zástupce a

                                       —

                                       policejní komisaře.

               Spolková republika Německo:

                           —

                           spolkové ministerstvo spravedlnosti,

                           —

                           spolkový soudní dvůr, Karlsruhe,

                           —

                           generální státní zástupce při spolkovém soudním dvoru, Karlsruhe,

                           —

                           spolkový úřad pro justici,

                           —

                           ministerstvo spravedlnosti Bádenska-Württemberska, Stuttgart,

                           —

                           bavorské státní ministerstvo pro spravedlnost a ochranu spotřebitelů, Mnichov,

                           —

                           oddělení senátu pro spravedlnost, Berlín,

                           —

                           ministerstvo spravedlnosti spolkové země Braniborsko, Postupim,

                           —

                           senátor pro spravedlnost a ústavu svobodného hanzovního města Brém, Brémy,

                           —

                           úřad pro spravedlnost svobodného a hanzovního města Hamburku, Hamburk,

                           —

                           hesenské ministerstvo pro spravedlnost, integraci a Evropu, Wiesbaden,

                           —

                           ministerstvo spravedlnosti Meklenburska-Předního Pomořanska, Schwerin,

                           —

                           ministerstvo spravedlnosti Dolního Saska, Hannover,

                           —

                           ministerstvo spravedlnosti spolkové země Severní Porýní-Vestfálsko, Düsseldorf,

                           —

                           ministerstvo spravedlnosti spolkové země Porýní-Falc, Mainz,

                           —

                           ministerstvo spravedlnosti Sárska, Saarbrücken,

                           —

                           saské státní ministerstvo spravedlnosti, Drážďany,

                           —

                           ministerstvo spravedlnosti spolkové země Sasko-Anhaltsko, Magdeburk,

                           —

                           ministerstvo pro spravedlnost, rovnost a integraci Šlesvicka-Holštýnska, Kiel,

                           —

                           durynské ministerstvo spravedlnosti, Erfurt,

                           —

                           vyšší zemské soudy,

                           —

                           zemské soudy,

                           —

                           místní soudy,

                           —

                           vyšší státní zástupci při vyšších zemských soudech,

                           —

                           vedoucí státních zastupitelství při zemských soudech,

                           —

                           ústřední úřad zemské justiční správy pro vyšetřování trestných činů národního socialismu, Ludwigsburg,

                           —

                           spolkový kriminální úřad,

                           —

                           ústřední úřad německé celní pátrací služby.

               Estonská republika: soudci a státní zástupci.

               Irsko: nejvyšší státní zástupce.

               Řecká republika: státní zastupitelství při odvolacím soudu.

               Španělské království: vyšetřující soudci trestního soudu a soudci, státní zástupci.

               Francouzská republika:

                           —

                           první předsedové, předsedové, radové a soudci trestních soudů,

                           —

                           vyšetřující soudci u těchto soudů,

                           —

                           členové státního zastupitelství při takových soudech, a sice:

                                       —

                                       hlavní státní zástupci,

                                       —

                                       náměstci hlavních státních zástupců,

                                       —

                                       pomocní hlavní státní zástupci,

                                       —

                                       státní zástupci a pomocní státní zástupci,

                                       —

                                       státní zástupci při policejních soudech a

                                       —

                                       státní zástupci při vojenských soudech.

               Italská republika:

                           státní zástupci:

                                       —

                                       vedoucí státního zastupitelství,

                                       —

                                       pomocný státní zástupce,

                                       —

                                       vedoucí vojenské prokuratury,

                                       —

                                       pomocný vojenský prokurátor,

                                       —

                                       nejvyšší státní zástupce,

                                       —

                                       pomocný nejvyšší státní zástupce,

                                       —

                                       nejvyšší vojenský prokurátor,

                                       —

                                       pomocný nejvyšší vojenský prokurátor,

                           soudci:

                                       —

                                       smírčí soudce,

                                       —

                                       vyšetřující soudce,

                                       —

                                       soudce při předběžném projednání obžaloby,

                                       —

                                       řádný soud,

                                       —

                                       vojenský soud,

                                       —

                                       porotní soud,

                                       —

                                       odvolací soud,

                                       —

                                       porotní odvolací soud,

                                       —

                                       vojenský odvolací soud,

                                       —

                                       kasační soud.

               Kyperská republika:

                           —

                           nejvyšší státní zástupce republiky,

                           —

                           policejní ředitel,

                           —

                           ředitel úřadu pro cla a spotřební daně,

                           —

                           příslušníci jednotky pro boj proti praní peněz (MOKAS) a

                           —

                           kterýkoli jiný orgán nebo osoba oprávněná vést vyšetřování a pronásledování (vyhoštění) v republice a každý takový orgán cizí země s příslušnými pravomocemi.

               Lotyšská republika: vyšetřovatelé, státní zástupci a soudci.

               Litevská republika: soudci a státní zástupci.

