title: Rozhodnutí Komise (EU) 2016/2326 ze dne 21. října 2015 o státní podpoře SA.38375 2014/C (ex 2014/NN) poskytnuté Lucemburskem ve prospěch skupiny Fiat (oznámeno pod číslem C(2015) 7152) (Text s významem pro EHP )

text:
                  22.12.2016

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  L 351/1

            ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2016/2326
      ze dne 21. října 2015
      o státní podpoře SA.38375 2014/C (ex 2014/NN) poskytnuté Lucemburskem ve prospěch skupiny Fiat

            (oznámeno pod číslem C(2015) 7152)

      (Pouze francouzské znění je závazné)
      (Text s významem pro EHP)
      EVROPSKÁ KOMISE,
      s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy (1),
      s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
      poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby v souladu s výše uvedenými ustanoveními (2) podaly připomínky, a s ohledem na tyto připomínky,
      vzhledem k těmto důvodům:
      1.   POSTUP

                  (1)

                  Dopisem ze dne 19. června 2013 zaslala Komise Lucembursku žádost o podrobné informace ohledně vnitrostátních postupů v oblasti daňových rozhodnutí (tzv. „ruling fiscal“) (3).

                  (2)

                  Dopisem ze dne 17. července 2013 zaslaly lucemburské orgány obecnou odpověď a poskytly část požadovaných informací. Jejich odpověď obsahovala zejména popis právních zásad a vnitrostátních právních předpisů, které jsou závazné pro daňovou správu („Administration des contributions directs“) při přijímání daňových rozhodnutí v oblasti zdanění společností (dále jen „daňová rozhodnutí“) (4), upřesňovala postup, jak takové rozhodnutí získat, a informace, jež musí daňový poplatník předložit, a uváděla, zda daňová rozhodnutí přijatá daňovou správou jsou či nejsou zveřejňována. Lucemburské orgány nereagovaly na žádost Komise o poskytnutí seznamu daňových rozhodnutí, která jejich daňová správa přijala v roce 2010, 2011 a 2012, a rovněž dalších užitečných informací, jako je název společností, jejich činnosti, den vydání daňových rozhodnutí, doba platnosti daňových rozhodnutí a typ transakcí pokrytých těmito daňovými rozhodnutími.

                  (3)

                  Dopisem ze dne 30. srpna 2013 zaslala Komise lucemburským orgánů upomínku žádosti o poskytnutí daňových rozhodnutí, která byla vydána v roce 2010, 2011 a 2012 (5).

                  (4)

                  Dopisy ze dne 20. a 23. září 2013 vyjádřily lucemburské orgány politování nad skutečností, že se některé informace ohledně žádosti Komise o informace objevily v tisku. Kromě toho vyjádřily nesouhlas s právním opodstatněním žádosti Komise o informace.

                  (5)

                  Dopisem ze dne 2. října 2013 Komise odpověděla lucemburským orgánům, informovala je o právním základě, který ji umožňuje zahájit šetření z vlastního podnětu ohledně postupu Lucemburska v oblasti daňových rozhodnutí, a poskytla jim dodatečnou lhůtu pro předložení požadovaného seznamu těchto rozhodnutí.

                  (6)

                  Jednání mezi lucemburskými orgány a Komisí proběhlo dne 11. října 2013. Dne 14. října stejného roku uvedly lucemburské orgány ve svém dopisu, že pochybují o tom, že by právní základ zmíněný Komisí mohl odůvodnit širokou a obecnou povahu žádosti o informace. Komise odpověděla na tento dopis dopisem ze dne 15. října 2013.

                  (7)

                  Došlo k nové výměně dopisů mezi lucemburskými orgány (dopisy ze dne 11. listopadu a 2. prosince 2013) a Komisí (dopisy ze dne 14. listopadu a 12. prosince 2013), během níž lucemburské orgány vysvětlily, že z důvodu vytvoření nové vlády nemohou na žádost o informace odpovědět. Komise jim proto poskytla prodloužení lhůty na odpověď do dne 15. ledna 2014 s tím, že ve svých dvou dopisech upřesnila, že se v případě, že její žádost o informace zůstane bez odpovědi, může stát, že bude nucena přijmout rozhodnutí o vydání příkazu k poskytnutí informací.

                  (8)

                  Dopisem ze dne 15. ledna 2014 poskytly lucemburské orgány 22 daňových rozhodnutí za období 2010–2013, ale z těchto dokumentů byla odstraněna jména daňových poplatníků. Podle lucemburských orgánů bylo těchto 22 daňových rozhodnutí – z nichž se jedno týkalo předběžné dohody o cenách zaslané společnosti s názvem „FFT“ (dále jen „předběžná dohoda o cenách FFT“ nebo „napadené daňové rozhodnutí“) – reprezentativních pro postup Lucemburska v oblasti daňových rozhodnutí.

                  (9)

                  Složka předběžné dohody o cenách FFT obsahovala tyto dokumenty (6):

                              a)

                              dopis zaslaný dne 14. března 2012 [daňovým poradcem] (*1) jménem svého klienta, společnosti FFT, s žádostí, aby lucemburská daňová správa schválila dohodu o převodních cenách;

                              b)

                              zprávu o převodních cenách s analýzou převodních cen, již vypracoval daňový poradce na podporu žádosti o schválení předběžné dohody o cenách FFT (dále jen „zpráva o převodních cenách“);

                              c)

                              dopis lucemburské daňové správy ze dne 3. září 2012, kterým daňová správa schvaluje dohodu o převodních cenách navrženou daňovým poradcem.

                  (10)

                  Dopisem ze dne 7. března 2014 požádala Komise lucemburské orgány o potvrzení, že se u společnosti „Fiat Finance and Trade Ltd.“ jedná o daňového poplatníka, který je v předběžné dohodě o cenách FFT nazýván FFT. Uvedla rovněž, že na základě předložených informací nemůže vyloučit, že předběžná dohoda o cenách FFT představuje státní podporu ve prospěch společnosti FFT neslučitelnou s vnitřním trhem. Komise požádala lucemburské orgány, aby jí poskytly dodatečné informace, které by mohly být užitečné pro posouzení předběžné dohody o cenách FFT. Protože lucemburské orgány na tento dopis neodpověděly, Komise jim dne 7. dubna 2014 zaslala upomínku (7).

                  (11)

                  Dne 24. dubna 2014 odpověděly lucemburské orgány na dopis ze dne 7. března 2014 a potvrdily, že nemají k dispozici žádnou užitečnou doplňující informaci, která by mohla být nezbytná pro posouzení předběžné dohody o cenách FFT. Pokud jde o otázku, zda „FFT“ odpovídá společnosti Fiat Finance and Trade Ltd., lucemburské orgány zmínily ustanovení lucemburských právních předpisů o důvěrnosti a tvrdily, že tato ustanovení jim zakazují potvrdit totožnost předmětného daňového poplatníka.

                  (12)

                  Dne 24. března 2014 přijala Komise rozhodnutí o vydání příkazu k poskytnutí informací na základě článku 10 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (8), a vyžádala si od lucemburských orgánů seznam daňových rozhodnutí uvedený v 2. bodě odůvodnění.

                  (13)

                  Rozhodnutím ze dne 11. června 2014 zahájila Komise ohledně předběžné dohody o cenách FFT formální vyšetřovací řízení stanovené v čl. 108 odst. 2 SFEU (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“) (9). Rozhodnutí o zahájení řízení provázelo rozhodnutí o vydání příkazu k poskytnutí informací (dále jen „příkaz k poskytnutí informací“), kterým se po Lucembursku požadovalo, aby do měsíce od oznámení uvedeného rozhodnutí poskytlo všechny nezbytné dokumenty, informace a údaje, které by Komisi umožnily rozhodnout o existenci údajné podpory a případně o slučitelnosti této podpory s vnitřním trhem. Komise po Lucembursku zejména požadovala potvrzení totožnosti příjemce opatření.

                  (14)

                  Lucembursko předložilo své připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení dopisem ze dne 14. července 2014. Uvedlo, že na otázky položené v rozhodnutí o zahájení řízení a v příkazu k poskytnutí informací nemusí odpovídat, protože Komise nedokázala zjistit existenci státní podpory.

                  (15)

                  Dopisem ze dne 14. srpna 2014 požádala Komise Lucembursko, aby jí dodalo chybějící informace uvedené v rozhodnutí o zahájení řízení a v příkazu k poskytnutí informací. Požádala rovněž Lucembursko, aby jí v souladu s čl. 6a nařízení Rady (ES) č. 659/1999, povolilo obrátit se přímo na společnost FFT a položit jí otázky, které zůstaly bez odpovědi.

                  (16)

                  Dne 3. září 2014 Lucembursko částečně odpovědělo na dosud nezodpovězené otázky a uvedlo, že část požadovaných informací představuje obchodní tajemství společnosti FFT a nemá je k dispozici. Dále potvrdilo, že se u FFT skutečně jedná o společnost Fiat Finance and Trade Ltd., a Komisi povolilo, aby se se svými dotazy obracela přímo na společnost FFT.

                  (17)

                  Rozhodnutí o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie dne 17. října 2014 (10). Komise v něm vyzvala zúčastněné strany, aby k předmětnému opatření podpory předložily své připomínky. Dopisem ze dne 30. října 2014 obdržela připomínky společnosti FFT.

                  (18)

                  Dne 22. prosince 2014 dodalo Lucembursko seznam příjemců daňových rozhodnutí, aby splnilo žádost o informace vyjádřenou v dopise Komise ze dne 19. června 2013. V tomto seznamu jsou uvedena daňová rozhodnutí přijatá lucemburskou daňovou správou v roce 2010, 2011 a 2012.

                  (19)

                  Dopisem ze dne 5. ledna 2015 Lucembursko předalo svá vyjádření k připomínkám došlým v reakci na rozhodnutí o zahájení řízení.

                  (20)

                  Dne 12. února 2015 přijala Komise rozhodnutí, kterým informovala Lucembursko, že v souladu s čl. 6a nařízení Rady (ES) č. 659/1999 konstatovala, že formální vyšetřovací řízení ohledně napadeného daňového rozhodnutí zůstalo dosud bez účinku. Na tomto základě a se souhlasem Lucemburska (11) se Komise mohla obrátit se svými otázkami přímo na společnost FFT.

                  (21)

                  Dopisy ze dne 20. února 2015 zaslala Komise žádost o informace Lucembursku a společnosti FFT. Žádost o informace zaslaná společnosti FFT byla založena za čl. 6a odst. 6 nařízení Rady (ES) č. 659/1999.

                  (22)

                  Lucembursko odpovědělo na rozhodnutí Komise ze dne 12. února 2015 dopisem ze dne 24. února 2015, v němž vyjádřilo své překvapení ohledně vývoje řízení v této věci a pochybnosti ohledně opodstatněnosti prohlásit řízení za neúčinné, a to vzhledem ke značnému počtu informací, jež Lucembursko poskytlo Komisi během šetření.

                  (23)

                  Společnost FFT požádala elektronickou poštou ze dne 26. února a 3. března 2015 o objasnění ohledně žádosti o informace a o prodloužení lhůty na odpověď, které jí Komise poskytla elektronickou poštou ze dne 5. března 2015.

                  (24)

                  Komise odpověděla na dopis Lucemburska ze dne 24. února 2015 dopisem ze dne 5. března 2015.

                  (25)

                  Jako odpověď na seznam daňových rozhodnutí, který jí Lucembursko předalo dne 22. prosince 2014, ho Komise dne 23. března 2015 (12) požádala o dodatečné informace ohledně daňových rozhodnutí uvedených pro rok 2010, 2011 a 2012. Lucembursko požádala zejména o upřesnění, jaká daňová rozhodnutí se týkají finanční správy a jaká neintegrovaných nebo samostatných společností. Komise také požádala Lucembursko, aby jí předalo určitý počet daňových rozhodnutí, která se týkala některých konkrétních skupin společností.

                  (26)

                  Lucembursko odpovědělo na žádost Komise o informace ze dne 20. února 2015 dopisem ze dne 24. března 2015 (13).

                  (27)

                  Společnost FFT odpověděla na žádost Komise o informace ze dne 20. února 2015 dopisem ze dne 31. března 2015. Její odpověď obsahovala kromě jiného pokyny skupiny Fiat k převodním cenám.

                  (28)

                  Dne 23. dubna 2015 poskytlo Lucembursko doplňující informace k 1 900 daňovým rozhodnutím z rozhodnutí, která byla uvedena v jeho odpovědi ze dne 22. prosince 2014. Uvedlo, že tři z uvedených daňových rozhodnutí se týkají funkce správy hotovosti: dvě byla přijata v roce 2010 a jedno v roce 2011. Dne 23. března 2015 požádala Komise o předložení dvou z těchto daňových rozhodnutí, protože se týkala společností uvedených v její žádosti ze dne 23. března 2015.

                  (29)

                  Dne 27. dubna 2015 proběhlo jednání mezi společností FFT, lucemburskými orgány a Komisí.

                  (30)

                  Dne 4. června 2015 poskytlo Lucembursko doplňující informace, o něž Komise požádala dne 23. března 2015, k 5 327 daňovým rozhodnutím z rozhodnutí uvedených v jeho odpovědi ze dne 22. prosince 2014. Uvedlo zejména, že správy hotovosti se týká dalších deset daňových rozhodnutí […]. Dne 25. června 2015 bylo dále Komisi předáno jedno daňové rozhodnutí, které se týká společnosti G.

                  (31)

                  Dne 18. června 2015 předalo Lucembursko jedno daňové rozhodnutí, které se týká společnosti E (daňové rozhodnutí z roku 2011).

                  (32)

                  V dopise ze dne 10. července 2015 uvedlo Lucembursko argument, podle kterého by Komise v případě záporného konečného rozhodnutí neměla pravomoc získat zpět od příjemce případnou podporu se zpětnou platností, tj. ode dne poskytnutí daňového rozhodnutí.

                  (33)

                  Dne 15. července 2015 proběhlo jednání mezi finančním ředitelem společnosti Fiat Chrysler Automobiles N.V., tj. následníkem společnosti Fiat S.p.A., lucemburskými orgány a Komisí.

            2.   POPIS OPATŘENÍ

      2.1.   Popis příjemce

                  (34)

                  Společnost FFT je součástí skupiny Fiat. V době napadeného daňového rozhodnutí se skupina Fiat skládala ze společnosti Fiat S.p.A., společnosti podle italského práva se sídlem v Turíně, a ze všech společností kontrolovaných společností Fiat S.p.A. (označovaných v tomto rozhodnutí souhrnným názvem „Fiat“ nebo „skupina Fiat“). Po spojení společnosti Fiat S.p.A. se společností Fiat Investments N.V. dne 12. října 2014 se následníkem společnosti Fiat S.p.A. stala společnost Fiat Chrysler Automobiles N.V. (14)

                  (35)

                  Skupina Fiat vykonává průmyslové činnosti a poskytuje finanční služby v automobilovém odvětví. Pro přesnější popis činností skupiny Fiat odkazuje Komise na 20. a 21. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení.

                  (36)

                  Společnost FFT poskytuje finanční služby a financování společnostem skupiny Fiat se sídlem (především) v Evropě (s výjimkou Itálie); spravuje rovněž několik struktur centrální správy financí pro společnosti skupiny Fiat usazené ve Spojeném království, Dánsku, Belgii, Nizozemsku, Švýcarsku, Rakousku, Německu a Španělsku. Společnost FFT vyvíjí svou činnost z Lucemburska, kde má své sídlo, a prostřednictvím dvou poboček, z nichž jedna sídlí v Londýně (Spojené království) a druhá v Madridu (Španělsko).

                  (37)

                  Zpráva o převodních cenách, již Lucembursko poskytlo Komisi dne 15. ledna 2014, obsahuje informace ohledně společnosti FFT, které jsou shrnuty v 38. až 51. bodě odůvodnění (15).

                  (38)

                  Společnost Fiat se rozhodla centralizovat finanční a hotovostní služby, u nichž všechny činnosti v oblasti financování, finančních služeb poskytovaných společnostem, bankovních vztahů, správy rizik souvisejících se směnnými kurzy a sazbami, centrální správy financí, transakcí na peněžním trhu, finanční správy a výzev k výběru a platbám provádějí tzv. „finanční společnosti“.

                  (39)

                  Finanční společnosti jsou organizovány takto:

                              —

                              společnost Fiat Finance S.p.A. („FF“) je finanční společnost sídlící v Itálii a je pověřena koordinací financování pro společnosti skupiny Fiat se sídlem v Itálii;

                              —

                              společnost FFT poskytuje finanční služby společnostem skupiny Fiat se sídlem v Evropě (kromě Itálie);

                              —

                              společnost Fiat Finance North America, Inc. („FFNA“) poskytuje finanční služby společnostem skupiny Fiat se sídlem ve Spojených státech;

                              —

                              společnost Fiat Finance Canada Ltd. („FFC“) poskytuje finanční služby společnostem skupiny Fiat se sídlem v Kanadě;

                              —

                              společnost Fiat Finanças Brasil Ltda („FFB“) poskytuje finanční služby společnostem skupiny Fiat se sídlem v Brazílii.

                  (40)

                  Přeshraniční transakce mezi společnostmi v rámci skupiny, na nichž se společnost FFT podílí, lze seskupit do dvou hlavních kategorií:

                              —

                              Transakce mezi finančními společnostmi (vnitroodvětvové transakce)

                                          —

                                          T1 – úvěry v rámci společností od společnosti FFT společnosti FF: zdroje financování společnosti FFT spočívají v dluhopisech, bankovních kreditních linkách a vkladech v rámci společností;

                                          —

                                          T2 – úvěry v rámci společností od společnosti FFNA společnosti FFT: zdroje financování společnosti FFNA spočívají především v dluhopisech vydávaných s ručením.

                              —

                              Transakce mezi finančními společnostmi a společnostmi skupiny Fiat (transakce v rámci skupiny)

                                          —

                                          T3 – transakce (úvěry/vklady) mezi společností FFT a společnostmi skupiny sídlícími v jiných zemích (především evropských);

                                          —

                                          T4 – ručení poskytované společností Fiat S.p.A. (16) u dluhopisů vydávaných společnostmi FFT a FFNA, dvoustranné kreditní linky a programy financování ad hoc (tj. obchodní cenné papíry ve Francii v případě společnosti FFT).

                  (41)

                  Obrázek 1 znázorňuje finanční transakce (T1 až T3).

                     Hlavní přeshraniční transakce v rámci skupiny

                  (42)

                  Pokud jde o vykonávané funkce, společnost FFT vyvíjí činnost v oblasti financování trhem a investování hotovosti, vztahů se subjekty působícími na finančním trhu, služeb finanční koordinace a poradenství pro společnosti skupiny, správy hotovosti společností skupiny, krátkodobého a střednědobého vzájemného financování mezi společnostmi a koordinace s ostatními finančními společnostmi.

                  (43)

                  Pokud jde o financování trhem a investování hotovosti, společnost FFT získává prostředky, aby je mohla využít na podporu činností a růstu společností skupiny a investovat je patřičným způsobem. Pokud jde o správu finančních rizik, společnost FFT postupuje podle příslušných pokynů stanovených interní politikou skupiny (riziko směnných kurzů a riziko sazeb). Financování společnosti FFT pochází z nástrojů, jako je vydávání dluhopisů (prostřednictvím programu „Global Medium Term Note“ čili „GMTN“, v jehož rámci vydává společnost FFT dluhopisy spolu se společnostmi FFNA a FFC), termínované bankovní úvěry, přidělené a nepřidělené kreditní linky atd. Pokud jde o správu hotovosti, společnost FFT investuje přebývající finanční prostředky u prvořadých bankovních institucí nebo vysoce kotovaných fondů likvidity.

                  (44)

                  Pokud jde o vystavení riziku směnných kurzů, společnost FFT spravuje toto vystavení v zásadě pomocí měnových forwardů a devizových swapů. Vystavení riziku směnných kurzů souvisí z velké části s rozdílnou dobou trvání pasiv a aktiv a také se správou. Společnost používá zejména úrokové swapy („IRS“) a dohody o budoucích úrokových sazbách („FRA“).

                  (45)

                  Pokud jde o vztahy se subjekty působícími na finančním trhu, společnost jedná v koordinaci se společností FF s finančními trhy a institucemi s cílem poskytovat jim informace a údaje ohledně skupiny na podporu její solventnosti a finančního postavení.

                  (46)

                  V rámci finanční koordinace a poradenství společnostem skupiny je společnost FFT pověřena poskytovat jim finanční asistenční služby, posuzovat jejich finanční potřeby, hledat nejlepší finanční řešení, vypracovávat finanční smlouvy a sledovat výnosy finančních produktů z hlediska potřeb společností skupiny.

                  (47)

                  Společnost FFT sleduje finanční toky, potřeby financování a hotovost společností skupiny, aby optimalizovala účinnost a efektivitu správy zdrojů vlastního kapitálu skupiny. Společnost FFT spravuje struktury centrální správy finanční hotovosti („cash pooling“) ve Spojeném království, Dánsku, Belgii, Nizozemsku, Švýcarsku, Rakousku, Německu a Španělsku. Pro správu celkového finančního postavení jsou každý den soustředěna salda za každou zemi na centralizačním účtu společnosti FFT. Konkrétněji, na účty společností skupiny (otevřené u bank) přicházejí a z nich odcházejí během dne platby prováděné v rámci jejich běžných činností. Na konci dne vykazují salda na účtech společností skupiny záporné či kladné hodnoty. V obou případech jsou salda automaticky kryta centralizačním účtem společnosti FFT otevřeným v každé zemi. Následně jsou ručními převody převedeny částky jednotlivých vnitrostátních centralizačních účtů (přípisy nebo odpisy) na jediný centralizační účet. Každý den jsou tak běžné účty společností skupiny vynulovány. Podle stavu za každý den na běžných účtech společností skupiny, které se účastní režimů centralizace financí, se přičítají nebo odečítají úroky vypočítávané podle sazebníku platného mezi společnostmi.

                  (48)

                  Úroková míra u úvěrů v rámci skupiny je stanovena jako součet vážených průměrných nákladů kapitálu skupiny, ke kterému se přidává ziskové rozpětí. Úroková míra u vkladů je stanovena jako bezriziková míra navýšená o ziskové rozpětí u krátkodobých vkladů u bank, které určuje politika skupiny v oblasti hotovostních prostředků.

                  (49)

                  Pokud jde o krátkodobé a střednědobé vzájemné financování mezi společnostmi a o koordinaci s ostatními finančními společnostmi, společnost FFT postupuje takto: společnost FFT dává společnostem skupiny k dispozici finanční prostředky, které byly ve velkém množství získány za velkoobchodních podmínek na regulovaných trzích (trh s dluhopisy) nebo dohodnuty s finančními institucemi. V případě koordinace dochází k pravidelně se opakujícím převodům finančních prostředků mezi finančními společnostmi, aby se uspokojily finanční požadavky společností skupiny bez využití trhu, když je celková finanční situace skupiny pozitivní.

                  (50)

                  Hlavní rizika, jimž jsou finanční společnosti obvykle vystaveny a které zdůrazňuje zpráva o převodních cenách, jsou tato:

                              —

                              Tržní riziko: Společnost FFT pravidelně vyhodnocuje své vystavení riziku sazeb a směnných kurzů (s cílem úplného krytí) a brání se těmto rizikům pomocí derivátových finančních nástrojů v souladu s politikami skupiny v oblasti správy rizik. U nástrojů používaných pro toto krytí se jedná především o běžné devizové swapy, měnové forwardy a úrokové swapy.

                              —

                              Úvěrové riziko související s bankovními vklady nebo jinými podobnými krátkodobými investicemi: ve zprávě o převodních cenách se tvrdí, že toto riziko je nízké, protože společnost FFT jedná pouze s velkými finančními institucemi a diverzifikuje přidělování finančních prostředků. Aktiva skupiny nejsou vystavena tomuto riziku, protože je v zájmu skupiny finančně podporovat všechny společnosti skupiny (17), protože se během času v rámci skupiny neobjevil žádný případ platební neschopnosti a protože společnosti skupiny neevidují žádné rezervy na pochybné pohledávky, pokud jde o zadlužení skupiny.

                              —

                              Riziko protistrany související s deriváty v držení vůči třetím stranám (banky): toto riziko je nízké, protože společnost FFT jedná pouze s velkými finančními institucemi a protože transakce s deriváty jsou rozloženy mezi velký počet institucí. Z výše uvedených důvodů nejsou aktiva skupiny tomuto riziku vystavena.

                              —

                              Provozní riziko: Společnost provádí své finanční transakce v souladu s pokyny a postupy stanovenými společností Fiat S.p.A. Finanční činnosti jsou pod neustálým dohledem a podléhají kontrolním postupům v oblasti správy rizik, aby se zamezilo jakémukoliv selhání v každodenních činnostech.

                  (51)

                  Společnost FFT spravuje značný objem finančních aktiv, která souvisejí především s úvěry mezi společnostmi skupiny, pohledávkami společností skupiny a v menší míře bankovními vklady. Společnost FFT používá počítačové systémy, které jsou nezbytné pro provádění každodenních transakcí a sledování výsledků finančních trhů.

            2.2.   Napadené daňové rozhodnutí

                  (52)

                  Toto rozhodnutí se týká předběžné dohody o cenách společnosti FFT, již představuje daňové rozhodnutí v oblasti převodních cen přijaté Lucemburskem ve prospěch společnosti FFT dopisem ze dne 3. září 2012. Napadeným daňovým rozhodnutím se schvaluje metoda přidělování zisku ve prospěch společnosti FFT v rámci skupiny Fiat, již navrhl daňový poradce této skupiny a která umožňuje společnosti FFT určit každý rok výši své daně z příjmu právnických osob, kterou má platit Lucembursku.

            2.2.1.   Předběžná dohoda o cenách společnosti FFT

                  (53)

                  Dokumenty, které poskytlo Lucembursko Komisi jako podklad údajně představující všechny zásadní skutečnosti na podporu napadeného daňového rozhodnutí, tvoří dva dopisy a zpráva o převodních cenách uvedená v 9. bodě odůvodnění.

                  (54)

                  Dopisem ze dne 3. září 2012 potvrdila lucemburská daňová správa, že „analýza níže uvedených převodních cen byla provedena v souladu s oběžníkem 164/2 ze dne 28. ledna 2011 a dodržuje zásadu obvyklých tržních podmínek“(!). Jinými slovy, lucemburská daňová správa připustila, že analýza převodních cen provedená daňovým poradcem a uvedená ve zprávě o převodních cenách dospívá k odměně za obvyklých tržních podmínek za funkce, jež vykonává společnost FFT, a rizika, která nese. „Odměna za obvyklých tržních podmínek“ společnosti FFT v podobě stanovené ve zprávě o převodních cenách a přijaté napadeným daňovým rozhodnutím je tato: „Studie převodních cen stanoví jako vhodnou odměnu vlastního kapitálu vystaveného riziku a vlastního kapitálu určeného na odměnění funkcí vykonávaných společností částku 2,542 milionu EUR, u níž se počítá s možnou odchylkou +/– 10 %.“ Na čistý zisk vytvořený společností FFT na základě této odměny se uplatňuje obvyklá sazba daně z příjmu právnických osob v Lucembursku ve výši 28,80 %. V dopise se dále uvádí, že rozhodnutí přijaté daňovou správou je závazné po dobu 5 roků (tj. od hospodářského období 2012 do hospodářského období 2016) (18).

            2.2.2.   Zpráva o převodních cenách

                  (55)

                  Podle zprávy o převodních cenách je metodou považovanou za nejvhodnější pro stanovení zdanitelného zisku společnosti FFT v rámci skupiny Fiat tzv. transakční metoda čistého ziskového rozpětí (Transactional Net Margin Method – dále jen „TNMM“). Pro daňového poradce je metoda TNMM mimořádně vhodná v případech, kdy příspěvky jedné strany transakce nejsou jedinečné a s hodnotou. Protože společnost FFT poskytuje podle daňového poradce pouze finanční služby, je tato metoda považována za nejvhodnější pro stanovení cen za obvyklých tržních podmínek v souladu s pokyny OECD pro vnitropodnikové oceňování. Protože společnost FFT navíc plní své funkce pouze pro společnosti skupiny Fiat, kterým není poskytován žádný typ podobných služeb třetí stranou, je každé interní srovnání nemožné. Daňový poradce se proto domnívá, že je vhodnější provést externí srovnání určením čistých ziskových rozpětí, kterých by se dosáhlo při srovnatelných transakcích provedených nezávislými společnostmi (19).

                  (56)

                  Ve zprávě o převodních cenách stanoví daňový poradce odměnu společnosti FFT, která představuje základ daně, s ohledem na kapitál, který tato společnost potřebuje na plnění svých funkcí a nesení rizik, jimž je vystavena, a to vzhledem k použitým aktivům (20).

                  (57)

                  Tato odměna se stanoví takto: i) odhad „vlastního kapitálu vystaveného riziku“ společnosti FFT; ii) určení vlastního kapitálu společnosti FFT použitého na plnění funkcí a podporu finančních investic; iii) odhad očekávané odměny za „vlastní kapitál vystavený riziku“ společnosti FFT použitím modelu oceňování kapitálových aktiv (Capital Asset Pricing Model – „CAPM“) (21) a zjištění výnosnosti na odměnění vlastního kapitálu použitého pro plnění funkcí; a iv) výpočet celkové ziskovosti, již je nutno přenechat společnosti FFT jako odměnu za nesená rizika a plněné funkce, a to kombinací výsledků etap i) až iii).

                  (58)

                  Pokud jde o etapu i), daňový poradce se na základě funkční analýzy obsažené ve zprávě o převodních cenách domnívá, že společnost FFT nese tato rizika: provozní riziko, úvěrové riziko a riziko protistrany, zatímco se domnívá, že společnost FFT nenese žádné riziko směnných kurzů. Analogickým (22) uplatněním rámce Basilej II (23) odhadl daňový poradce minimální potřebu vlastního kapitálu společnosti FFT na krytí těchto rizik: provozní riziko, riziko protistrany, riziko směnných kurzů a úvěrové riziko, a to takto:

                              —

                              provozní riziko: 15 %* (aktivní úrokové sazby u bankovních vkladů – pasivní úrokové sazby u bankovních úvěrů);

                              —

                              riziko protistrany: 20 %*6 %*(budoucí vystavení + pozitivní reálná hodnota finančních derivátů);

                              —

                              úvěrové riziko: 20 %*6 %*pohledávek vůči třetím stranám (roční průměr).

                  (59)

                  Tyto výpočty vedou k tomu, co daňový poradce nazývá „vlastní kapitál vystavený riziku“ společnosti FFT, který odpovídá hypotetickému regulatornímu vlastnímu kapitálu společnosti FFT podle rámce Basilej II uplatněnému daňovým poradcem a shrnutému v tabulce 1.

                     Tabulka 1

                     Minimální potřeba vlastního kapitálu společnosti FFT

                              (v tisících EUR)

                              Minimální potřeba vlastního kapitálu

                              2011

                              Provozní riziko

                              938

                              Riziko protistrany

                              2 603

                              Riziko směnných kurzů

                              0

                              Úvěrové riziko

                              24 982

                              Minimální potřeba vlastního kapitálu podle rámce Basilej II

                              28 523

                  (60)

                  Pokud jde o etapu ii), je to, co zpráva o převodních cenách nazývá „vlastní kapitál použitý na plnění funkcí“ (24), odhadováno odečtením od celkového vlastního kapitálu společnosti FFT části odpovídající minimální potřebě vlastního kapitálu společnosti FFT podle rámce Basilej II, jak ji odhadl daňový poradce, a části odpovídající vlastnímu kapitálu společnosti FFT použité na podporu finančních investic do společností FFNA a FFC.

                  (61)

                  Podle daňového poradce společnosti FFT dosahoval vlastní kapitál společnosti FFT na konci roku 2011 výše 287,5 milionu EUR a tvořilo ho:

                              —

                              28,5 milionu EUR představujících minimální potřebu vlastního kapitálu podle rámce Basilej II na pokrytí rizik nesených společností FFT („minimální vlastní kapitál vystavený riziku“ (25));

                              —

                              165,2 milionu EUR použitých na vyrovnání podílů společnosti FFT ve společnostech FFNA a FFC (26) („vlastní kapitál na pokrytí finančních investic do společností FFNA a FFC“); a

                              —

                              93,7 milionu EUR představujících vlastní kapitál použitý na plnění funkcí („vlastní kapitál na pokrytí plnění funkcí“ (27)).

                  (62)

                  V tabulce 2 je uvedeno rozdělení celkového vlastního kapitálu společnosti FFT, jak ho představil daňový poradce ve zprávě o převodních cenách.

                     Tabulka 2

                     Rozdělení vlastního kapitálu společnosti FFT

                              (v tisících EUR)

                              Rozdělení vlastního kapitálu společnosti FFT podle daňového poradce

                              Vlastní kapitál 2011

                              Minimální vlastní kapitál vystavený riziku

                              28 523

                              Vlastní kapitál na pokrytí finančních investic do společností FFNA a FFC

                              165 244

                              Vlastní kapitál na pokrytí plněných funkcí

                              93 710

                                 Vlastní kapitál celkem

                                 287 477

                  (63)

                  V etapě iii) daňový poradce nejprve navrhuje odměnit tu část vlastního kapitálu společnosti FFT, již označuje jako „minimální vlastní kapitál vystavený riziku“ a která odpovídá hypotetickému regulatornímu vlastnímu kapitálu FFT ve výši stanovené daňovým poradcem během etapy i), odhadem výnosnosti vlastního kapitálu, již by investoři mohli očekávat při použití metody CAPM („očekávaná výnosnost před zdaněním“), tj.:
                  očekávaná výnosnost před zdaněním = (bezriziková úroková míra + β × riziková prémie trhu)/(1 – sazba daně)

                  (64)

                  Při uplatnění metody CAPM použil daňový poradce společnosti FFT tyto proměnné:

                              —

                              bezriziková úroková míra ve výši 2,85 % („Bund“ – německé spolkové úvěry na deset let, průměr za rok 2011);

                              —

                              koeficient beta (β) ve výši 0,29 (28) odhadnutý na základě 66 srovnatelných společností poskytujících finanční služby a poskytnutých internetovými stránkami Damoradan (29);

                              —

                              riziková prémie trhu ve výši 5 % v případě Lucemburska uvedená na internetových stránkách Damoradan (aktualizováno v červenci 2011);

                              —

                              lucemburská sazba daně ve výši 28,80 %.

                  (65)

                  Použitím těchto proměnných ve vzorci uvedeném v 63. bodě odůvodnění dospívá daňový poradce společnosti FFT k „výnosnosti vlastního kapitálu, kterou by investoři mohli očekávat za nesená rizika“, ve výši 6,05 %.

                  (66)

                  V tabulce 3 je uveden seznam společností, které daňový poradce společnosti FFT vybral jako společnosti působící nezávislým způsobem v odvětví finančnictví, a rovněž přehled jejich koeficientů beta, které byly použity při výpočtu koeficientu beta, který má být uplatněn v metodě CAPM.

                     Tabulka 3

                     Seznam srovnatelných společností poskytujících finanční služby

                              Název společnosti

                              Koeficient beta

                              ING Groep NV (EXTAM:INGA)

                              3,00

                              UBS AG (SWX:UBSN)

                              1,80

                              Wüstenrot & Württembergische AG (XTRA:WUW)

                              0,41

                              Deutsche Börse AG (XTRA:DB1)

                              1,28

                              Oslo Bors VPS Holding ASA (OTCNO:OSLO)

                              0,13

                              London Stock Exchange Group (LSE:LSE)

                              1,24

                              Fimalac SA (ENXTPA:FIM)

                              0,68

                              International Personal FinancePlc (LSE:IPF)

                              1,92

                              GrenkeLeasing AG (XTRA:GLJ)

                              0,55

                              Mittel S.p.A (CM:MIT)

                              0,93

                              GlobeOp Financial Services SA (LSE:GO)

                              0,56

                              KBC Ancora (ENXTBR:KBCA)

                              3,61

                              Aktiv Kapital ASA (OB:AIK)

                              0,25

                              IG Group Holdings Plc (LSE:IGG)

                              0,75

                              IFG Group plc (LSE: IFP)

                              1,11

                              Conafi Prestito S.p.A. (CM:CNP)

                              0,74

                              NEOVIA Financial Plc (AIM:NEC)

                              0,60

                              H&T Group Plc (AIM:HAT)

                              – 0,11

                              Hesse Newman Capital AG (XTRA:RTM)

                              0,29

                              Acta Holding ASA (OB:ACTA)

                              1,70

                              Manx Financial Group PLC (AIM:MFX)

                              0,30

                              PLUS Markets Group plc (AIM:PMK)

                              – 0,05

                              Law Debenture Corp. Plc (LSE:LVVDB)

                              0,95

                              Hypoport AG (DB:HYQ)

                              0,70

                              Perrot Duval Holding SA (SWX:PEDP)

                              0,16

                              Albemarie & Bond Holdings plc (AIM:ABM)

                              0,21

                              MCB Finance Group plc (AIM:MCRB)

                              NA

                              Brightside Group plc (AIM:BRT)

                              0,11

                              DF Deutsche Forfait AG (DB:DE6)

                              0,83

                              Autobank AG (DB:AW2)

                              NA

                              Ambrian capital plc (AIM:AMBR)

                              0,83

                              Gruppo MutuiOnline S.p.A (CM:MOL)

                              0,77

                              Park Group plc (AIM:PKG)

                              0,09

                              OVB Holding AG (XTRA:O4B)

                              – 0,19

                              Albis Leasing AG (DB:ALG)

                              0,57

                              Hellenic Exchanges SA (ATSE:EXAE)

                              1,42

                              FORIS AG (XTRA:FRS)

                              0,20

                              Creon Corporation Plc (AIM:CRO)

                              2,03

                              Investeringsselskabet Luxor A/S (CPSE:LUXOR B)

                              0,50

                              Univerma AG

                              NA

                              OFL AnlagenLeasing AG (DB:OFL)

                              0,86

                              Ideal GroupSA (ATSE:INTEK)

                              NA

                              Nøtterø SpareBank (OB:NTSG)

                              0,20

                              Apulia Prontoprestitio S.p.A. (CM:APP)

                              1,07

                              Ultimate Finance Group plc (AIM:UFG)

                              0,54

                              Dresdner Factoring AG (XTRA:D2F)

                              0,42

                              Heidelberger Beteiligungsholding AG (DB:IPO)

                              0,14

                              ABC Arbitrage SA (ENXTPA:ABCA)

                              0,48

                              Baydonhill plc (AIM:BHL)

                              0,04

                              London Capital Group Holdings plc (AIM:LCG)

                              0,72

                              Imarex ASA (OB:IMAREX)

                              0,48

                              Toscana Finanza S.p.A. (CM:TF)

                              0,49

                              Banca Finnat Euramerica S.p.A. (CM:BFE)

                              0,79

                              S&U plc (LSE:SUS)

                              0,27

                              Bolsas y Mercados Españoles SA(CATS:BME)

                              0,97

                              Banca IFIS S.p.A. (CM:IF)

                              0,69

                              Paris Orleans SA (ENXTPA:PAOR)

                              0,60

                              SNS Reaal NV (ENXTAM:SR)

                              2,37

                              Close Brothers Group plc (LSE:CBG)

                              0,94

                              Provident Fiancial plc (LSE:PFG)

                              0,35

                              Pohola Bank plc (HLSE:POH1S)

                              1,43

                              Investec plc (LSE:INVP)

                              1,73

                              Banque Nationale de Belgique SA (ENXTBR:BNB)

                              0,49

                              Credit Suisse Group (SWX:CSGN)

                              1,43

                              Deutsche Bank AG (DB:DBK)

                              1,98

                              Schweizerische Nationalbank (SWX:SNBN)

                              0,22

                                 Zdroj: Damoradan.

                  (67)

                  V tabulce 4 je uveden „interval za obvyklých tržních podmínek“ koeficientů beta vybraných srovnatelných společností, ke kterému dospívá daňový poradce společnosti FFT.

                     Tabulka 4

                     Interval za obvyklých tržních podmínek koeficientů beta srovnatelných společností

                              Interval za obvyklých tržních podmínek

                              Koeficienty beta

                              Počet společností

                              66

                              MAX.

                              3,61

                              90. percentil

                              1,79

                              75. percentil

                              1,04

                              Medián

                              0,64

                              25. percentil

                              0,29

                              10. percentil

                              0,13

                              MIN.

                              0,19

                  (68)

                  Daňový poradce společnosti FFT dále navrhuje odměňovat tu část vlastního kapitálu společnosti FFT, již nazývá „vlastní kapitál na pokrytí plněných funkcí“ v tabulce 2 a která odpovídá „vlastnímu kapitálu použitému na plnění funkcí“ zjištěnému během etapy ii), uplatněním tržní úrokové míry na krátkodobý bankovní vklad (30), která se podle daňového poradce společnosti FFT má údajně rovnat 0,87 %.

                  (69)

                  Daňový poradce společnosti FFT následně navrhuje, aby nebyla odměňována ta část vlastního kapitálu společnosti FFT, již označuje za pokrývající finanční investice společnosti FFT do společností FFNA a FCC a nazývanou v tabulce 2 „vlastním kapitálem na pokrytí finančních investic do společností FFNA a FFC“, tzn., že za tuto část není z daňového hlediska žádná odměna.

                  (70)

                  V etapě iv) daňový poradce nakonec vypočítává celkovou odměnu, která má být přidělena společnosti FFT za její činnosti v oblasti financování a finanční správy a za rizika, která nese. Tato odměna se skládá z těchto částí, které jsou výsledkem výše uvedených etap i) až iii):

                              —

                              „odměny za riziko“, jež se vypočítá vynásobením hypotetického regulatorního vlastního kapitálu společnosti FFT, který daňový poradce analogickým uplatněním rámce Basilej II na etapu i) odhaduje na 28 500 000 EUR, očekávanou výnosností před zdaněním, již daňový poradce pomocí metody CAPM uplatněné v etapě iii) odhaduje na 6,05 %; a

                              —

                              „odměny za plnění funkcí“, která se vypočítá vynásobením částky, již daňový poradce označuje za výši vlastního kapitálu společnosti FFT použitou na plnění funkcí a odhadnutou v etapě ii) na 93 710 000 EUR, tržní úrokovou mírou uplatněnou na krátkodobý bankovní vklad, o níž se daňový poradce společnosti FFT v etapě iii) domnívá, že se rovná 0,87 %.

                  (71)

                  V tabulce 5 je uveden odhad daňového poradce celkové výnosnosti, která se má přenechat společnosti FFT pro účely zdanění v Lucembursku.

                     Tabulka 5

                     Odhad základu daně společnosti FFT

                              (v tisících EUR)

                              Odměna vlastního kapitálu

                              Zisk za rok 2011 před zdaněním

                              Odměna za riziko

                              1 726

                              Odměna za plnění funkcí

                              816

                              Odměna vlastního kapitálu na pokrytí finančních investic do společností FFNA a FFC (31)

                              0

                                 Zisk před zdaněním celkem

                                 2 542

                  (72)

                  Celková částka ve výši 2,542 milionů EUR odpovídá částce v napadeném daňovém rozhodnutí, již lucemburská daňová správa považuje za částku představující odměnu za obvyklých tržních podmínek (32).

                  (73)

                  V tabulce 6 je uveden souhrn závěrů, k nimž dospěl daňový poradce společnosti FFT po etapách i) až iv) uvedených výše v 58. až 72. bodě odůvodnění.

                     Tabulka 6

                     Přehledný výpočet minimální potřeby vlastního kapitálu a dopadu na hospodářský výsledek společnosti FFT před zdaněním

                              Minimální potřeba vlastního kapitálu

                              FFT

                              2011

                                 (v tisících EUR)

                              Provozní riziko

                              938

                              a

                              Riziko protistrany

                              2 603

                              b

                              Riziko směnných kurzů

                              0

                              c

                              Úvěrové riziko

                              24 982

                              d

                              Minimální potřeba vlastního kapitálu

                              28 523

                              e = a + b + c + d

                              Vlastní kapitál vyrovnaný úroky z podílů

                              165 244

                              x

                              Nadměrný vlastní kapitál

                              93 710

                              f = g – e – x

                              Vlastní kapitál

                              287 477

                              g

                              Ukazatel čistého zisku

                              Očekávaná výnosnost vlastního kapitálu

                              6,05 %

                              h

                              Krátkodobá úroková míra

                              0,87 %

                              i

                              Odměna vlastního kapitálu

                              Odměna za riziko

                              1 726

                              k = h * e

                              Odměna za plnění funkcí

                              816

                              j = i * f

                              Zisk před zdaněním celkem

                              2 542

                              l = k + j

                                          a

                                          =

                                          15 %*(finanční příjmy z bankovních vkladů – finanční náklady u bankovních úvěrů)

                                          b

                                          =

                                          20 %*6 %*(budoucí vystavení + pozitivní reálná hodnota finančních derivátů)

                                          c

                                          =

                                          100 % krytí finančními deriváty

                                          d

                                          =

                                          20 %*6 %*pohledávek vůči třetím stranám (roční průměr)

                                          h

                                          =

                                          odhad při použití metody CAPM

                                          i

                                          =

                                          průměr indexu EONIA za rok 2011

                                    Upozornění: hlavním předpokladem je neexistence úvěrového rizika / rizika protistrany u transakcí se společnostmi skupiny.

            2.3.   Popis lucemburských právních předpisů ohledně převodních cen

                  (74)

                  Daňové rozhodnutí ve prospěch společnosti FFT bylo přijato na základě čl. 164 odst. 3 lucemburského zákona o dani z příjmu [zákona ze dne 4. prosince 1967 o dani z příjmu ve změněném znění (dále jen „zákon L.I.R.“)] a oběžníku L.I.R. č. 164/2 ze dne 28. ledna 2011 (dále jen „oběžník“) (33).

            2.3.1.   Článek 164 lucemburského zákona o dani z příjmu

                  (75)

                  V čl. 164 odst. 3 zákona L.I.R. se stanoví, že „skrytá rozdělování zisku se zahrnují do zdanitelného příjmu. O skryté rozdělování zisku se jedná zejména v případech, kdy společník, člen nebo účastník získává od společnosti či sdružení přímo nebo nepřímo výhodu, již by za běžných okolností nezískal, pokud by neměl tento status“. Toto ustanovení provádí do lucemburského daňového práva zásadu obvyklých tržních podmínek, podle které mají být transakce mezi společnostmi stejné skupiny odměňovány, jako by byly přijaty nezávislými společnostmi, které vyjednávají ve srovnatelných okolnostech za obvyklých tržních podmínek.

            2.3.2.   Oběžník L.I.R. č. 164/2

                  (76)

                  Oběžník objasňuje čl. 164 odst. 3 zákona L.I.R. a skládá se z těchto částí: v části 1 jsou definovány pojmy „finanční společnost skupiny“ (34), „finanční transakce v rámci skupiny“ (35) a „sdružené podniky“ (36).

                  (77)

                  Část 2 s názvem „Obecné informace“ začíná tímto popisem služeb v rámci skupiny, na něž se oběžník vztahuje: „Služba v rámci skupiny (včetně finanční transakce v rámci skupiny) byla poskytnuta, pokud by za srovnatelných okolností byl nezávislý podnik ochoten zaplatit jinému nezávislému podniku za výkon této činnosti, nebo pokud by ji vykonal sám.“ Část 2 oběžníku obsahuje rovněž popis zásady obvyklých tržních podmínek v podobě definované v pokynech OECD pro vnitropodnikové oceňování a provedené do vnitrostátního práva. V tomto ohledu se v ní uvádí, že „pokud byla poskytnuta služba v rámci skupiny, je nutno určit stejně jako v případě jiných typů převodů v rámci skupiny, zda je dohodnutá odměna v souladu se zásadou obvyklých tržních podmínek, tj. zda odpovídá ceně, která by byla uplatněna a přijata za srovnatelných okolností nezávislými podniky“ (37).

                  (78)

                  Pokud jde o „srovnatelné okolnosti“, oběžník upřesňuje, že analýza srovnatelnosti musí zahrnovat prvky, jako jsou „charakteristiky převedeného zboží či služeb, funkce vykonávané stranami, smluvní doložky, hospodářské situace stran a obchodní nebo průmyslové strategie, které sledují“ (38).

                  (79)

                  V části 3 oběžníku je vysvětleno, jak určit odměnu za obvyklých tržních podmínek, pokud jde zejména o finanční společnosti skupiny. Funkce plněné těmito společnostmi, které jsou určující pro odměnu každé z nich, musí být podle oběžníku srovnatelné s funkcemi plněnými nezávislými finančními institucemi, které podléhají dohledu Komise pro dohled nad finančním odvětvím (Service de Surveillance du Secteur Financier). Odměna za obvyklých tržních podmínek za plněné funkce (při zohlednění použitých aktiv a nesených rizik) „by měla vycházet z odměny požadované těmito institucemi za srovnatelné úvěrové transakce“ (39).

                  (80)

                  Finanční instituce před poskytnutím úvěru nebo zálohy finančních prostředků kromě toho provádějí analýzu rizik, při které vyhodnocují zejména finanční riziko spojené s transakcí, riziko související s vypůjčovatelem, riziko související s podnikem, který si půjčuje, a strukturální riziko. Pokud jde o výdaje související s poskytnutím úvěru, musí být v dodatečných nákladech zohledněny kromě jiného „dodatečné náklady vyvolané dodržováním požadavku na solventnost, dodatečné náklady související s úvěrovým rizikem, náklady na zpracování nebo dodatečné náklady vyvolané rizikem směnných kurzů“ (40). Úvěrové riziko se určuje na základě podmínek, kterými se řídí smlouva o úvěru, a výsledků analýzy rizik.

                  (81)

                  Podle oběžníku nezávislí poskytovatelé finančních služeb obvykle spojují výši odměny buď s výší vypůjčených finančních prostředků, nebo se skutečnou hodnotou spravovaných aktiv. Stejně jako nezávislí poskytovatelé služeb „by finanční společnosti skupiny, které provádějí úvěrové transakce v rámci skupiny, měly rovněž před poskytnutím úvěru sdruženému podniku provést analýzu rizik a zohlednit každou jinou skutečnost, jež by mohla mít vliv na stanovení jejich převodních cen“ (41).

                  (82)

                  V části 4 oběžníku se upřesňuje, že daňové orgány poskytují informace, které by měly za následek, že by jimi byly vázány, pouze v případě, že je dotčená společnost v Lucembursku skutečně přítomna. Jsou v ní dále uvedeny podmínky, které musí splnit finanční společnost skupiny, aby její přítomnost v zemi byla skutečná. Zejména vlastní kapitál společnosti musí odpovídat vykonávaným funkcím (vzhledem k použitým aktivům a neseným rizikům) a výše vlastního kapitálu musí odpovídat alespoň 1 % nominální hodnoty poskytnutého úvěru / poskytnutých úvěrů nebo hodnotě 2 milionů EUR bez dalšího upřesnění.

                  (83)

                  V oběžníku jsou dále uvedeny údaje a dokumenty, které je nutno předložit, aby bylo možno získat informace, které mají za následek, že je jimi daňová správa vázána. Závazná žádost o informace jako taková musí kromě jiného obsahovat „studii převodních cen, která dodržuje pokyny OECD v této oblasti a zahrnuje zejména úplný popis navržené metodiky a podrobné informace a analýzy na podporu této metodiky, a to např. vymezení srovnávacích prvků a škálu výsledků, ke kterým by se mělo dospět“ (42). V oběžníku se také upřesňuje, že daňové rozhodnutí obvykle platí po dobu 5 roků, pokud se skutečnosti a okolnosti nezmění, pokud nedojde ke změně zákonných ustanovení, na nichž je daňové rozhodnutí založeno, nebo pokud není pozměněna jedna ze zásadních charakteristik transakce (43).

            2.4.   Popis pokynů OECD pro vnitropodnikové oceňování

                  (84)

                  Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) poskytuje svým členským státům pokyny v oblasti zdanění, které jsou uvedeny v jejích „pokynech pro vnitropodnikové oceňování“ (dále jen „pokyny OECD pro vnitropodnikové oceňování“), které představují nezávazný právní nástroj poskytující pokyny k převodním cenám (44).

                  (85)

                  Jako převodní ceny se označují ceny účtované za obchodní transakce mezi různými částmi stejné skupiny společností. Nadnárodní společnosti jsou z finančních důvodů podněcovány, aby přidělovaly co možná nejméně zisku územím, kde je tento zisk daněn ve vyšší míře, což může vést k neúměrně vysokým převodním cenám, jež je nutno odmítnout jako základ pro výpočet zdanitelného příjmu. Aby daňové správy uvedenému zabránily, měly by uznávat převodní ceny mezi společnostmi stejné skupiny pouze v případě, pokud jsou transakce odměňovány v míře, s níž by s nimi souhlasily nezávislé společnosti vyjednávající při srovnatelných okolnostech za obvyklých tržních podmínek (45). Právě to se označuje jako „zásada obvyklých tržních podmínek“.

                  (86)

                  Koncepční prohlášení ohledně zásady obvyklých tržních podmínek je uvedeno v čl. 9 odst. 1 vzorové úmluvy OECD o daních z příjmu a majetku, která představuje základ dvoustranných daňových úmluv, jejichž stranami jsou členské země OECD a rostoucí počet nečlenských zemí. V článku 9 se stanoví: „Jsou-li […] dva [přidružené] podniky ve svých obchodních nebo finančních vztazích vázány dohodnutými či uloženými podmínkami, které se liší od podmínek, na nichž by se dohodly dva nezávislé podniky, zisk, který by býval bez existence těchto podmínek vytvořil jeden z těchto podniků, ale nedosáhl ho kvůli těmto podmínkám, lze zahrnout do zisku tohoto podniku a zdanit jej příslušným způsobem“.

                  (87)

                  Dne 27. června 1995 přijal výbor pro daňové záležitosti OECD pokyny pro vnitropodnikové oceňování v jejich původním znění (46), které bylo výrazně pozměněno v červenci roku 2010 (47). Vzhledem k nezávazné povaze těchto pokynů je daňovým správám členských zemí OECD pouze doporučováno, aby podle nich postupovaly. Tyto pokyny obvykle slouží jako reference a mají zjevný vliv na daňové postupy členských (a i nečlenských) zemí OECD. V řadě členských států se tyto pokyny staly navíc pravomocnými nebo slouží jako reference pro výklad vnitrostátních daňových právních předpisů. Komise zmiňuje pokyny OECD pro vnitropodnikové oceňování v tomto rozhodnutí z toho důvodu, že zmíněné pokyny představují stávající příručku v této oblasti a tato příručka je výsledkem diskusí mezi odborníky vedených v rámci OECD a přináší upřesnění ohledně technik, jak čelit společným výzvám, které představuje uplatňování zásady obvyklých tržních podmínek v konkrétních situacích. Pokyny OECD pro vnitropodnikové oceňování tak poskytují daňovým správám a nadnárodním podnikům užitečné rámcové směrnice k uplatnění zásady obvyklých tržních podmínek. Vyjadřují rovněž mezinárodní shodu v oblasti převodních cen.

                  (88)

                  Pokyny OECD pro vnitropodnikové oceňování uvádějí pět metod odhadu cen transakcí za obvyklých tržních podmínek a rozdělení zisku mezi společnosti stejné skupiny: i) metoda srovnatelné ceny na volném trhu (dále jen „metoda CUP“), ii) metoda „náklady plus přirážka“, iii) metoda ceny při opětovném prodeji, iv) metoda TNMM a v) transakční metoda rozdělení zisku. Pokyny rozlišují mezi tradičními metodami založenými na transakcích (první tři uvedené) a transakčními metodami založenými na zisku (poslední dvě uvedené). Nadnárodní podniky mohou volně používat metody stanovení převodních cen, které nejsou popsány v těchto pokynech, ale za podmínky, že tyto ceny splňují zásadu obvyklých tržních podmínek.

                  (89)

                  Metody CUP a TNMM jsou pro toto rozhodnutí relevantní, a budou proto představeny podrobněji v 90. až 92. bodě odůvodnění.

                  (90)

                  Metoda CUP srovnává cenu účtovanou za převod zboží nebo služeb v rámci kontrolované transakce (transakce mezi dvěma podniky, které jsou navzájem sdruženy) s cenou účtovanou za převod zboží nebo služeb v rámci srovnatelné transakce provedené na volném trhu (transakce mezi dvěma podniky, které jsou navzájem nezávislé) za srovnatelných okolností.

                  (91)

                  Metoda TNMM je jednou z „nepřímých metod“ používaných pro odhad cen transakcí za obvyklých tržních podmínek a rozdělení zisku mezi společnosti stejné skupiny. Spočívá v odhadu možné výše zisku podle zásady obvyklých tržních podmínek u určité činnosti branné jako celek spíše než u konkrétních transakcí. Jejím cílem není určit cenu prodávaného zboží, ale odhadnout zisk, který by nezávislé společnosti mohly očekávat u dané činnosti, jakou je např. prodej zboží. Za tímto účelem si vybírá vhodný základ („ukazatel úrovně zisku“), jako jsou náklady, obrat nebo stálé investice, a uplatní na něj míru zisku, která odráží míru zjištěnou u srovnatelných transakcí provedených na volném trhu.

                  (92)

                  Protože metoda TNMM nestanoví cenu u jednotlivých transakcí, zdanitelný příjem určitého subjektu, na který je uplatněna, nemusí mít přímý dopad na zdanitelný příjem jiného subjektu stejné skupiny společností. Tato metoda se proto liší od uplatnění metody CUP, která stanoví převodní cenu jako cenu zvláštního zboží či služby, která je následně zanesena ve stejné výši do zdanitelného přijmu společnosti skupiny, která dotčené zboží či službu prodává, a společnosti skupiny, která ho či ji kupuje.

            2.5.   Dodatečné informace sdělené po zahájení formálního vyšetřovacího řízení

      2.5.1.   Dopis Lucemburska ze dne 3. září 2014

                  (93)

                  V odpovědi na otázky vyjádřené v rozhodnutí o zahájení řízení informovalo Lucembursko Komisi, že úvěry poskytované v rámci skupiny Fiat neměly horní hranici.

                  (94)

                  Lucembursko rovněž poskytlo upřesnění ohledně průměrných cen úvěrů a výpůjček společnosti FFT v rámci skupiny během období 2011–2013. Úroková míra u úvěrů v rámci skupiny, které poskytla společnost FFT, dosahuje výše […]. Na konci roku 2011 odpovídala tato míra sazbě Euribor navýšené o marži ve výši [6 – 9 %]. Průměrná úroková míra vybíraná u sald běžných účtů společností skupiny dosahovala v roce 2012 výše [6 – 9 %] a v roce 2013 výše [6 – 9 %]. Společnost FFT vyplácela v roce 2011, 2012 a 2013 průměrnou úrokovou míru u vkladů v rámci skupiny ve výši [0 – 3 %], [0 – 3 %] a [0 – 3 %] (průměrné paušální sazby).

                  (95)

                  Lucembursko se rovněž vyjádřilo k odměně kapitálu povolené napadeným daňovým rozhodnutím. Uvedlo zejména, že kapitál investovaný do podílů byl odměňován rozdělováním dividend a že tyto dividendy svou povahou nejsou předmětem analýzy v oblasti převodních cen, protože je daná společnost získává pouze jakožto akcionář. Pro účely stanovení významu vykonávaných funkcí a nesených rizik nejsou proto dividendy zohledňovány.

                  (96)

                  Lucembursko rovněž vysvětlilo, že akvizice podílů společností FFT byla v plné míře financována z vlastních prostředků a že tento způsob financování automaticky znamená, že tyto prostředky nejsou nadále k dispozici ke krytí jiných rizik nesených společností FFT.

                  (97)

                  Lucembursko také odkázalo na článek 57 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES (48), podle kterého nekonsolidovaný kapitál úvěrových institucí nezahrnuje účasti v jiných úvěrových institucích přesahující 10 % jejich kapitálu.

                  (98)

                  Lucembursko dále odkázalo na základní přístup vymezený rámcem Basilej II, který stanoví na 15 % sazbu, jež se má uplatnit na průměr tří období pozitivního ročního hrubého příjmu.

            2.5.2.   Dopis Lucemburska ze dne 24. března 2015

                  (99)

                  V odpovědi na žádost Komise, která ho vyzvala, aby jí sdělilo příklady daňových rozhodnutí ve prospěch daňových poplatníků, kteří se nacházejí v podobné situaci jako společnost FFT, Lucembursko uvedlo ve svém dopise ze dne 24. března 2015, že situace společnosti FFT je velmi zvláštní. Tato zvláštnost spočívá podle Lucemburska ve skutečnosti, že společnost FFT je finanční institucí, která získává finanční prostředky na trhu, a to na rozdíl od většiny finančních institucí Lucemburska, které půjčují s marží finanční prostředky, které jim byly dány k dispozici jinými společnostmi skupiny, k níž náleží.

                  (100)

                  Podle lucemburské daňové správy je navíc situace každého daňového poplatníka do té míry specifická, že znemožňuje každé srovnání se situací jiných poplatníků. To má být důvod, proč lucemburské vnitrostátní právo obsahuje pouze obecné ustanovení, jež slouží jako rámec pro převodní ceny (tj. článek 164 zákona L.I.R.) a které umožňuje právně pojmout co možná nejpřesněji hospodářskou skutečnost každého případu, ať již je či není předmětem daňového rozhodnutí.

                  (101)

                  Lucembursko rovněž sdělilo základ daně společnosti FFT za období 2009–2013, a to na základě daňových přiznání společnosti (49), která jsou uvedena v tabulce 7.

                     Table 7

                     Základ daně společnosti FFT za období 2009–2013

                              (v EUR)

                              2009

                              2 643 424

                              2010

                              2 424 869

                              2011

                              2 600 416

                              2012

                              1 684 103

                              2013

                              2 095 969

                  (102)

                  Lucembursko uvedlo, že z daňového přiznání společnosti FFT za rok 2013 vyplývá, že byly zcela neopodstatněné obavy vyjádřené v 64. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení, podle nichž je základ daně stanoven v rozmezí od 2 288 000 EUR do 2 796 000 EUR. Je zřejmé, že napadené daňové rozhodnutí povoluje pouze zvolenou metodu a že tržní parametry jsou proměnlivé.

                  (103)

                  Na žádost Komise Lucembursko také sdělilo všechny předchozí daňová rozhodnutí přijatá lucemburskou daňovou správou v případě společností skupiny Fiat.

                  (104)

                  Za prvé, žádost o vydání daňového rozhodnutí ze dne 9. prosince 2009 schválená lucemburskou daňovou správou se týkala schválení základu daně společnosti FFT […].

                  (105)

                  Za druhé, lucemburská daňová správa poskytla dva dopisy ze dne 3. září 2012. U prvního se jedná o napadené daňové rozhodnutí, které je založeno na žádosti o vydání daňového rozhodnutí ze dne 14. března 2012, jak je uvedeno v 9. bodě odůvodnění. Tato žádost o vydání daňového rozhodnutí byla předložena Komisi znovu a v plném rozsahu v dopisu Lucemburska ze dne 24. března 2015, který obsahoval informace, jež Lucembursko předtím ve svém původním sdělení tohoto rozhodnutí Komisi začernilo.

                  (106)

                  Téměř stejný druhý dopis byl poskytnut jako odpověď na souběžnou žádost o vydání daňového rozhodnutí podanou […] u lucemburské daňové správy dne 18. dubna 2012 ve prospěch společnosti označované jako [F], která je v jiné struktuře finančních společností skupiny zřejmě totožná se společností FFT. V této druhé žádosti o vydání daňového rozhodnutí je popis funkcí [společnosti F] stejný jako popis funkcí společnosti FFT uvedený v žádosti ze dne 14. března 2012. Tato jiná struktura se zřejmě liší pouze v tom smyslu, že společnost má vlastnit ve Spojeném království pouze jednu pobočku, nemít žádnou ve Španělsku a že [společnost F] nemá být vlastníkem [žádné dceřiné společnosti].

                  (107)

                  Druhá žádost o vydání daňového rozhodnutí, již podporuje zpráva o převodních cenách, obsahuje závěr, jehož prezentace je stejná jako v případě žádosti společnosti FFT o vydání daňového rozhodnutí (uvedená v 54. bodě odůvodnění). Výsledek analýzy převodních cen je ale výrazně odlišný. Odměna za obvyklých tržních podmínek [společnosti F] v podobě stanovené ve zprávě o převodních cenách je tato: „Studie převodních cen stanoví vhodnou odměnu založenou na i) rizikovém kapitálu ve výši 44,6 milionu EUR a ii) kapitálu, který umožňuje odměnit funkce vykonávané společností, ve výši 8,8 milionu EUR, s možnou odchylkou +/– 10 %.“

                  (108)

                  Obě daňová rozhodnutí byla uvedena na seznamu, který předalo Lucembursko Komisi dne 4. června 2015 a který se týkal daňových rozhodnutí pokrývajících funkci finanční správy (viz 29. bod odůvodnění).

                  (109)

                  Za třetí, Komisi byly rovněž poskytnuty dvě další žádosti o vydání daňového rozhodnutí […], které přijala lucemburská daňová správa. Tyto žádosti o vydání daňového rozhodnutí jsou z roku 2002 a roku 2012 a týkají se jiných aspektů struktury skupiny Fiat v Lucembursku. Tato daňová rozhodnutí nejsou v tomto rozhodnutí šetřena.

            2.5.3.   Informace poskytnuté skupinou Fiat dne 31. března 2015

      2.5.3.1.   Informace o společnostech skupiny Fiat udržujících přímé vztahy se společností FFT

                  (110)

                  Skupina Fiat připomíná, že společnost FFT patří z přibližně 40 % společnosti Fiat S.p.A. a z přibližně 60 % společnosti FF, která je 100 % dceřinou společností společnosti Fiat S.p.A (50). Společnost FFT vlastní ze své strany ze 100 % společnosti FFNA a FFC (51). Skupina Fiat rovněž připomíná, že společnost FFT je jednou z finančních společností skupiny Fiat uvedených v 39. bodě odůvodnění.

                  (111)

                  Skupina Fiat poskytla na žádost Komise podrobné finanční údaje o finančních společnostech skupiny. Předala zejména výroční zprávy společností FFT, FF, FFNA, FFC a FFB za období 2011–2013 a rovněž popis funkcí těchto společností. Podle těchto informací zaměstnává společnost FF 52 osob, z nichž [20 – 30] v oddělení „financování“ a [10 – 20] v oddělení „účetnictví“. Společnost FFT čítá 14 zaměstnanců, tj. jednoho ředitele, [0 – 10] zaměstnanců v přímém kontaktu se zákazníky (působících z Velké Británie), [0 – 10] zaměstnanců pověřených administrativními úkoly a [0 – 10] osob, kteří se věnují účetnictví a kontrolám. Společnost FFNA zaměstnává pět osob, zatímco společnost FFC vykonává omezené činnosti.

                  (112)

                  Podle informací sdělených skupinou Fiat, dosahuje účetní hodnota dceřiných společností společnosti FFT (FFNA a FFC) […]. Výroční zpráva společnosti FFT uvádí, že společnosti FFNA a FFC byly odkoupeny od společností Fiat S.p.A. a FF v roce 2011. Společnost FFT vypracovávala od roku 2011 v Lucembursku konsolidované finanční výkazy.

                  (113)

                  Společnosti FF a FFT jsou finančními společnostmi pro eurozónu. Finanční údaje na základě poskytnutých výročních zpráv, které se jich týkají za období 2010–2013, jsou uvedeny v tabulkách 8 a 9 (52).

                     Tabulka 8

                     Finanční údaje společnosti FFT za období 2010–2013

                              (v tisících EUR)

                              2010

                              2011

                              2012

                              2013

                              Úroky a podobné příjmy

                              613 561

                              650 641

                              664 707

                              736 561

                              z toho pocházející od společností skupiny

                              605 880

                              626 806

                              648 497

                              731 462

                              Ostatní příjmy

                              72 292

                              76 910

                              29 185

                              10 125

                              PŘÍJMY CELKEM

                              685 853

                              727 551

                              693 892

                              746 686

                              Provozní náklady a odpisy

                              3 419

                              3 655

                              2 926

                              2 499

                              Splatné úroky a jiné finanční náklady

                              625 078

                              640 207

                              631 854

                              666 246

                              z toho splatné společnostem skupiny

                              59 409

                              55 520

                              38 041

                              20 268

                              z toho dluh na základě dluhopisů a jiných obligací

                              551 229

                              574 561

                              592 099

                              643 853

                              Odměna vyplácená za ručení, která se týkají dluhopisů splácených společnosti Fiat S.p.A. (53)

                              3 161

                              2 851

                              2 702

                              3 006

                              Ostatní výdaje

                              51 709

                              78 211

                              54 702

                              72 805

                              VÝDAJE CELKEM (kromě daně z příjmu právnických osob)

                              683 367

                              724 924

                              692 185

                              745 032

                              Zisk před daní z příjmu právnických osob

                              2 485

                              2 627

                              1 707

                              1 652

                              Daň

                              748

                              776

                              491

                              508

                              Čistý příjem

                              1 737

                              1 851

                              1 217

                              1 146

                              Vlastní kapitál

                              285 625

                              287 477

                              288 693

                              289 839

                              Částky splatné společnostem skupiny

                              4 354 692

                              2 275 578

                              1 530 146

                              1 661 930

                              Vydané dluhopisy

                              7 716 844

                              7 746 301

                              9 116 345

                              11 030 180

                              Ostatní pasiva (bankovní dluh, splatné závazky atd.)

                              2 470 513

                              446 444

                              144 671

                              158 865

                              VLASTNÍ KAPITÁL A PASIVA CELKEM

                              14 827 674

                              10 755 800

                              11 079 855

                              13 140 814

                              Pohledávky vůči společnostem skupiny

                              11 869 312

                              7 387 279

                              7 950 092

                              9 637 038

                              Hotovost a movité hodnoty

                              2 705 622

                              3 028 255

                              2 853 245

                              3 221 203

                              Podíly v podnicích ve spojení

                              0

                              165 244

                              164 244

                              165 244

                              Ostatní aktiva (investiční majetek, příjmy příštích období atd.)

                              252 740

                              175 022

                              112 274

                              117 329

                              AKTIVA CELKEM

                              14 827 674

                              10 755 800

                              11 079 855

                              13 140 814

                  (114)

                  Na konci roku 2011, 2012 a 2013 poskytla společnost FFT u různých bank ručení ve prospěch společností skupiny v celkových výších 2 560 802 EUR, 10 772 314 EUR a 10 155 339 EUR.

                     Tabulka 9

                     Finanční údaje společnosti FF za období 2010–2013

                              (v tisících EUR)

                              2010

                              2011

                              2012

                              2013

                              Finanční výnosy

                              552 090

                              752 007

                              676 177

                              722 610

                              z toho pocházející od společností skupiny

                              528 267

                              672 225

                              655 576

                              711 218

                              Ostatní příjmy (dividendy, finanční zisk z derivátů, směnných kurzů atd.)

                              29 708

                              18 962

                              18 117

                              8 935

                              Příjmy vytvářené službami poskytovanými skupině

                              6 410

                              7 616

                              2 336

                              2 027

                              Provozní náklady

                              14 616

                              13 332

                              8 594

                              9 280

                              Finanční náklady

                              550 331

                              729 851

                              654 763

                              706 825

                              z toho společnosti skupiny

                              523 123

                              698 009

                              625 216

                              687 712

                              Zisk před daní z příjmu právnických osob

                              23 261

                              35 402

                              33 273

                              17 466

                              Daň

                              5 968

                              10 112

                              8 822

                              6 952

                              Čistý příjem

                              17 292

                              25 290

                              24 450

                              10 514

                              Vlastní kapitál

                              271 047

                              268 610

                              268 837

                              256 053

                              Pasiva

                              14 878 871

                              12 567 582

                              11 277 171

                              12 758 761

                              Finanční aktiva

                              9 267 614

                              8 201 011

                              9 164 768

                              9 905 386

                              Hotovost a movité hodnoty

                              5 519 622

                              4 349 837

                              2 201 190

                              2 928 409

                              Podíly v podnicích ve spojení

                              358 362

                              264 116

                              160 833

                              160 833

                              Ostatní aktiva (investiční majetek, pohledávky atd.)

                              4 320

                              21 228

                              19 217

                              20 186

                              AKTIVA CELKEM

                              15 149 918

                              12 836 192

                              11 546 008

                              13 014 814

                  (115)

                  Na konci roku 2013 (a na konci roku 2012) spočívala účast společnosti FF v kapitálu podniků ve spojení v podílech ve společnosti FFT ve výši 157 269 000 EUR (tj. 60 % základního kapitálu společnosti FFT) a ve společnosti FFB ve výši 2 013 000 EUR a rovněž v držení podílů v jiných společnostech skupiny, které neposkytovaly žádnou kontrolu, a to ve výši 725 000 EUR. Na konci roku 2011 bylo 100 % akcií společnosti FFT zaúčtováno v podílech společnosti FF ve výši 262 102 000 EUR. Na konci roku 2010, tzn. předtím, než byly společnosti FFNA a FFC prodány v roce 2011 společnosti FFT, společnost FF držela podíl ve výši 7 213 000 EUR ve společnosti FFC, ve výši 262 077 000 EUR ve společnosti FFT, ve výši 87 055 EUR ve společnosti FFNA a ve výši 2 013 000 EUR ve společnosti FFB, což představuje celkovou účast ve 100 % dceřiných společnostech skupiny Fiat ve výši 358 000 000 EUR, jak je uvedeno v tabulce 8.

            2.5.3.2.   Podrobné informace o aktivech a pasivech společnosti FFT

                  (116)

                  Skupina Fiat předala jména 61 protistran v rámci skupiny, se kterými společnost FFT uzavřela transakce v období 2011–2013. Sdělila průměrnou částku převedenou mezi společností FFT a těmito protistranami v případě šesti hlavních věřitelů a dlužníků za rok 2011, 2012 a 2013. Údaje, které se týkají roku 2013, jsou uvedeny v tabulce 10 (Komise přidala sloupec s úroky u průměrného salda).