               Lucemburské velkovévodství: justiční orgány: rozumí se jimi významní příslušníci justice odpovědní za administrativní otázky v oblasti práva, vyšetřující soudci a členové oddělení státního zastupitelství.

               Maďarská republika: úřady státního zástupce a soudy.

               Maltská republika:

                           —

                           nižší soud,

                           —

                           soud pro mladistvé,

                           —

                           trestní soud a odvolací trestní soud,

                           —

                           nejvyšší státní zástupce,

                           —

                           náměstek nejvyššího státního zástupce,

                           —

                           soudní úředníci v kanceláři nejvyššího státního zástupce a

                           —

                           vyšetřující soudci.

               Nizozemské království: soudci zajišťující aplikaci práva, vyšetřující soudci a příslušníci státního zastupitelství.

               Rakouská republika: soudy a státní zástupci.

               Polská republika: kanceláře státního zástupce a soudy.

               Portugalská republika: státní zastupitelství ve fázi vyšetřování, vyšetřující soudci a soudci pro soudní řízení.

               Rumunsko: soudy a státní zastupitelství při soudech.

               Republika Slovinsko:

                           —

                           soudci místních soudů,

                           —

                           vyšetřující soudci,

                           —

                           soudci obvodních soudů,

                           —

                           soudci vyšších soudů,

                           —

                           soudci nejvyšších soudů,

                           —

                           soudci ústavního soudu,

                           —

                           obvodní státní zástupci,

                           —

                           vyšší státní zástupci,

                           —

                           nejvyšší státní zástupci.

               Slovenská republika: soudci a státní zástupci.

               Finská republika:

                           —

                           ministerstvo spravedlnosti,

                           —

                           soudy prvního stupně, odvolací soudy a nejvyšší soud,

                           —

                           státní zástupci,

                           —

                           policejní orgány, celní orgány a úředníci pohraniční stráže jednající jako vyšetřující orgány v přípravném řízení v rámci trestního řízení podle zákona o vyšetřování v přípravném trestním řízení.

               Švédské království: soudci a státní zástupci.

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska: soudci a státní zástupci.

               Japonsko: soudy, předsedající soudci, soudci, státní zástupci, pomocní úředníci státních zástupců, soudní policejní úředníci.

         PŘÍLOHA III
   S ohledem na článek 9 této dohody přijímají členské státy a Japonsko tyto jazyky:

               Belgické království: nizozemštinu, francouzštinu a němčinu ve všech případech a angličtinu v naléhavých případech.

               Bulharská republika: bulharštinu ve všech případech a angličtinu v naléhavých případech.

               Česká republika: češtinu ve všech případech a angličtinu v naléhavých případech.

               Dánské království: dánštinu ve všech případech a angličtinu v naléhavých případech.

               Spolková republika Německo: němčinu ve všech případech a angličtinu v naléhavých případech.

               Estonská republika: estonštinu a angličtinu ve všech případech.

               Irsko: angličtinu a irštinu ve všech případech.

               Řecká republika: řečtinu ve všech případech a angličtinu v naléhavých případech.

               Španělské království: španělštinu ve všech případech.

               Francouzská republika: francouzštinu ve všech případech.

               Italská republika: italštinu ve všech případech a angličtinu v naléhavých případech.

               Kyperská republika: řečtinu a angličtinu ve všech případech.

               Lotyšská republika: lotyštinu ve všech případech a angličtinu v naléhavých případech.

               Litevská republika: litevštinu ve všech případech a angličtinu v naléhavých případech.

               Lucemburské velkovévodství: francouzštinu a němčinu ve všech případech a angličtinu v naléhavých případech.

               Maďarská republika: maďarštinu ve všech případech a angličtinu v naléhavých případech.

               Maltská republika: maltštinu ve všech případech.

               Nizozemské království: nizozemštinu ve všech případech.

               Rakouská republika: němčinu ve všech případech a angličtinu v naléhavých případech.

               Polská republika: polštinu ve všech případech.

               Portugalská republika: portugalštinu ve všech případech a angličtinu v naléhavých případech.

               Rumunsko: rumunštinu, angličtinu a francouzštinu ve všech případech. Pokud jde o delší dokumenty, vyhrazuje si Rumunsko právo vyžadovat v každém konkrétním případě rumunský překlad na náklady dožadujícího státu.

               Republika Slovinsko: slovinštinu a angličtinu ve všech případech.

               Slovenská republika: slovenštinu ve všech případech.

               Finská republika: finštinu a švédštinu a angličtinu ve všech případech.

               Švédské království: švédštinu, dánštinu nebo norštinu ve všech případech, ledaže by orgán vyřizující žádost rozhodl v konkrétním případě jinak.

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska: angličtinu ve všech případech.

               Japonsko: japonštinu ve všech případech a angličtinu v naléhavých případech.