                     Tabulka 10

                     Protistrany společnosti FFT v roce 2013

                              (v tisících EUR)

                              Aktiva

                              Průměrná částka

                              Získané úroky

                              Úroky vydělené průměrnou částkou

                              Protistrana č. 1 skupiny Fiat

                              [10 000 000 ]

                              [500 000 ]

                              […]

                              Protistrana č. 2 skupiny Fiat

                              [150 000 ]

                              [10 000 ]

                              […]

                              Protistrana č. 3 skupiny Fiat

                              [150 000 ]

                              [10 000 ]

                              […]

                              Protistrana č. 4 skupiny Fiat

                              [100 000 ]

                              [5 000 ]

                              […]

                              Protistrana č. 5 skupiny Fiat

                              [50 000 ]

                              [4 000 ]

                              […]

                              Protistrana č. 6 skupiny Fiat

                              [20 000 ]

                              [3 000 ]

                              […]

                              Pasiva

                              Průměrná částka

                              Vyplacené úroky

                              Úroky vydělené průměrnou částkou

                              Protistrana č. 7 skupiny Fiat

                              [450 000 ]

                              [10 000 ]

                              […]

                              Protistrana č. 8 skupiny Fiat

                              [250 000 ]

                              [400]

                              […]

                              Protistrana č. 9 skupiny Fiat

                              [200 000 ]

                              [1 000 ]

                              […]

                              Protistrana č. 10 skupiny Fiat

                              [50 000 ]

                              [200]

                              […]

                              Protistrana č. 11 skupiny Fiat

                              [50 000 ]

                              [150]

                              […]

                              Protistrana č. 12 skupiny Fiat

                              [50 000 ]

                              [150]

                              […]

                  (117)

                  Skupina Fiat rovněž poskytla informace o vydávání dluhopisů společností FFT od roku 2009 v rámci provádění programu EMTN (54), které jsou hlavním zdrojem financování společnosti FFT, a také prospekt provázející vydání. Společnost FFT provedla během tohoto období 14 vydání dluhopisů s maximální splatností 7 roků. Vydala dluhopisy denominované v EUR s kupóny se sazbou v rozmezí 5,75 % až 7,75 % (kromě jednoho vydání se sazbou 9 %) a ve švýcarských francích s kupóny se sazbou od 4 % do 5 %.

                  (118)

                  Informace poskytnuté skupinou Fiat uvádějí splatnost finančních transakcí v rámci skupiny. Na konci roku 2013 nedosahovala smluvní splatnost pohledávek jeden rok u pohledávek ve výši 12 613 000 EUR z celkové částky 12 858 000 EUR (hotovost a úvěry společnostem skupiny jsou uvedeny v tabulce 9).

                  (119)

                  Ze sdělených informací o různých transakcích v rámci skupiny vyplývá, že se u četných transakcí jedná o transakce ze dne na den. Společnost FFT ale uzavírá rovněž transakce s odlišnými splatnostmi […]. Společnost FFT poskytuje úvěry skupině v různých formách […]. Na konci roku 2013 měly téměř všechny vklady splatnost […]. Vydání dluhopisů měla odlišné splatnosti […].

                  (120)

                  Skupina Fiat poskytla rovněž dokument o politice skupiny v oblasti hotovosti, o němž se zmiňuje zpráva o převodních cenách, o kterou se opírá žádost o vydání daňového rozhodnutí. V tomto dokument jsou uvedena interní pravidla pro investování hotovosti skupiny. […]

            2.5.3.3.   Informace o politice skupiny Fiat v oblasti převodních cen

                  (121)

                  Ve svém dopise ze dne 20. února 2015 požádala Komise skupinu Fiat, aby vysvětlila mechanismus, který jí umožňuje dospět k čistému hospodářskému výsledku, který se za rok 2009, 2010 a 2011 rovná stálé části vlastního kapitálu (jak vyplývá z tabulky 4 uvedené v 51. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení), a to navzdory výrazným výkyvům, pokud je o aktiva, pasiva a rovněž finanční náklady a příjmy.

                  (122)

                  Jako odpověď na tuto žádost, kterou byla vyzvána, aby vysvětlila sazby u úvěrů a vkladů v rámci skupiny, skupina Fiat předala dokument s názvem „Transfer Pricing Policy“ („Politika v oblasti převodních cen“). Z tohoto dokumentu vyplývá, že skupina Fiat stanoví ceny úvěrů v rámci skupiny poskytované finančními společnostmi skupiny tak, aby tyto společnosti obdržely předem určenou výnosnost.

                  (123)

                  Funkce popsané jako funkce vykonávané společností FFT a nesené riziko jsou stejné jako v popise uvedeném ve zprávě o převodních cenách shrnuté v 38. až 51. bod odůvodnění, s výjimkou některých informací. […] dokument o politice v oblasti převodních cen zmiňuje úvěrové riziko a riziko protistrany, jež je v žádosti o vydání daňového rozhodnutí popsáno jako neexistující, pokud jde o aktiva skupiny, zatímco dokument ho označuje za „omezené“.

                  (124)

                  Dokument o politice v oblasti převodních cen vysvětluje způsob stanovení cen transakcí v rámci skupiny takto: […], je odhadnuta částka úvěrů v rámci skupiny, které je nutno financovat; […], na tomto základě je odhadnuta marže, která se uplatní na úvěry v rámci skupiny, tak, že se vydělí výše cílené výnosnosti navýšená o provozní náklady celkovou výší úvěrů, které je nutné financovat. Nakonec se tato marže přidá k nákladům na financování finančních společností, aby se získal odhad sazby u úvěrů v rámci skupiny.

                  (125)

                  Dokument o politice v oblasti převodních cen znázorňuje tuto metodu stanovení sazeb u úvěrů v rámci skupiny na základě číselných údajů za rok 2012. Pokud jde o očekávanou výnosnost vlastního kapitálu, je odhadnuta pro společnosti FF a FFT na konsolidovaném základě na [4–7 %]. Dokument obsahuje odhady koeficientu beta pro Evropskou unii za rok 2012 a rovněž bezrizikové úrokové míry a rizikové prémie v případě Itálie a Lucemburska, které jsou uvedeny odděleně, a na tomto základě odhaduje tuto očekávanou výnosnost:

                     Tabulka 11

                     Informace obsažené v interním dokumentu o politice v oblasti převodních cen

                              Interval za obvyklých tržních podmínek

                              Koeficienty beta

                              Počet společností

                              75

                              75. percentil

                              1,22

                              Medián

                              0,80

                              25. percentil

                              0,34

                              (%)

                              Proměnlivá a očekávaná VVK (55)

                              Itálie

                              Lucembursko

                              Bezriziková míra

                              1,57

                              1,57

                              Sazba daně

                              31,4

                              28,8

                              Riziková prémie u vlastního kapitálu

                              7,73

                              6,00

                              VVK – 75. percentil

                              16,09

                              12,52

                              VVK – medián

                              11,27

                              8,92

                              VVK – 25. percentil

                              6,16

                              5,10

                  (126)

                  Dokument dále rozlišuje mezi úvěry na předem stanovenou dobu, jež byly provedeny v minulosti a u nichž nelze měnit podmínky sazeb, a změnitelnými úvěry v rámci skupiny s proměnlivou úrokovou mírou. […]

            2.5.4.   Dopis Lucemburska ze dne 10. července 2015

                  (127)

                  Ve svém dopise ze dne 10. července 2015 Lucembursko tvrdí, že by se Komise dostala do rozporu se zásadou právní jistoty, pokud by ve svém rozhodnutí o uzavření formálního vyšetřovacího řízení nařídila získání údajné podpory od příjemce zpět. Odkazuje na předchozí rozhodnutí Komise o režimech daňové podpory, která jsou v tomto bodě relevantní a v jejichž rámci Komise připustila, že tato zásada může zabránit navrácení podpory (56), a na základě existence legitimního očekávání povolila přechodné období (57).

                  (128)

                  Lucembursko kromě toho tvrdí, že z důvodu, že při stanovení převodních cen se nemůže a ani nemá určovat cena za obvyklých tržních podmínek podle pokynů OECD pro vnitropodnikové oceňování, nelze nařídit navrácení přesně stanovené výše podpory. Lucembursko rovněž tvrdí, že vzhledem k nové povaze opatření a podle předchozích rozhodnutí by Komise neměla nařídit navrácení podpory, a to v souladu s ochrannou zásadou legitimního očekávání (58).

            3.   DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ

                  (129)

                  Komise se rozhodla zahájit formální vyšetřovací řízení, protože se předběžně domnívala, že napadené daňové rozhodnutí poskytuje společnosti FFT státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, která je neslučitelná s vnitřním trhem.

                  (130)

                  Komise vyjádřila zejména pochybnosti ohledně slučitelnosti napadeného daňového rozhodnutí se zásadou obvyklých tržních podmínek. Její pochybnosti se týkaly skutečností upřesněných níže v 131. až 137. bodě odůvodnění.

                  (131)

                  Za prvé, daňové rozhodnutí zřejmě souhlasilo u činností společnosti FFT v Lucembursku s fixním základem daně ve výši 2,542 milionu EUR (+/– 10 %), který se bude moci pouze mírně vychylovat a dokonce zůstat stálý i v případě, že činnosti společnosti FFT, na nichž je založeno vymezení základu daně, prudce vzrostou.

                  (132)

                  Za druhé, Komise vyjádřila pochybnosti ohledně vhodnosti metody, již zvolil daňový poradce společnosti FFT pro odhad její odměny za funkce, které vykonává. Ve své analýze převodních cen použil daňový poradce pro výpočet této odměny nepřímou metodu TNMM, ale Komise se domnívá, že je v případě, kdy je na trhu možno zkoumat srovnatelné transakce, nutno dát přednost použití přímých metod, a to zejména metody CUP. V tomto ohledu Komise zjistila, že společnost Chrysler, která je americkou společností skupiny Fiat, se pro financování svých činností obrací přímo na kapitálové trhy a že některé z těchto transakcí jsou srovnatelné s transakcemi prováděnými společností FFT.

                  (133)

                  Za třetí, pokud jde o použití metody CAPM pro odhad požadované výnosnosti vlastního kapitálu, Komise vyjádřila pochybnosti o správném použití metody CAPM daňovým poradcem společnosti FFT. Zdůraznila, že dvě součásti, které určují odměnu společnosti FFT na základě metody CAPM, tj. výše odměňovaného vlastního kapitálu a míra odměny uplatněná na tuto částku vlastního kapitálu, byly stanoveny na příliš nízké úrovni.

                  (134)

                  Pokud jde o částku odměňovaného vlastního kapitálu, daňové rozhodnutí souhlasilo s použitím metody CAPM pouze na část vlastního kapitálu, jež byla označena jako „vlastní kapitál vystavený riziku“, zatímco vlastní kapitál vložený do společností FFNA a FFC byl odečten od vlastního kapitálu, který měl být odměněn, a to bez důvěryhodného vysvětlení (59). Dále se ukázalo, že výpočet „vlastního kapitálu vystaveného riziku“ se projevil ve vymezení příliš nízkého základu daně, protože tento základ nezahrnoval aktiva v rámci skupiny, a to opět bez přesvědčivého zdůvodnění. Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení Komise zpochybnila předpoklad, že u transakcí prováděných se společnostmi skupiny nebude údajně existovat úvěrové riziko. Komise rovněž vyjádřila pochybnosti ohledně výpočtu minimálních potřeb vlastního kapitálu v případě rizika protistrany a úvěrového rizika. Zejména volba vyvažujícího faktoru rizik na poměrně nízké úrovni 20 % u rizika protistrany nebyla opodstatněná a nic nenaznačovalo, s čím se počítá v případě, že by došlo k výrazné změně předpisového rámce. Zpráva daňového poradce o převodních cenách nevysvětluje, v čem „rozdíl mezi aktivními úroky nabíhajícími u bankovních vkladů a pasivními úroky nabíhajícími u bankovních úvěrů“ představuje vhodný ukazatel provozního rizika, a ani nevysvětluje, z jakého důvodu je nutno použít rizikovou váhu ve výši 15 %. Rovněž nevysvětluje, proč je riziko protistrany vynásobeno hodnotou 6 % a nikoliv 8 %, ačkoliv minimální potřeba vlastního kapitálu stanovená rámcem Basilej II u rizika protistrany, na kterou se zpráva o převodních cenách výslovně odvolává, je ve výši 8 %.

                  (135)

                  Pokud jde o odměnu uplatněnou na tento kapitál, Komise vyjádřila pochybnosti ohledně určení koeficientu beta, protože se jevil jako příliš nízký ve srovnání s koeficientem beta jiných společností, které poskytují finanční služby. Vyjádřila rovněž pochybnosti ohledně rozhodnutí daňového poradce použít pro výpočet koeficientu beta 25. percentil místo mediánu.

                  (136)

                  Za čtvrté, pokud jde o očekávanou výnosnost vlastního kapitálu považovaného v žádosti o vydání daňového rozhodnutí za nadměrný, Komise vyjádřila pochybnosti ohledně souhlasu vyjádřeného v napadeném daňovém rozhodnutí s použitím velmi nízké míry 0,87 %, a to bez jakéhokoliv zdůvodnění.

                  (137)

                  Protože analýza převodních cen přijatá daňovým rozhodnutím zřejmě nedodržovala zásadu obvyklých tržních podmínek, Komise se předběžně domnívala, že toto daňové rozhodnutí poskytuje společnosti FFT zvýhodnění. Usoudilo se, že k tomuto zvýhodnění docházelo každý rok a opakovalo se pokaždé, když lucemburská daňová správa souhlasila s vymahatelnou daní vypočítanou na základě tohoto daňového rozhodnutí. Podle Komise bylo toto zvýhodnění poskytnuto rovněž selektivně, protože představovalo odchylku od správních postupů, která upřednostňovala konkrétně společnost FFT oproti společnostem, jež se nacházely v podobné právní a skutkové situaci.

                  (138)

                  Protože byly splněny všechny ostatní podmínky uvedené v čl. 107 odst. 1 SFEU a protože neexistoval zjevný důvod slučitelnosti, Komise dospěla předběžně k závěru, že napadené daňové rozhodnutí představuje státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem. Rozhodla se proto zahájit ohledně tohoto daňového rozhodnutí formální vyšetřovací řízení.

                  (139)

                  Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení Komise na základě čl. 10 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 vyzvala Lucembursko, aby dodalo všechny nezbytné dokumenty, informace a údaje týkající se napadeného opatření, a umožnilo jí tak rozhodnout o existenci státní podpory a případně o slučitelnosti této podpory s vnitřním trhem. V případě, že by Lucembursko všechny požadované podklady nedodalo, vyzvala ho v souladu s čl. 6a odst. 2 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 659/1999, aby souhlasilo s tím, že požádá příjemce napadeného opatření, tj. společnost FFT, o poskytnutí požadovaných informací.

            4.   PŘIPOMÍNKY LUCEMBURSKA

                  (140)

                  Lucembursko zaslalo své připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení dne 19. července 2014. Nejprve tvrdí, že řízení je vadné, a následně dodává, že se Komise v rozhodnutí o zahájení řízení dopustila omylů ve věci samé.

            4.1.   Připomínky Lucemburska k řízení vedenému Komisí

                  (141)

                  Pokud jde o řízení, Lucembursko tvrdí, že se v tomto konkrétním případě nepostupovalo při vydání příkazu k poskytnutí informací správně v tom smyslu, že nařízení Rady (ES) č. 659/1999 neumožňuje Komise vydávat příkazy v rozhodnutí o zahájení řízení. Před možností vydat takový příkaz se údajně mělo postupovat podle ustanovení článku 10 nařízení Rady (ES) č. 659/1999.

                  (142)

                  Pokud jde o informace požadované v rozhodnutí o vydání příkazu k poskytnutí informací, Lucembursko tvrdí, že Komise nevysvětlila, proč bylo pro posouzení opatření z hlediska pravidel pro státní podporu nutno odhalit totožnost příjemce. Vzhledem k četným únikům a nepodloženým tvrzením Komise na veřejnosti nemohlo Lucembursko v tomto stádiu totožnost příjemce odhalit. Rozhodnutí o vydání příkazu k poskytnutí informací ostatně neupřesňovalo konkrétně žádnou jinou informaci, která by měla být poskytnuta. Podle příručky postupů Komise ale musí být v příkazu jasně vysvětleno, jaké informace jsou v rámci předmětného řízení nezbytné.

                  (143)

                  Lucembursko rovněž tvrdí, že rozhodnutí o zahájení řízení nevysvětluje, v čem napadené daňové rozhodnutí představuje podporu, a proto nemůže splnit povinnost pozastavení. Společnost FFT je povinna podat daňové přiznání, a protože Komise v rozhodnutí o zahájení řízení neupřesnila, jaká je doporučená metoda pro výpočet vymahatelné daně, použije lucemburská daňová správa metodiku dohodnutou v daňovém rozhodnutí.

                  (144)

                  Lucembursko dále tvrdí, že Komise porušila zásady loajální spolupráce, nestrannosti a řádné správy zejména tím, že nereagovala na jeho nabídky setkání, která by umožnila lucemburským orgánům vysvětlit jí metodiku použitou v napadeném daňovém rozhodnutí.

                  (145)

                  Lucembursko odmítá rozhodnutí Komise zahájit řízení ohledně společnosti FFT (pod novým číslem SA.38375) odděleně od obecného řízení o postupech Lucemburska v oblasti daňových rozhodnutí otevřeného pod číslem SA.37267. Vzhledem ke skutečnosti, že se Lucembursko odvolalo u Tribunálu proti příkazu k poskytnutí informací, který Komise přijala v rámci věci SA.37267, mohla Komise uměle obejít zrušení zmíněného příkazu tím, že otevřela nový případ.

                  (146)

                  Lucembursko také tvrdí, že se Komise dopustila překročení pravomocí, protože zaměnila výkon rozhodovacích pravomocí a prostý výklad určitého pravidla obecného práva. Konkrétně daňové rozhodnutí, které se týká společnosti FFT, nespadá do výkonu rozhodovacích pravomocí lucemburskou daňovou správou, ale je v souladu s čl. 164 odst. 3 zákona L.I.R. a oběžníkem. Podle Lucemburska je při uplatňování těchto ustanovení nevyhnutelné, že musí být vykládána podle skutečností každého případu, aby se dospělo k řešením, která jsou určena konkrétními okolnostmi a která jsou na těchto okolnostech založena. Komise nerozlišuje mezi na jedné straně rozhodovací pravomocí a na druhé straně výkladem předpisů obsahujících abstraktní právní pojmy, které je následně nutno uplatnit na předmětnou věc. Komise neuznává pravomoci členských států v oblasti přímého zdanění, protože při výkladu lucemburského práva nahradila lucemburské orgány.

                  (147)

                  Vzhledem ke skutečnosti, že lucemburská daňová správa nevykonávala v případě společnosti FFT své rozhodovací pravomoci, Komise podle Lucemburska nedokázala prokázat, že se napadené daňové rozhodnutí odchyluje od běžné správní praxe. Lucembursko vysvětluje, že se jeho správní činnost zakládá na zásadách zákonnosti a rovnosti, a tím vyhrazuje stejné zacházení všem daňovým poplatníkům, kteří se nacházejí v zhruba stejné situaci. Lucembursko tvrdí, že rozhodnutí o zahájení řízení je zkoumáno pouze z hlediska pokynů OECD pro vnitropodnikové oceňování a není zkoumáno z hlediska lucemburské správní praxe.

            4.2.   Připomínky Lucemburska ohledně omylů ve věci samé v rozhodnutí o zahájení řízení

                  (148)

                  Lucembursko obecně tvrdí, že se Komise dopustila omylu, když pro určení selektivního zvýhodnění zvolila za referenční systém zásadu obvyklých tržních podmínek přijatou pokyny OECD pro vnitropodnikové oceňování a nikoliv vnitrostátní právní předpisy a postupy.

                  (149)

                  Lucembursko také tvrdí, že Komise pokyny OECD pro vnitropodnikové oceňování nesprávně vyložila. Komise v 65. bodě odůvodnění zřejmě stanovila hierarchii metod stanovení převodních cen, když tvrdí, že je nutno dávat přednost použití přímých metod, jako je metoda CUP, před použitím nepřímých metod, jako je metoda TNMM. Komise tak nebere ohled na skutečnost, že od roku 2010 pokyny OECD pro vnitropodnikové oceňování nesoudí, že určitá hierarchie metod je v souladu se současnými požadavky a postupy. Lucembursko odkazuje na odstavec 1.13 zmíněných pokynů a uvádí, že tyto pokyny uznávají, že „stanovení převodních cen není exaktní vědou“ a že „volba metody stanovení cen za obvyklých tržních podmínek nebude v řadě případů zcela zřejmá“. Vzhledem ke skutečnosti, že daňový poradce společnosti FFT usoudil, že volba metody TNMM je opodstatněná, a uplatnil článek 164 zákona L.I.R., lucemburská daňová správa pouze potvrdila právní správnost analýzy.

                  (150)

                  Podle Lucemburska Komise uznala, že výklad a uplatnění zásady obvyklých tržních podmínek se liší od jedné daňové správy ke druhé a mezi daňovými správami a společnostmi (60), a nemůže tak na jedné straně povolit, aby byla zásada obvyklých tržních podmínek různě vykládána a uplatňována, a na druhé straně usoudit, že existuje pouze jediná správná metoda, podle níž mělo Lucembursko zásadu obvyklých tržních podmínek uplatnit.

                  (151)

                  Lucembursko dále Komisi vytýká, že v tomto konkrétním případě neuplatnila příslušné vnitrostátní právní ustanovení, tj. čl. 164 odst. 3 zákona L.I.R. a správní postupy, které z něj vyplývají, ale jako referenci použila pouze zásady OECD pro vnitropodnikové oceňování. Komise tak určuje metodu výpočtu, která se jí zdá nejvhodnější, zatímco lucemburské právo nestanoví použití konkrétních metod pro stanovení převodní ceny. Komise proto zcela přehlíží právní rámec a lucemburské správní postupy v této oblasti. Komise dále nepředkládá pro účely analýzy selektivity srovnání daňového zacházení se společností FFT se zacházením s jinými společnostmi, které se v Lucembursku nacházejí v podobné právní a skutkové situaci.

                  (152)

                  Pokud jde o pochybnosti, které Komise vyjádřila ve svém rozhodnutí o zahájení řízení, Lucembursko jí vytýká, že se příliš soustředí – a k tomu příliš jednostranně – na údajnou daňovou strategii skupiny Fiat na úrovni skupiny, aniž zohledňuje skutečnost, že skupina Fiat právě proto, že jedná jako skupina, mohla mít jiné důvody, aby se strukturovala způsobem, jakým to učinila.

                  (153)

                  Za prvé, lucemburské daňové orgány se v žádném případě nedohodly na „fixním základu daně“, jak se tvrdí v 64. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení. Zdanitelný příjem společnosti FFT závisí na objemu poskytnutých úvěrů a zpráva o převodních cenách vede pouze k rozmezí marže, kterou je nutno dosáhnout, vyjádřené v bazických bodech.

                  (154)

                  Za druhé, pokud jde o požadovanou výši vlastního kapitálu a pochybnosti, které Komise v tomto ohledu vyjádřila, Lucembursko se domnívá, že volba rámce Basilej II je rozumná stejně jako rozhodnutí vyloučit podíly. Lucembursko tvrdí, že bylo logické vyloučit z výpočtů finanční podíly, protože v rámci přezkumu omezeného na převodní ceny u úvěrů v rámci skupiny nemají místo. Podle zprávy o převodních cenách dosahuje částka, která sloužila k financování akvizice podílů, výše 165 244 000 EUR, což odpovídá nákupní ceně podílů v držení společnosti FFT a podle Lucemburska ji nelze kritizovat. Podle lucemburského práva jsou příjmy z podílů osvobozeny od daně a zároveň nelze od základu daně odečíst náklady, které s nimi souvisejí, jako je úrokové zatížení. Protože odměna za podíly se provádí pomocí dividend od dceřiných společností, jejichž výše se může měnit v závislosti na hospodářských výsledcích dceřiných společností a jejich potřeb v oblasti investic, koncept marže, která by se měla uplatnit na tyto příjmové toky, nemá z obchodního hlediska smysl.

                  (155)

                  Za třetí, Lucembursko tvrdí, že vyloučení pohledávek v rámci skupiny z výpočtu je rovněž opodstatněné, protože dluhy společnosti FFT provází výslovné ručení ve prospěch půjčovatelů společnosti FFT. Vzhledem k průmyslové strategii, hospodářským zájmům a riziku, které představuje pro pověst společnosti případný úpadek, je riziko platební neschopnosti společnosti FFT velmi nízké a „volná“ částka ve výši 93 710 000 EUR je na pokrytí tohoto rizika zcela dostatečná.

                  (156)

                  Za čtvrté, Lucembursko vytýká Komisi, že zpochybnila způsob, jakým byl pro určení rizikové prémie vypočítán koeficient beta. Za prvé, tyto výpočty nejsou výlučně matematické, různé výsledky lze odůvodnit, a výsledky, k nimž dospěla zpráva o převodních cenách, jsou proto plně zdůvodnitelné a spolehlivé. Za druhé, i za předpokladu, že by výsledky, k nimž by dospěla Komise, byly odlišné, musela by přesto přezkoumat, zda tato skutečnost poskytuje společnosti FFT zvýhodnění oproti ostatním podnikům usazeným v Lucembursku. Za třetí, dokonce i v rámci alternativního posouzení, které srovnává rizikovou prémii vypočítanou pro společnost FFT s odměnou vyplácenou akcionářům společnosti kotované na burze, jež vede k procentní míře ve výši 3,5 až 4 %, tedy k podstatně nižší hodnotě než 6,05 % vypočítané pro společnost FFT, srovnání ukazuje, že riziková prémie ve výši 6,05 % je zcela zdůvodnitelná a v plné míře splňuje požadavky stanovené v článku 164 zákona L.I.R.

                  (157)

                  Lucembursko dále tvrdí, že vzhledem ke skutečnosti, že pracovní skupina „Kodex chování“ (zdanění podniků) výslovně potvrdila, že systém daňových rozhodnutí v Lucembursku je v souladu s kodexem chování a pokyny OECD, zásada legitimního očekávání znamená, že by společnost FFT měla mít možnost opírat se o daňové rozhodnutí ze dne 3. září 2012 po celou dobu jeho platnosti, tj. 5 roků.

            5.   PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN

                  (158)

                  Společnost FFT zaslala své připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení dne 30. října 2014. Tyto připomínky přišly ve dvou odlišných dokumentech.

            5.1.   První soubor připomínek společnosti FFT

                  (159)

                  První soubor připomínek společnost FFT je rozdělen do dvou částí. V první části je vysvětlen důvod, proč se společnost FFT domnívá, že Komise uplatnila pokyny OECD pro vnitropodnikové oceňování na předběžnou dohodu o cenách společnosti FFT nesprávným způsobem. V druhé části je popsáno, v čem rozhodnutí o zahájení řízení nedodržuje požadovaný právní předpis pro prokázání selektivity na základě čl. 107 odst. 1 SFEU.

            5.1.1.   Nesprávné uplatnění pokynů OECD

                  (160)

                  Za prvé, na rozdíl od tvrzení Komise v jejím rozhodnutí o zahájení řízení společnost FFT tvrdí, že se s lucemburskou daňovou správou nedohodla na fixním zdanitelném příjmu. Dohoda se týkala pouze metody odměňování finančních funkcí, které společnost FFT vykonává. Od roku 2011 aktualizuje společnost FFT každoročně všechny parametry, které slouží pro odhadnutí jejího vlastního kapitálu vystaveného riziku a její výnosnosti u vlastního kapitálu, aby vypočetla svůj zisk. Předběžná dohoda o cenách společnosti FFT navíc platí pouze pro období 5 roků, pokud se skutečnosti a okolnosti, na nichž je založen, nezmění. Tato doba platnosti odpovídá praxi u daňových rozhodnutí v jiných členských státech.

                  (161)

                  Za druhé, nic nebrání tomu, aby daňový poradce společnosti FFT zvolil metodu TNMM, protože s ohledem na transakce společnosti FFT neexistuje žádný interní srovnávací prvek, který by mohl být použit, aby se uplatnila metoda CUP. Důvodem je, že i) společnost FFT neposkytuje úvěry třetím stranám a že ii) společnosti skupiny Fiat nezískávají podobné úvěry od třetích stran. Společnost FFT odkazuje na odstavec 2.2 pokynů OECD pro vnitropodnikové oceňování, podle kterého má metoda výběru vždy za cíl nalézt nejvhodnější metodu pro konkrétní případ. Společnost FFT zmiňuje dále odstavec 2.4 stejných pokynů, podle kterého existují případy, u nichž se transakční metody založené na zisku ukazují jako vhodnější než tradiční metody založené na transakcích.

                  (162)

                  Pokud by podle společnosti FFT použil daňový poradce pro stanovení převodních cen uplatněných na úvěry poskytnuté společnostem skupiny v metodě CUP valorizaci jejích dluhopisů, společnost FFT by údajně utrpěla ztráty, protože by nezískala zpět náklady související s hotovostí nutnou na pokrytí finančních potřeb skupiny. Společnost FFT tvoří méně složitý subjekt než ostatní společnosti skupiny, jejichž marže by bylo možno ověřovat pomocí metody TNMM. Tato metoda je v analýzách převodních cen používána stále častěji a pokyny OECD pro převodní ceny z roku 2010 nestanoví mezi metodami žádnou hierarchii.

                  (163)

                  Podle společnosti FFT může být vlastní kapitál často výsledkem předchozích rozhodnutí souvisejících s činnostmi společnosti a nemít přímou souvislost s úrovní vlastního kapitálu nutnou pro krytí rizik souvisejících s činností společnosti.

                  (164)

                  Společnost FFT upozorňuje, že pokyny OECD pro vnitropodnikové oceňování uznávají, že stanovení převodních cen není exaktní vědou. V tomto ohledu odkazuje na odstavec 1.13 těchto pokynů, a to konkrétněji na tuto úvahu: „[n]esmí se ztrácet ze zřetele, že cílem je dosáhnout na základě spolehlivých informací přiměřeného odhadu hospodářského výsledku za obvyklých tržních podmínek. Je rovněž nutno připomenout, že stanovení převodních cen není exaktní vědou a vyžaduje posouzení jak ze strany daňové správy, tak daňového poplatníka.“ Společnost FFT uvádí, že se u svých činností přesto snažila v rámci možností o odhad odměny za obvyklých tržních podmínek.

                  (165)

                  Za třetí, pokud jde o vhodnou výši vlastního kapitálu společnosti FFT, musí tato společnost prokázat, že její vlastní kapitál je dostatečný na pokrytí rizik souvisejících s její činností financování. Oběžník nenabízí žádnou konkrétní směrnici, jak postupovat při stanovení vhodné výše vlastního kapitálu vystaveného riziku. Společnost FFT se proto rozhodla provést analýzu vlastního kapitálu, aby posoudila, jaká část tohoto vlastního kapitálu je nutná pro výkon jejích činností a pokrytí rizik na základě rámce Basilej II. Oběžník také srovnává společnosti, které vyvíjejí zprostředkovatelské finanční činnosti, s nezávislými finančními institucemi. Oběžník rovněž stanoví, že daňoví poplatníci, kteří provádějí finanční transakce v rámci skupiny, musí mít dostatečný vlastní kapitál na pokrytí finančních rizik souvisejících s těmito transakcemi. Činnosti v oblasti podílů nejsou naopak pro účely předběžné dohody o cenách společnosti FFT zohledněny, a proto je opodstatněné, že podíly v držení společnosti FFT jsou vyloučeny z jejího vlastního kapitálu vystaveného riziku. Dále částka vlastního kapitálu odpovídající investicím do dceřiných společností společnosti FFT nebyla zohledněna, protože zahrnuje investice mimo portfolio do dceřiných společností, které jsou odměňovány pomocí dividend. U dividend se analýzy převodních cen neprovádějí, protože dividendy nezohledňují význam vykonávaných funkcí a ani nesená rizika. Takový odpočet je v souladu s rámcem Basilej II (61) a článkem 57 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES ze dne 14. června 2006 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu (dále jen „směrnice CRD III“) (62).

                  (166)

                  Za čtvrté, pokud jde o analýzu Komise zpracování pohledávek v rámci skupiny a skutečnost, že se v předběžné dohodě o cenách společnosti FFT nezohledňují všechna ostatní aktiva kromě aktiv, která patří třetím stranám, společnost FFT tvrdí, že úvěrový rating skupiny je již zahrnut do nákladů financování skupiny společností FFT. Vzhledem ke skutečnosti, že společnost FFT a všechny společnosti sdružené ve skupině mají stejný úvěrový rating jako společnost Fiat S.p.A. (63), není společnost FFT, pokud jde o její úvěry těmto společnostem sdruženým v rámci skupiny, vystavena dodatečnému úvěrovému riziku. Úroková míra, již společnost FFT vyžaduje od těchto společností sdružených v rámci skupiny, proto odpovídá součtu i) nákladů na financování skupiny; ii) odměn za ručení vyplácených společnosti Fiat S.p.A.; iii) provozních nákladů vynaložených na možnost poskytování svých vlastních služeb jiným společnostem skupiny; iv) „negativního převodu“ vznikajícího kvůli skutečnosti, že značné částky, které si společnost FFT půjčuje, musí být krátkodobé a s nižší úrokovou mírou, aby tak uspokojila krátkodobé likviditní potřeby skupiny; a v) odměny kapitálu za nesená rizika, která souvisejí s funkcemi plněnými společností FFT při finanční správě skupiny.

                  (167)

                  Za páté, podle společnosti FFT je na rizikově vážená aktiva použit koeficient ve výši 6 % oprávněně, protože odpovídá tomu, jak společnost FFT chápe rámec Basilej II provedený v souladu se směrnicí CRD místními regulačními orgány na některých územích EU (např. v Itálii) v případě nebankovních finančních institucí. Vzhledem ke skutečnosti, že vystavení aktiv společnosti FFT vůči třetím stranám spočívá především v bankovních vkladech, bylo vyvážení rizik ve výši 20 % uplatněno v souladu se standardním přístupem rámce Basilej II (64). Stejně tak pokud jde o rizikovou váhu ve výši 15 % uplatněnou na provozní riziko, společnost FFT odkazuje Komisi na doporučovaný základní přístup, při kterém je podle bodu č. 649 rámce Basilej II vhodné takový koeficient použít. V rámci stejného přístupu odpovídá hrubý výnos součtu čistého výnosu z úroků a čistému výnosu bez úroků se zahrnutím všech rezerv a provozních nákladů ale bez zahrnutí mimořádných prvků. Protože společnost FFT nemá kromě úroků žádné příjmy, je odkaz na aktivní úroky u bankovních vkladů očištěné od pasivních úroků u bankovních úvěrů opodstatněn jako nejlepší odhad provozního rizika společnosti FFT. Pokud jde o možné změny regulačního rámce, společnost FFT tvrdí, že odpovídající kritéria zůstávají nadále platná podle rámce Basilej III (65) a v rámci směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU (66) (dále jen „směrnice CRD IV“) o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky.

                  (168)

                  Za šesté, pokud jde o pochybnosti, které Komise vyjádřila ohledně použitého koeficientu beta, společnost FFT tvrdí, že i při vyloučení některých srovnávacích prvků (např. vnitrostátních bank) zůstává interval za obvyklých tržních podmínek téměř přesně stejný. Vzhledem k tomu, že společnost FFT jedná jako finanční společnost a nelze ji přirovnávat k bankám, považuje [stejně jako daňový poradce] koeficienty beta finančních společností za nejvhodnější srovnávací prvky. Oběžník navíc jasně odkazuje na poskytovatele finančních služeb. Pro určení vhodného koeficientu beta je na tomto základě přiměřené zohlednit všechny společnosti, které aktivně působí v odvětví finančních služeb. Pokud jde o přijetí 25. percentilu intervalu za obvyklých tržních podmínek, jde o rozhodnutí v souladu s pokyny OECD pro vnitropodnikové oceňování, které soudí, že všechny body intervalu za obvyklých tržních podmínek vedou k cenám/zisku za obvyklých tržních podmínek. Dále se usuzuje, že společnost FFT nese omezená rizika, protože pracuje výlučně pro společnosti skupiny, protože činnosti skupiny jsou ve vysoké míře integrované a protože je v zájmu mateřské společnosti podporovat své dceřiné společnosti.

                  (169)

                  Za sedmé, společnost FFT nesdílí pochybnosti Komise ohledně skutečnosti, že by výnosnost vlastního kapitálu ve výši 0,87 % byla příliš nízká. Nadměrný vlastní kapitál, tj. kapitál, který není nutný na pokrytí rizik nesených společností FFT v rámci její činnosti financování, je buď půjčen jiné společnosti skupiny, která potřebuje dodatečná financování, nebo je použit na financování provozních nákladů společnosti FFT v rámci poskytování finančních služeb. Odměna tohoto kapitálu proto musí být přizpůsobena krátkodobým investicím v hotovosti.