         PŘÍLOHA IV
   S ohledem na čl. 11 odst. 1 písm. b) této dohody je „členským státem“ uvedeným v tomto odstavci Portugalská republika.
   S ohledem na čl. 11 odst. 2 této dohody jsou „dvěma členskými státy“ uvedenými v tomto odstavci Rakouská republika a Maďarská republika.


title: Rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/1908 ze dne 28. října 2016, kterým se mění rozhodnutí 2010/573/SZBP o omezujících opatřeních vůči vedení Podněsterské oblasti Moldavské republiky

text:
               29.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 295/78

         ROZHODNUTÍ RADY (SZBP) 2016/1908
   ze dne 28. října 2016,
   kterým se mění rozhodnutí 2010/573/SZBP o omezujících opatřeních vůči vedení Podněsterské oblasti Moldavské republiky
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 29 této smlouvy,
   s ohledem na návrh vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 27. září 2010 přijala Rada rozhodnutí 2010/573/SZBP (1).

               (2)

               Na základě přezkumu rozhodnutí 2010/573/SZBP by měla být platnost omezujících opatření vůči vedení Podněsterské oblasti Moldavské republiky prodloužena do 31. října 2017. Rada provede přezkum situace s ohledem na omezující opatření po šesti měsících.

               (3)

               Rozhodnutí 2010/573/SZBP by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   V článku 4 rozhodnutí 2010/573/SZBP se odstavec 2 nahrazuje tímto:

      „2.   Toto rozhodnutí se použije do dne 31. října 2017. Je průběžně přezkoumáváno. Pokud bude mít Rada za to, že jeho cílů nebylo dosaženo, podle potřeby je prodlouží nebo změní.“

   Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 28. října 2016.

            Za Radu

            předseda

         M. LAJČÁK

      (1)  Rozhodnutí Rady 2010/573/SZBP ze dne 27. září 2010 o omezujících opatřeních vůči vedení Podněsterské oblasti Moldavské republiky (Úř. věst. L 253, 28.9.2010, s. 54).


title: Rozhodnutí Rady ze dne 14. října 1996 o uzavření dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Tureckou republikou, kterou se pro dobu od 1. ledna 1994 stanoví doplňková částka odečítaná od dávky nebo cla při dovozu nezpracovaného olivového oleje pocházejícího z Turecka do Společenství

text:
Důležité právní upozornění

|

31996D0621

Úřední věstník L 277 , 30/10/1996 S. 0038 - 0038

		Rozhodnutí Radyze dne 14. října 1996o uzavření dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Tureckou republikou, kterou se pro dobu od 1. ledna 1994 stanoví doplňková částka odečítaná od dávky nebo cla při dovozu nezpracovaného olivového oleje pocházejícího z Turecka do Společenství(96/621/ES)RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou této smlouvy,s ohledem na rozhodnutí Rady přidružení EHS-Turecko č. 1/77 ze dne 17. května 1977 o nových koncesích pro dovoz tureckých zemědělských produktů do Společenství, a zejména na přílohu IV uvedeného rozhodnutí,s ohledem na návrh Komise,vzhledem k tomu, že je třeba schválit dohodu ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Tureckou republikou, kterou se pro dobu od 1. ledna 1994 stanoví doplňková částka odečítaná od dávky nebo cla při dovozu nezpracovaného olivového oleje pocházejícího z Turecka do Společenství;vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány pro účely společné zemědělské politiky [1], zrušuje opravný faktor 1,207509 používaný na zemědělské přepočítací koeficienty do 31. ledna 1995; že je proto třeba, s přihlédnutím k rozhodné skutečnosti pro použitelný pro zemědělský přepočítací koeficient, stanovit částku pro období do 31. ledna 1995 a částku pro období od 1. února 1995,ROZHODLA TAKTO:Článek 1Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Tureckou republikou, kterou se pro dobu od 1. ledna 1994 stanoví doplňková částka odečítaná od dávky nebo cla při dovozu nezpracovaného olivového oleje pocházejícího z Turecka do Společenství, se schvaluje jménem Společenství.Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.Článek 2Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu zavazující Společenství.Článek 3Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství.V Lucemburku dne 14. října 1996.Za RadupředsedaR. Quinn[1] Úř. věst. L 387, 31.12.1992, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 150/95 (Úř. věst. L 22, 31.1.1995, s. 1).--------------------------------------------------


title: 2010/429/: Rozhodnutí Komise ze dne 28. července 2010 o povolení uvedení produktů, které obsahují geneticky modifikovanou kukuřici MON 88017 x MON 810 (MON-88Ø17-3 x MON-ØØ81Ø-6), sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobeny, na trh podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 (oznámeno pod číslem K(2010) 5139)  Text s významem pro EHP

text:
               3.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 201/46

         ROZHODNUTÍ KOMISE
   ze dne 28. července 2010
   o povolení uvedení produktů, které obsahují geneticky modifikovanou kukuřici MON 88017 x MON 810 (MON-88Ø17-3 x MON-ØØ81Ø-6), sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobeny, na trh podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003
   (oznámeno pod číslem K(2010) 5139)
   (Pouze francouzské a nizozemské znění je závazné)
   (Text s významem pro EHP)
   (2010/429/EU)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech (1), a zejména na čl. 7 odst. 3 a čl. 19 odst. 3 uvedeného nařízení,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 29. listopadu 2005 podala společnost Monsanto Europe S.A. v souladu s články 5 a 17 nařízení (ES) č. 1829/2003 příslušnému orgánu České republiky žádost o uvedení potravin, složek potravin a krmiv, které obsahují kukuřici MON 88017 x MON 810, sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobeny, na trh (dále jen „žádost“).