            5.1.2.   Analýza selektivity provedená Komisí

                  (170)

                  Společnost FFT tvrdí, že i v případě, že by analýza Komise ohledně dodržení zásady obvyklých tržních podmínek byla správná, rozhodnutí o zahájení řízení nepřináší žádný důkaz, že by se společnosti FFT dostalo příznivějšího zacházení než každému jinému lucemburskému daňovému poplatníkovi, který se nachází ve srovnatelné právní a skutkové situaci. Rozhodnutí o zahájení řízení neobsahuje žádné srovnání postavení společnosti FFT s postavením ostatních lucemburských daňových poplatníků, jako je 21 daňových poplatníků, jejichž předběžnou dohodu o cenách Komise zkoumala.

                  (171)

                  Společnosti FFT bylo povoleno uzavřít s lucemburskou daňovou správou předběžnou dohodu o cenách stejně jako každému jinému lucemburskému daňovému poplatníkovi, který je v Lucembursku skutečně přítomen.

                  (172)

                  Vzhledem ke skutečnosti, že pro společnost FFT platila v Lucembursku celková sazba daně z příjmu právnických osob ve výši 28,8 % (za hospodářský rok 2011), zatímco v Itálii dosahuje hlavní sazba daně z příjmu právnických osob výše přibližně 33 %, znamenal by vyšší zisk společnosti FFT vyšší odepsatelné náklady v Itálii, protože většina úvěrů poskytovaných společností FFT jsou úvěry společnosti Fiat Finance S.p.A. Není proto zcela jasné, jaký typ „podpory“ získala skupiny jako celek, když společnost FFT přiznala v Lucembursku nižší zisk, a skupina tak mohla v Itálii odepsat menší částku úroků.

            5.2.   Druhý soubor připomínek společnosti FFT

      5.2.1.   Předběžná dohoda o cenách neposkytuje žádné „zvýhodnění“

                  (173)

                  Druhý soubor připomínek společnosti FFT začíná vysvětlením významu předběžných dohod o cenách jako takových. Tyto dohody jsou považovány za součást obecné daňové soustavy a lucemburský daňový systém je uznává. Předběžná dohoda o cenách společnosti FFT postupuje podle pokynů oběžníku a neodchyluje se od lucemburské obecné daňové soustavy. Doba platnosti předběžné dohody o cenách společnosti FFT v délce 5 roků je v souladu se standardní dobou platnosti předběžných dohod o cenách uzavřených v jiných členských státech.

                  (174)

                  Lucemburské předpisy v oblasti převodních cen, které tvoří základ oběžníku, jsou součástí obecné daňové soustavy, protože se uplatňují mezi společnostmi ve spojení ve skupině v rámci transakcí mezi podniky. Lucemburské předpisy v oblasti převodních cen se neodchylují od obecné daňové soustavy v tom smyslu, že v praxi dodržují pokyny OECD pro vnitropodnikové oceňování a mají za cíl určit zisk za obvyklých tržních podmínek.

                  (175)

                  Pokud jde o pochybnosti, jež Komise vyjádřila ve svém rozhodnutí o zahájení řízení ohledně metody stanovení převodních cen, společnost FFT tvrdí, že metoda TNMM je obecně přijímanou metodikou schválenou OECD, která je v souladu s lucemburskou obecnou daňovou soustavou. Komise uznala rozšířené používání metody TNMM a rovněž skutečnost, že její uplatnění může vyvolat potíže (67). Pokyny k některým podrobným aspektům nejsou dostatečné, ale Komise si přesto vyhrazuje právo vyřešit kontroverzní otázky převodních cen pomocí vlastní představy o způsobu, jakým by měla být metoda TNMM použita v tomto konkrétním případě. Zisk společnosti FFT přiznaný ke zdanění je sladěn se ziskem vykázaným v účtech, což je další potvrzení, že použití metody TNMM neposkytlo společnosti FFT žádné hospodářské zvýhodnění.

                  (176)

                  Podle společnosti FFT by měly mít daňové orgány při uplatnění metody TNMM určitý prostor pro posouzení, protože tato metoda při stanovení zdanitelného zisku nevede nikdy k jedinému výsledku ale k řadě platných výsledků. Rozdíl mezi zdanitelným příjmem, jak k němu dospěla společnost FFT (a který přijaly lucemburské daňové orgány), a údajným zdanitelným příjmem podle Komise by proto neměl být považován za zvýhodnění ve smyslu pravidel pro státní podporu. Takové zvýhodnění vzniká pouze v případě, kdy se opatření odchyluje zcela jasně od standardních pravidel pro stanovení převodních cen a přesahuje hranice prostoru pro posouzení, který má daňová správa (68). V opačném případě by se jednalo o vměšování Komise do pravomocí členského státu v oblasti zdanění.

                  (177)

                  Společnost FFT dále tvrdí, že Komise měla při posouzení existence zvýhodnění počítat s celkovými důsledky „pro skupinu“. V tomto ohledu se skupině Fiat nedostalo žádného zvýhodnění, protože každé zvýšení základu daně v Lucembursku je vyrovnáno zvýšením daňových odpisů v jiných evropských zemích (v posledních rocích především v Itálii). Podle společnosti FFT byly tyto důsledky uznány v několika rozhodnutích Komise (69).

            5.2.2.   Neexistence „selektivity“

                  (178)

                  Podle společnosti FFT může referenční systém, který se má použít pro posouzení selektivity, zahrnovat pouze společnosti, jež podléhají předpisům v oblasti převodních cen, tj. společnosti, které jednají pouze s třetími stranami, jež jsou s nimi sdruženy. Uvedené je uznáno v rozhodnutí Komise o režimu groepsrentebox
                      (70), v němž se, pokud jde o činnosti financování pomocí úvěrů, tvrdí, že spřízněné podniky se nacházejí v právní a skutkové situaci, jež není srovnatelná s právní a skutkovou situací nespřízněných podniků. Na prokázání selektivity by tak Komise musela dokázat, že společnost FFT získala předběžnou dohodu o cenách za podmínek, které se liší od podmínek uplatňovaných na ostatní lucemburské subjekty skupiny, které vykonávají činnosti v oblasti financování. Oběžník přitom vysvětluje, že předběžné dohody o cenách jsou dostupné všem společnostem finančních skupin. Žádná selektivita proto neexistuje.

                  (179)

                  Komise obvykle uznává daňová rozhodnutí jako nástroj, který poskytuje daňovým poplatníkům právní jistotu a předvídatelnost ohledně jejich daňové situace. Daňová rozhodnutí přijatá lucemburskou daňovou správou nezávisí na jejím volném uvážení, protože dodržují zásady oběžníku, který výslovně odkazuje na zásadu obvyklých tržních podmínek stanovenou v článku 9 vzorové úmluvy OECD o daních z příjmu a majetku a poskytuje pokyny a upřesnění ohledně minimálních potřeb vlastního kapitálu a analýzy převodních cen, které lucemburská skupina, jež vyvíjí činnosti v oblasti financování v rámci skupiny, musí dodržet. Prostor pro posouzení, který má lucemburská daňová správa, a pokud vůbec existuje, je proto omezen pokyny oběžníku. Tento omezený prostor pro posouzení, který je daňové správě ponechán, zůstává navíc v rámci uplatnění pokynů OECD pro vnitropodnikové oceňování. Tato prostá skutečnost nemůže sama o sobě vyvolat existenci státní podpory. Společnost FFT dále tvrdí, že předběžná dohoda o cenách společnosti FFT podléhá pravidelnému přezkumu a platí maximálně po dobu 5 roků.

                  (180)

                  Společnost FFT také tvrdí, že Komise neprokázala, že se uplatnění metody TNMM na předběžnou dohodu o cenách společnosti FFT odchyluje od jiných daňových rozhodnutí vydaných v případě společností, jež se nacházejí ve srovnatelných situacích, jako je situace společnosti FFT. Podle společnosti FFT je mimo veškerou pochybnost, že srovnatelná společnost nacházející se v podobné situaci, jako je její, by mohla požádat o daňové rozhodnutí a stanovit svůj zdanitelný zisk na základě metody TNMM. Protože společnost FFT a srovnatelné společnosti podléhají stejnému daňovému režimu, nemá smysl zjišťovat, zda metoda stanovení převodních cen uplatněná na společnost FFT je či není v souladu s pokyny OECD pro vnitropodnikové oceňování (což v každém případě je).

            5.2.3.   Skutková situace společnosti FFT se podstatně liší od situace, jež byla zjištěna v rozhodnutích o koordinačních centrech

                  (181)

                  Podle společnosti FFT vykazuje rozhodnutí o zahájení řízení několik výrazných odlišností ve srovnání s předchozími rozhodnutími, v nichž Komise zpochybnila uplatnění určité metody stanovení převodních cen (konkrétně metody „náklady plus přirážka“) jako daňové opatření, které vedlo k selektivnímu zvýhodnění (71). V těchto rozhodnutích byl režim dostupný pouze daňovým poplatníkům, kteří splnili určité požadavky, zatímco v rozhodnutí o zahájení řízení Komise zpochybňuje jen použití metody TNMM, tj. konkrétní určení zdanitelného zisku v rámci řízení o předběžné dohodě o cenách, které je přístupné všem lucemburským daňovým poplatníkům, kteří vykonávají činnosti v oblasti financování se sdruženými stranami.

                  (182)

                  V těchto rozhodnutích se navíc příjem stanovený pomocí metody „náklady plus přirážka“ mohl výrazně lišit od zisku vykázaného v účtech, což není případ společnosti FFT, jejíž příjem stanovený metodou TNMM odpovídá účetnímu výsledku společnosti jako takové. Stejně tak použití metody stanovení převodních cen v předchozích rozhodnutích nebylo zjevně v souladu s pokyny OECD pro vnitropodnikové oceňování. V tomto konkrétním případě k porušení těchto pokynů nedochází. Na rozdíl od skutečností zjištěných v rozhodnutích o koordinačních centrech ale pokyny OECD pro vnitropodnikové oceňování neobsahují jasné pokyny pro stanovení převodních cen u určitých činností vykonávaných společností FFT (jako jsou činnosti v oblasti financování a správy hotovosti).

                  (183)

                  Společnost FFT dále tvrdí, že Komise nezohlednila skutečnost, že předběžná dohoda o cenách společnosti FFT je založena na hospodářské studii, která je v souladu s pokyny OECD pro vnitropodnikové oceňování, přestože to prokazuje, že stanovení zisku nebylo svévolné a že lucemburské daňové orgány neuplatnily žádnou rozhodovací pravomoc.

            6.   ODPOVĚĎ LUCEMBURSKA NA PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN

                  (184)

                  Dopisem ze dne 5. ledna 2015 Lucembursko uvedlo, že se plně připojuje k připomínkám skupiny Fiat.

            7.   POSOUZENÍ NAPADENÉHO OPATŘENÍ

      7.1.   Existence podpory

                  (185)

                  Podle čl. 107 odst. 1 SFEU jsou podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, neslučitelné s vnitřním trhem, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy.

                  (186)

                  Podle ustálené judikatury vyžaduje označení za státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, aby byly splněny všechny podmínky, které jsou v něm uvedené (72). Je tak stanoveno, že aby bylo možno označit určité opatření za státní podporu ve smyslu tohoto ustanovení, musí se za prvé jednat o zásah státu nebo prostřednictvím státních prostředků; za druhé, tento zásah může ovlivnit obchod mezi členskými státy; za třetí, zásah musí poskytovat selektivní zvýhodnění určitému podniku; a za čtvrté, zásah narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž (73).

                  (187)

                  Pokud jde o první podmínku existence podpory, napadené daňové rozhodnutí vydal subjekt s názvem Administration des contributions directs, který je součástí daňové správy Lucemburského velkovévodství. Součástí tohoto rozhodnutí je souhlas lucemburské daňové správy s metodou přidělování zisku společnosti FFT v rámci skupiny Fiat, již navrhl daňový poradce této společnosti, která je pro lucemburskou daňovou správu závazná po dobu 5 roků a na jejímž základě společnost FFT vypočítává každý rok výši daně z příjmu právnických osob, již má Lucembursku zaplatit. Napadené daňové rozhodnutí je proto přičitatelné Lucembursku.

                  (188)

                  Pokud jde o financování opatření pomocí státních prostředků, podle ustálené judikatury Soudního dvora opatření, kterým veřejné orgány poskytují určitým podnikům zvýhodňující daňové zacházení, které sice není spojeno s převodem státních prostředků, ale staví tyto podniky do lepší finanční situace oproti ostatním poplatníkům, představuje státní podporu (74). Komise v části 7.2 prokáže, že napadené daňové rozhodnutí vede ke snížení daně, již má společnost FFT Lucembursku platit, tím, že se odchyluje od daně, již by společnost FFT musela v opačném případě uhradit na základě lucemburského obecného systému daně z příjmu právnických osob. Napadené daňové rozhodnutí je proto nutno považovat za opatření vedoucí ke ztrátě státních prostředků, protože každé snížení daně, již má společnost FFT platit, má za následek ztrátu daňových příjmů, kterými by Lucembursko mohlo bez tohoto snížení disponovat.

                  (189)

                  Pokud jde o druhou podmínku existence státní podpory, je společnost FFT součástí skupiny Fiat, což je subjekt s celosvětovou působností, který vykonává své činnosti ve všech členských státech Unie, takže každá podpora v její prospěch může ovlivnit obchod v rámci Unie. Opatření poskytnuté státem je dále považováno za opatření, které narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž, pokud posiluje konkurenční postavení svého příjemce vůči ostatním konkurenčním podnikům (75). Protože napadené daňové rozhodnutí osvobozuje společnost FFT od daňového dluhu, který by za běžných okolností byla povinna uhradit na základě lucemburského obecného systému daně z příjmu právnických osob, narušuje toto rozhodnutí nebo může narušit finanční situaci společnosti FFT a skupiny Fiat, takže je v tomto konkrétním případě rovněž splněna čtvrtá podmínka existence státní podpory.

                  (190)

                  Pokud jde o třetí podmínku existence podpory, Komise v části 7.2 vysvětlí důvody, které ji vedou k tomu, že soudí, že napadené daňové rozhodnutí poskytuje společnosti FFT selektivní zvýhodnění, protože vede ke snížení daně, již má tento subjekt Lucembursku platit, tím, že se odchyluje od daně, již by společnost FFT měla platit na základě obecného systému daně z příjmu právnických osob, takže jsou splněny všechny podmínky existence podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.

            7.2.   Existence selektivní výhody

                  (191)

                  Podle ustálené judikatury „čl. 107 odst. 1 Smlouvy ukládá povinnost určit, zda v rámci daného právního režimu je vnitrostátní opatření takové povahy, že zvýhodňuje ‚určité podniky nebo určitá odvětví výroby‘ vůči ostatním, které se nacházejí s ohledem na cíl sledovaný uvedeným režimem ve srovnatelné právní a skutkové situaci. Pokud je tomu tak, dotyčné opatření splňuje podmínku selektivity“ (76).

                  (192)

                  Ve věcech, které se týkají oblasti zdanění, Soudní dvůr vypracoval pro určení, zda je určité daňové opatření selektivní, analýzu ve třech etapách (77). Nejprve je nutno určit, co je obecný či běžný režim zdanění platný v členském státě, tj. tzv. „referenční systém“. V druhé etapě je nutno určit, zda předmětné daňové opatření představuje odchylku od tohoto systému tím, že zavádí rozlišování mezi hospodářskými subjekty, které se nacházejí s ohledem na inherentní cíle systému ve srovnatelné právní a skutkové situaci. Pokud opatření představuje odchylku od referenčního systému, je nutno ve třetí etapě stanovit, zda lze toto opatření odůvodnit povahou nebo obecnou systematikou referenčního systému. Daňové opatření, které představuje odchylku z provádění referenčního systému, lze odůvodnit, může-li dotyčný členský stát prokázat, že toto opatření vyplývá přímo ze základních nebo řídících principů jeho daňové soustavy (78). Pokud ano, daňové opatření není selektivní. Důkazní břemeno přísluší během této třetí etapy členskému státu.

            7.2.1.   Určení referenčního systému

      7.2.1.1.   Referenční systém tvořený lucemburským obecným systémem daně z příjmu právnických osob

                  (193)

                  Pro účely analýzy selektivní povahy určitého opatření podpory se referenční systém obvykle skládá ze soudržného souboru pravidel, která na základě objektivních kritérií platí pro všechny podniky, které spadají do oblasti jeho působnosti, jež je definována jeho cílem.

                  (194)

                  V tomto konkrétním případě se Komise domnívá, že referenčním systémem je obecný systém daně z příjmu právnických osob v Lucembursku, jehož cílem je zdanění zisku všech společností, které podléhají zdanění v Lucembursku (79). Lucemburský systém daně z příjmu právnických osob platí pro domácí společnosti a zahraniční společnosti sídlící v Lucembursku, včetně lucemburských poboček zahraničních společností. V Lucembursku je společnost považována za sídlící v zemi, pokud je její sídlo zapsáno v rejstříku v Lucembursku nebo se zde nachází její ústřední správa. Domácí společnosti a zahraniční společnosti, které sídlí v Lucembursku, musí platit daň z příjmu právnických osob u zisku, který vytvářejí na mezinárodní úrovni, kromě případů, kdy se uplatňuje úmluva o zamezení dvojího zdanění. Společnosti, které v Lucembursku nesídlí, podléhají dani z příjmu právnických osob pouze u určitého typu zvláštních příjmů z lucemburských zdrojů (80). Daň se platí z vytvořeného zisku sníženého o daňově odepsatelné výdaje a ztráty, které mohou být převáděny z roku na rok bez časového omezení.

                  (195)

                  Lucemburská daň z příjmu právnických osob se skládá z daně ze zisku společností (tzv. „daň samosprávných celků z příjmu“ – „impôt sur le revenu des collectivités“, dále jen „daň IRC“), jejíž sazba je stanovena na 21 %, a v případě společností usazených v městě Lucemburk ještě obecní daň ze zisku obchodních společností („obecní obchodní daň“ – „impôt commercial communal“), jejíž sazba je stanovena na 6,75 %. Na daň IRC se navíc uplatňuje přirážka ve výši 5 % na financování fondu zaměstnanosti (81). Od 1. ledna 2011 tak dosahuje celková souhrnná sazba daně z příjmu právnických osob v Lucembursku výše 28,80 % (82)
                      (83).

                  (196)

                  Výpočet zdanitelného zisku pro účely daně z příjmu právnických osob v zásadě vychází z obchodních účtů daňového poplatníka s výhradou úprav uložených lucemburskými daňovými předpisy, které se především týkají osvobození od daně dividend/nadhodnoty, opětovného zahrnutí neodečitatelných výdajů (84), oprav daňového výsledku transakcí, které nejsou provedeny za obvyklých tržních podmínek, a uplatnění pravidel pro odpisy, které jsou rozdílné z účetního a daňového hlediska.

                  (197)

                  Je-li výpočet zdanitelného zisku v případě samostatných neintegrovaných/domácích společností, které provádějí transakce na trhu, poměrně jednoduchý, protože je založen na rozdílu mezi příjmy a náklady na trhu, na němž probíhá hospodářská soutěž, při výpočtu zdanitelného zisku v případě společností daňově integrovaných, jako je společnost FFT, je nutno používat nepřímé údaje. Pro určení základu daně z příjmu právnický osob mohou neintegrované samostatné společnosti použít jako výchozí bod svůj účetní zisk, protože tento zisk závisí na cenách určovaných trhem pro vstupy, jež společnost nabyla, a zboží a služby, které prodala. Naopak společnost, která provádí transakce se společnostmi, které patří do stejné skupiny, musí provést odhad cen uplatněných na tyto transakce v rámci skupiny, aby určila pro daňové účely svůj zdanitelný zisk, přičemž tento odhad provádí stejná společnost, která kontroluje skupinu, místo, aby ho určil trh.

                  (198)

                  Uvedený rozdíl ve výpočtu zdanitelného zisku mezi neintegrovanými společnostmi, tj. společnostmi, které nejsou součástí skupiny, a jsou proto označovány za „samostatné“, a integrovanými společnostmi, tj. společnostmi, které jsou součástí skupiny, nemá přesto žádný vliv na cíl systému daně z příjmu právnických osob v Lucembursku, který spočívá ve zdanění zisku všech společností sídlících v Lucembursku bez ohledu na to, zda jsou integrované či neintegrované. Daň IRC se týká subjektů přítomných v Lucembursku, které podléhají dani z příjmu právnických osob, a zahrnuje „každý hospodářský subjekt, který může přímo podléhat dani samosprávných celků z příjmu“. Právní forma podniku a ani jeho struktura (skupina společností či nikoliv) nepředstavují rozhodující kritérium, pokud jde o vybírání daně z příjmu právnických osob v Lucembursku. I v případě, kdy lze usoudit, že rozhodnutí o financování jsou přijímána ve vyšším zájmu skupiny jako celku, je lucemburská daň z příjmu právnických osob vybírána od individuálních subjektů a není vybírána od skupin a napadené daňové rozhodnutí se týká výlučně zdanitelného zisku společnosti FFT, takže každé snížení daňových příjmů vychází z jednotlivých hospodářských výsledků této společnosti. Je sice pravda, že daňové předpisy počítají se zvláštními ustanoveními, které platí pro skupiny (např. režim daňové integrace (85)), ale tato ustanovení mají za cíl zrovnoprávnit neintegrované společnosti a hospodářské subjekty organizované formou skupin a nikoliv poskytnout výhodnější zacházení posledně zmíněným (86).

                  (199)

                  Skutečnost, že se zdanitelný zisk nutně vypočítává odlišným způsobem v případě integrovaných společností a v případě neintegrovaných společností, nemá žádný význam pro určení referenčního systému pro účely analýzy selektivity v tomto konkrétním případě. Protože podle systému daně z příjmu právnických osob Lucemburska je zisk všech společností sídlících v Lucembursku zdaněn stejným způsobem, a to bez rozlišování mezi integrovanými a neintegrovanými společnostmi, je nutno považovat oba typy společností za společnosti, které se nacházejí z hlediska cíle, který je tomuto systému vlastní, v podobné právní a skutkové situaci (87). Protože cílem napadeného daňového rozhodnutí je určit zdanitelný zisk společnosti FFT, aby mohla být vybrána daň z příjmu právnických osob na základě lucemburského obecného systému daně z příjmu právnických osob, představuje tento systém referenční systém, z jehož hlediska je nutno posoudit daňové rozhodnutí, aby se zjistilo, zda se společnosti FFT dostalo selektivního zvýhodnění.

                  (200)

                  Jako odpověď na různá tvrzení společnosti FFT, kterými podporuje své stanovisko, že společnosti skupiny a samostatné společnosti nespadají pod stejný referenční systém, Komise upozorňuje na následující.

                  (201)

                  Podle společnosti FFT by referenční systém branný v úvahu pro posouzení selektivity napadeného daňového rozhodnutí měl zahrnovat pouze podniky, které podléhají pravidlům v oblasti převodních cen, tj. podniky, které jednají výlučně se sdruženými podniky (88), takže by Komise pro prokázání selektivity tohoto opatření měla dokázat, že společnost FFT získala daňové rozhodnutí za podmínek odlišných od podmínek uplatňovaných na ostatní subjekty skupiny, které působí v Lucembursku a vykonávají činnosti v oblasti financování (89). Společnost FFT se domnívá, že tento výklad potvrzují rozhodnutí Komise o režimu groepsrentebox a daňovém režimu u úroků pro skupiny v Maďarsku
                      (90).

                  (202)

                  Komise úvodem připomíná, že není vázána svou rozhodovací praxí. Každé možné opatření podpory musí být posuzováno jednotlivě z hlediska objektivních kritérií uvedených v čl. 107 odst. 1 SFEU, takže i v případě, že by měla být doložena existence opačné rozhodovací praxe, nemůže mít toto opačné rozhodnutí vliv na platnost závěrů tohoto rozhodnutí (91).

                  (203)

                  V každém případě a na rozdíl od tvrzení společnosti FFT žádné z těchto rozhodnutí nepotvrzuje, že pokud daňové opatření přináší prospěch určité integrované společnosti, musí se referenční systém nutně omezit na tento typ společností. V obou případech není cíl daňového opatření, které bylo předmětem rozhodnutí Komise, srovnatelný s cílem opatření posuzovaného v tomto konkrétním případě a závěry, ke kterým je možno dospět na základě těchto rozhodnutí, proto u této věci neplatí.

                  (204)

                  Nizozemské orgány zavedly režim groepsrentebox, aby snížily rozdíl v daňovém zacházení, který existoval mezi financováním prostřednictvím kapitálového vkladu a prostřednictvím úvěru v souvislostech skupiny, a tak omezily arbitráž mezi těmito dvěma způsoby financování v rámci skupiny (92). Ve svém konečném rozhodnutí Komise upozornila, že vzhledem k cíli opatření, kterým je omezení rozdílu v daňovém zacházení mezi financováním prostřednictvím kapitálového vkladu a prostřednictvím úvěru na úrovni skupiny, a tak omezit arbitráž mezi těmito dvěma způsoby financování v rámci skupiny, „k arbitráži mezi financováním prostřednictvím kapitálového vkladu a prostřednictvím úvěru může docházet pouze ve skupinách [a nikoliv u samostatných společností]“ (93). Právě na základě tohoto zjištění a rovněž cíle režimu, kterým bylo „snížit motivaci k arbitráži mezi financováním kapitálovým vkladem a úvěrem a zajistit v tomto ohledu daňovou neutralitu“ (94), Komise usoudila, že referenční systém v této věci zahrnuje pouze podniky, které podléhají dani z příjmu právnických osob a jsou zapojeny do vztahů v rámci skupiny (95).

                  (205)

                  Pokud jde o cíl napadeného daňového rozhodnutí, tak ten spočívá v určení základu daně společnosti FFT, který slouží k výpočtu daně, již má tato společnost zaplatit na základě lucemburské daně z příjmu právnických osob. Za prvé, zatímco cíl, který opodstatňoval rozhodnutí o režimu groepsrentebox, lze považovat za platný pouze v souvislostech skupiny (kvůli skutečnosti, že samostatné společnosti nečelí otázce arbitráže mezi různými formami financování), určení základu daně pro výpočet daně splatné každý rok na základě daně z příjmu právnických osob se týká jak subjektů, které jsou součástí skupiny, tak samostatných společností.

                  (206)

                  Za druhé, společnost FFT plní funkci finanční společnosti a poskytuje své služby pouze ostatním společnostem skupiny Fiat. Transakce, které provádí, by však bylo možno provádět rovněž v jiných souvislostech než v rámci skupiny. Oběžník srovnává tento typ finančních transakcí v rámci skupiny s transakcemi, které provádějí nezávislé finanční instituce (96), a požaduje, aby odměna za tyto finanční služby souvisela buď s výší vypůjčených finančních prostředků, nebo se skutečnou hodnotou spravovaných aktiv, tj. aby byla v souladu s odměnou, již by požadovala nezávislá finanční instituce. Oběžník tak uznává, že i transakce prováděné v souvislostech skupiny jsou přímo srovnatelné s běžnými transakcemi prováděnými na trhu.

                  (207)

                  Tyto charakteristiky této věci znovu potvrzují, že zjištění Komise v rozhodnutí o režimu groepsrentebox – tj. že, pokud jde o činnosti financování pomocí úvěru, se společnosti ve skupině nenacházejí ve stejné právní a skutkové situaci, která by byla srovnatelná se situací samostatných společností – nelze zobecňovat na situace, v nichž má daňové rozhodnutí za cíl stanovit základ daně pro účely výběru daně z příjmu právnických osob. Tvrzení uvedené v oběžníku ohledně srovnatelnosti transakcí odráží zásady, z kterých vychází zásada obvyklých tržních podmínek a podle nichž se obchodní a finanční vztahy mezi sdruženými podniky nesmí lišit od vztahů, na nichž by se dohodly nezávislé podniky (97). Pravidla v oblasti převodních cen mají právě za cíl srovnat transakce mezi společnostmi ve skupině / stejné skupiny s transakcemi mezi nezávislými společnostmi a upravit každou odchylku. Vzhledem k těmto skutečnostem se společnost FFT na podporu svých tvrzení opírá nesprávně o rozhodnutí ve věci režimu groepsrentebox.

                  (208)

                  Stejné platí pro rozhodnutí o daňovém režimu u úroků pro skupiny v Maďarsku, o které se rovněž opírá společnost FFT. Toto rozhodnutí se týkalo režimu, jehož cílem bylo omezit arbitráž (ve vztazích mezi maďarskými společnostmi) sblížením zdanění úroků v rámci skupiny se zdaněním interních dividend skupiny, a tím posílit neutralitu daňové soustavy z technického hlediska (98). Cíl omezení arbitráže, již Komise tehdy považovala za vlastní vztahům v rámci skupiny, je odlišný od cíle opatření v tomto konkrétním případě, který spočívá ve stanovení základu daně společnosti FFT, na který se uplatní daň z příjmu právnických osob v Lucembursku. Posledně uvedený cíl neodlišuje společnost FFT jakožto subjekt určité skupiny od jiných (samostatných) subjektů, které se obracejí na lucemburské daňové orgány za účelem stanovení svého základu daně. V případě společnosti FFT se základ daně zajisté určuje složitěji, protože vyžaduje uplatnění pravidel v oblasti převodních cen a zásady obvyklých tržních podmínek, zatímco v případě samostatné společnosti se zdanitelný příjem v zásadě rovná účetnímu příjmu, a to s výhradou možných úprav stanovených daňovými předpisy. Cílem právních předpisů v oblasti zdanění společností a rovněž v oblasti daňových rozhodnutí je vybrat daň ze všech zisků společností podléhajících zdanění v Lucembursku, a to bez ohledu na to, zda je či není daňový poplatník součástí skupiny.

                  (209)

                  Komise dospívá na základě uvedeného k závěru, že referenčním systémem, z jehož hlediska je nutno napadené daňové rozhodnutí přezkoumat, je obecný systém daně z příjmu právnických osob Lucemburska, který je tvořen pravidly o lucemburské dani samosprávných celků z příjmu („Impôt sur le revenu des collectivités“ – „IRC“), která jsou popsána v 193. až 208. bodě odůvodnění. Tento referenční systém se konkrétně skládá ze soudržného celku pravidel, která se uplatňují na základě objektivních kritérií pro zdanění zisku samostatných společností, u nichž zdanitelný zisk obvykle odpovídá účetnímu zisku (s výhradou některých úprav stanovených daňovými předpisy), a rovněž zisku společností skupiny, které pro rozdělení zisku použily převodní ceny. Z hlediska cíle vlastního tomuto systému je nutno považovat oba typy společností – tj. neintegrované a integrované společnosti – za společnosti, které se nacházejí v podobné právní a skutkové situaci.

            7.2.1.2.   Čl. 164 odst. 3 zákona L.I.R., oběžník a/nebo správní praxe v této oblasti nepředstavují vhodný referenční systém

                  (210)

                  Lucembursko se domnívá, že referenční systém by měl zahrnovat pouze společnosti skupiny, které spadají do působnosti čl. 164 odst. 3 zákona L.I.R. (99), zatímco společnost FFT jde zřejmě ještě dále a domnívá se, že by měl referenční systém vycházet z oběžníku a zahrnovat pouze ty společnosti skupiny, které vykonávají finanční činnosti (100). Podle těchto názorů by pro závěr o selektivitě opatření bylo nutno prokázat, že se společnosti FFT dostalo zacházení odlišného od zacházení s jinými subjekty skupiny, které vykonávají finanční činnosti a které se nacházejí z hlediska cílů čl. 164 odst. 3 zákona L.I.R. a/nebo oběžníku ve srovnatelné právní a skutkové situaci jako společnost FFT. Komise by proto musela provést srovnání napadeného daňového rozhodnutí s předběžnými dohodami o cenách 21 ostatních daňových poplatníků, které jí byly předány (viz 8. bod odůvodnění) (101). Vzhledem ke skutečnosti, že zacházení se společností FFT je v souladu s čl. 164 odst. 3 zákona L.I.R., oběžníkem a správní praxí v této oblasti, není podle Lucemburska a společnosti FFT poskytnuto pomocí daňového rozhodnutí žádné selektivní zvýhodnění.

                  (211)

                  Komise toto uvažování odmítá.

                  (212)

                  Jak je vysvětleno v 198. bodě odůvodnění, lucemburský systém daně z příjmu právnických osob má za cíl zdanit zisk všech společností, které spadají do daňové pravomoci Lucemburska, ať se jedná o integrované či neintegrované společnosti. Jak je vysvětleno v 194. bodě odůvodnění, lucemburská daň z příjmu právnických osob se vybírá ze zisku vytvořeného na celosvětové úrovni domácími společnostmi a zahraničními společnostmi, které sídlí v Lucembursku (s výjimkou případů uplatnění úmluvy o zamezení dvojího zdanění), a to včetně lucemburských poboček zahraničních společností, zatímco společnosti, které v Lucembursku nesídlí, jsou daněny pouze u určitého typu zvláštních příjmů z lucemburských zdrojů.

                  (213)

                  Domnívat se, jak to činí Lucembursko a společnost FFT, že referenční systém zahrnuje pouze společnosti skupiny, protože pouze tyto společnosti musí při určení svého základu daně použít sazby v souladu se zásadou obvyklých tržních podmínek, znamená provádět umělé rozlišování mezi společnostmi na základě jejich struktury za účelem stanovení jejich zdanitelného zisku, což je rozlišování, které lucemburský obecný systém daně z příjmu právnických osob neuznává, když daní zisk společností, které spadají do jeho daňových pravomocí.

                  (214)

                  Stejně tak rozlišení, které provádí společnost FFT mezi skupinami a samostatnými společnostmi na základě činností vykonávaných zvažovaným subjektem skupiny tím, že tvrdí, že referenční systém zahrnuje pouze společnosti, které uplatňují oběžník, není v souladu s cílem lucemburského systému daně z příjmu právnických osob. Je sice pravda, že se činnosti společnosti FFT týkají téměř výlučně transakcí v rámci skupiny (102), ale transakce, které provádí, by mohly být, jak uvádí oběžník, rovněž prováděny mimo skupinu nezávislými finančními institucemi. Pro účely výběru daně z příjmu právnických osob v Lucembursku je proto nutno porovnávat společnost FFT s jakýmkoliv jiným typem integrované či neintegrované společnosti, která vykonává hospodářské činnosti, protože podle lucemburských právních předpisů o zdanění společností podléhá zisk nezávislých finančních institucí stejným pravidlům o zdanění společností jako zisk vytvořený transakcemi v rámci skupiny a vypočtený na základě zásady obvyklých tržních podmínek. Komise proto odmítá tvrzení společnosti FFT, podle kterého by referenční systém měl zahrnovat pouze společnosti skupiny, které provádějí transakce financování v rámci skupiny.

                  (215)

                  Komise proto dospívá k závěru, že v tomto konkrétním případě je referenčním systémem, z jehož hlediska je nutno přezkoumat napadené daňové rozhodnutí, lucemburský obecný systém daně z příjmu právnických osob, který je popsán v 193. až 208. bodě odůvodnění, a to bez ohledu na to, zda je daň z příjmu právnických osob vybírána ze zisku společností skupiny nebo samostatných společností, nebo jaké jsou činnosti, které tyto společnosti vykonávají.

            7.2.2.   Selektivní zvýhodnění vyplývající z odchylky od lucemburského obecného systému daně z příjmu právnických osob

                  (216)

                  Vzhledem ke skutečnosti, že je lucemburský obecný systém daně z příjmu právnických osob považován za referenční systém, z jehož hlediska se musí přezkoumat napadené daňové rozhodnutí, je nutno určit, zda toto rozhodnutí představuje odchylku od referenčního systému, která vede k nerovnému zacházení se společnostmi, jež se nacházejí v podobné právní a skutkové situaci.

                  (217)

                  Pokud jde o tuto druhou etapu analýzy selektivity, otázku, zda určité daňové opatření představuje odchylku od referenčního systému, obvykle provází zjištění zvýhodnění, jež toto opatření poskytlo příjemci. Vede-li daňové opatření k neoprávněnému snížení daně, již má platit jeho příjemce, který by bez tohoto opatření musel uhradit na základě referenčního systému vyšší daň, představuje toto snížení jak odchylku od referenčního systému, tak zvýhodnění poskytnuté daňovým opatřením.

                  (218)

                  Podle Soudního dvora v případě individuálního opatření podpory na rozdíl od režimu „identifikace hospodářské výhody v zásadě umožňuje předpokládat její selektivitu“ (103). V tomto konkrétním případě je individuálním opatřením podpory, jehož je společnost FFT příjemcem, napadené daňové rozhodnutí, kterým se schvaluje metodika výpočtu zdanitelného zisku dotčené společnosti v Lucembursku, který je vytvářen funkcemi, jež tato společnost vykonává v rámci skupiny Fiat, a tento zisk je následně daněn na základě lucemburského obecného systému daně z příjmu právnických osob.

            7.2.2.1.   Selektivní zvýhodnění vyplývající z odchylky od zásady obvyklých tržních podmínek

                  (219)

                  Předmětem daňového rozhodnutí je v zásadě stanovit předem, jakým způsobem se bude uplatňovat obecná daňová soustava na konkrétní případ po dané období při zohlednění řady skutečností a okolností vlastní tomuto případu, a to za podmínky, že u těchto skutečností a okolností nedojde po dobu platnosti tohoto rozhodnutí k podstatným změnám. Daňové rozhodnutí založené na metodě ohodnocení, která se bez opodstatnění odchyluje od výsledku běžného uplatnění obecné daňové soustavy, bude považováno za rozhodnutí, které poskytuje svému příjemci selektivní zvýhodnění, pokud toto selektivní zacházení povede ke snížení daňového dluhu zmíněného příjemce v příslušném členském státě ve srovnání se společnostmi, které se nacházejí v podobné právní a skutkové situaci.

                  (220)

                  Výhodou ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU se rozumí hospodářská výhoda, kterou by podnik za běžných tržních podmínek nezískal, tj. bez zásahu státu (104). Zvýhodnění proto existuje, pokud se v důsledku státního zásahu zlepší finanční situace určitého podniku (105). Takové zlepšení se prokazuje srovnáním finanční situace podniku, která vyplývá z napadeného opatření, s finanční situací stejného podniku bez existence předmětného opatření (106). Zvýhodnění může spočívat v poskytnutí pozitivních hospodářských výhod nebo také ve snížení nákladů, které běžně zatěžují rozpočet podniku (107).

                  (221)

                  Jak je vysvětleno v 52. bodě odůvodnění a následujících, Lucembursko přijetím napadeného daňového rozhodnutí schválilo metodu stanovení zdanitelného zisku společnosti FFT, jakou navrhl daňový poradce této společnosti ve své zprávě o převodních cenách a která umožňuje společnosti FFT vypočítat daň z příjmu právnických osob, již musí uhradit v Lucembursku, na ročním základě po celou dobu platnosti tohoto daňového rozhodnutí. Zpráva o převodních cenách, již uznalo napadené daňové rozhodnutí, konkrétně určuje při neexistenci transakcí určovaných trhem, jak by tomu bylo v případě neintegrované nezávislé společnosti, zisk přičitatelný této společnosti skupiny Fiat, což se projevuje stanovením cen transakcí, které tato společnost uzavírá s ostatními společnostmi skupiny.

                  (222)

                  Soudní dvůr již rozhodl, že snížení základu daně vyplývající z daňového opatření, které umožňuje daňovému poplatníkovi používat při transakcích v rámci skupiny převodní ceny, jež se neblíží cenám, které by se používaly v podmínkách volné hospodářské soutěže mezi nezávislými podniky, které vyjednávají za srovnatelných podmínek v souladu se zásadou obvyklých tržních podmínek, poskytuje tomuto poplatníkovi selektivní zvýhodnění tím, že daň, již má platit podle obecné daňové soustavy, je nižší než daň, již mají platit nezávislé společnosti, které vypočítávají svůj základ daně na základě svých účetních zisků (108).

                  (223)

                  Ve svém rozsudku o daňovém režimu uplatňovanému Belgií u koordinačních center (109) Soudní dvůr přezkoumal opravný prostředek podaný proti rozhodnutí Komise, jež dospěla zejména k závěru, že způsob určení zdanitelného příjmu, jak ho stanoví tento režim, poskytuje těmto centrům selektivní zvýhodnění (110). Podle tohoto režimu byl zdanitelný zisk určen paušální částkou odpovídající procentu z celkové výše výdajů a provozních nákladů, z nichž byly vyloučeny náklady na zaměstnance a finanční náklady. Podle Soudního dvora „[z]a účelem přezkoumání, zda výpočet zdanitelných příjmů, jak je upraven v režimu koordinačních center, posledně uvedená zvýhodňuje, je namístě v souladu s návrhem Komise obsaženým v bodu 95 napadeného rozhodnutí porovnat uvedený režim a režim obecného práva, jenž je založen na rozdílu mezi zisky a náklady podniku vykonávajícímu své činnosti za podmínek volné hospodářské soutěže“. Soudní dvůr rovněž uvedl, že „vyloučení těchto výdajů z nákladů, jež slouží pro určení zdanitelných příjmů těchto center, způsobuje, že účtované ceny se nepodobají cenám, které by se uplatnily za podmínek volné hospodářské soutěže“, což podle Soudního dvora „může uvedená centra hospodářsky zvýhodňovat“ (111).

                  (224)

                  Soudní dvůr tak uznal, že daňové opatření, které přivede společnost, jež je součástí skupiny, k tomu, aby účtovala převodní ceny, které neodrážejí ceny, které by byly účtovány v podmínkách volné hospodářské soutěže, tj. ceny vyjednané nezávislými podniky za srovnatelných okolností podle zásady obvyklých tržních podmínek, poskytuje této společnosti selektivní zvýhodnění tím, že vede ke snížení základu daně, a tedy vymahatelné daně, na základě obecného systému daně z příjmu právnických osob.

                  (225)

                  Zásada, podle níž by transakce prováděné mezi společnostmi stejné skupiny měly být odměňovány, jako by byly dohodnuty mezi nezávislými společnostmi vyjednávajícími za srovnatelných okolností v podmínkách volné hospodářské soutěže, se obecně nazývá „zásadou obvyklých tržních podmínek“. Ve svém rozsudku ohledně belgických koordinačních center Soudní dvůr schválil zásadu obvyklých tržních podmínek jako referenční kritérium pro posouzení, zda společnost skupiny využívá zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU v důsledku daňového opatření, kterým se určují její převodní ceny, a tím její základ daně.

                  (226)

                  Cílem zásady obvyklých tržních podmínek je zaručit, že transakce prováděné mezi společnostmi stejné skupiny jsou pro daňové účely pojímány při zohlednění výše zisku, které by se dosáhlo, pokud by stejné transakce byly uzavřeny mezi nezávislými společnostmi, bez čehož by se společnostem skupiny dostávalo příznivějšího zacházení podle obecného systému daně z příjmu právnických osob, pokud jde o výpočet jejich zdanitelného zisku, a to oproti nezávislým společnostem, a vedlo by k nerovnému zacházení mezi společnostmi, které se nacházejí v podobné právní a skutkové situaci, z hlediska cíle takového systému, kterým je zdanění zisku všech společností spadajících do jeho daňové jurisdikce.

                  (227)

                  Pro posouzení, zda Lucembursko poskytlo společnosti FFT selektivní zvýhodnění, musí proto Komise ověřit, zda se metoda schválená lucemburskou daňovou správou prostřednictvím napadeného daňového rozhodnutí pro účely stanovení zdanitelného zisku společnosti FFT v Lucembursku odchyluje od metody, která vede ke spolehlivému odhadu výsledku založeného na trhu, a tím od zásady obvyklých tržních podmínek. Protože metoda schválená Lucemburskem prostřednictvím napadeného daňového rozhodnutí vede ke snížení daňového dluhu společnosti FFT podle obecného systému daně z příjmu právnických osob oproti neintegrovaným společnostem, jejichž zisk zdanitelný na základě tohoto systému určuje trh, bude toto daňové rozhodnutí považováno za rozhodnutí, kterým se poskytuje společnosti FFT selektivní zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.

                  (228)

                  Zásada obvyklých tržních podmínek je proto nedílnou součástí posouzení Komise daňových opatření poskytnutých společnostem skupiny na základě čl. 107 odst. 1 SFEU, a to bez ohledu na otázku, zda členský stát zahrnul tuto zásadu do svého vnitrostátního právního systému. Je použita, aby se zjistilo, zda byl zdanitelný zisk určité společnosti, která patří do skupiny společností, stanoven pro účely výpočtu daně z příjmu právnických osob při použití metody, která se blíží tržním podmínkám, tak, aby se této společnosti nedostalo při uplatnění obecného systému daně z příjmu právnických osob příznivějšího zacházení než neintegrovaným společnostem, jejichž zdanitelný zisk určuje trh. Aby se předešlo všem nejasnostem, zásada obvyklých tržních podmínek, již Komise používá pro posouzení státní podpory, není zásada, která vyplývá z článku 9 vzorové úmluvy OECD o daních z příjmu a majetku, jež představuje nezávazný nástroj. Jedná se o zásadu rovného zacházení v oblasti zdanění, jež spadá do oblasti působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU, který je pro členské státy závazný a pokrývá vnitrostátní daňové předpisy (112).

                  (229)

                  Jako odpověď na tvrzení Lucemburska, podle kterého Komise provedením takového posouzení nahrazuje vnitrostátní daňové orgány při výkladu lucemburského práva (113), Komise připomíná, že neposuzuje, zda napadené daňové rozhodnutí dodržuje zásadu obvyklých tržních podmínek v podobě, v jaké je definována v čl. 164 odst. 3 zákona L.I.R. nebo v oběžníku, ale že se snaží zjistit, zda lucemburská daňová správa poskytla společnosti FFT selektivní zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU tím, že přijala daňové rozhodnutí, kterým se schvaluje rozdělení zisku, jež se odchyluje od výše zisku, který by měl být zdaněn na základě lucemburského obecného systému daně z příjmu právnických osob, pokud by stejné transakce provedly nezávislé společnosti vyjednávající za srovnatelných okolností při dodržení zásady obvyklých tržních podmínek.

                  (230)

                  Jako odpověď na tvrzení Lucemburska a společnosti FFT, podle kterého musí být posouzení Komise dohody o převodních cenách, již přijalo napadené daňové rozhodnutí, nutně omezené, protože stanovení převodních cen není exaktní vědou, Komise připomíná, že prvek „odhadu“ převodních cen je nutno posuzovat z hlediska tohoto cíle. Uznává-li se skutečně v odstavci 1.13 pokynů OECD pro vnitropodnikové oceňování, že převodní ceny nejsou exaktní vědou, je na stejném místě zároveň vysvětleno, že, za prvé, „[n]esmí se ztrácet ze zřetele, že cílem je dosáhnout na základě spolehlivých informací přiměřeného odhadu hospodářského výsledku za obvyklých tržních podmínek“. Pokyny OECD pro vnitropodnikové oceňování mají za cíl určit pro daňové správy a nadnárodní společnosti nejvhodnější metody odhadu cen za obvyklých tržních podmínek v případě přeshraničních transakcí prováděných podniky ve spojení, a to pro daňové účely. Tento cíl by nebylo možno sledovat, pokud by se přibližná povaha stanovení převodních cen mohla využít k obcházení shody ohledně vhodných metod ke stanovení převodních cen, které tyto pokyny uvádějí. Na přibližnou povahu zásady obvyklých tržních podmínek se proto nelze odvolávat, aby se odůvodnila analýza převodních cen, která buď není z metodologického hlediska soudržná, nebo vychází z nevhodného výběru srovnatelných prvků.

                  (231)

                  Pokud bude proto možno prokázat, že se metoda schválená lucemburskou daňovou správou prostřednictvím napadeného daňového rozhodnutí pro účely stanovení zdanitelného zisku společnosti FFT v Lucembursku odchyluje od metody, která vede ke spolehlivému odhadu hospodářského výsledku na základě trhu, a tím se také odchyluje od zásady obvyklých tržních podmínek, bude toto daňové rozhodnutí považováno za rozhodnutí, které poskytuje společnosti FFT selektivní zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, protože vede ke snížení daňového dluhu společnosti FFT podle lucemburského obecného systému daně z příjmu právnických osob oproti neintegrovaným společnostem, jejichž základ daně je určen ziskem, který vytvářejí za tržních podmínek.

            7.2.2.2.   Úvodní poznámka: pochybnosti vyjádřené ohledně fixního základu daně

                  (232)

                  První pochybnost, již Komise vyjádřila v rozhodnutí o zahájení řízení, se týkala skutečnosti, že základ daně společnosti FFT v podobě schválené napadeným daňovým rozhodnutím zřejmě tvoří pevně stanovené rozmezí. Dokumenty, které byly poskytnuty během formálního vyšetřovacího řízení, dále ukazují, že před přijetím napadeného daňového rozhodnutí byl základ daně společnosti FFT stanoven na částku 2 miliony EUR za rok. Společnost FFT má sice podle oběžníku za povinnost obnovit svou předchozí žádost o daňové rozhodnutí na základě zprávy o převodních cenách, ale zpráva o převodních cenách vypracovaná pro napadené daňové rozhodnutí vede k výsledku ohledně základu daně, který je v podstatě stejný jako paušální částka, která byla schválena dříve.

                  (233)

                  Na základě ujasnění poskytnutých během správního řízení Lucemburskem, které vysvětlilo, že napadené daňové rozhodnutí schválilo metodu a nikoliv pevné rozmezí (114), a rovněž vzhledem k údajům, které prokazují, že základ daně společnosti FFT byl v roce 2012 a 2013 pod spodní hranicí rozmezí, které údajně toto daňové rozhodnutí schválilo (115), Komise soudí, že její pochybnosti byly řádně odstraněny.

            7.2.2.3.   Volba metody, parametrů a úprav, na nichž je založeno napadené daňové rozhodnutí

                  (234)

                  Napadené daňové rozhodnutí schvaluje metodu, jíž se rozděluje zisk ve prospěch společnosti FFT a která vychází z analýzy převodních cen provedené daňovým poradcem této společnosti, který vypočítal odměnu za funkce financování a správy hotovosti v rámci skupiny, které společnost FFT vykonává, a za riziko, které nese.

                  (235)

                  Tato analýza převodních cen je založena na několika metodologických rozhodnutích: i) rozhodnutí použít pro odhad zdanitelného zisku společnosti FFT v Lucembursku metodu TNMM; ii) rozhodnutí zvolit kapitál za ukazatel zisku pro potřeby metody TNMM; iii) rozhodnutí zvolit pro výpočet tohoto kapitálu rámec Basilej II; a iv) rozhodnutí použít metodu CAPM založenou na ceně akcií pro stanovení požadované výnosnosti tohoto vlastního kapitálu.

                  (236)

                  Jak je vysvětleno v níže uvedených částech v 241. až 301. bodě odůvodnění, rozhodnutí i) je provedeno mezi pěti metodami, které jsou popsány a podrobněji rozvedeny v pokynech OECD pro vnitropodnikové oceňování. Pokyny OECD pro vnitropodnikové oceňování se týkají rovněž rozhodnutí ii) ohledně ukazatele zisku pro potřeby uplatnění metody TNMM. Metodologická rozhodnutí iii) a iv) ale již tyto pokyny nepokrývají.

                  (237)

                  Daňový poradce společnosti FFT provádí následně výběr několika parametrů, tj. skutečných číselných údajů, které budou použity pro odhad výše vlastního kapitálu, která má být odměňována (v případě rozhodnutí iii)), a požadované úrovně výnosnosti tohoto vlastního kapitálu (v případě rozhodnutí iv)). Pokud jde o výši vlastního kapitálu, která má být odměňována, vybírá daňový poradce parametry pro vyvážení rizik a minimální potřebu vlastního kapitálu, aby odhadl hypotetický regulatorní kapitál společnosti FFT. Pokud jde o požadovanou úroveň výnosnosti, která se uplatní na tento vlastní kapitál, vybírá daňový poradce parametry pro bezrizikovou úrokovou míru, koeficient beta a tržní prémii, které jsou nutné pro uplatnění metody CAPM (116).

                  (238)

                  Daňový poradce se rozhoduje nezohlednit pro výpočet odměny za obvyklých tržních podmínek celkovou úroveň vlastního kapitálu společnosti FFT: za tímto účelem odečítá od tohoto vlastního kapitálu výši podílů, které společnost FFT drží ve společnostech FFNA a FFC, a vypočítává odměnu za vykonávané funkce ze zbylé částky (117). Tato rozhodnutí se ale zřejmě netýkají parametrů. Naopak se zdá, že tato rozhodnutí vnášejí do metody, která umožňuje stanovit rozdělení zisku ve prospěch společnosti FFT, úpravy, které neodpovídají žádné obvykle používané metodě.

                  (239)

                  Na základě těchto metodologických rozhodnutí, volbě parametrů pro použití těchto rozhodnutí a úprav […] dospívá daňový poradce k úrovni odměny za činnosti financování a správy hotovosti vykonávané společností FFT, již schvaluje napadené daňové rozhodnutí jako úroveň v souladu s oběžníkem a zásadou obvyklých tržních podmínek.

                  (240)

                  V níže uvedených částech v 241. až 301. bodě odůvodnění Komise vysvětlí důvody, proč soudí, že několik těchto metodologických rozhodnutí, volba parametrů a úpravy […] vedou ke snížení daně, již má společnost FFT platit na základě lucemburského obecného systému daně z příjmu právnických osob, oproti dani, kterou by měly platit neintegrované společnosti, jejichž zdanitelný zisk je určován transakcemi, které uzavírají za tržních podmínek, a proč napadené daňové rozhodnutí schválením těchto rozhodnutí a úprav poskytuje společnosti FFT selektivní zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU tím, že se odchyluje od zásady obvyklých tržních podmínek.

            7.2.2.4.   Volba metody TNMM a funkční analýza uvedená ve zprávě o převodních cenách

                  (241)

                  Pokud jde o rozhodnutí i), je odměna za funkce vykonávané a riziko nesené společností FFT, již schválilo napadené daňové rozhodnutí, odhadnuta daňovým poradcem pomocí metody TNMM (118). Toto rozhodnutí je provedeno mezi pěti metodami, které jsou popsány a podrobněji rozvedeny v pokynech OECD pro vnitropodnikové oceňování. Tyto pokyny obecně požadují, aby se pro odhad ceny za obvyklých tržních podmínek v souvislostech převodních cen vyhledala metoda, která je pro tento účel nejvhodnější (119).

                  (242)

                  Aby určitá metoda mohla dospět ke skutečnému výsledku, vyžaduje její uplatnění použití jednoho nebo několika parametrů. Volba metody a parametrů nemůže být provedena náhodně. Ponechání těchto rozhodnutí na volném uvážení daňového poplatníka by zvýhodnilo integrované nadnárodní skupiny oproti společnostem, které uzavírají transakce na trhu: nadnárodní skupiny by si totiž mohly samy zvolit pro výpočet svého základu daně metodu a parametry stanovení převodních cen, zatímco posledně jmenované společnosti provádějí transakce za tržních podmínek a nemají možnost upravovat svůj základ daně. Tato rozhodnutí se proto musí u transakcí v rámci skupiny řídit cílem ceny za obvyklých tržních podmínek.

                  (243)

                  Při odhadu ceny za obvyklých tržních podmínek pro účely stanovení převodních cen použití metody, která představuje druhou nejvhodnější volbu, nicméně neposkytuje integrovaným přeshraničním skupinám systematicky výhodu. Pokud je taková metoda zvolena a je-li uplatněna souběžně s řadou mimořádně opatrných parametrů, může vypočítaná odměna přesto vést k výsledku, který se v tomto konkrétním případě rovná výsledku založenému na trhu, nebo může vyústit k neúměrné daňové zátěži a v tomto případě by daňové rozhodnutí, které tuto druhou metodu schválí, neposkytlo žádnou výhodu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.

                  (244)

                  Naopak zvolí-li se nejvhodnější metoda a je-li použita souběžně s mimořádně příznivými parametry, může odměna získaná touto metodou podcenit daň, kterou má daňový poplatník uhradit, a tím mu poskytnout výhodu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.

                  (245)

                  V rozhodnutí o zahájení řízení vyjádřila Komise své pochybnosti ohledně skutečnosti, že metoda TNMM nemusí představovat nejvhodnější metodu pro stanovení odměny za obvyklých tržních podmínek, a tím i zdanitelného zisku společnosti FFT. Ve srovnání s ostatními čtyřmi metodami popsanými v pokynech OECD pro vnitropodnikové oceňování je metoda CUP přímější a při svém použití by poskytla spolehlivější odhad výsledku založeného na trhu.

                  (246)

                  Nicméně s ohledem na informace sdělené během formálního vyšetřovacího řízení přijímá Komise tvrzení FFT, podle kterého by metoda CUP nemusela být v případě společnosti FFT nejvhodnější. Z těchto informací vyplývá, že společnost FFT uzavírá transakce s různými protistranami skupiny Fiat a že se uplatňované úrokové míry, forma a splatnost poskytnutých úvěrů a dluhopisů vydaných společností FFT mění, ačkoliv se přednostní pořadí odpovídajících nástrojů zřejmě neliší. Protože použití metody CUP pro stanovení převodních cen by vyžadovalo nalézt srovnatelné transakce pro každý jednotlivý úvěr poskytnutý společností FFT, použití metody TNMM daňovým poradcem pro odhad odměny za obvyklých tržních podmínek za funkce vykonávané a riziko nesené společností FFT se proto jeví jako vhodné.

                  (247)

                  Komise kromě toho uznává, že analýza převodních cen, která se týká společnosti FFT, je založena na výnosnosti vlastního kapitálu, která představuje přijatelný výkonností ukazatel pro finanční odvětví, a že funkce vykonávané společností FFT lze srovnat s funkcemi finančních institucí. Složitost struktury aktiv a pasiv společnosti FFT potvrzuje, že tato společnost plní funkci transformace splatností a rovněž funkci finančního zprostředkování, protože se obrací na externí investory, aby uspokojila finanční potřeby skupiny (120). Komise proto soudí, že použití metody TNMM pro stanovení převodních cen v případě společnosti FFT představuje vhodnou volbu.

            7.2.2.5.   Výše vlastního kapitálu, která se má odměnit

                  (248)

                  Považuje-li Komise použití metody TNMM daňovým poradcem v případě společnosti FFT za vhodné, soudí přesto, že několik metodologických rozhodnutí, volba některých parametrů a úprav […] provedených daňovým poradcem při uplatnění metody nevyhovuje pro výpočet základu daně společnosti FFT v Lucembursku.

            7.2.2.6.   Použití hypotetického regulatorního vlastního kapitálu společnosti FFT jako ukazatele míry zisku

                  (249)

                  Komise se nedomnívá, že regulatorní vlastní kapitál zvolený daňovým poradcem představuje vhodný ukazatel míry zisku při uplatnění metody TNMM za účelem odhadu odměny za obvyklých tržních podmínek za funkce, které společnost FFT vykonává. Komise spíše soudí, že vzhledem ke skutečnosti, že daňový poradce zvolil metodu TNMM ve spojení s výnosností vlastního kapitálu odhadnutou pomocí metody CAPM, je jako ukazatel míry zisku nutno použít účetní vlastní kapitál a na tento ukazatel uplatnit pro výpočet této odměny výnosnost vlastního kapitálu, pokud má být hledaným výsledkem spolehlivý odhad výsledku založeného na trhu.

                  (250)

                  Aby se konkrétně zajistilo, že základ daně společnosti FFT odráží spolehlivý odhad výsledku založeného na trhu, který je v souladu se zásadou obvyklých tržních podmínek, musí metoda použitá k dosažení odměny za obvyklých tržních podmínek v případě funkcí, které tato společnost vykonává, vykazovat z účetního hlediska metodologický soulad, což není případ rozhodnutí provedených daňovým poradcem.

                  (251)

                  Ve zprávě o převodních cenách se tvrdí, že odhadnutý základ daně společnosti FFT se skládá ze dvou částí: „odměny za riziko“ a „odměny za funkce“ (121). Daňový poradce určuje první prvek, tj. odměnu za riziko nesené společností FFT, vynásobením odhadu vlastního kapitálu, který má být odměněn, provedeného výpočtem hypotetického regulatorního kapitálu společnosti na základě analogického uplatnění rámce Basilej II (122), požadovanou výnosností tohoto vlastního kapitálu odhadnutou na základě metody CAPM.

                  (252)

                  Odhad pomocí metody CAPM se ale týká požadované teoretické míry návratnosti investice vlastního kapitálu a koeficient beta používaný pro tento výpočet je založen na proměnlivosti výnosnosti ceny akcií společností (či výnosnosti vlastního kapitálu) (123). Výpočet pomocí metody CAPM tak svým vytvářením dospívá spíše k výnosnosti vlastního kapitálu než k výnosnosti každého jiného typu vlastních prostředků, jako je hypotetický regulatorní vlastní kapitál stanovený analogickým uplatněním rámce Basilej II (124).

                  (253)

                  Výnosnost vlastního kapitálu vyjadřuje koeficient ziskovosti. Vlastní kapitál je odměňován pomocí čistého zisku společnosti, tj. příjmů po odečtení všech nákladů, která tato společnost nese při výkonu své činnosti, a také všech finančních nákladů hrazených věřitelům. Čistý zisk je proto zisk, který zůstane společnosti na odměnění akcionářů: představuje výnosnost vlastního kapitálu buď formou rozdělení, nebo formou navýšení hodnoty společnosti. V zájmu soudržnosti se proto výnosnost vlastního kapitálu musí rovnat čistému zisku na účetní úrovni, který je přenechán akcionářům po uhrazení všech ostatních nákladů, vydělenému hodnotou akcií na účetní úrovni (tj. vlastním kapitálem), které zisk odměňuje.

                  (254)

                  Naopak není soudržné zohledňovat čistý účetní zisk společnosti pro odměňování regulatorního vlastního kapitálu. Regulatorní vlastní kapitál je odhadem provedeným regulačním orgánem minimální úrovně kapitalizace, kterou je nutno udržovat v bance nebo jiné finanční instituci. Jako takový nepředstavuje stejně úměrný nárok na zisk regulovaného subjektu. Finanční instituce musí neustále držet tuto úroveň vlastního kapitálu, což ve skutečnosti znamená, že obvykle udržují regulatorní vlastní kapitál na vyšší úrovni než požadované, aby měly k dispozici určitou rezervu, která jim umožní neporušit minimální potřebu vlastního kapitálu v případě ztrát, což snižuje výši dostupného vlastního kapitálu. Veškerý vlastní kapitál nad požadovanou minimální úroveň musí být z hlediska investorů odměňován stejným způsobem.

                  (255)

                  Aby se zaručila metodika, která je z účetního hlediska soudržná, a tím také spolehlivý odhad hospodářského výsledku na základě trhu, měl by proto daňový poradce společnosti FFT uplatnit na účetní vlastní kapitál společnosti FFT výnosnost vlastního kapitálu vypočítanou metodou CAPM. Vodorovné šipky v níže uvedené tabulce udávají, jaké přístupy by byly soudržné z metodologického hlediska, a pokud jde o úhlopříčné šipky, tak ukazují přístup, jakým postupoval daňový poradce společnosti FFT.

                  (256)

                  Přijetím nesoudržné metodiky, která spočívá v uplatnění výnosnosti vlastního kapitálu na hypotetický regulatorní vlastní kapitál společnosti FFT, dospívá daňový poradce společnosti FFT k odhadované úrovni odměny za funkce vykonávané a rizika nesená společností FFT, která nepředstavuje spolehlivý odhad výsledku založeného na trhu. Jeho nedostatečná soudržnost má totiž značný dopad na odměnu společnosti FFT zdanitelnou v Lucembursku. V roce 2011 dosahoval účetní vlastní kapitál společnosti FFT výše 287,5 milionu EUR, ale daňový poradce přitom používá při uplatnění metody TNMM jako ukazatel míry zisku hypotetický regulatorní vlastní kapitál společnosti FFT (ve výši 28,5 milionu EUR). Uplatněním odhadované výnosnosti vlastního kapitálu, ke které daňový poradce dospívá použitím metody CAPM, na hypotetický regulatorní vlastní kapitál společnosti FFT místo na účetní vlastní kapitál se odměna společnosti FFT zdanitelná v Lucembursku desetinásobně snižuje (125). Jinými slovy, metodologická rozhodnutí, která provedl daňový poradce, vedou ke snížení základu daně společnosti FFT v Lucembursku oproti daňově neintegrovaným společnostem, jejichž zdanitelný zisk určují podmínky trhu.

                  (257)

                  Vzhledem k tomu, že úroveň vlastního kapitálu společnosti FFT je zjistitelná a že metoda CAPM poskytuje odhad výnosnosti vlastního kapitálu, daňový poradce měl pro stanovení základu daně společnosti FFT v Lucembursku v souladu se zásadou obvyklých tržních podmínek použít při uplatnění metody TNMM účetní vlastní kapitál společnosti FFT místo hypotetického regulatorního vlastního kapitálu.

                  (258)

                  Komise odmítá tvrzení společnosti FFT v tomto ohledu, podle kterého se pro stanovení převodních cen nemá zohledňovat skutečná úroveň jejího vlastního kapitálu, protože tato úroveň je výsledkem předchozích rozhodnutí (126). Toto tvrzení naznačuje, že úroveň účetního vlastního kapitálu společnosti FFT je údajně příliš vysoká z historických důvodů a že nemá být odměňována odpovídajícím způsobem. Toto tvrzení ale není v souladu s požadavky trhu, protože příliš nízká úroveň vlastní kapitálu není na konkurenčním trhu životaschopná. Společnostem totiž vyjde dráže odměňovat vlastní kapitál než pohledávky. Pokud by proto společnost, která působí v situaci volné hospodářské soutěže, byla z historických důvodů překapitalizována, jak to tvrdí společnost FFT, vrátila by nadměrný vlastní kapitál svým akcionářům (např. zpětným koupením akcií nebo jejich rozdáním), protože tyto finanční prostředky by mohly být použity účinněji na jiné investiční projekty. Při výpočtu základu daně společností, které působí v situaci volné hospodářské soutěže, musí tyto společnosti odměňovat celý vlastní kapitál vložený jejich akcionáři, a to na úrovni, již lze považovat za úroveň v souladu s požadavky trhu.

                  (259)

                  Pokud jde o pokyny OECD pro vnitropodnikové oceňování, tak uvádějí, že výnosnost kapitálu může být vhodným ukazatelem úrovně zisku při uplatnění metody TNMM na finanční činnosti s vysokou kapitálovou náročností (127). Tyto stejné pokyny rovněž odkazují na „použitý kapitál“ jako na možný vhodný ukazatel úrovně zisku při uplatnění metody TNMM (128). Ačkoliv pojem „použitý kapitál“ není v pokynech OECD pro vnitropodnikové oceňování blíže definován, zřejmě neodpovídá označení „regulatorní kapitál“, které se používá v rámci Basilej II nebo Basilej III či v příslušných prováděcích směrnicích.

                  (260)

                  Kapitál, který má sloužit jako ukazatel úrovně zisku při uplatnění metody TNMM, není blíže definován ani v oběžníku (129). Oběžník rozlišuje dva možné základy odměny za funkce financování a správy hotovosti, tj. hodnotu poskytnutých úvěrů a objem spravovaných aktiv (130). Volbou metody TNMM s hypotetickým regulatorním vlastním kapitálem jako základem se ale společnost FFT nerozhoduje pro odměnu přímo založenou na hodnotě poskytnutých úvěrů, zatímco spravovaná aktiva odkazují na aktiva držená jménem třetích stran (např. správců fondů), což je funkce, kterou společnost FFT v zásadě nevykonává.

                  (261)

                  Účetní vlastní kapitál se sice ve finančním odvětví obecně používá jako základ pro výpočet ziskovosti společnosti, ale Komise připouští, že při použití metody TNMM pro stanovení převodních cen lze použít také jiný kapitálový základ za podmínky, že metodika, která se použije, aby se dospělo o odměně za transakce v rámci skupiny, je soudržná. V konkrétním případě společnosti FFT ale Komise soudí, že rozhodnutí, která v tomto ohledu přijal daňový poradce, tj. použít hypotetický regulatorní vlastní kapitál společnosti FFT, není vhodná pro získání spolehlivého odhadu výsledku založeného na trhu, a to z důvodů uvedených níže.

                  (262)

                  Za prvé, vzhledem ke skutečnosti, že se u společnosti FFT nejedná o regulovaný finanční subjekt, na který se vztahuje rámec Basilej II, je-li tento rámec použit pouze pro daňové účely, je obtížné ověřit jeho uplatnění na odhad hypotetického regulatorního vlastního kapitálu. Rámec Basilej II totiž definuje požadovaný regulatorní vlastní kapitál jako úměrnou část aktiv v držení instituce vyváženou rizikem souvisejícím s každým z těchto aktiv. Konkrétně to znamená, že vyvážení rizik zatěžujících každé aktivum, které se provádí za tímto regulačním cílem, závisí zejména na úvěrovém ratingu protistrany, ale také na jiných kritériích posuzovaných u každého aktiva zvlášť. Povinnost ověřovat vyvážení rizik zatěžujících každé aktivum, která přísluší správním orgánům, přesahuje rámec obezřetnostního dohledu, když toto vyvážení slouží spíše k výpočtu základu daně pro stanovení převodních cen než stanovení minimálních potřeb regulatorního vlastního kapitálu. Je proto málo pravděpodobné, že takto obdržené výsledky může daňová správa snadno ověřovat a že je lze považovat za spolehlivý odhad hospodářského výsledku založeného na trhu a v souladu se zásadou obvyklých tržních podmínek.

                  (263)

                  Za druhé, vzhledem ke skutečnosti, že výnosnost minimálního regulatorního vlastního kapitálu nepředstavuje výkonnostní ukazatel obecně používaný ve finančním odvětví, nejsou průměrné hodnoty této výnosnosti obvykle analyzovány a dostupné (131). Každý výsledek získaný na tomto kapitálovém základě proto jistě povede k méně spolehlivému odhadu výsledku založeného na trhu než použití účetního vlastního kapitálu jako ukazatele úrovně zisku, na který se uplatní výnosnost vlastního kapitálu v souladu se standardy odvětví.

                  (264)

                  Za třetí, 66 srovnatelných společností, které vybral daňový poradce pro odhad výnosnosti vlastního kapitálu při použití metody CAPM, není zjevně vhodných pro odhad průměrného regulatorního kapitálu v odvětví nebo požadované výnosnosti tohoto vlastního kapitálu. U několika těchto společností se totiž nejedná o regulované subjekty spadající do rámce Basilej (jako např. burzy). Tyto společnosti by proto nemohly vypočítávat odhad svých potřeb regulatorního vlastního kapitálu a pouze na základě zveřejněných informací by nebylo možno odhadnout minimální regulatorní požadavky každé neregulované instituce.

                  (265)

                  Pokud by se v tomto konkrétním případě použil jako ukazatel úrovně zisku účetní vlastní kapitál, nemusel by daňový poradce vypočítávat odděleně „odměnu za funkce“, která tvoří druhou část odhadovaného základu daně společnosti FFT v Lucembursku a která sama o sobě zřejmě nespočívá na žádné spolehlivé metodě, jak je vysvětleno v 80. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení. To, co daňový poradce společnosti FFT nazývá ve zprávě o převodních cenách „vlastním kapitálem použitým na plnění funkcí“, zřejmě neodpovídá žádné obvyklé součásti vlastního kapitálu, které se používají při výpočtu požadavků na výnosnost v rámci tržního posouzení. Tento pojem není ve zprávě o převodních cenách definován a nic nenaznačuje, že takové riziko založené na označení, které použil daňový poradce, není kryto jednou či jinou kategorií regulatorního vlastního kapitálu, jako je např. vlastní kapitál držený na pokrytí provozního rizika, a to zejména riziko související s činností, pokud by daňový poradce řádně vyhodnotil hypotetický regulatorní vlastní kapitál společnosti FFT, což neučinil. Další obavy související s rozdělením vlastního kapitálu na odlišné součásti, na které se uplatňují různé úrovně výnosnosti, které mohou být až nulové, jsou podrobně rozvedeny níže v 277. až 289. bodě odůvodnění.

                  (266)

                  Komise proto dospívá k závěru, že se napadené daňové rozhodnutí odchyluje od výsledku založeného na trhu, který je v souladu se zásadou obvyklých tržních podmínek, z důvodu, že souhlasí s rozhodnutím daňového poradce, tj. zvolit při použití metody TNMM za ukazatel úrovně zisku hypotetický regulatorní kapitál společnosti FFT a uplatnit na tento zisk výnosnost vlastního kapitálu odhadnutou na základě metody CAPM, aby se tak získala součást zdanitelného zisku společnosti FFT v Lucembursku. Vzhledem ke skutečnosti, že toto metodologické rozhodnutí vede ke snížení daně, již by společnost FFT měla platit z hlediska lucemburského obecného systému daně z příjmu právnických osob, oproti daňově neintegrovaným společnostem, které uzavírají transakce za tržních podmínek (132), je nutno považovat napadené daňové rozhodnutí za rozhodnutí, které poskytuje společnosti FFT selektivní zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.

            7.2.2.7.   Nesoudržné uplatnění rámce Basilej II při výpočtu kapitálu

                  (267)

                  Aniž jsou dotčeny námitky Komise ohledně použití hypotetického regulatorního vlastního kapitálu společnosti FFT při uplatnění metody TNMM, Komise rovněž soudí, že nesoudržný způsob, jakým daňový poradce analogicky uplatnil rámec Basilej II, aby dospěl k této hypotetické úrovni regulatorního vlastního kapitálu, poskytuje společnosti FFT selektivní zvýhodnění pro účely čl. 107 odst. 1 SFEU, protože také vede ke snížení daně, již má společnost FFT platit na základě lucemburského obecného systému daně z příjmu právnických osob, oproti daňově neintegrovaným společnostem, které uzavírají transakce za tržních podmínek.