               (2)

               Žádost se rovněž vztahuje na uvedení jiných produktů než potravin a krmiv, které obsahují kukuřici MON 88017 x MON 810 nebo z ní sestávají, na trh pro stejná použití jako jiná kukuřice, s výjimkou pěstování. V souladu s čl. 5 odst. 5 a čl. 17 odst. 5 nařízení (ES) č. 1829/2003 proto žádost obsahuje údaje a informace požadované přílohami III a IV směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS (2) a informace a závěry o hodnocení rizika provedeném v souladu se zásadami stanovenými v příloze II směrnice 2001/18/ES. Rovněž zahrnuje plán monitorování účinků na životní prostředí v souladu s přílohou VII směrnice 2001/18/ES.

               (3)

               Dne 21. července 2009 vydal Evropský úřad pro bezpečnost potravin (dále jen „EFSA“) v souladu s články 6 a 18 nařízení (ES) č. 1829/2003 příznivé stanovisko. EFSA usoudil, že kukuřice MON 88017 x MON 810 je s ohledem na možné účinky na lidské zdraví a zdraví zvířat nebo na životní prostředí stejně bezpečná jako její protějšek, který nebyl geneticky modifikován. Dospěl proto k závěru, že je nepravděpodobné, že by uvedení produktů, které obsahují kukuřici MON 88017 x MON 810, sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobeny a které jsou popsány v žádosti (dále jen „produkty“), na trh mělo v souvislosti se zamýšleným použitím nepříznivé účinky na lidské zdraví, zdraví zvířat nebo na životní prostředí (3). Ve svém stanovisku zvážil EFSA všechny konkrétní otázky a připomínky, které členské státy vznesly v rámci konzultace s příslušnými vnitrostátními orgány podle čl. 6 odst. 4 a čl. 18 odst. 4 uvedeného nařízení.

               (4)

               EFSA ve svém stanovisku rovněž dospěl k závěru, že žadatelem předložený plán monitorování životního prostředí sestávající z plánu celkového dohledu je v souladu se zamýšleným použitím daných produktů.

               (5)

               S ohledem na předcházející úvahy by mělo být povolení pro tyto produkty uděleno.

               (6)

               Každému geneticky modifikovanému organismu (dále jen „GMO“) by měl být přiřazen jednoznačný identifikační kód stanovený v nařízení Komise (ES) č. 65/2004 ze dne 14. ledna 2004, kterým se zřizuje systém tvorby a přiřazování jednoznačných identifikačních kódů pro geneticky modifikované organismy (4).

               (7)

               Na základě stanoviska EFSA se zdá, že pro potraviny, složky potravin a krmiva, které obsahují kukuřici MON 88017 x MON 810, sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobeny, nejsou nutné žádné jiné zvláštní požadavky na označování než ty, které jsou stanoveny v čl. 13 odst. 1 a čl. 25 odst. 2 nařízení (ES) č. 1829/2003. V zájmu zajištění toho, že se produkty budou používat v rámci povolení stanoveného tímto rozhodnutím, by však označení krmiv, která obsahují GMO nebo z GMO sestávají, a jiných produktů než potravin a krmiv, které obsahují GMO nebo z GMO sestávají, pro něž se žádá o povolení, mělo také jasně uvádět, že dané produkty nesmějí být použity k pěstování.

               (8)

               Držitel povolení by měl každoročně předkládat zprávy o provádění a výsledcích činností stanovených v plánu monitorování účinků na životní prostředí. Tyto výsledky by měly být předloženy v souladu s rozhodnutím Komise 2009/770/ES ze dne 13. října 2009, kterým se stanoví standardní formáty zpráv pro účely předkládání výsledků monitorování záměrného uvolňování geneticky modifikovaných organismů nebo produktů, které geneticky modifikované organismy obsahují, do životního prostředí pro účely uvádění na trh podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES (5).

               (9)

               Stanovisko EFSA neopravňuje k uložení zvláštních podmínek nebo omezení pro uvedení produktů na trh a/nebo zvláštních podmínek nebo omezení pro jejich používání a nakládání s nimi, včetně požadavků na monitorování použití uvedených potravin a krmiv po uvedení na trh, ani žádných zvláštních podmínek týkajících se ochrany určitých ekosystémů/životního prostředí a/nebo zeměpisných oblastí, podle čl. 6 odst. 5 písm. e) a čl. 18 odst. 5 písm. e) nařízení (ES) č. 1829/2003.