                  (268)

                  Správné uplatnění rámce Basilej II vyžaduje provést nejprve odhad rizikově vážených aktiv společnosti FFT a následně uplatnit odpovídající poměr regulatorního vlastního kapitálu na tento odhad. Daňový poradce společnosti FFT ve zprávě o převodních cenách oba prvky podceňuje.

                  (269)

                  Za prvé, hypotetická rizikově vážená aktiva společnosti FFT nebyla správně vypočtena, protože daňový poradce přiděluje aktivům v rámci skupiny nulové vyvážení rizik (133). Jak jasně vyplývá z 123. bodu odůvodnění, úvěry v rámci skupiny, které představují většinu aktiv společnosti FFT, nejsou na rozdíl od tvrzení Lucemburska a společnosti FFT bezrizikové a nic nenaznačuje, že tyto úvěry vykazují menší riziko než úvěry poskytnuté bankami. V každém případě a vzhledem ke skutečnosti, že interní dokument skupiny Fiat o politice v oblasti převodních cen označuje úvěrové riziko a riziko protistrany společnosti FFT spíše za „omezené“ než neexistující, vyvážení rizik, které se rovná nule, je jasně nevhodné. Hypotetická rizikově vážená aktiva společnosti FFT nebyla správně vypočtena, protože Lucembursko a ani společnost FFT nikdy ničím nepodpořily vyvážení aktiv třetích stran ve výši 20 %.

                  (270)

                  Pokud by se jako relevantní srovnávací prvek (134) použilo průměrné evropské vyrovnání rizik u aktiv bank ve výši 36 %, které platilo v roce 2010 (a bylo dostupné v době vydání napadeného daňového rozhodnutí), a uplatnilo na celková aktiva společnosti FFT ve výši 14 827 674 000 EUR, aby se tím ukázalo, co by mohla být správná míra rizikově vážených aktiv společnosti FFT, tato rizikově vážená aktiva by dosáhla hodnoty okolo 5 338 000 000 EUR. Pokud by se za minimální úroveň kapitalizace zvolil poměr potřeby vlastního kapitálu ve výši 8 %, jak stanoví rámec Basilej II, společnost FFT by musela mít minimální hypotetickou úroveň regulatorního vlastního kapitálu podle rámce Basilej II ve výši přibližně 427 milionů EUR a nikoliv ve výši 28,5 milionu EUR, jak odhadl daňový poradce ve zprávě o převodních cenách.

                  (271)

                  Za druhé, výpočet úvěrového rizika a rizika protistrany společnosti FFT, který daňový poradce provádí analogicky k rámci Basilej II (135), na jehož základě musí mít banky vlastní kapitál úměrný jejich rizikově váženým aktivům, je v rozporu s tímto rámcem. Pro stanovení vlastního kapitálu společnosti FFT, který je vystaven riziku, používá daňový poradce společnosti FFT pro výpočet těchto rizik požadavek poměru vlastního kapitálu ve výši 6 %, zatímco správný poměr stanovený rámcem Basilej II je 8 %.

                  (272)

                  Jako odpověď na obavy Komise v tomto bodě, které vyjádřila v rozhodnutí o zahájení řízení (136), společnost FFT opodstatňuje poměr ve výši 6 % odkazem na provedení požadavku na nebankovní finanční instituce v Itálii (137). Společnost FFT ale neposkytla žádný referenční příklad tohoto provedení a rovněž nevysvětlila, proč by provedení italskými zákonodárci mělo platit v Lucembursku nebo být používáno jako reference.

                  (273)

                  Zatímco podle rámce Basilej II může polovinu požadavku ve výši 8 % tvořit vlastní kapitál kategorie 2, společnost FFT zřejmě nevlastní tento typ vlastního kapitálu, který by mohl posloužit k regulačním účelům, pokud by byl tento požadavek uplatněn. Při neexistenci jiných způsobilých forem dostupného kapitálu by býval měl být požadavek 8 % pokryt vlastním kapitálem.

                  (274)

                  Komise proto trvá na svém stanovisku, že poměr potřeby vlastního kapitálu na základě rámce Basilej II je ve výši 8 % a že poměr ve výši 6 %, který použil daňový poradce a schválila lucemburská daňová správa, zpochybňuje závěr vyjádřený v napadeném daňovém rozhodnutí, tj. že přidělení zisku společnosti FFT, které z uvedeného vyplývá, odráží spolehlivý odhad výsledku založeného na trhu, který je v souladu se zásadou obvyklých tržních podmínek.

                  (275)

                  Pokud jde o výpočet provozního rizika, který provedl daňový poradce, Komise sice na základě vysvětlení společnosti FFT (138) a Lucemburska (139) přijímá hodnotu 15 %, ale základ, na který je tato marže ve výši 15 % uplatněna, zřejmě neodpovídá správnému odhadu ročního hrubého příjmu společnosti FFT. Daňový poradce společnosti FFT uplatňuje tuto procentní hodnotu pouze na čistý příjem z bankovních vkladů a úvěrů (140), což není v souladu s metodikou uváděnou Lucemburskem (141), zatímco se ve výpočtu hrubého ročního příjmu zcela ponechává stranou celá činnost v rámci skupiny. Úvěry a vklady u bank přitom přestavují jen velmi malou část aktiv a pasiv společnosti FFT.

                  (276)

                  Krátce řečeno, Komise dospívá k závěru, že i v případě, kdy by hypotetický minimální regulatorní vlastní kapitál společnosti FFT mohl být při uplatnění metody TNMM přijat jako ukazatel úrovně zisku, daňový poradce podcenil tento vlastní kapitál tím, že na aktiva uplatnil nízký a svévolný faktor vyvážení rizik (vyloučením většiny aktiv z vyvážení rizik), že použil nižší poměr minimálního kapitálu, než stanoví rámec Basilej II, a že opomněl zahrnout do hrubého ročního příjmu společnosti FFT příjem vytvářený aktivy a pasivy skupiny. Komise proto dospívá k závěru, že se napadené daňové rozhodnutí přijetím těchto voleb odchyluje od výsledku založeného na trhu, který je v souladu se zásadou obvyklých tržních podmínek. Vzhledem ke skutečnosti, že tyto volby vedou ke snížení daně, již by společnost FFT měla platit z hlediska lucemburského obecného systému daně z příjmu právnických osob, oproti daňově neintegrovaným společnostem, které uzavírají transakce za tržních podmínek, je nutno považovat napadené daňové rozhodnutí za rozhodnutí, které poskytuje společnosti FFT selektivní zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.

            7.2.2.8.   Nevhodné odpočty od vlastního kapitálu, který se má odměnit

                  (277)

                  Daňový poradce nejenom podceňuje hypotetický regulatorní vlastní kapitál společnosti FFT, ale provádí také několik odpočtů od zbývajícího vlastního kapitálu společnosti FFT, které se odchylují od výsledku založeného na trhu. Jak vyplývá z tabulky 2, aby daňový poradce dospěl k částce, již nazývá „vlastní kapitál na pokrytí plněných funkcí“, je od zbývajícího vlastního kapitálu společnosti FFT, tj. jejího vlastního kapitálu bez podceněného hypotetického regulatorního vlastního kapitálu, ještě odečtena částka, již daňový poradce nazývá „vlastní kapitál na pokrytí finančních investic do společností FFNA a FFC“. V případě správného odhadu hypotetického regulatorního vlastního kapitálu společnosti FFT je ale pravděpodobné, že by vlastní kapitál nepřesáhl regulatorní vlastní kapitál (142). Obě tyto součásti odhadnutého vlastního kapitálu by tak byly nepoužitelné.

                  (278)

                  Přes toto zjištění Komise rovněž soudí, že rozhodnutí daňového poradce oddělit pro stanovení základu daně společnosti FFT od vlastního kapitálu jeho součást zvanou „vlastní kapitál na pokrytí finančních investic do společností FFNA a FFC“ a přisoudit jí nulové riziko je nevhodné (143), protože vede ke snížení daně, již má společnost FFT platit na základě lucemburského obecného systému daně z příjmu právnických osob, oproti daňově neintegrovaným společnostem, které uzavírají transakce za tržních podmínek.

                  (279)

                  Předběžně není jasné, zda je rozhodnutí daňového poradce oddělit obě součásti vlastního kapitálu údajným uplatněním rámce Basilej II nebo zda se u odečtení podílů ve společnostech FFNA a FFC daňovým poradcem jedná o úpravu ad hoc, a to pomocí podílů, které by pro výpočet základu daně společnosti FFT stejně odečetl, pokud by při uplatnění metody TNMM správně zvolil účetní vlastní kapitál společnosti FFT jako ukazatel úrovně zisku. Jak je vysvětleno v 238. bodě odůvodnění, důvodem uvedeného je, že daňový poradce při rozdělení vlastního kapitálu společnosti FFT na tři součásti zřejmě nevycházel ze žádné obvykle používané metodiky (144).

                  (280)

                  Z důvodů vyložených v 281. až 290. bodě odůvodnění je v každém případě rozhodnutí daňového poradce nepřidělit této součásti vlastního kapitálu společnosti FFT nazývané „vlastní kapitál na pokrytí finančních investic do společností FFNA a FFC“ žádnou odměnu nevhodné. Vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí vede skutečně k neoprávněnému snížení vlastního kapitálu, který se má odměnit, a tím základu daně společnosti FFT pro daňové účely, nelze žádnou metodiku v oblasti převodních cen, která je založena na tomto rozhodnutí, považovat za metodiku, jež vede ke spolehlivému odhadu výsledku založeného na trhu, který je v souladu se zásadou obvyklých tržních podmínek.

                  (281)

                  Za prvé, tvrzení Lucemburska ohledně odečitatelnosti podílů v jiných úvěrových institucích na základě rámce Basilej II v případě společnosti FFT neplatí (145). Důvodem není pouze, že společnost FFT není regulovanou institucí, jak je uvedeno v 262. bodě odůvodnění, ale také skutečnost, že odstavce tohoto rámce, na které Lucembursko a společnost FFT odkazují, platí pro nekonsolidované subjekty, zatímco u společností FFNA a FFC se v tomto konkrétním případě jedná o subjekty konsolidované. Jak je totiž vysvětleno v 112. bodě odůvodnění, společnost FFT předkládá v Lucembursku konsolidované účty. Konsolidovaný vlastní kapitál by byl v zásadě vyšší než vlastní kapitál zaevidovaný v nekonsolidovaných účtech společnosti FFT před všemi odečty za podíly. Pokud by proto Lucembursko a skupina Fiat provedly správným a systematickým způsobem předpisové odpočty, odhad vlastního kapitálu, na který by se uplatnila výnosnost vlastního kapitálu, by byl vyšší, a tím by se rovněž zvýšil základ daně společnosti FFT v Lucembursku, který z uvedeného vyplývá.

                  (282)

                  Za druhé, a pokud jde obecněji o odpočty od vlastního kapitálu podle rámce Basilej II a v rámci posouzení účetního vlastního kapitálu společnosti FFT, je pro Komisi nepřijatelné tvrzení Lucemburska, podle kterého byl nákup podílů společností FFT v plné výši financován z vlastních prostředků (146), což je způsob financování, který by automaticky znamenal, že tyto prostředky nejsou nadále k dispozici ke krytí jiných rizik, které společnost FFT nese. Zdroje financování, ať už se jedná o vlastní kapitál nebo dluhy uváděné v pasivech rozvahy, se nepřidělují k identifikovatelnému aktivu s výjimkou případů, kdy zvláštní právní ustanovení spojuje pasivum s určitým aktivem nebo konkrétním souborem aktiv (jako tomu je u hypotečních zástavních listů). Není-li na pasiva společnosti vázána žádná konkrétní pohledávka, přispívají vlastní kapitál a pasiva na financování aktiv společnosti souběžně. V případě platební neschopnosti by tyto prostředky byly k dispozici na vyrovnání ztrát vyplývajících z aktiv společnosti FFT, a to na rozdíl od výše uvedeného tvrzení Lucemburska. Skutečnost, že částky odečtené od vlastního kapitálu společnosti FFT, o kterých se zmiňuje zpráva o převodních cenách, odpovídají nákupní ceně za společnosti FFNA a FFC (147), nemá žádný vliv na skutečnost, že zdroje financování nemohou být v zásadě přidělovány ke konkrétním aktivům, a uvedené by platilo u jakékoliv výše účasti. Vlastní kapitál společnosti FFT je plně k dispozici na podporu solventnosti společnosti FFT a měl by být odměňován ve své plné výši podle rizik spojených s aktivy společnosti FFT.

                  (283)

                  V každém případě výroční zprávy společnosti FFT zřejmě nepotvrzují tvrzení Lucemburska, podle kterého byly tyto akvizice financovány z vlastního kapitálu, pokud toto tvrzení má znamenat, že skupina údajně poskytla společnosti FFT dodatečný vlastní kapitál na akvizici společností FFNA a FFC. Úroveň vlastního kapitálu společnosti FFT (tj. základního kapitálu a rezerv) dosahovala totiž v roce 2010, tj. před akvizicí, výše 286 000 000 EUR a v roce 2011, tj. po akvizici, se udržela na výši 287 000 000 EUR.

                  (284)

                  Lucembursko rovněž zdůrazňuje, že náklady vyplývající z podílů nejsou v Lucembursku daňově odečitatelné a že dividendy nejsou zdanitelné (148). Vzhledem k tomu, že podíly ve společnostech FFNA a FFC jsou odměňovány dividendami, neměly by být tyto podíly daněny a zohledňovány při posouzení vykonávaných funkcí a nesených rizik (149). Toto tvrzení je rovněž nutno odmítnout stejně jako podobné tvrzení společnosti FFT (150). Komise v tomto ohledu zjišťuje, že společnosti FFNA a FFC nevyplatily během období platnosti napadeného daňového rozhodnutí žádnou dividendu. Pokud by tak ale jedna z nich učinila, stejně by to nic nezměnilo na výpočtu zdanitelné odměny společnosti FFT, protože tuto odměnu stanovil daňový poradce pomocí metody TNMM uplatněné na vlastní kapitál. Metoda TNMM je transakční metoda založená na zisku, která se uplatňuje na úroveň vlastního kapitálu u funkcí správy hotovosti, které společnost FFT vykonává. Pokud by daňový poradce použil pro stanovení převodních cen spíše metodu CUP, byly pro výpočet zdanitelné odměny společnosti FFT relevantní jednotlivé transakce nebo toky odměn, jako jsou individuální úvěry, či v případě společnosti FFT vyplacení dividend. Metoda CUP totiž spočívá ve stanovení jednotlivých převodních cen, zatímco metoda TNMM má za cíl odhadnout ziskovost určité funkce. Z důvodů uvedených v 161. bodě odůvodnění ale daňový poradce společnosti FFT usoudil, že v případě společnosti FFT je metoda TNMM vhodnější. Zdůrazněním významu některých typů odměny vyplácené u určitých aktiv společnosti FFT (dividendy) se tak Lucembursko a společnost FFT pokouší vzájemně propojit metodu CUP a metodu TNMM, aby vypočetly zdanitelnou odměnu společnosti FFT, aniž by ve zprávě o převodních cenách přinesly sebemenší odůvodnění této hybridní metody. Vzhledem ke skutečnosti, že daňový poradce odůvodnil v této zprávě použití metody TNMM, použití této kombinace obou metod bez dalšího vysvětlení by nemohlo vést ke spolehlivému odhadu výsledku založeného na trhu.

                  (285)

                  Za třetí, při použití metody TNMM založené na vlastním kapitálu by se při každém odhadu tohoto vlastního kapitálu mělo dbát na to, aby společnost FFT byla správně kapitalizována v souladu se standardy odvětví. Uvedené rovněž vyplývá z přístupu doporučovaného v oběžníku, který soudí, že funkce vykonávané společnostmi financování v rámci skupiny jsou v podstatě srovnatelné s funkcemi, které vykonávají nezávislé finanční instituce.

                  (286)

                  Na konci roku 2011, tj. k referenčnímu dni uvedenému ve zprávě o převodních cenách, dosahoval podle evropského bankovního orgánu průměrný pákový poměr definovaný jako poměr mezi vlastním kapitálem kategorie 1 a celkovou expozicí rozvahy (151) výše 2,9 % u bank kontrolované skupiny 1 (největší evropské banky) a výše 3,3 % u bank kontrolované skupiny 2 (menší evropské banky). Uplatnění pákového poměru (vlastní kapitál / celková aktiva) v souladu se standardy odvětví (a novým rámcem Basilej III) ukazuje, že vlastní kapitál společnosti FFT podle mezinárodního standardu účetního výkaznictví (IFRS) nepřesahoval tržní pákový poměr. Na základě tohoto výpočtu dosahoval totiž pákový poměr společnosti FFT výše [2 – 3 %] (152), […]. Jinými slovy, […] úroveň vlastního kapitálu společnosti FFT neumožňuje žádné odpočty, ať již odhadovaného nadměrného vlastního kapitálu či každé jiné účasti, protože takové odpočty by snížily úroveň vlastního kapitálu společnosti FFT […].

                  (287)

                  Úroveň kapitalizace společnosti FFT proto neumožňovala žádné snížení vlastního kapitálu či hypotetického regulatorního vlastního kapitálu z daňových účelů (153), […]. Vzhledem k tomuto závěru jsou bezpředmětné obavy vyjádřené v 80. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení ohledně nízké míry odměny nadměrného vlastního kapitálu, protože k rozlišování odměny není důvod.

                  (288)

                  Za čtvrté, nesoulad odpočtu podílů společnosti FFT ve společnostech FFNA a FFC od jejího vlastního kapitálu pro výpočet odhadu kapitálu, který má být odměněn, v rámci analýzy převodních cen se projeví v plné míře, uplatní-li se stejná metodika na účty společnosti FF. Podle interního dokumentu skupiny Fiat o politice v oblasti převodních cen (154) se u odměny společností FFT a FF při stanovení ceny úvěrů postupuje sice podle stejné metody, ale tento dokument popisuje pouze použití této metody při podrobném odhadu základu daně společnosti FFT. Pokud by se vlastní kapitál společnosti FF odhadoval stejnou metodou jako je metoda uplatněná na společnost FFT ve zprávě o převodních cenách, v roce 2010, kdy společnost FF držela podíly ve společnostech FFNA a FFC, by tento odhad ukázal, že vlastní kapitál společnosti FF je negativní (155). Na konci roku 2010 dosahoval totiž vlastní kapitál společnosti FF výše 271 milionů EUR, zatímco celková hodnota podílů, které by se měly odečíst od tohoto vlastního kapitálu při použití stejné metody, jako je metoda schválená napadených daňovým rozhodnutím, dosahovala výše 358 milionů EUR. Vlastní kapitál společnosti FF, který by měl být odměněn, by tak dosahoval negativní hodnoty ve výši 87 milionů EUR. Protože hodnota podílů přesahovala celkovou výši vlastního kapitálu společnosti FF, odhad kapitálu, který by měl být odměněn, pomocí stejné metody, jako je metoda použitá ve zprávě o převodních cenách ke stanovení základu daně společnosti FFT v Lucembursku, by vedl k negativnímu vlastnímu kapitálu, jako je tomu v případě společností v platební neschopnosti. Skutečnost, že společnost FF v oné době v platební neschopnosti nebyla, stačí k prokázání, že odečtení podílů od vlastního kapitálu společnosti FFT není zřejmě vhodná metoda pro výpočet odhadu kapitálu, který má být odměněn, pro účely stanovení základu daně společnosti FFT v Lucembursku.

                  (289)

                  K tomuto nesoudržnému výsledku by navíc došlo rovněž v případě, že by společnost FFT nabyla nové podíly během platnosti napadeného daňového rozhodnutí. Schválením odpočtu podílů, který je z metodologického hlediska pochybný, napadené daňové rozhodnutí mohlo skutečně vést k nulovému zdanění společnosti FFT v Lucembursku za podmínky, že by hodnota později nabytých podílů snížila kapitál společnosti FFT, který by měl být odměněn, na nulu či dokonce na negativní hodnotu. V tomto případě by mohly funkce financování v rámci skupiny, které společnost FFT vykonává, zůstat stejné, ale pokud by se použila metoda schválená v napadeném daňovém rozhodnutí, zdanění by bylo výrazně nižší až žádné.

                  (290)

                  Pokud by daňový poradce použil pro stanovení převodních cen rámec Basilej II správným způsobem, nebyly by vzhledem k současné úrovni kapitalizace společnosti FFT tyto odpočty možné. Vzhledem ke skutečnosti, že společnost FFT není regulovaným subjektem, neexistuje žádná informace o míře rizikově vážených aktiv, kterou by regulační orgán finančních institucí považoval za přijatelnou. Tato hypotetická úroveň vlastního kapitálu by společnosti FFT rovněž neumožňovala držet podíly, pokud by jejich hodnota měla být odečtena od tohoto vlastního kapitálu (156).

                  (291)

                  Na základě těchto zjištění dospívá Komise k závěru, že se napadené daňové rozhodnutí odchyluje od zásady obvyklých tržních podmínek tím, že souhlasí s návrhem daňového poradce na uplatnění výnosnosti odhadnuté pomocí metody CAPM na hypotetický regulatorní vlastní kapitál, přičemž je tento hypotetický regulatorní vlastní kapitál podceněn v důsledku nesprávného uplatnění rámce Basilej II a použití nevhodných odpočtů. Vzhledem ke skutečnosti, že tato odchylka vede ke snížení daně, již by společnost FFT měla platit z hlediska lucemburského obecného systému daně z příjmu právnických osob, oproti daňově neintegrovaným společnostem, které uzavírají transakce za tržních podmínek, je nutno usoudit, že napadené daňové rozhodnutí poskytuje společnosti FFT selektivní zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.

            7.2.2.9.   Požadovaná míra výnosnosti uplatněná na kapitál, který má být odměněn

                  (292)

                  Vedle svého závěru ohledně nesoudržného způsobu, jakým daňový poradce společnosti FFT dospívá při použití metody TNMM k odhadované výši kapitálu, který se má odměnit, Komise dále soudí, že způsob, jakým daňový poradce společnosti FFT získává odhadovanou míru požadované výnosnosti, která se má uplatnit na tento kapitálový základ, nevede ke spolehlivému odhadu výsledku založeného na trhu, a že proto není v souladu se zásadou obvyklých tržních podmínek z důvodů uvedených níže v 293. až 300. bodě odůvodnění.

                  (293)

                  Za prvé, koeficient beta ve výši 0,29, který daňový poradce zvolil pro použití v metodě CAPM, se pravděpodobně neshoduje s koeficientem beta společností finančního odvětví, které jsou v analýze převodních cen považovány za platně srovnatelné a které měly být vybrány jako referenční parametr pro odhadovanou míru požadované výnosnosti. Úroveň koeficientu beta těchto společností vykazuje sklon k vysokým hodnotám (viz tabulka 3), které často přesahují průměrný koeficient beta na trhu, který je 1. Komise odkazuje např. na koeficient beta vedlejšího indexu Stoxx 50 Bank, který za období od 31. prosince 2009 do 31. prosince 2011 (157) dosahoval výše 1,36, a na skutečnost, že téměř všechny banky zahrnuté do tohoto vedlejšího indexu vykazují koeficient beta přesahující hodnotu 1.

                  (294)

                  Za druhé, seznam 66 společností uvedený v tabulce 3 obsahuje společnosti, které aktivně působí v obchodních odvětvích, která jsou značně odlišná od odvětví společnosti FFT, a zahrnuje dokonce dvě centrální banky: Banque Nationale de Belgique a Schweizerische Nationalbank. Četné společnosti, které jsou součástí vzorku, vykonávají specializované finanční činnosti, jako je leasing či fakturing, nebo představují spíše burzy než banky (158), zatímco do vzorku není zahrnuta řada evropských bank, které se v zásadě podílejí na činnostech financování velkoobchodu. Srovnávané společnosti, které vybral daňový poradce pro výpočet koeficientu beta, tak nejsou vhodné pro tento výpočet, který má vést ke spolehlivému odhadu výsledku založeného na trhu.

                  (295)

                  Za třetí a bez ohledu na vhodnost či nevhodnost srovnávaných společností ze vzorku, který zvolil daňový poradce společnosti FFT, v analýze převodních cen se bez sebemenšího zdůvodnění používá pro výpočet koeficientu beta 25. percentil místo mediánu. Tímto způsobem získává společnost FFT poměrně nízký koeficient beta ve výši 0,29, zatímco medián vzorku by vedl ke koeficientu beta ve výši 0,64 (159). Podle odstavce 3.57 pokynů OECD pro vnitropodnikové oceňování ale čím více je srovnatelnost obtížná, tím více musí interval za obvyklých tržních podmínek zohledňovat středovou hodnotu vzorku.

                  (296)

                  V tomto ohledu Komise poznamenává, že koeficient beta představuje tržní neboli nediverzifikovatelné riziko výnosnosti vlastního kapitálu. V těchto souvislostech by úvěrové portfolio bank mělo být v zásadě více diverzifikované než portfolio společnosti FFT, jehož expozice je soustředěna na společnosti z odvětví automobilového průmyslu, které patří skupině Fiat. Z tohoto důvodu se lze domnívat, že daňový poradce společnosti FFT měl pro stanovení koeficientu beta vybrat hodnotu, která se nachází na seznamu srovnávaných společností výše než 25. percentil, a to bezpochyby nad mediánem.

                  (297)

                  Sám oběžník konkrétně odkazuje při stanovení vhodné odměny na riziko protistrany a zejména na odvětvové riziko, které je v tomto případě znásobeno skutečností, že se společnost FFT soustředí na jediné odvětví. V oběžníku není sice konkrétně uvedeno, jak mají být tato rizika zahrnuta do skutečného výpočtu odměny, ale metoda zvolená daňovým poradcem společnosti FFT, jejímž uplatněním nejsou rizika související s úvěry v rámci skupiny (na rozdíl od pohledávek vůči třetím stranám) vyvažována, a nevedou proto k žádným potřebám vlastního kapitálu a k žádné odměně, není v souladu s tímto oběžníkem. Nelze proto přijmout úvahy ohledně omezeného rizika činností společnosti FFT.

                  (298)

                  Interní dokument skupiny Fiat o politice v oblasti převodních cen zdůrazňuje důležitou funkci, která není uvedena ve zprávě o převodních cenách. Jak je uvedeno v 123. bodě odůvodnění, společnost FFT nevykonává pouze funkce uvedené v této zprávě, ale poskytuje rovněž ručení ve prospěch společností skupiny Fiat. V roce 2013 tak tyto záruky dosáhly výše 10 milionů EUR (160). Dokument o politice v oblasti převodních cen rovněž uznává, že na rozdíl od tvrzení uvedených ve zprávě o převodních cenách představují úvěry v rámci skupiny určité riziko protistrany a určité úvěrové riziko (161). […]

                  (299)

                  Pokud jde o ručení poskytnutá společností Fiat S.p.A. společnosti FFT, která Lucembursko zmiňuje ve svých připomínkách (162), tak tyto záruky kryjí pasiva společnost FFT a nekryjí její aktiva. Prospěch z nich proto mají držitelé vydaných ručených cenných papírů, ale nijak nesnižují riziko související s aktivy společnosti FFT. Zisk vytvářený v oblasti nákladů na financování ručením u cenných papírů a dluhopisů vydaných společností Fiat S.p.A. je přenášen na společnosti skupiny pomocí mechanismu stanovení cen, který je popsán v 124. bodě odůvodnění. Cena úvěrů společnostem se totiž vypočítává uplatněním určité marže u nákladů na financování finančních společností, která odráží případný zisk vytvořený ručením mateřské společnosti.

                  (300)

                  Na základě těchto zjištění Komise soudí, že nepřímá a ani výslovná ručení výrazně nesnižují riziko, které nese společnost FFT při výkonu svých funkcí. Toto riziko je vyšší než riziko uvedené ve zprávě o převodních cenách z důvodu existence ručení poskytnutých společnostem skupiny, která mají za následek značnou podrozvahovou expozici, a proto měl být zvolen koeficient beta přesahující 25. percentil.

                  (301)

                  Komise závěrem soudí, že napadené daňové rozhodnutí tím, že schválilo rozhodnutí daňového poradce použít při uplatnění metody CAPM koeficient beta ve výši 0,29 pro určení výnosnosti vlastního kapitálu jeho uplatněním na hypotetický regulatorní vlastní kapitál společnosti FFT, vede k přidělení zisku společnosti FFT, který se podle zásady obvyklých tržních podmínek odchyluje od podmínek trhu. Vzhledem ke skutečnosti, že tato odchylka vede ke snížení daně, již by společnost FFT měla platit z hlediska lucemburského obecného systému daně z příjmu právnických osob, oproti neintegrovaným společnostem, které uzavírají transakce za tržních podmínek, je nutno usoudit, že napadené daňové rozhodnutí poskytuje společnosti FFT selektivní zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.

            7.2.2.10.   Závěr k výši kapitálu, který se má odměnit, a požadované míry výnosnosti tohoto kapitálu

                  (302)

                  Vzhledem k tomu, že daňový poradce zvolil v analýze převodních cen metodu TNMM, a na základě výše uvedených zjištění, zastává Komise stanovisko, že pro zajištění vhodné úrovně odměny společnosti FFT založené na trhu, která by byla v souladu se zásadou obvyklých tržních podmínek, za funkce financování a správy hotovosti, jež vykonává v rámci skupiny Fiat, měla by být tato odměna stanovena na základě účetního vlastního kapitálu společnosti FFT a s přihlédnutím ke konkrétním skutečnostem a okolnostem, které se jí týkají.

                  (303)

                  Komise souhlasí s tím, aby za referenční rok pro posouzení základu daně společnosti FFT v Lucembursku byl použit rok 2012. Komise nemá rovněž námitky, aby se pro odhad výnosností za obvyklých tržních podmínek vyhledávalo v databázi srovnatelných společností, ale trvá na svých námitkách ohledně výběru těchto srovnatelných společností, které vyjádřila v 294. bodě odůvodnění.

                  (304)

                  Analýza uvedená v části 7.2.2.9 totiž ukazuje, že rizika, kterým čelí společnost FFT a která je nutno zohlednit při výpočtu odměny za obvyklých tržních podmínek, přesahují rizika uvedená ve zprávě o převodních cenách, a že proto výnosnost vlastního kapitálu před zdaněním ve výši 6,05 % (a po zdanění ve výši 4,3 %), již přijalo napadené daňové rozhodnutí a kterou vypočítal daňový poradce společnosti FFT použitím metody CAPM, je výrazně nižší než výnosnost vlastního kapitálu požadovaná ve finančním odvětví, která se stále udržovala na 10 % a výše, což potvrzuje závěr Komise, podle kterého srovnatelné společnosti zvolené daňovým poradcem nebyly vhodné.

                  (305)

                  Srovnání výnosnosti přiznané společnostmi FF a FFT, které jsou finančními společnostmi skupiny Fiat pro eurozónu, ukazuje, že rozdíl mezi ziskem společnosti FF a společnosti FFT lze přes podobnost ve struktuře aktiv, funkcí a příjmů vysvětlit úmyslem snížit úroveň přiznané výnosnosti v Lucembursku. Podle struktury aktiv a pasiv a výsledovky společností FF a FFT (163) vykazují obě společnosti bilanční sumu a strukturu aktiv, které jsou si velmi podobné. Srovnatelné jsou rovněž částky jejich výnosu z úroků a jejich výdajů. Společnost FF je hlavní protistranou společnosti FFT, která se pro získání zdrojů financování obrací na trh a část financí převádí společnosti FF, která ze své strany úvěruje italské společnosti skupiny Fiat. […]

                  (306)

                  Interní dokument skupiny Fiat o politice v oblasti převodních cen má zřejmě za cíl odměňovat obě společnosti formou podobné výnosnosti (164). Avšak na úrovni společností je skutečně vykázaná a zdaněná výnosnost vlastního kapitálu značně vyšší v případě společnosti FF než v případě společnosti FFT. Na základě číselných údajů obsažených v tabulkách 113. a114. bodu odůvodnění uvádějí následující tabulky dosaženou výnosnost vlastního kapitálu (VVK) vypočítanou pro společnost FF a společnost FFT.

                              FF

                              2010

                              2011

                              2012

                              2013

                              Čistý zisk v tisících EUR

                              17 292

                              25 290

                              24 450

                              10 514

                              Vlastní kapitál v tisících EUR

                              271 047

                              268 610

                              268 837

                              256 053

                              VVK (%)

                              6,4

                              9,4

                              9,1

                              4,1

                              FFT

                              2010

                              2011

                              2012

                              2013

                              Čistý zisk v tisících EUR

                              1 737

                              1 851

                              1 217

                              1 146

                              Vlastní kapitál v tisících EUR

                              285 625

                              287 477

                              288 693

                              289 839

                              VVK (%)

                              0,6

                              0,6

                              0,4

                              0,4

                  (307)

                  Z tabulek uvedených v 306. bodě odůvodnění vyplývá, že za období 2010–2013 dosahovala průměrná výnosnost vlastního kapitálu výše 7,5 % v případě společnosti FF a výše 0,5 % v případě společnosti FFT, což opět potvrzuje, že výběr srovnatelných společností, který učinil daňový poradce ve zprávě o převodních cenách, a výnosnost vlastního kapitálu, která z toho vyplývá, nebyly vhodné.

                  (308)

                  Pro určení vhodné výnosnosti vlastního kapitálu, která se má uplatnit na účetní vlastní kapitál společnosti FFT, se ukazují jako vhodnější spíše souhrnné statistické údaje bankovního odvětví než soubor 66 finančních společností, které zřejmě většinou vykonávají zvláštní finanční činnosti. První řešení by v každém případě umožnilo přiblížit se lépe středovým hodnotám.

                  (309)

                  Jak je uvedeno v 304. bodě odůvodnění, současně požadovaná výnosnost vlastního kapitálu u evropských bank dosahuje výše přibližně 10 % a na této úrovni se udržela i během finanční krize. Tuto požadovanou úroveň výnosnosti vlastního kapitálu potvrzují také informace z doby napadeného daňového rozhodnutí. Podle dokumentu Banky pro mezinárodní platby z roku 2011 „dosahuje výnosnost vlastního kapitálu finančních institucí dlouhodobě výše 11 – 12 %“ (165). Studie ECB z roku 2011 konstatovala, že „na úrovni průměrné kapitalizace ve vzorku [54 mezinárodních bank] dosahuje požadovaná výnosnost vlastního kapitálu výše přibližně […] 10,3 %“ (166). Tyto úrovně rovněž potvrzují výzkumné zprávy v oblasti hodnoty nemovitého majetku z roku 2011. Podle Deutsche Bank tak „[Deutsche Bank] sleduje [cíl ohledně ceny akcie], který odráží výnosnost vlastního kapitálu přesahující ale blížící se hodnotě deset a náklady na vlastní kapitál, u kterých [Deutsche Bank] doufá, že je v současném cyklu udrží nad 10 %“ (167), zatímco výzkumná práce v oblasti hodnoty nemovitého majetku společnosti Morgan Stanley a Oliver Wyman ze dne 19. března 2015 stanoví cílenou výnosnost na 10 – 12 %.

                  (310)

                  Komise rovněž upozorňuje, že odměna za obvyklých tržních podmínek nesmí být nižší než rozdíl mezi příjmy a náklady společnosti. Pokud by se proto u odměny za úvěry, které společnost FFT poskytla, a za vklady, které přijala, muselo přistoupit k úpravě a pokud by odměna společnosti FFT, která z toho vyplývá, přesáhla odměnu vypočítanou pomocí převodních cen, musel by být zdaněn zaevidovaný zisk v celé své výši, protože třetí strana by nesouhlasila se snížením své odměny bez opodstatněného nároku svých protistran na zvýšení odměny za jejich vklady nebo na snížení odměny, kterou platí za úvěry, jež obdržely.

                  (311)

                  Komise proto zastává stanovisko, že v případě, je-li pro účely převodních cen použita metoda TNMM, aby se vypočítala vhodná odměna společnosti FFT za funkce, které vykonává v rámci skupiny Fiat, měl by správný odhad základu daně společnosti FFT v Lucembursku odpovídat nejméně hodnotě 10 % po zdanění uplatněné na celou výši jejího účetního vlastního kapitálu, který je z hlediska finančního pákového poměru celkově považován za kapitál v souladu s průměrem odvětví. Základ daně vypočtený na tomto základě by vedl k rozdělení zisku, které by odráželo podmínky na trhu, a tento zisk by byl v souladu se zásadou obvyklých tržních podmínek, protože se jedná o úroveň zisku, u které by samostatné finanční instituce očekávaly, že ji na trhu dosáhnou, takže každé daňové rozhodnutí, jež by tento základ přijalo pro stanovení daně, kterou má společnost FFT platit na základě lucemburského obecného systému daně z příjmu právnických osob, by neposkytlo žádné selektivní zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.

            7.2.3.   „Výhoda pro skupinu“

                  (312)

                  Ve svých připomínkách k rozhodnutí o zahájení řízení společnost FFT tvrdí, že by Komise měla zvážit „důsledky opatření pro skupinu“, tj. že se skupině Fiat nedostalo žádné výhody, protože každé zvýšení základu daně v Lucembursku by bylo plně vyrovnáno zvýšením daňového odpočtu v ostatních členských státech (168). Podle společnosti FFT byly tyto důsledky uznány v několika rozhodnutích Komise (169).

                  (313)

                  Komise předběžně připomíná, že není svou rozhodovací praxí vázána a že každé opatření je nutno posuzovat z hlediska čl. 107 odst. 1 SFEU na základě jeho vlastních charakteristik (170). Odkaz společnosti FFT na rozhodnutí o daňovém režimu u úroků pro skupiny v Maďarsku, ve kterém Komise údajně uznala takové „důsledky pro skupinu“, spočívá v každém případě na nesprávném výkladu rozhodnutí. V tomto rozhodnutí Komise odmítla tvrzení Maďarska, podle kterého by se existence zvýhodnění měla posuzovat na úrovni skupiny, a dospěla k závěru, že zvýhodnění je nutno posuzovat na úrovni každého subjektu.

                  (314)

                  V tomto rozhodnutí se zkoumá, zda Lucembursko vydáním napadeného daňového rozhodnutí poskytlo společnosti FFT selektivní zvýhodnění tím, že snížilo její daň, kterou má platit v tomto členském státě. Posouzení, podle kterého toto daňové rozhodnutí poskytuje zvýhodnění, se proto musí týkat zacházení, kterého se společnosti dostává v příslušném členském státě, tj. společnosti FFT v Lucembursku, a nesmí brát ohled na možnost, že na úrovni ostatních společností skupiny Fiat je dopad neutrální z důvodu zacházení, kterého se jim dostává v jiných členských státech (171). Podle judikatury (172) každopádně pouhá okolnost, že je určité opatření daňové úlevy vyrovnáno zvýšením konkrétního zatížení, které je odlišné a bez spojení s tímto opatřením, nebrání tomu, aby toto opatření bylo označeno za státní podporu. Jinými slovy, zvýhodnění poskytnuté určité společnosti v jednom členském státě nelze vyrovnat znevýhodněním jiné společnosti, i když jsou obě součástí stejné skupiny.

            7.2.4.   Podpůrná úvaha: selektivní zvýhodnění z důvodu odchylky od článku 164 zákona L.I.R. a/nebo oběžníku

                  (315)

                  Lucembursko a společnost FFT zdůraznily, že článek 164 zákona L.I.R. či oběžník představují referenční systém, z jehož hlediska je nutno prokázat existenci selektivního zvýhodnění vyplývajícího z napadeného daňového rozhodnutí. Lucembursko rovněž zdůraznilo, že lucemburská daňová správa pouze uplatnila výklad předpisů a že nic nenaznačuje, že by se v případě společnosti FFT odchýlila od obecně platných daňových ustanovení, pokud je Komise vůbec přezkoumala (173).

                  (316)

                  Jak je uvedeno v 210. až 215. bodě odůvodnění, Komise nesdílí tvrzení Lucemburska a společnosti FFT ohledně použitelného referenčního rámce. Komise dospívá nicméně k závěru, a to podpůrně, že napadené daňové rozhodnutí poskytuje společnosti FFT selektivní zvýhodnění také v rámci užšího referenčního systému složeného ze společností skupiny, které uplatňují převodní ceny a spadají do působnosti čl. 164 odst. 3 zákona L.I.R. a oběžníku. Toto ustanovení stanoví v lucemburském daňovém právu zásadu obvyklých tržních podmínek, podle které mají být transakce mezi společnostmi stejné skupiny odměňovány na cenové úrovni, již by přijaly nezávislé společnosti, které vyjednávají ve srovnatelných okolnostech za obvyklých tržních podmínek. Část 2 oběžníku obsahuje zejména popis zásady obvyklých tržních podmínek v podobě definované v pokynech OECD pro vnitropodnikové oceňování a provedené do vnitrostátního práva (174).

                  (317)

                  Komise jednak soudí, že již v části 7.2.2 prokázala, že napadené daňové rozhodnutí schvaluje určitý počet metodologických rozhodnutí, výběr prováděcích parametrů a úprav ad hoc, ke kterým daňový poradce přistoupil pro stanovení převodních cen, jež nelze považovat za ceny vedoucí ke spolehlivému odhadu výsledku založeného na trhu a které vedou ke snížení základu daně společnosti FFT v Lucembursku, a jednak může Komise rovněž dospět k závěru, že toto daňové rozhodnutí poskytuje selektivní zvýhodnění také na základě užšího referenčního systému čl. 164 odst. 3 zákona L.I.R. nebo oběžníku, protože vede ke snížení daně, již má společnost FFT platit, oproti situaci, v níž by byla správně provedena zásada obvyklých tržních podmínek uvedená v tomto předpisu.

            7.2.5.   Komise nezjistila žádné soudržné postupy daňových rozhodnutí založených na oběžníku, které by mohly představovat vhodný referenční systém

                  (318)

                  Společnost FFT rovněž tvrdila, že pro prokázání existence selektivního zacházení v její prospěch, které má vyplývat z napadeného daňového rozhodnutí, by Komise měla porovnat toto rozhodnutí se správními postupy lucemburské daňové správy na základě oběžníku, a to zejména s daňovými rozhodnutími poskytnutými jiným společnostem financování a správy hotovosti, která Lucembursko poskytlo Komisi v podobě reprezentativního vzorku jeho postupů v oblasti daňových rozhodnutí (175).

                  (319)

                  Komise s tímto uvažováním nesouhlasí, protože by to znamenalo, že by referenčním systémem, z jehož hlediska by se mělo přezkoumat napadené daňové rozhodnutí, měla být lucemburská praxe v oblasti daňových rozhodnutí založená na oběžníku, která se týká jiných společností financování a správy hotovosti. Komise již prokázala, proč lucemburský obecný systém daně z příjmu právnických osob představuje vhodný referenční rámec pro potřeby analýzy selektivity (176).

                  (320)

                  Bez ohledu na uvedené Komise formou dodatečné podpůrné úvahy prokáže, proč lucemburská praxe v oblasti daňových rozhodnutí založená na oběžníku představuje vhodný referenční systém pro zjištění, zda napadené daňové rozhodnutí představuje selektivní zvýhodnění společnosti FFT. Uvedené lze v prvé řadě vysvětlit skutečností, že znění oběžníku je příliš obecné, a neumožňuje proto zjistit objektivní kritéria, která by platila pro všechny společnosti financování a správy hotovosti, které podávají žádost o vydání daňového rozhodnutí za účelem stanovení převodních cen. Přezkum daňových rozhodnutí poskytnutých Lucemburskem, který Komise provedla, dále ukazuje, že neexistuje žádný soudržný soubor pravidel, která mají na základě objektivních kritérií obecnou platnost, z jehož hlediska by bylo možno přezkoumat napadené daňové rozhodnutí, aby se zjistilo, zda společnost FFT získala selektivní zvýhodnění vyplývající z tohoto daňového rozhodnutí.

            7.2.5.1.   Znění oběžníku je příliš obecné, aby oběžník mohl představovat vhodný referenční systém

                  (321)

                  Jak je uvedeno v 193. bodě odůvodnění, referenční systém se skládá ze soudržného souboru pravidel, která na základě objektivních kritérií platí pro všechny podniky, které spadají do oblasti jeho působnosti, jež je definována jeho cílem. Komise soudí, že v případě společností financování a správy hotovosti skupiny nemůže oběžník takový systém představovat vzhledem k neexistenci objektivních kritérií, která by umožnila soudržné uplatnění zásady obvyklých tržních podmínek na finanční transakce v rámci skupiny.

                  (322)

                  Znění oběžníku je velmi obecné a faktory, které má daňová správy zohledňovat při uplatnění zásady obvyklých tržních podmínek na společnosti financování v rámci skupiny, jsou popsány jen stručně. K těmto faktorům patří v případě společností nutnost provést analýzu rizik, jimž čelí, a stanovit dodatečné náklady související s poskytnutím úvěru, které se připojují k základním nákladům, což vyžaduje provedení analýzy úvěrového rizika. V oběžníku se rovněž stanoví, že „finanční společnost skupiny musí mít dostatečný vlastní kapitál, aby mohla nést rizika související s její činností“, a že „je nutno posoudit […] na základě skutečností a okolností, které jsou vlastní každému jednotlivému případu, jaká jsou nesená rizika […] a zda společnost provádějící finanční transakce skupiny má vlastní kapitál na dostatečné úrovni, aby mohla tato rizika nést“ (177).

                  (323)

                  Oběžník ale neposkytuje žádnou informaci o způsobu, jakým se má odhadnout očekávaná výnosnost vlastního kapitálu, o otázce, zda je použití metody CAPM vhodné, a případě o způsobu určení relevantních parametrů této metody. Obsahuje rovněž jen málo informací ohledně vlastního kapitálu, který se má zohlednit, kromě zmínky o tom, že musí být „na dostatečné úrovni, aby [společnost] mohla tato rizika nést“.

                  (324)

                  Ve svých připomínkách k rozhodnutí o zahájení řízení Lucembursko tvrdí, že daňové rozhodnutí je založeno na omezené rozhodovací pravomoci svěřené čl. 164 odst. 3 zákona L.I.R., kterým se provádí zásada obvyklých tržních podmínek do lucemburského daňového práva (178), ale zároveň upřesňuje, že „pravidla v daňové oblasti […] je nutno vykládat na základě skutkové situace každého případu, což nutně vyžaduje zohlednění vlastností činností, které daňový poplatník skutečně vykonává, a podmínek jejich vykonávání“ (179). Lucembursko tak na jedné straně uznává, že pravidla je nutno vykládat podle okolností každého případu, ale na druhé straně nevysvětluje, jak převést obecná kritéria uvedená v oběžníku na konkrétní přezkum daňové situace společnosti FFT a ani jak zaručit soudržné zacházení se všemi daňovými poplatníky při provádění oběžníku. Nepřekvapí proto, že s výjimkou jediného odkazu na oběžník na začátku neobsahuje zpráva společnosti FFT o převodních cenách žádný jiný odkaz na kritéria oběžníku a ani neupřesňuje způsob, jakým oběžník uplatňuje na zvláštní případ společnosti FFT.

                  (325)

                  Závěr lucemburské daňové zprávy, že analýza převodních cen „byla provedena v souladu s oběžníkem 164/2 ze dne 28. ledna 2011 a dodržuje zásadu obvyklých tržních podmínek“, proto nebyl založen na žádném objektivním kritériu, které by bylo uvedeno v oběžníku, protože tento dokument neobsahuje žádné objektivní a přesné kritérium, které by umožňovalo soudržné uplatnění zásady obvyklých tržních podmínek na finanční transakce v rámci skupiny.

            7.2.5.2.   Lucemburská praxe v oblasti daňových rozhodnutí je příliš nesoudržná, aby mohla představovat vhodný referenční systém

                  (326)

                  Kromě obecné povahy oběžníku Komise přezkoumala daňová rozhodnutí, která jí Lucembursko poskytlo, a zjistila, že jeho praxe v této oblasti vykazuje také v případě společností financování a správy hotovosti v rámci skupiny neexistenci soudržného souboru pravidel, která by se obecně uplatňovala na všechny daňové poplatníky, kteří se na základě objektivních kritérií nacházejí v podobné situaci.

                  (327)

                  Z 21 daňových rozhodnutí, která byla původně předána ve stejném okamžiku jako předběžná dohoda o cenách společnosti FFT, pouze dvě se týkají finančních činností schválených na základě oběžníku a jsou provázena zprávou o převodních cenách:

                              —

                              Daňové rozhodnutí ze dne […] 2013 (č. 2) (180) se týká uplatnění oběžníku na činnosti finančního zprostředkování […].

                              —

                              Daňové rozhodnutí ze dne […] 2013 (č. 4) se týká rovněž analýzy uplatnění zásady obvyklých tržních podmínek na základě oběžníku na činnosti financování v rámci skupiny. […]

                  (328)

                  Rychlé seznámení s těmito dvěma rozhodnutími a jejich srovnání s napadeným daňovým rozhodnutím prokazuje neexistenci soudržného zacházení s finančními společnostmi na základě oběžníku a souladu v přezkumu zdanitelného zisku, který provedla lucemburská daňová správa. Nezávisle na otázce, zda obě předmětná daňová rozhodnutí uplatňují metodu CUP správně, obě výslovně uznávají, že na základě funkční analýzy a dostupnosti srovnatelných prvků, které zahrnují zejména banky, je u transakcí finančního zprostředkování tato metoda každopádně nejvhodnější. Uvedené je rovněž v souladu se zaměřením oběžníku, který považuje funkce vykonávané společnostmi financování v rámci skupiny v podstatě za srovnatelné s funkcemi, které vykonávají nezávislé finanční instituce. Na rozdíl od toho, co se učinilo u těchto dvou daňových rozhodnutí, metoda CUP nebyla použita v případě napadeného daňového rozhodnutí, protože daňový poradce společnosti FFT považoval metodu TNMM za nejvhodnější s odůvodněním, že „se metoda TNMM jeví jako odpovídající“ (181).

                  (329)

                  Tři další daňová rozhodnutí, která Lucembursko předložilo, se rovněž týkají činností financování v rámci skupiny založené na oběžníku, ale neprovází je zpráva o převodních cenách, která by žádost opodstatňovala:

                              —

                              Daňové rozhodnutí ze dne […] 2012 (č. 1) se týká činnosti financování […].

                              —

                              Daňové rozhodnutí ze dne […] 2012 (č. 5) se týká zejména určitého úvěru s indexovanou úrokovou mírou […].

                              —

                              Daňové rozhodnutí ze dne […] 2013 (č. 22) se týká zejména činnosti financování […].

                  (330)

                  Pokud jde o srovnání daňových rozhodnutí č. 1, 5 a 22 s napadeným daňovým rozhodnutí, zjevný rozdíl v zacházení ze strany lucemburské daňové správy spočívá ve skutečnosti, že na rozdíl od napadeného daňového rozhodnutí neprovází žádosti o vydání daňových rozhodnutí č. 1, 5 a 22 žádná zpráva o převodních cenách, ačkoliv to oběžník výslovně požaduje (182).

                  (331)

                  Dvě další daňová rozhodnutí, která Lucembursko poskytlo Komisi, se týkají činností financování, ale nejsou založena na oběžníku:

                              —

                              Daňové rozhodnutí ze dne […] 2012 (č. 6) se týká restrukturalizace podniku. Obsahuje zejména úvěr s indexovanou úrokovou mírou […].

                              —

                              Daňové rozhodnutí ze dne […] 2012 (č. 21) se týká akvizice […].

                  (332)

                  Komise dále přezkoumala dvě daňová rozhodnutí ze 13 rozhodnutí, která Lucembursko poskytlo, jež se týkají funkce správy hotovosti a která byla zjištěna na seznamu 5 323 daňových rozhodnutí sdělených touto zemí dne 22. prosince 2014 (183). Každé z obou daňových rozhodnutí je založeno na oběžníku:

                              —

                              Jedno daňové rozhodnutí se týká funkcí správy hotovosti společnosti E a tvoří jej poznámky ze schůzek poskytnuté daňovým poradcem společnosti a podepsané dne […] zástupci lucemburské daňové správy. […]

                              —

                              Druhé daňové rozhodnutí ze dne […] se týká funkcí správy hotovosti společnosti G a schvaluje se jím žádost, kterou tato společnost podala stejného dne. […]

                  (333)

                  Komise upozorňuje, že na rozdíl od napadeného daňového rozhodnutí žádné z těchto dvou rozhodnutí nepoužívá metodu TNMM nebo CAPM a žádné z nich zřejmě nestanoví zdanitelný zisk společnosti jako výnosnost hypotetického regulatorního vlastního kapitálu. Ačkoliv žádost o vydání daňového rozhodnutí předložená společností G odkazuje na zprávu o převodních cenách, která má být dodána později, ukazuje se, že tato správa nebyla lucemburské daňové správě zřejmě nikdy předána (184). Stejně tak daňové rozhodnutí ve prospěch společnosti G sice jasně neuvádí úroveň ziskového rozpětí a ani na co se vlastně uplatňuje, ale přesto se od napadeného daňového rozhodnutí liší tím, že podle žádosti o vydání rozhodnutí má být ziskové rozpětí založeno na aktivech a připojovat se k výnosnosti vlastního kapitálu. Shrnuto, daňové zacházení poskytnuté těmto dvěma společnostem v případě jejich činností správy hotovosti zřejmě neodpovídá žádnému přístupu nebo metodě, které by byly v souladu s napadeným daňovým rozhodnutím.

                  (334)

                  Lucembursko tvrdí, že společnost FFT nelze srovnávat s jinými finančními společnostmi, protože získává finanční prostředky na trhu, zatímco ostatní finanční společnosti získávají obvykle finanční prostředky v rámci skupiny. Tvrdí rovněž, že společnost FFT nelze srovnávat s žádnou jinou společností zdanitelnou v Lucembursku: „situace každého daňového poplatníka je do té míry zvláštní, že zabraňuje každému relevantnímu srovnání se složkami jiných poplatníků“ (185).

                  (335)

                  Komise s těmito tvrzeními nesouhlasí a v tomto ohledu zastává názor, že neexistenci soudržného souboru pravidel, která by se obecně uplatňovala na společnosti financování a správy hotovosti, které podaly žádost o daňové rozhodnutí na základě objektivních kritérií, dokonale dokládá existence jiného daňového rozhodnutí ve prospěch [společnosti F]. Daňové rozhodnutí ve prospěch [společnosti F], které bylo přijato stejný den a týká se stejných funkcí jako napadené daňové rozhodnutí ([společnost F] údajně financuje průmyslový segment […] v jiné struktuře finančních společností skupiny), dospívá k podstatně odlišnému závěru ohledně základu daně obou společností, a to bez zjevného opodstatnění tak rozdílného zacházení. Napadeným daňovým rozhodnutím se schvaluje základ daně ve výši přibližně 2,5 milionu EUR, zatímco daňovým rozhodnutím ve prospěch [společnosti F] se schvaluje odměna za podobné činnosti financování a správy hotovosti, která vede k základu daně ve výši […] EUR. Tento rozdíl v zacházení mezi téměř stejnými společnostmi, a to bez zjevného opodstatnění, rovněž prokazuje, že lucemburská praxe v oblasti daňových rozhodnutí, která je založena na obecných formulacích oběžníku, nepředstavuje referenční systém, který by byl pro potřeby analýzy selektivity vhodný.

                  (336)

                  Shrnuto, přezkum praxe lucemburské daňové správy v oblasti daňových rozhodnutí neumožňuje zjistit existenci soudržného souboru pravidel, která na základě objektivních kritérií platí pro všechny podniky, které spadají do oblasti jeho působnosti, jež je definována jeho cílem. Tato praxe proto nemůže představovat rámec, na jehož základě se provede přezkum napadeného daňového rozhodnutí, aby se zjistilo, zda byla společnost FFT selektivně zvýhodněna selektivního zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.

            7.2.6.   Odůvodnění povahou a obecnou systematikou daňové soustavy

                  (337)

                  Lucembursko a ani společnost FFT neposkytly sebemenší odůvodnění, které by opodstatňovalo selektivní zacházení se společností FFT, které vyplývá z napadeného daňového rozhodnutí. Komise připomíná, že členskému státu přísluší, aby takové opodstatnění poskytl.

                  (338)

                  V každém případě se nepodařilo zjistit odůvodnění, které by opodstatňovalo přednostní zacházení, kterého se dostalo společnosti FFT v důsledku napadeného daňového rozhodnutí, a které by bylo možno považovat za odůvodnění přímo vyplývající ze základních nebo řídících principů referenčního systému či za výsledek vlastních mechanismů systému nutných pro jeho fungování a účinnost (186), a to ať se zvolí za referenční systém lucemburský obecný systém daně z příjmu právnických osob, jak tvrdí Komise, či článek 164 zákona L.I.R. a oběžník, jak tvrdí Lucembursko a skupina Fiat.

            7.2.7.   Závěr k existenci selektivního zvýhodnění

                  (339)

                  Komise dospívá k závěru, že napadené daňové rozhodnutí schválením metody, která umožňuje přidělit zisk společnosti FFT v rámci skupiny Fiat, který se odchyluje od výsledku na základě trhu, který by byl v souladu se zásadou obvyklých tržních podmínek, a tím vede ke snížení daně, již má společnost FFT platit na základě lucemburského obecného systému daně z příjmu právnických osob, oproti dani, již platí neintegrované společnosti, které podléhají zdanění v této zemi a které provádějí transakce za tržních podmínek, poskytuje společnosti FFT selektivní zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.

                  (340)

                  Podpůrně dospívá Komise k závěru, že napadené daňové rozhodnutí schválením metody, která umožňuje přidělit zisk ve prospěch společnosti FFT v rámci skupiny Fiat, který se odchyluje od výsledku na základě trhu, který by byl v souladu se zásadou obvyklých tržních podmínek, a tím vede ke snížení daně, již má společnost FFT platit na základě čl. 164 odst. 3 zákona L.I.R. a oběžníku, oproti dani, již platí jiné společnosti skupiny, které podléhají zdanění v Lucembursku, poskytuje společnosti FFT selektivní zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.

            7.3.   Příjemce napadeného opatření

                  (341)

                  Komise soudí, že napadené daňové rozhodnutí poskytuje společnosti FFT selektivní zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, protože má za následek snížení zdanitelného zisku tohoto subjektu v Lucembursku oproti neintegrovaným společnostem, jejichž zdanitelný zisk je určen na základě transakcí prováděných za tržních podmínek. Komise poznamenává, že společnost FFT je součástí nadnárodní skupiny, a to konkrétně skupiny Fiat Chrysler Automobiles („FCA“), že její funkce v rámci této skupiny spočívá v poskytování finančních služeb a správy hotovosti ostatním podnikům skupiny Fiat a že odměna za tuto funkci je předmětem napadeného daňového rozhodnutí.

                  (342)

                  Pro účely uplatnění pravidel pro státní podporu lze považovat několik odlišných právnických subjektů za jedinou hospodářskou jednotku. Tato hospodářská jednotka je tak považována za předmětný podnik, který je příjemcem opatření podpory. Jak v minulosti rozhodl Soudní dvůr, „pojem podnik musí být v rámci práva hospodářské soutěže považován za pojem označující hospodářskou jednotku […], i když z právního hlediska je tato hospodářská jednotka složena z více fyzických nebo právnických osob“ (187). Pro prokázání, že několik subjektů tvoří hospodářskou jednotku, Soudní dvůr ověřuje existenci kontrolního podílu či funkčních, hospodářských nebo organických vazeb (188). V tomto konkrétním případě je společnost FFT vlastněna společností Fiat S.p.A. (dnes Fiat Chrysler Automobiles, NV) a společností FF, jež je opět ve 100 % vlastnictví společnosti Fiat S.p.A (189). Společnost FFT je tak kontrolována ze 100 % společností Fiat S.p.A., která sama kontroluje skupinu Fiat (190).

                  (343)

                  Rozhodnutí usadit společnost FFT v Lucembursku navíc přijala skupina Fiat, která rovněž využívá napadené daňové rozhodnutí, protože toto rozhodnutí, jak je uvedeno v bodě odůvodnění (52), určuje zisk, který se má přidělit v rámci skupiny společnosti FFT za služby financování a správy hotovosti, které poskytuje společnostem skupiny. U napadeného daňového rozhodnutí se v podstatě jedná o rozhodnutí, kterým se schvaluje metoda stanovení převodních cen za transakce prováděné v rámci skupiny Fiat, a každé příznivé daňové zacházení poskytnuté společnosti FFT lucemburskou daňovou správou je tak výhodné pro skupinu Fiat jako celek, protože poskytuje dodatečné prostředky nejenom společnosti FFT, ale celé skupině. Jinými slovy a jak je uvedeno v bodě odůvodnění (221), je-li nutno stanovit převodní ceny, aby se určily ceny výrobků a služeb poskytovaných v rámci různých právnických subjektů jedné a téže skupiny, mechanismus stanovení převodních cen má již svou povahou dopad na více než jednu společnost skupiny (zvýšení cen v rámci jedné společnosti sníží zisk jiné společnosti).

                  (344)

                  Navzdory skutečnosti, že je skupina organizována jako odlišné právnické osoby, v souvislostech dohody o stanovení cen je proto nutno považovat tyto podniky za jedinou skupinu, která je příjemcem napadeného opatření podpory (191).

                  (345)

                  V tomto konkrétním případě má výše daně, kterou společnost FFT platí v Lucembursku, vliv na cenové podmínky u úvěrů v rámci skupiny, které tato společnost poskytuje společnostem skupiny Fiat, protože tyto ceny jsou založeny na vážených průměrných kapitálových nákladech a ziskovém rozpětí (192), takže snížení daně, již má společnost FFT platit, má nutně za následek snížení cenových podmínek u jejích úvěrů poskytovaných v rámci skupiny. Snížení daně společnosti FFT v Lucembursku je přínosné nejenom pro tuto společnost, ale také pro všechny společnosti skupiny, které od společnosti FFT získávají financování, a tím také pro skupinu Fiat.

            7.4   Závěr k existenci podpory

                  (346)

                  Na základě předchozího dospívá Komise k závěru, že napadené daňové rozhodnutí schválené Lucemburskem ve prospěch společnosti FFT poskytuje této společnosti selektivní zvýhodnění, jež je přičitatelné tomuto státu, financované ze státních prostředků, narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž a může ovlivnit obchod v rámci Unie. Napadené daňové rozhodnutí proto představuje státní podporu podle čl. 107 odst. 1 SFEU.

                  (347)

                  Vzhledem k tomu, že napadené daňové rozhodnutí vede ke snížení nákladů, které by společnost FFT měla běžně nést v rámci svých obvyklých činností, je ho nutno považovat za opatření, kterým se společnosti FFT a skupině Fiat poskytuje podpora na provoz.

            8.   POVAHA PODPORY NESLUČITELNÁ S VNITŘNÍM TRHEM

                  (348)

                  Státní podpora je považována za slučitelnou s vnitřním trhem, pokud spadá do jedné z kategorií uvedených v čl. 107 odst. 2 SFEU (193). Lze ji také považovat za slučitelnou s vnitřním trhem, pokud Komise prokázala, že spadá do jedné z kategorií uvedených v čl. 107 odst. 3 SFEU. Nicméně přísluší členskému státu, který podporu poskytl, aby prokázal, že státní podpora, již poskytl, je slučitelná s vnitřním trhem na základě čl. 107 odst. 2 a 3 SFEU.

                  (349)

                  Lucembursko neuvedlo žádnou z odchylek stanovených v ustanoveních zmíněných v bodě odůvodnění (345), aby prokázalo slučitelnost podpory poskytnuté společnosti FFT a skupině Fiat pomocí napadeného daňového rozhodnutí.

                  (350)

                  Jak je uvedeno v bodě odůvodnění (347), napadené daňové rozhodnutí je k tomu nutno považovat za opatření, kterým se společnosti FFT a skupině Fiat poskytuje podpora na provoz. Obecně platí, že takovou podporu nelze běžně považovat za slučitelnou s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, protože neusnadňuje rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí a protože daňové pobídky nejsou časově omezené, postupně se snižující či přiměřené k tomu, co je nezbytné pro odstranění konkrétního hospodářského znevýhodnění v dotčených oblastech.

                  (351)

                  Z uvedeného vyplývá, že státní podpora, již Lucembursko poskytlo společnosti FFT a skupině Fiat pomocí napadeného daňového rozhodnutí, není slučitelná s vnitřním trhem.

            9.   PROTIPRÁVNÍ POVAHA PODPORY

                  (352)

                  Podle čl. 108 odst. 3 SFEU mají členské státy za povinnost informovat Komisi o každém záměru poskytnout podporu (oznamovací povinnost) a nemohou provést zamýšlená opatření podpory, dokud Komise o nich nepřijme konečné rozhodnutí (povinnost pozastavení).

                  (353)

                  Komise upozorňuje, že jí Lucembursko neoznámilo žádný záměr přijmout napadené daňové rozhodnutí a také nedodrželo povinnost pozastavení, již mělo podle čl. 108 odst. 3 SFEU. V souladu s čl. 1 písm. f) nařízení Rady (EU) 2015/1589 (194), představuje napadené daňové rozhodnutí protiprávní státní podporu provedenou v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU.

            10.   NAVRÁCENÍ PODPORY

                  (354)

                  V čl. 16 odst. 1 nařízení (EU) 2015/1589 se Komisi ukládá, aby nařídila navrácení každé protiprávní podpory neslučitelné s vnitřním trhem. V tomto ustanovení se rovněž upřesňuje, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce navrátil protiprávní podporu prohlášenou za neslučitelnou s vnitřním trhem. V čl. 16 odst. 2 zmíněného nařízení se stanoví, že podpora, která má být navrácena, zahrnuje úroky, které jsou splatné od data, kdy byla protiprávní podpora dána k dispozici příjemci, do data jejího navrácení. Nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (195) podrobně vysvětluje metody pro výpočet úroků použitelných na navrácení. V čl. 16 odst. 3 nařízení (EU) 2015/1589 se stanoví, že „navrácení se provede bezodkladně a v souladu s postupy vnitrostátního práva dotyčného členského státu za předpokladu, že umožňují okamžitý a účinný výkon rozhodnutí Komise“.

            10.1.   Legitimní očekávání a právní jistota

                  (355)

                  V čl. 16 odst. 1 nařízení (EU) 2015/1589 se rovněž stanoví, že Komise nebude vyžadovat navrácení podpory, pokud by to bylo v rozporu s obecnými zásadami práva Unie.

                  (356)

                  Lucembursko zejména tvrdí, že podle zásady legitimního očekávání nelze rozhodnutí, kterým se konstatuje existence podpory, provést před koncem platnosti dotčeného daňového rozhodnutí, tj. v tomto konkrétním případě před koncem daňového období 2016. Podle Lucemburska ho jak pracovní skupina „Kodex chování“, tak fórum OECD o škodlivých daňových postupech ujistily, že je jeho praxe daňových rozhodnutí založená na oběžníku v souladu s kodexem chování a pokyny OECD. Lucembursko proto tvrdí, že při zasedání rady ministrů dne 27. května 2011, které se týkalo přijetí oběžníku, bylo výslovně potvrzeno, že se praxe daňových rozhodnutí nemá přezkoumávat na základě kodexu chování (196).

                  (357)

                  Podle ustálené judikatury se členský stát, jehož orgány poskytly podporu v rozporu s pravidly postupu stanovenými v čl. 108 odst. 3 SFEU, nemůže dovolávat legitimního očekávání příjemce, aby odůvodnil nedodržení povinnosti přijmout nezbytná opatření k provedení rozhodnutí Komise, kterým se mu nařizuje získat podporu zpět. Připustit takovou možnost by znamenalo zbavit články 107 a 108 SFEU jakéhokoliv účinku, protože vnitrostátní orgány by tak mohly vycházet z vlastního protiprávního jednání, aby zbavily účinnosti rozhodnutí, která Komise přijala podle zmíněných článků SFEU (197). Nepřísluší proto dotčenému členskému státu ale příjemci, aby se dovolával mimořádných okolností, na nichž mohl založit své legitimní očekávání, a postavil se tak navrácení protiprávní podpory (198). Protože společnost FFT neuvedla v připomínkách, které sdělila Komisi, žádný argument v tomto ohledu, Komise soudí, že pro účely tohoto rozhodnutí nelze přijmout tvrzení Lucemburska vycházející ze zásady legitimního očekávání.

                  (358)

                  V každém případě lze tvrzení, které se dovolává legitimního očekávání, přijmout pouze tehdy, pokud bylo toto očekávání vyvoláno předchozím aktem Komise, který spočíval v poskytnutí přesných ujištění (199). Dohoda, k níž se dospělo na zasedání pracovní skupiny „Kodex chování“ ohledně skutečnosti, že není nutno posuzovat lucemburské daňové opatření, které se týká podniků vykonávajících činnosti financování v rámci skupiny, podle kritérií kodexu chování, představuje podle Lucemburska přesné ujištění, které svou povahou mohlo vyvolat legitimní očekávání. Komise připomíná, že kodex chování přijatý Radou ve složení ECOFIN (200) je nezávazným právním nástrojem, jehož cílem je poskytnout členským státům prostor pro diskusi věnovanou opatřením, která mají nebo mohou mít značný vliv na umístění hospodářských činností podniků v rámci Unie. Kodex chování a předpisy v oblasti státní podpory sledují odlišné cíle. Zatímco kodex chování má za cíl bojovat proti nekalé daňové soutěži mezi členskými státy, cílem předpisů v oblasti státní podpory je odstranit narušení hospodářské soutěže, která vyplývají z příznivého zacházení, jež členské státy poskytují některým podnikům, a to zejména formou snižování daní. Pracovní skupina „Kodex chování“ má také určitý prostor pro posouzení, ale pokud jde o Komisi, tak nemá žádnou rozhodovací pravomoc, aby určila, zda dané opatření spadá pod pojem státní podpory, protože tento pojem je objektivní. Dohoda, k níž se dospělo v rámci pracovní skupiny „Kodex chování“, proto nemůže Komisi zavazovat ani omezovat rámec jejích činností při výkonu pravomocí, které jsou jí svěřeny SFEU v oblasti státních podpor (201).

                  (359)

                  Stejná úvaha platí pro dohody vyjádřené v rámci fóra OECD o škodlivých daňových postupech. Během svého zasedání dne 6. prosince 2011 se fórum OECD shodlo na tomto (v anglickém znění): „[…]následujících 10 režimů nebylo blíže prošetřeno... Lucembursko – hlubší finanční analýza financování v rámci skupiny“ (volný překlad). OECD není institucí Unie a Unie není členem této organizace (202). Instituce Unie nemohou být vázány jejími závěry, které mají nezávaznou povahu. Fórum OECD zdaleka neposkytlo přesné ujištění, ale pouze se zdrželo podrobnějšího přezkumu lucemburské finanční analýzy činností v oblasti financování v rámci skupiny. Na základě této citace je proto nemožné činit sebemenší závěry nebo cokoliv vyvozovat ohledně uplatnění pravidel pro státní podporu na napadené daňové rozhodnutí.

                  (360)

                  Lucembursko za druhé tvrdí, že Komise porušila zásadu právní jistoty. Odvolává se na předchozí rozhodovací praxi Komise, podle níž Komise souhlasila s omezením navrácení na základě této zásady.

                  (361)

                  Neexistuje však žádná předchozí rozhodovací praxe, která by mohla vyvolat nejistotu ohledně skutečnosti, že daňová rozhodnutí mohou vést k poskytnutí státní podpory. V rozhodnutí, na které Lucembursko odkazuje, omezila Komise navrácení kvůli nejistotě, již vyvolalo jedno její předchozí rozhodnutí. V této věci sdělení Komise o použití předpisů o státní podpoře v případě opatření týkajících se přímého zdanění podnikatelské činnosti naopak výslovně zmiňuje daňová rozhodnutí a okolnosti, za nichž je nutno považovat je za opatření, která vedou k poskytnutí státní podpory.

                  (362)

                  Pokud jde o tvrzení Lucemburska, podle kterého nelze výši podpory kvantifikovat s přesností, a to zejména kvůli novosti zvoleného přístupu, a podle kterého by proto mělo být navrácení vyloučeno, Komise upozorňuje, že zásadu obvyklých tržních podmínek již uplatnila ve své předchozí rozhodovací praxi, a to také v případě opatření přijatých Lucemburskem, a že dospěla k závěru, že porušení této zásady může představovat státní podporu (203). Tento závěr potvrdil rovněž Soudní dvůr (204). Přístup Komise ohledně napadeného daňového opatření proto není v ničem nový. Členské státy nemohou nevědět, že dohoda mezi daňovým orgánem a určitou společností, která této společnosti poskytuje příznivé zacházení, jež spočívá v umělém snížení jejího základu daně tím, že použité převodní ceny neposkytují spolehlivý odhad výsledku založeného na trhu, vede k porušení předpisů v oblasti státní podpory a že tato dohoda musí být v případě pochybností oznámena Komisi.

                  (363)

                  Pokud jde o údajné potíže s určením výše podpory, které mají být důvodem k nevydání příkazu k navrácení, Soudní dvůr již dříve rozhodl (205), že Komise nemá za povinnost uvést přesnou výši podpory, která se má vrátit. Právo Unie pouze vyžaduje, aby se protiprávně poskytnutá podpora vrátila, a tím se obnovil předchozí stav, a aby navrácení proběhlo v souladu s pravidly vnitrostátního práva (206). Komise se proto může omezit na konstatování povinnosti navrácení předmětné podpory a nechat na vnitrostátních orgánech, aby vypočítaly přesnou částku podpory, která se má vrátit (207).

                  (364)

                  Komise je tak schopna dospět k závěru, že tvrzení založená na zásadě legitimního očekávání a zásadě právní jistoty, na které se odvolává Lucembursko, jsou neopodstatněná, pokud jde o povinnost navrácení podpory, již protiprávně poskytlo společnosti FFT pomocí napadeného daňového rozhodnutí.