               (10)

               Všechny příslušné informace o povolení produktů by měly být zaneseny do registru Společenství pro geneticky modifikované potraviny a krmiva stanoveného v nařízení (ES) č. 1829/2003.

               (11)

               V čl. 4 odst. 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1830/2003 ze dne 22. září 2003 o sledovatelnosti a označování geneticky modifikovaných organismů a sledovatelnosti potravin a krmiv vyrobených z geneticky modifikovaných organismů a o změně směrnice 2001/18/ES (6) se stanoví požadavky na označování produktů sestávajících z GMO nebo obsahujících GMO.

               (12)

               Toto rozhodnutí má být oznámeno prostřednictvím Informačního systému pro biologickou bezpečnost smluvním stranám Cartagenského protokolu o biologické bezpečnosti k Úmluvě o biologické rozmanitosti podle čl. 9 odst. 1 a čl. 15 odst. 2 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1946/2003 ze dne 15. července 2003 o přeshraničních pohybech geneticky modifikovaných organismů (7).

               (13)

               Opatření stanovených tímto rozhodnutím byla konzultována se žadatelem.

               (14)

               Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou.

               (15)

               Rada na svém zasedání dne 29. června 2010 nebyla s to rozhodnout se kvalifikovanou většinou pro tento návrh ani proti němu. Rada oznámila, že její řízení o tomto dokumentu jsou skončena. Je proto na Komisi, aby přijala opatření,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Geneticky modifikovaný organismus a jednoznačný identifikační kód
   Geneticky modifikované kukuřici (Zea mays L.) MON 88017 x MON 810, uvedené v písmenu b) přílohy tohoto rozhodnutí se přiřazuje jednoznačný identifikační kód MON-88Ø17-3 x MON-ØØ81Ø-6 v souladu s nařízením (ES) č. 65/2004.
   Článek 2
   Povolení
   V souladu s podmínkami uvedenými v tomto rozhodnutí se pro účely čl. 4 odst. 2 a čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 1829/2003 povolují tyto produkty:

               a)

               potraviny a složky potravin, které obsahují kukuřici MON-88Ø17-3 x MON-ØØ81Ø-6, sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobeny;

               b)

               krmiva, která obsahují kukuřici MON-88Ø17-3 x MON-ØØ81Ø-6, sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobena;

               c)

               produkty jiné než potraviny a krmiva, které obsahují kukuřici MON-88Ø17-3 x MON-ØØ81Ø-6 nebo z ní sestávají, pro stejná použití jako jiná kukuřice, s výjimkou pěstování.

         Článek 3
   Označování
   1.   Pro účely požadavků na označování stanovených v čl. 13 odst. 1 a čl. 25 odst. 2 nařízení (ES) č. 1829/2003 a v čl. 4 odst. 6 nařízení (ES) č. 1830/2003 je „název organismu“„kukuřice“.
   2.   Na štítku a v průvodních dokumentech produktů, které obsahují kukuřici MON-88Ø17-3 x MON-ØØ81Ø-6 nebo z ní sestávají a které jsou uvedeny v čl. 2 písm. b) a c), se uvedou slova „není určeno k pěstování“.
   Článek 4
   Monitorování účinků na životní prostředí
   1.   Držitel povolení zajistí, aby byl zaveden a prováděn plán monitorování účinků na životní prostředí stanovený v písmeni h) přílohy.
   2.   Držitel povolení každoročně předkládá Komisi zprávy o provádění a výsledcích činností stanovených v plánu monitorování v souladu s rozhodnutím 2009/770/ES.
   Článek 5
   Registr Společenství
   Informace uvedené v příloze tohoto rozhodnutí se zanesou do registru Společenství pro geneticky modifikované potraviny a krmiva stanoveného v článku 28 nařízení (ES) č. 1829/2003.
   Článek 6
   Držitel povolení
   Držitelem povolení je společnost Monsanto Europe S.A., Belgie, zastupující Monsanto Company, Spojené státy.
   Článek 7
   Platnost
   Toto rozhodnutí se použije po dobu deseti let ode dne jeho oznámení.
   Článek 8
   Určení
   Toto rozhodnutí je určeno společnosti Monsanto Europe S.A., Avenue de Tervuren 270-272, 1150 Brusel, Belgie.

      V Bruselu dne 28. července 2010.

            Za Komisi

         John DALLI

            člen Komise

      (1)  Úř. věst. L 268, 18.10.2003, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 106, 17.4.2001, s. 1.

      (3)  http://registerofquestions.efsa.europa.eu/roqFrontend/questionLoader?question = EFSA-Q-2006-020

      (4)  Úř. věst. L 10, 16.1.2004, s. 5.

      (5)  Úř. věst. L 275, 21.10.2009, s. 9.

      (6)  Úř. věst. L 268, 18.10.2003, s. 24.

      (7)  Úř. věst. L 287, 5.11.2003, s. 1.

      PŘÍLOHA
      a)   Žadatel a držitel povolení:

                  Název

                  :

                  Monsanto Europe S.A.

                  Adresa

                  :

                  Avenue de Tervuren 270-272, 1150 Brusel, Belgie

            jménem společnosti Monsanto Copany, 800 N. Lindbergh Boulevard, St. Louis, Missouri 63167, Spojené státy americké.
      b)   Určení a specifikace produktů:

                  1)

                  potraviny a složky potravin, které obsahují kukuřici MON-88Ø17-3 x MON-ØØ81Ø-6, sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobeny;

                  2)

                  krmiva, která obsahují kukuřici MON-88Ø17-3 x MON-ØØ81Ø-6, sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobena;

                  3)

                  produkty jiné než potraviny a krmiva, které obsahují kukuřici MON-88Ø17-3 x MON-ØØ81Ø-6 nebo z ní sestávají, pro stejná použití jako jiná kukuřice, s výjimkou pěstování.

            Geneticky modifikovaná kukuřice MON-88Ø17-3 x MON-ØØ81Ø-6 popsaná v žádosti se získává křížením linií kukuřice MON-88Ø17-3 a MON-ØØ81Ø-6 a exprimuje proteiny Cry3Bb1 a Cry1Ab, které rostlině poskytují ochranu proti některým škůdcům z řádu Coleoptera a Lepidoptera, a protein CP4 EPSPS, který rostlině propůjčuje schopnost tolerance k herbicidům na bázi glyfosátu.
      c)   Označování:

                  1)

                  Pro účely zvláštních požadavků na označování stanovených v čl. 13 odst. 1 a čl. 25 odst. 2 nařízení (ES) č. 1829/2003 a v čl. 4 odst. 6 nařízení (ES) č. 1830/2003 je „název organismu“„kukuřice“.

                  2)

                  Na štítku a v průvodních dokumentech produktů, které obsahují kukuřici MON-88Ø17-3 x MON-ØØ81Ø-6 nebo z ní sestávají, a které jsou uvedeny v čl. 2 písm. b) a c) tohoto rozhodnutí, se uvedou slova „není určeno k pěstování“.

            d)   Metoda detekce:

                  —

                  případově specifická kvantitativní metoda založená na polymerázové řetězové reakci v reálném čase pro geneticky modifikovanou kukuřici MON-88Ø17-3 a MON-ØØ81Ø-6 validované pro kukuřici MON-88Ø17-3 x MON-ØØ81Ø-6,

                  —

                  validace na základě osiva referenční laboratoří Společenství zřízenou podle nařízení (ES) č. 1829/2003 a zveřejněné na adrese http://gmo-crl.jrc.ec.europa.eu/statusofdoss.htm,

                  —

                  referenční materiál: AOCS 0406-D (pro MON-88Ø17-3), dostupný u American Oil Chemists Society na adrese http://www.aocs.org/tech/crm/ a ERM®-BF413 (pro MON-ØØ81Ø-6), dostupný v Institutu pro referenční materiály a měření Společného výzkumného střediska Evropské komise na adrese https://irmm.jrc.ec.europa.eu/rmcatalogue

            e)   Jednoznačný identifikační kód:

      MON-88Ø17-3 x MON-ØØ81Ø-6.
      f)   Informace požadované na základě přílohy II Cartagenského protokolu o biologické bezpečnosti k Úmluvě o biologické rozmanitosti:

      Informační systém pro biologickou bezpečnost, záznam č.: viz [doplní se při oznámení].
      g)   Podmínky nebo omezení pro uvedení produktů na trh, jejich použití nebo nakládání s nimi:

      Nejsou stanoveny.
      h)   Plán monitorování

      Plán monitorování účinků na životní prostředí v souladu s přílohou VII směrnice 2001/18/ES.
      [Odkaz: plán zveřejněný na internetu]
      i)   Požadavky na monitorování po uvedení na trh, pokud jde o použití uvedených potravin k lidské spotřebě:

      Nejsou stanoveny.

         Poznámka: Časem se může ukázat, že odkazy na příslušné dokumenty je třeba upravit. Tyto úpravy budou zveřejňovány formou aktualizace registru Společenství pro geneticky modifikované potraviny a krmiva.


               26.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 75/169

         P7_TA(2013)0292
   Žádost, aby byla Marine Le Pen zbavena imunity
   Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 2. července 2013 o žádosti, aby byla Marine Le Pen zbavena imunity (2012/2325(IMM))
   (2016/C 075/27)

      Evropský parlament,

               —

               s ohledem na žádost o zbavení Marine Le Pen poslanecké imunity, kterou dne 26. listopadu 2012 podal ministr spravedlnosti Francouzské republiky v souvislosti s žádostí státního zástupce u odvolacího soudu v Lyonu (cour d'appel de Lyon) ze dne 7. listopadu 2012 a která byla oznámena na plenárním zasedání dne 10. prosince 2012,

               —

               poté, co v souladu s čl. 7 odst. 3 vyslechl poslance Bruno Gollnische, který zastupoval Marine Le Pen,

               —

               s ohledem na články 8 a 9 Protokolu č. 7 o výsadách a imunitách Evropské unie a na čl. 6 odst. 2 aktu ze dne 20. září 1976 o volbě členů Evropského parlamentu ve všeobecných a přímých volbách,

               —

               s ohledem na rozhodnutí Soudního dvora Evropské unie ze dne 12. května 1964, 10. července 1986, 15. a 21. října 2008, 19. března 2010, 6. září 2011 a 17. ledna 2013 (1),

               —

               s ohledem na článek 26 Ústavy Francouzské republiky,

               —

               s ohledem na čl. 6 odst. 2 a článek 7 jednacího řadu,

               —

               s ohledem na zprávu Výboru pro právní záležitosti (A7-0236/2013),

               A.

               vzhledem k tomu, že státního zástupce u odvolacího soudu v Lyonu (cour d'appel de Lyon) požádal o zbavení členky Evropského parlamentu Marine Le Pen poslanecké imunity v souvislosti s podezřením ze spáchání trestného činu;

               B.

               vzhledem k tomu, že podle článku 9 protokolu č. 7 o výsadách a imunitách Evropské unie požívají poslanci na území vlastního státu imunit přiznávaných členům parlamentu vlastního státu,

               C.

               vzhledem k tomu, že podle článku 26 Ústavy Francouzské republiky nesmí být poslanci francouzského parlamentu trestně stíháni pro své názory, které vyjádří během výkonu své funkce nebo při hlasování během výkonu své funkce;

               D.

               vzhledem k tomu, že Marine Le Pen je obviněna z podněcování k nenávisti, diskriminaci nebo násilí vůči skupině osob z důvodu jejich příslušnosti k určitému náboženství, tj. z trestného činu ve smyslu čl. 24 odst. 8, čl. 23 odst. 1 a článku 42 zákona z 29. července 1881 a článku 93-3 zákona 82-652 ze dne 29. července 1982, který je trestán podle čl. 24 odst. 8, 10, 11 a 12 zákona ze dne 29. července 1881 a čl. 131-26 odst. 2 a 3 trestního zákona;

               E.

               vzhledem k tomu, že údajný čin nemá přímou a zjevnou spojitost s výkonem povinností Marine le Pen jako poslankyně Evropského parlamentu ani nepředstavuje názory či hlasování v rámci výkonu mandátu poslance Evropského parlamentu pro účely článku 8 protokolu č. 7 o výsadách a imunitách Evropské unie;

               F.

               vzhledem k tomu, že obvinění nemá žádný vztah k postavení Marine le Pen jako poslankyně Evropského parlamentu;

               G.

               vzhledem k tomu, že není důvod pro podezření z existence fumus persecutionis;

               1.

               rozhodl, aby byla Marine Le Pen zbavena imunity;

               2.

               pověřuje svého předsedu, aby ihned předal toto rozhodnutí a zprávu příslušného výboru ministru spravedlnosti Francouzské republiky a Marine Le Pen.

      (1)  Rozsudek ze dne 12. května 1964 ve věci 101/63, Wagner/Fohrmann a Krier (Recueil 1964, s. 387); rozsudek ze dne 10. července 1986 ve věci 149/85, Wybot/Faure a další (Recueil 1986, s. 2391); rozsudek ze dne 15. října 2008 ve věci T-345/05, Mote v. Parlament (Sb. rozh. 2008, s. II-2849); rozsudek ze dne 21. října 2008 ve spojených věcech C-200/07 a C-201/07, Marra v. De Gregorio a Clemente Sb. rozh. 2008, s. I-7929); rozsudek ze dne 19. března 2010 ve věci T-42/06, Gollnisch v. Parlament (Sb. rozh. 2010, s. II-1135); rozsudek ze dne 6. září 2011 ve věci C-163/10, Patriciello (Sb. rozh. 2011, s. I-7565); rozsudek ze dne 17. září 2013 ve spojených věcech T-346/11 a T-347/11, Gollnisch v. Parlement.


title: Rozhodnutí Rady (EU) 2016/839 ze dne 23. května 2016 o uzavření, jménem Evropské unie, Dohody o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Moldavskou republikou na straně druhé

text:
               28.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 141/28

         ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2016/839
   ze dne 23. května 2016
   o uzavření, jménem Evropské unie, Dohody o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Moldavskou republikou na straně druhé
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 217 ve spojení s čl. 218 odst. 6 písm. a) a čl. 218 odst. 8 druhým pododstavcem, jakož i čl. 218 odst. 7 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   s ohledem na souhlas Evropského parlamentu (1),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 15. června 2009 zmocnila Rada Komisi k zahájení jednání s Moldavskou republikou o uzavření nové dohody mezi Unií a Moldavskou republikou, která by nahradila dohodu o partnerství a spolupráci (2).

               (2)

               Tato jednání byla úspěšně završena a Dohoda o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Moldavsku republikou na straně druhé (dále jen „dohoda“) byla parafována dne 29. listopadu 2013.

               (3)

               V souladu s rozhodnutím Rady 2014/492/EU (3) byla dohoda podepsána dne 27. června 2014, s výhradou jejího pozdějšího uzavření.

               (4)

               Podle čl. 218 odst. 7 Smlouvy o fungování Evropské unie může Rada zmocnit Komisi, aby schválila změny dohody, které přijme Výbor pro přidružení ve složení pro obchod podle čl. 438 odst. 4 dohody na návrh podvýboru pro zeměpisná označení podle článku 306 dohody.

               (5)

               Je vhodné stanovit příslušné postupy pro ochranu zeměpisných označení, která jsou na základě dohody chráněna.

               (6)

               Dohoda by neměla být vykládána tak, že uděluje práva nebo ukládá povinnosti, které mohou být přímo uplatňovány u soudů Unie nebo členských států.

               (7)

               Dohoda by měla být schválena,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Dohoda o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Moldavskou republikou na straně druhé, (dále jen „dohoda“) se schvaluje jménem Unie. (4)

   Článek 2
   Předseda Rady učiní jménem Unie oznámení uvedené v čl. 464 odst. 1 dohody. (5)

   Článek 3
   Pro účely článku 306 dohody schvaluje změny dohody učiněné prostřednictvím rozhodnutí podvýboru pro zeměpisná označení Komise jménem Unie. Pokud zúčastněné strany nemohou dosáhnout shody ohledně námitek týkajících se zeměpisných označení, přijme Komise postoj postupem stanoveným v čl. 57 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 (6).
   Článek 4
   1.   Název chráněný podle hlavy V kapitoly 9 pododdílu 3 „Zeměpisná označení“ dohody může používat každý hospodářský subjekt, který uvádí na trh zemědělské produkty, potraviny, vína, aromatizovaná vína nebo lihoviny, jež jsou v souladu s odpovídající specifikací.
   2.   V souladu s článkem 301 dohody členské státy a orgány Unie vymáhají ochranu podle článků 297 až 300 dohody, a to rovněž na žádost zúčastněné strany.
   Článek 5
   Dohoda by neměla být vykládána tak, že uděluje práva nebo ukládá povinnosti, které mohou být přímo uplatňovány u soudů Unie nebo členských států.
   Článek 6
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 23. května 2016.

            Za Radu

            předsedkyně

         F. MOGHERINI

      (1)  Souhlas ze dne 13. listopadu 2014 (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku).

      (2)  Dohody o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy a Moldavskou republikou (Úř. věst. L 181, 24.6.1998, s. 3).

      (3)  Rozhodnutí Rady 2014/492/EU ze dne 16. června 2014 o podpisu jménem Evropské unie a prozatímním provádění Dohody o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Moldavskou republikou na straně druhé (Úř. věst. L 260, 30.8.2014, s. 1).

      (4)  Znění dohody bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (OJ L 260, 30.8.2014, s. 3) spolu s rozhodnutím o jejím podpisu.

      (5)  Datum vstupu dohody v platnost zveřejní generální sekretariát Rady v Úředním věstníku Evropské unie.

      (6)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. L 343, 14.12.2012, s. 1).


title: Rozhodnutí Rady ze dne 12. června 2017 o jmenování viceprezidenta Odrůdového úřadu Společenství

text:
               16.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/12

         ROZHODNUTÍ RADY
   ze dne 12. června 2017
   o jmenování viceprezidenta Odrůdového úřadu Společenství
   (2017/C 191/02)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství (1), a zejména na čl. 43 odst. 3 tohoto nařízení,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Rozhodnutím ze dne 19. března 2012 (2) Rada prodloužila funkční období pana Carlose PEREIRY GODINHA jakožto viceprezidenta Odrůdového úřadu Společenství (dále jen „úřad“).

               (2)

               Funkční období pana Carlose PEREIRY GODINHA skončilo dne 31. března 2017.

               (3)

               Dne 12. dubna 2017 po obdržení stanoviska správní rady úřadu Komise navrhla pana Francesca MATTINU jakožto jediného kandidáta na pozici viceprezidenta úřadu,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   1.   Pan Francesco MATTINA je jmenován viceprezidentem Odrůdového úřadu Společenství na období pěti let.
   2.   Funkční období pana Francesca MATTINY začíná dnem, kdy se ujme svých povinností a na němž se dohodne prezident a správní rada úřadu.
   Článek 2
   Předseda správní rady úřadu je zmocněn podepsat s panem Francescem MATTINOU pracovní smlouvu.
   Článek 3
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Lucemburku dne 12. června 2017.

            Za Radu

            předseda

         C. CAMILLERI

      (1)  Úř. věst. L 227, 1.9.1994, s. 1.

      (2)  Rozhodnutí Rady ze dne 19. března 2012 o prodloužení funkčního období viceprezidenta Odrůdového úřadu Společenství (Úř. věst. C 82, 21.3.2012, s. 6).