            10.2.   Způsob navrácení

                  (365)

                  Podle SFEU a ustálené judikatury Soudního dvora má Komise pravomoc rozhodnout, že dotyčný členský stát musí zrušit nebo upravit podporu, u níž Komise zjistí, že jde o opatření neslučitelné s vnitřním trhem. Soudní dvůr rovněž několikrát rozhodl, že v případě podpory, kterou Komise shledá neslučitelnou s vnitřním trhem, je cílem povinnosti zrušit podporu uložené členskému státu obnovit dřívější stav. V této souvislosti Soudní dvůr potvrdil, že se tohoto cíle dosáhne, jakmile příjemce vrátí prostředky, jež mu byly poskytnuty ve formě protiprávní podpory, čímž ztrácí výhodu, kterou měl na trhu ve vztahu ke svým soutěžitelům, a jakmile se obnoví stav, který předcházel poskytnutí podpory.

                  (366)

                  V případě, že má protiprávní státní podpora formu daňového opatření, sdělení Komise o použití předpisů o státní podpoře v případě opatření týkajících se přímého zdanění podnikatelské činnosti (208) upřesňuje v bodě 35, že se částka, která má být vrácena, vypočítá na základě srovnání mezi skutečně zaplacenou daní a daní, která by měla být zaplacena při použití obvykle používaného pravidla. Aby se dospělo k výši daně, která by se měla uhradit, pokud by se postupovalo podle obvykle používaných pravidel, tj. pokud by se pro určení základu daně společnosti FFT v Lucembursku uplatnila zásada obvyklých tržních podmínek správným způsobem, lucemburská daňová správa změní metodu každoročního výpočtu, již společnost FFT používá v rámci uplatnění metody TNMM na základě metody CAPM, tj. i) výši vlastního kapitálu, který se má odměnit, a ii) míru odměny uplatněnou na tuto požadovanou výši vlastního kapitálu, a to v souladu s posouzením uvedeným výše v bodě odůvodnění (311).

                  (367)

                  Žádné ustanovení práva Unie nevyžaduje, aby Komise při příkazu k navrácení podpory, již prohlásila za neslučitelnou s vnitřním trhem, stanovila přesnou částku podpory, která se má vrátit. Naopak postačuje, aby rozhodnutí Komise obsahovalo údaje umožňující jeho příjemci, aby sám bez nadměrných obtíží určil tuto částku (209).

                  (368)

                  Komise v části 7.2.2.10, a zejména v 311. bodě odůvodnění, navrhla metodu, která by mohla odstranit selektivní zvýhodnění poskytnuté společnosti FFT napadeným daňovým rozhodnutím (210), pokud Lucembursko zachová pro stanovení základu daně společnosti FFT metodu TNMM. Je si přitom vědoma, že jiné metody stanovení převodních cen mohou rovněž vést ke spolehlivému odhadu výsledku založeného na trhu, který je v souladu se zásadou obvyklých tržních podmínek. Pokud by proto Lucembursko mělo před dnem provedení tohoto rozhodnutí navrhnout způsob navrácení, který by použil jinou metodu stanovení převodních cen, Komise by byla ochotna tuto metodu přijmout, pokud by vedla ke spolehlivému odhadu výsledku založeného na trhu a pokud by, bez ohledu na přijaté volby, nepřebírala rozhodnutí a úpravy, které provedl daňový poradce společnosti FFT ve zprávě o převodních cenách a které Komise považuje za odchylky od zásady obvyklých tržních podmínek.

                  (369)

                  Komise nevidí konkrétně žádný důvod k úpravám účetního vlastního kapitálu pro účely výpočtu výše vlastního kapitálu, který se má odměnit. Pokud jde o odhadovanou odměnu vlastního kapitálu za obvyklých tržních podmínek, použití metody CAPM se sice může jevit jako zbytečně omezující, ale nic nebrání tomu, aby se pro stanovení převodních cen použila za podmínky, že nedojde k zjevnému odchýlení od výsledku založeného na trhu, který vyplývá z návratnosti vlastního kapitálu, již lze pozorovat u srovnatelných společností.

            10.3.   Subjekt, který má podporu vrátit

                  (370)

                  Na základě poznatků uvedených v 341. až 345. bodě odůvodnění Komise soudí, že Lucembursko musí nejprve získat zpět od společnosti FFT protiprávní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem, která byla poskytnuta pomocí napadeného daňového rozhodnutí. Pokud společnost FFT nebude schopna vrátit celou částku podpory získané pomocí napadeného daňového rozhodnutí, Lucembursko získá zpět zbývající částku od skupiny Fiat Chrysler Automobiles N.V., která je následníkem společnosti Fiat S.p.A., protože tento subjekt kontroluje skupinu Fiat, aby se obnovil stav hospodářské soutěže, který existoval na trhu předtím.

            11.   ZÁVĚR

                  (371)

                  Komise konstatuje, že Lucembursko poskytlo pomocí napadeného daňového rozhodnutí protiprávně státní podporu společnosti FFT a skupině Fiat, a to porušením čl. 108 odst. 3 SFEU, a že tato podpora je neslučitelná s vnitřním trhem, a Lucembursko ji proto musí podle článku 16 nařízení Rady (EU) 2015/1589 získat od společnosti FFT zpět, a pokud tato společnost celou částku podpory nevrátí, tak nevrácenou částku podpory od skupiny Fiat Chrysler Automobiles N.V.,

            PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
      Článek 1
      Daňové rozhodnutí, které Lucembursko přijalo dne 3. září 2012 ve prospěch společnosti Fiat Finance and Trade Ltd. a které umožňuje této společnosti stanovit svůj základ daně v Lucembursku na ročním základě po dobu pěti roků, představuje podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, která je neslučitelná s vnitřním trhem a kterou Lucembursko provedlo protiprávně porušením čl. 108 odst. 3 SFEU.
      Článek 2
      1.   Lucembursko je povinno získat protiprávní a neslučitelnou podporu uvedenou v článku 1 zpět od společnosti Fiat Finance and Trade Ltd.
      2.   Každá částka, kterou nebude možno získat zpět od společnosti Fiat Finance and Trade Ltd. v rámci navrácení popsaného v odstavci 1, se získá zpět od společnosti Fiat Chrysler Automobiles N.V.
      3.   Částky, které mají být navráceny, jsou úročeny ode dne, kdy byly příjemcům dány k dispozici, do dne jejich skutečného navrácení.
      4.   Úrok bude vypočten jako složený úrok podle kapitoly V nařízení (ES) č. 794/2004.
      Článek 3
      1.   Navrácení poskytnuté podpory uvedené v článku 1 se provede s okamžitým účinkem.
      2.   Lucembursko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne jeho oznámení.
      Článek 4
      1.   Do dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí sdělí Lucembursko Komisi informace ohledně metody zvolené pro výpočet přesné částky podpory.
      2.   Lucembursko bude Komisi informovat o vývoji vnitrostátních opatření přijatých s cílem vykonat toto rozhodnutí až do úplného navrácení podpory uvedené v článku 1. Na žádost Komise jí neprodleně poskytne informace o opatřeních, která byla již přijata a která jsou plánována k provedení tohoto rozhodnutí.
      Článek 5
      Toto rozhodnutí je určeno Lucemburskému velkovévodství.

         V Bruselu dne 21. října 2015

               Za Komisi

            Margrethe VESTAGER

               členka Komise

         (1)  S účinkem od 1. prosince 2009 se články 87 a 88 Smlouvy o ES staly články 107 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie („SFEU“). Oba soubory ustanovení jsou v zásadě identické. Pro účely tohoto rozhodnutí se případné odkazy na články 107 a 108 SFEU vykládají jako odkazy na články 87 a 88 Smlouvy o ES. SFEU rovněž zavedla některé terminologické změny, jako je nahrazení pojmu „Společenství“ pojmem „Unie“ a „společný trh“ pojmem „vnitřní trh“. Pojmy SFEU se použijí v celém tomto rozhodnutí.

         (2)  Úř. věst. C 369, 17.10.2014, s. 37.

         (3)  Reference HT.4020 – Postupy v oblasti daňových rozhodnutí.

         (4)  Lucemburské orgány používají ve svých dopisech místo pojmu „ruling fiscal“ pojem „daňové rozhodnutí“. Oba výrazy ale odkazují na stejný typ postupu, který poskytuje daňovému poplatníkovi určitou míru jistoty ohledně způsobu, jakým budou v daném případě uplatněny právní předpisy o zdanění společností. V tomto rozhodnutí [ve francouzském znění] je použit termín ruling fiscal, ačkoliv je jeho význam shodný s významem termínu předběžné daňové rozhodnutí (décision anticipative).

         (5)  Zaevidováno pod číslem SA.37267 (2013/CP) – Postupy v oblasti daňových rozhodnutí – LU.

         (6)  Lucemburské orgány začernily konkrétní údaje, a to zejména názvy společností a dceřiných společností.

         (*1)  Některé části tohoto textu byly vypuštěny, aby nedošlo k zveřejnění důvěrných informací. Tyto části jsou označeny třemi tečkami v hranatých závorkách.

         (7)  Pokud jde o šetření Komise ohledně společnosti FFT, Komise zaevidovala případ pod novým číslem a dne 7. dubna 2014 zaslala upomínku a dále zasílala všechnu následující korespondenci pod číslem SA 38375 (2014/CP) – Lucembursko – Údajná podpora ve prospěch společnosti FFT.

         (8)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, 27.3.1999, s. 1). S účinností ode dne 14. října 2015 nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. L 248, 24.9.2015, s. 9), zrušilo a nahradilo nařízení (ES) č. 659/1999. Všechna procedurální opatření přijatá během řízení byla přijata na základě nařízení (ES) č. 659/1999. Odkazy na nařízení (ES) č. 659/1999 se vykládají jako odkazy na nařízení (EU) 2015/1589 a je je nutno chápat podle srovnávací tabulky uvedené v příloze II posledně uvedeného nařízení.

         (9)  Viz poznámka pod čarou 2.

         (10)  Viz poznámka pod čarou 2.

         (11)  Viz bod odůvodnění (16).

         (12)  Zaevidováno pod číslem SA.37267 – Postupy v oblasti daňových rozhodnutí – Lucembursko.

         (13)  Dopis ze dne 24. března 2015 byl předán Komisi dne 24. března 2014 a znovu dne 26. března 2015.

         (14)  Viz výroční zpráva společnosti Fiat Chrysler Automobiles za hospodářské období 2014. V tomto rozhodnutí lze chápat odkazy na společnost Fiat S.p.A. jako odkazy na společnost Fiat Chrysler Automobiles N.V. a obráceně.

         (15)  Zpráva o převodních cenách odkazuje někdy na společnost FFT a někdy na společnost FF&T, přičemž jde o odkaz na stejný subjekt.

         (16)  Popis funkcí vykonávaných „společností Fiat S.p.A.“, který byl uveden ve znění napadeného daňového rozhodnutí poskytnutého Lucemburském a v rozhodnutí o zahájení řízení, byl částečně začerněn. Údaj „společností Fiat S.p.A.“ byl k tomuto popisu přidán na základě nezveřejněného znění tohoto rozhodnutí poskytnutého Lucemburskem dne 24. března 2014.

         (17)  Ve zprávě o převodních cenách není uvedeno žádné opodstatnění tohoto tvrzení.

         (18)  Platnost napadeného daňového rozhodnutí bude ale ukončena v případě, že se skutečnosti nebo okolnosti uvedené v žádosti ukážou jako neúplné nebo nepřesné, že se klíčové prvky skutečně provedených transakcí budou lišit od popisu uvedeného v žádosti o informace nebo že předběžná dohoda o cenách přestane být v souladu s vnitrostátním či mezinárodním právem.

         (19)  V bodech odůvodnění (44) až (46) rozhodnutí o zahájení řízení je uvedeno hlubší vysvětlení důvodů, které předložil daňový poradce, aby opodstatnil volbu metody TNMM pro určení zdanitelného zisku společnosti FFT.

         (20)  Viz bod odůvodnění (51).

         (21)  Metoda CAPM se používá pro odhad teoretické míry výnosnosti požadované u aktiv a konkrétněji u vlastního kapitálu. V bodech odůvodnění (39) až (42) rozhodnutí o zahájení řízení je uveden podrobnější popis metody CAPM.

         (22)  Protože se u společnosti FFT nejedná o regulovaný subjekt, výklad rámce Basilej II uplatněný na společnost FFT daňovým poradcem pro potřeby přijetí napadeného daňového rozhodnutí nebyl přezkoumán a ani potvrzen regulačním orgánem finančních institucí.

         (23)  Basilejský výbor pro bankovní dohled, Mezinárodní konvergence měření kapitálu a kapitálových standardů: revidovaný rámec, červen 2004 (dále jen „rámec Basilej II“).

         (24)  „Vlastní kapitál použitý na plnění funkcí“ zřejmě neodpovídá žádné konkrétně definované regulační kategorii vlastního kapitálu.

         (25)  Výrazy „vlastní kapitál vystavený riziku“, „minimální potřeba vlastního kapitálu“, „minimální vlastní kapitál požadovaný rámcem Basilej II“, „minimální vlastní kapitál vystavený riziku“ a „minimální vlastní kapitál“ jsou po celou zprávu o převodních cenách používány jako synonyma a odkazují na stejný koncept, tj. hypotetický regulatorní vlastní kapitál společnosti FFT, jak ho odhadl daňový poradce analogickým uplatněním rámce Basilej II.

         (26)  Vlastní kapitál společnosti FFT byl snížen o hodnotu podílů ve společnostech FFNA a FFC, protože tyto podíly byly odměňovány dividendami.

         (27)  „Vlastní kapitál na pokrytí plněných funkcí“ je jiný výraz, který daňový poradce používá pro „vlastní kapitál použitý na plnění funkcí“, což je pojem, který daňový poradce zavedl do zprávy.

         (28)  Daňový poradce použil při uplatnění metody CAPM 25. percentil koeficientů beta, protože usoudil, že společnost FFT nese omezená rizika.

         (29)  Údaje shromážděné profesorem A. Damoradanem a dostupné na adrese: http://pages.stern.nyu.edu/~adamodar/

         (30)  Průměr indexu EONIA (Euro OverNight Index Average) za rok 2011.

         (31)  Účastí se rozumí investice do akcií (vlastního kapitálu) určité společnosti.

         (32)  54. bod odůvodnění.

         (33)  Dostupný na adrese: http://www.impotsdirects.public.lu/legislation/legi11/Circulaire_L_I_R__n___164-2_du_28_janvier_2011.pdf.

         (34)  „Finanční společností skupiny“ se rozumí každý subjekt, který vykonává především finanční transakce v rámci skupiny s výjimkou držení podílů (oběžník, s. 1).

         (35)  „Finanční transakcí v rámci skupiny“ se rozumí každá činnost spočívající v poskytování úvěrů či finančních záloh sdruženým podnikům a financovaná pomocí finančních prostředků a nástrojů, jako jsou vydávání veřejných dluhopisů, soukromé půjčky, zálohy finančních prostředků či bankovní úvěry (oběžník, s. 1).

         (36)  U dvou podniků se jedná o „sdružené podniky“, pokud se jeden z nich podílí přímo či nepřímo na řízení, kontrole nebo kapitálu druhého, nebo pokud se stejné osoby podílejí přímo či nepřímo na řízení, kontrole nebo kapitálu obou podniků (oběžník, s. 1).

         (37)  Oběžník, s. 2.

         (38)  Ibid.

         (39)  Ibid.

         (40)  Oběžník, s. 3.

         (41)  Oběžník, s. 4.

         (42)  Oběžník, s. 7.

         (43)  Oběžník, s. 5 až 8.

         (44)  Daňové správy členských zemí OECD jsou podněcovány, aby postupovaly podle těchto pokynů. Tyto pokyny obvykle slouží jako reference a mají zjevný vliv na daňové postupy členských (a i nečlenských) zemí OECD.

         (45)  Daňové správy i zákonodárci jsou si této otázky vědomi a daňové právní předpisy obecně daňovým správám umožňují, aby prováděly opravy daňových přiznání integrovaných podniků, které správně neuplatňují převodní ceny, nahrazením těchto cen cenami, jež odpovídají důvěryhodnému odhadu cen, které by přijaly nezávislé podniky vyjednávající při srovnatelných okolnostech za obvyklých tržních podmínek.

         (46)  Pokyny OECD pro vnitropodnikové oceňování určené nadnárodním společnostem a daňovým správám, OECD, červenec 1995.

         (47)  Pokyny OECD pro vnitropodnikové oceňování určené nadnárodním společnostem a daňovým správám, OECD, 22. července 2010.

         (48)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES ze dne 14. června 2006 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu (Úř. věst. L 177, 30.6.2006, s. 1).

         (49)  Tyto hodnoty sdělilo Lucembursko v informacích poskytnutých dne 24. března 2015. Hodnoty týkající se základu daně neodpovídají zcela přesně zdanitelným ziskům vykázaným v účetnictví.

         (50)  Viz 21. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení.

         (51)  Viz 24. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení.

         (52)  Viz 51. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení pro finanční údaje, které se týkají společnosti FFT za období 2009–2011 a které jsou uvedeny ve zprávě o převodních cenách. V tabulce 8 se odkazuje na terminologii používanou ve výroční zprávě a v informacích poskytnutých skupinou Fiat dne 31. března 2015, která nemusí být v dokonalém souladu s terminologií, již používá daňový poradce ve zprávě o převodních cenách.

         (53)  Lucembursko upřesnilo, že v období 2011–2013 je záruční prémie hrazena společnosti Fiat S.p.A., zatímco za rok 2010 se tato informace ve výroční zprávě neobjevuje.

         (*2)  Číselné údaje v hranatých závorkách je nutno chápat ve spojení s obratem „přibližně“. Číselné údaje jsou zaokrouhleny na násobky 50, 500, 5 000, 500 000 nebo 5 000 000.

         (54)  „Euro Medium Term Note“ – Evropský program vydávání cenných papírů se střednědobou splatností denominovaných v eurech.

         (55)  Výnosnost vlastního kapitálu.

         (56)  Rozhodnutí Komise 2014/200/EU ze dne 17. července 2013 o státní podpoře SA.21233 C/11 (ex NN/11, ex CP 137/06), kterou poskytlo Španělsko – Daňový režim určitých dohod o finančním leasingu známý též pod názvem „španělský systém zdanění leasingu“ (Úř. věst. L 114, 16.4.2014, s. 1).

         (57)  Rozhodnutí Komise 2008/283/ES ze dne 13. listopadu 2007 o režimu podpor, zavedeném Belgií ve prospěch koordinačních center usazených v Belgii, kterým se mění rozhodnutí 2003/757/ES (Úř. věst. L 90, 2.4.2008, s. 7).

         (58)  Rozhodnutí Komise 2006/621/ES ze dne 2. srpna 2004 o státní podpoře, kterou Francie poskytla společnosti France Télécom (Úř. věst. L 257, 20.9.2006, s. 11).

         (59)  Uvedené je ve zprávě o převodních cenách vysvětleno skutečností, že investice do společností FFNA a FFC jsou údajně odměňovány prostřednictvím dividend.

         (60)  Lucembursko odkazuje v tomto ohledu na sdělení Komise ze dne 4. června 2014 Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru o práci Společného fóra EU pro vnitropodnikové oceňování v období od července 2012 do ledna 2014 [COM(2014) 315 final].

         (61)  Je citována tato část: „49(xv). Pro výpočet poměru vlastního kapitálu vyváženého v závislosti na rizicích bylo rozhodnuto provést následující odpočty od tohoto kapitálu. Tyto odpočty budou zahrnovat: […] investice do dceřiných společností vykonávajících bankovní a finanční činnost, které nejsou konsolidovány ve vnitrostátních systémech. Běžný postup bude spočívat v konsolidování dceřiných společností za účelem posouzení úrovně vlastního kapitálu bankovních skupin. Nebude-li se takto postupovat, je důležité provést odpočet, aby se zamezilo opakovanému použití stejného kapitálu v různých jednotkách skupiny. Tyto investice se odečtou v souladu s výše uvedeným odstavcem 37. Aktiva, která představují účast v dceřiných společnostech, jejichž kapitál byl odečten od kapitálu mateřské společnosti, nebudou pro výpočet poměru zahrnuta do celkových aktiv.“

         (62)  V článku 57 se stanoví, že nekonsolidovaný vlastní kapitál úvěrových institucí nezahrnuje „l) účasti v jiných úvěrových a finančních institucích přesahující 10 % jejich kapitálu“.

         (63)  Uvedené lze vysvětlit vysokou mírou integrace činností skupiny a tradiční podporou poskytovanou společností Fiat S.p.A. svým dceřiným společnostem. Podle společnosti FFT používají úvěrové instituce pro posouzení úvěrového ratingu společnosti Fiat S.p.A. konsolidované účty skupiny.

         (64)  Společnost FFT jedná pouze s velkými finančními institucemi, které se nacházejí v eurozóně, a to hlavně v zemích, v nichž vnitrostátní dozorčí orgány schválily „opci č. 1“ (tj. opci, která umožňuje odkazovat na rating státu a nikoliv na rating banky). Směrnice CRD III přiděluje rizikovou váhu ve výši 0 % státům, které vydávají dluhopisy ve vlastní měně, a to bez ohledu na jejich rating (příloha VI, část 1, bod 1.2, odst. 4. Podle toho, jak rámec Basilej II a pravidla směrnice CRD chápe společnost FFT (a daňový poradce), by proto bylo možno uplatnit na příslušné banky rizikovou váhu, jež je o stupeň nižší než riziková váha státu, v němž banka působí. Takové uplatnění rámce Basilej II vede k volbě rizikové váhy ve výši 20 % u expozice společnosti FFT vůči bankám. Tato logika se uplatňuje jak u úvěrových rizik, tak u rizik protistrany společnosti FFT vůči bankám.

         (65)  Basilejský výbor pro bankovní dohled, Mezinárodní regulační rámec bankovního odvětví (Basilej III).

         (66)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky, o změně směrnice 2002/87/ES a zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES (Úř. věst. L 176, 27.6.2013, s. 338).

         (67)  Společnost FFT na podporu tohoto tvrzení odkazuje na bod 5.3.2 sdělení Komise s názvem „K vnitřnímu trhu bez daňových překážek: strategie zajištění konsolidovaného základu daně z příjmů právnických osob pro jejich činnosti v rámci EU“ (KOM(2001) 582 v konečném znění ze dne 23. října 2011).

         (68)  Společnost FFT odkazuje v těchto souvislostech na rozhodnutí Komise ve věci společnosti Umicore [rozhodnutí Komise ze dne 26. května 2010 o státní podpoře v podobě daňové dohody o narovnání, kterou Belgie poskytla společnosti Umicore S.A. (bývalá společnost „Union Minière S.A.“) (státní podpora C 76/03 (ex NN 68/03))], v němž tvrdila, že daňová výhoda musí být „neúměrná“, aby byla přezkoumána z hlediska pravidel pro státní podporu.

         (69)  Zejména rozhodnutí Komise ze dne 28. října 2009 o státní podpoře C 10/07 (ex NN 13/07), kterou poskytlo Maďarsko za účelem odpočtů daně pro úroky uvnitř skupiny (dále jen „rozhodnutí o daňovém režimu u úroků pro skupiny v Maďarsku“).

         (70)  Rozhodnutí Komise 2009/809/ES ze dne 8. července 2009 o režimu groepsrentebox, který hodlá zavést Nizozemsko (C 4/07 (ex N 465/06)) (Úř. věst. L 288, 4.11.2009 (dále jen „rozhodnutí Groepsrentebox“).

         (71)  Rozhodnutí Komise 2004/77/ES ze dne 24. června 2003 o režimu podpor provedeném Belgií ve formě daňového režimu ve prospěch amerických společností zahraničního obchodu (US Foreign Sales Corporations) (Úř. věst. L 23, 28.1.2004, s. 14); rozhodnutí Komise 2003/755/ES ze dne 17. února 2003 o režimu podpory provedeném Belgií ve prospěch koordinačních středisek usazených v Belgii (Úř. věst. L 282, 30.10.2003, s. 25); rozhodnutí Komise 2003/501/ES ze dne 16. října 2002 o režimu státní podpory C 49/2001 (ex NN 46/2000) – Koordinační centra – provedeném Lucemburskem (Úř. věst. L 170, 9.7.2003, s. 20); rozhodnutí Komise 2004/76/ES ze dne 13. května 2003 o režimu státní podpory provedeném Francií ve prospěch správních a logistických center (Úř. věst. L 23, 28.1.2004, s. 1); rozhodnutí Komise 2003/512/ES ze dne 5. září 2002 o režimu podpory provedeném Německem ve prospěch kontrolních a koordinačních center (Úř. věst. L 177, 16.7.2003, s. 17).

         (72)  Viz rozsudek Soudního dvora ze dne 2. září 2010 ve věci C-399/08 P, Komise v. Deutsche Post, ECLI:EU:C:2010:481, bod 38, jakož i citovaná judikatura.

         (73)  Viz rozsudek Soudního dvora ze dne 2. září 2010 ve věci C-399/08 P, Komise v. Deutsche Post, ECLI:EU:C:2010:481, bod 39, jakož i citovaná judikatura.

         (74)  Viz rozsudek ze dne 15. listopadu 2011 ve spojených věcech C-106/09 P a C-107/09 P, Komise v. Government of Gibraltar a Spojené království, ECLI:EU:C:2011:732, bod 72, jakož i citovaná judikatura.

         (75)  Viz rozsudek ze dne 17. listopadu 1980 ve věci 730/79, Philip Morris, ECLI:EU:C:1980:209, bod 11; a rozsudek ze dne 15. června 2000 ve spojených věcech T-298/97, T-312/97 atd., Alzetta, ECLI:EU:T:2000:151, bod 80.

         (76)  Viz rozsudek ze dne 3. března 2005 ve věci C-172/03, Wolfgang Heiser v. Finanzamt Innsbruck, ECLI:EU:C:2005:130, bod 40.

         (77)  Viz rozsudek ze dne 8. září 2011 ve spojených věcech C-78/08 až C-80/08, Paint Graphos a další, ECLI:EU:C:2011:550.

         (78)  Viz rozsudek ze dne 8. září 2011 ve spojených věcech C-78/08 až C-80/08, Paint Graphos a další, ECLI:EU:C:2011:550, bod 65.

         (79)  Viz rovněž rozsudek ze dne 8. září 2011 ve spojených věcech C-78/08 až C-80/08, Paint Graphos a další, ECLI:EU:C:2011:550, bod 50.

         (80)  Do této kategorie patří příjmy přičitatelné stálé provozovně v Lucembursku, příjmy z odborných služeb poskytovaných v zemi, dividendy, úroky z účastnických půjček a úroky u dluhopisů, pokud je platí stát nebo fyzická či právnická osoba sídlící v zemi a rovněž nadhodnota vytvořená prodejem podílů ve výši nejméně 10 % kapitálu společností sídlících v zemi (kromě fondů rizikového kapitálu).

         (81)  V roce 2012. Od zdaňovacího období 2013 se solidární přirážka zvýšila z 5 % na 7 %.

         (82)  Vzhledem ke změnám zavedeným pro zdaňovací období 2013 se souhrnná sazba daně z příjmu právnických osob zvýšila v případě města Lucemburk z 28,80 % na 29,22 %.

         (83)  Lucemburské společnosti kromě toho podléhají roční dani z majetku, která se týká jejich aktiv a která spočívá v odvodu 0,5 % čisté hodnoty celosvětového majetku společnosti k 1. lednu každého roku.

         (84)  Například výdaje související s úroky u aktiv, která vytvářejí příjmy osvobozené od daně, nebo odměny za účast, které nespadají do běžné správy společnosti.

         (85)  Režim daňové integrace se uplatňuje, je-li splněn určitý počet podmínek: mateřská společnost vlastní nejméně 95 % podílů v kapitálu dceřiné společnosti od počátku účetního období, během kterého je podána žádost o uplatnění režimu daňové integrace; dceřiná společnost je kapitálová společnost sídlící v Lucembursku a v této zemi plně zdanitelná; mateřská společnost je rovněž kapitálová společnost sídlící v Lucembursku a v této zemi plně zdanitelná nebo je společností v této zemi nesídlící ale plně zdanitelná na území, na kterém sídlí, daní, která odpovídá lucemburské dani samosprávných celků z příjmu; a o režim daňové integrace je požádáno pro nejméně pět hospodářských období.

         (86)  Integrovaná společnost může vyrovnávat ztráty některých svých provozoven ziskem vytvořeným v jiných. Režim daňové integrace považuje skupinu společností za jediného daňového poplatníka. Uvedené umožňuje odstranit nevýhody, které mají skupiny společností ve srovnání s integrovanými společnostmi v oblasti zdanění příjmů. Režim daňové integrace nepředstavuje opatření podpory, pokud se po integraci nedostává skupině společností příznivějšího zacházení než integrované společnosti.

         (87)  Obecně platí, že všechny podniky, které získávají příjmy, jsou považovány za podniky, které se z hlediska přímého zdanění podniků nacházejí v podobné skutkové a právní situaci.

         (88)  Připomínky společnosti FFT k rozhodnutí o zahájení řízení, bod 2.1.

         (89)  Připomínky společnosti FFT k rozhodnutí o zahájení řízení, bod 2.1.3.

         (90)  Viz poznámky pod čarou 66 a 67.

         (91)  Viz rozsudek ze dne 20. května 2010 ve věci C-138/09, Todaro Nunziatina & C. Snc v. Assessorato del Lavoro, della Previdenza Sociale, della Formazione Professionale e dell'Emigrazione della regione Sicilia, ECLI:EU:C:2010:291, bod 21.

         (92)  Režim stanovil, že pozitivní saldo mezi úroky vybíranými u úvěrů skupiny a úroky placenými v rámci finančních transakcí v rámci skupiny se v případě groepsrentebox daní sazbou ve výši 5 % místo běžné sazby ve výši 25,5 % tehdy platné pro daň z příjmu právnických osob.

         (93)  Rozhodnutí o režimu groepsrentebox, 85. bod odůvodnění.

         (94)  Rozhodnutí o režimu groepsrentebox, 101. bod odůvodnění.

         (95)  Rozhodnutí o režimu groepsrentebox, 107. bod odůvodnění.

         (96)  Oběžník stanoví, že „pokud jde o finanční společnosti skupiny, jsou funkce plněné v rámci poskytování úvěrů subjektům skupiny srovnatelné s funkcemi, které plní nezávislé finanční instituce podléhající dohledu Komisi pro dohled nad finančním odvětvím (Service de Surveillance du Secteur Financier – CSSF)“.

         (97)  Viz článek 9 vzorové úmluvy OECD o daních z příjmu a majetku.

         (98)  V této věci opatření počítalo pro společnosti s možností odečíst si od svého základu daně v Maďarsku 50 % výše čistých úroků obdržených od společností, které s nimi byly ve spojení – tj. 50 % rozdílu mezi úroky obdrženými od těchto společností a úroky, které jim zaplatily. Důsledkem je, že je daněna pouze polovina obdržených čistých úroků, zatímco v rámci uplatnění obecné daňové soustavy by měly být daněny všechny úroky. Na oplátku je základ daně podniku ve spojení, který zaplatil čisté úroky, navýšen o 50 % celkové částky zaplacených čistých úroků. Místo odečtení celkové částky zaplacených čistých úroků, jak by tomu bylo v rámci běžného uplatnění daňového režimu, si tyto společnosti mohou od svého základu daně odečíst jen polovinu. Režim platí pouze pro úroky zaplacené společnostem ve spojení nebo jimi uhrazené a jeho cílem je zmírnit rozdíl mezi financováním pomocí vlastního kapitálu a financováním úvěrem v rámci skupiny.

         (99)  Připomínky Lucemburska k rozhodnutí o zahájení řízení, bod 73.

         (100)  Druhý soubor připomínek společnosti FFT, bod 2.1.3 a 2.1.4.

         (101)  První soubor připomínek společnosti FFT, bod 60.

         (102)  Jak je uvedeno v 206. bodě odůvodnění.

         (103)  Viz rozsudek ze dne 4. června 2015 ve věci C-15/14 P, Evropská komise v. MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt., ECLI:EU:C:2015:362, bod 60. Viz rovněž rozsudek ze dne 26. února 2015 ve věci T-385/12, Orange v. Evropská komise, ECLI:EU:T:2015:117.

         (104)  Věc C-39/94, SFEI a další, ECLI:EU:C:1996:285, bod 60; věc C-342/96, Španělsko v. Komise, ECLI:EU:C:1999:210, bod 41.

         (105)  Tato výhoda nesmí být „neúměrná“, jak zdůrazňuje společnost FFT ve svých připomínkách (body 1.7.1 a 1.7.2). Aby výhoda přestavovala státní podporu, stačí, aby splnila ostatní podmínky uvedené v čl. 107 odst. 1 SFEU. Rozhodnutí ve věci Umicore [rozhodnutí Komise ze dne 26. května 2010 o státní podpoře v podobě daňové dohody o narovnání, kterou Belgie poskytla společnosti Umicore S.A. (bývalá společnost „Union Minière S.A.“) (státní podpora C 76/03 (ex NN 69/03))] zmiňované společností FFT není v tomto konkrétním případě relevantní, protože Komise není vázána svou rozhodovací praxí (viz 202. bod odůvodnění). V každém případě rozdíl mezi touto věcí a věcí Umicore neumožňuje prokázat podobnost obou věcí. Věc Umicore se týkala uplatnění osvobození od DPH společností Umicore v rámci některých prodejů finančních prostředků podnikům usazeným v jiných členských státech. V prosince roku dospěla belgická Zvláštní daňová inspekce („Inspection spéciale des impôts“ – „ISI“) k dohodě s podnikem. Tato dohoda představovala ze strany belgických daňových orgánů správní praxi, ale pouze v tom smyslu, že se týkala skutečností tohoto konkrétního případu a netýkala se míry zdanění: „Ovšem podle článku 84 zákona o DPH jsou tyto transakce možné pouze za předpokladu, že neobsahují osvobození od daně nebo její snížení. Podle této zásady se transakce nemůže týkat výše daně, která vyplývá ze zjištěných skutečností, ale pouze skutkových záležitostí“ (bod 154).

         (106)  Viz věc 173/73, Itálie v. Komise, ECLI:EU:C:1974:71, bod 13.

         (107)  Viz např. věc C-387/92, Banco Exterior de Espana, ECLI:EU:C:1994:100.

         (108)  Viz spojené věci C-182/03 a C-217/03, Belgie a Forum 187 ASBL v. Komise, ECLI:EU:C:2006:416.

         (109)  Ibid.

         (110)  Rozhodnutí Komise 2003/757/ES ze dne 17. února 2003 o režimu státních podpor provedenému Belgií ve prospěch koordinačních center usazených v Belgii (Úř. věst. L 282, 30.10.2003, s. 25).

         (111)  Viz spojené věci C-182/03 a C-217/03, Belgie a Forum 187 ASBL v. Komise, ECLI:EU:C:2006:416, bod 96 a 97.

         (112)  Viz spojené věci C-182/03 a C-217/03, Belgie a Forum 187 ASBL v. Komise, ECLI:EU:C:2006:416, bod 81.

         (113)  Připomínky Lucemburska k rozhodnutí o zahájení řízení, body 38 až 40.

         (114)  Viz 102. bod odůvodnění.

         (115)  Viz tabulka 7.

         (116)  Viz 64. bod odůvodnění.

         (117)  Viz 70. bod odůvodnění.

         (118)  Pro popis metody TNMM viz 91. bod odůvodnění.

         (119)  Komise nesouhlasí s tvrzením společnosti FFT, které je uvedeno v 162. bodě odůvodnění a podle kterého opodstatňuje uplatnění metody TNMM skutečnost, že je stále častěji používána. Jak je uvedeno v 161. bodě odůvodnění, je toto tvrzení v rozporu s odkazem společnosti FFT na odstavec 2.2 pokynů OECD pro vnitropodnikové oceňování, podle kterého „má výběr metody stanovení převodních cen vždy za cíl nalézt nejvhodnější metodu pro konkrétní případ“. Tento cíl pokynů OECD pro vnitropodnikové oceňování není slučitelný s výkladem, podle kterého by si daňový poplatník mohl volně vybírat z různých metod bez ohledu na skutečnosti a okolnosti konkrétního případu.

         (120)  Uvedené je v protikladu se situací, v níž sice určitá společnost poskytuje úvěry v rámci skupiny, ale omezuje své funkce na přímé, nezprostředkované transakce, u nichž by samostatná společnost nesouhlasila s tím, že by odměňovala třetí stranu, protože takové transakce nemají hospodářské opodstatnění bez jiných funkcí a činností (přímé, nezprostředkované transakce lze použít na krytí rizik vyplývajících z odlišné činnosti). Takové transakce a stejně tak jiné funkce nelze proto srovnávat s hlavními funkcemi finanční instituce. Jejich cenu nelze správně stanovit na základě vlastního kapitálu, protože v jiných odvětvích mohou být vhodnější jiné ukazatele, jako je výnosnost celkových aktiv či výnosnost prodeje.

         (121)  Viz poznámka pod čarou 114.

         (122)  Viz 58. a 59. bod odůvodnění.

         (123)  Viz rovněž 68. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení.

         (124)  Pro další příklady rozdílů mezi různými ukazateli zisku založenými na vlastním kapitálu viz zejména McKinsey Working Papers on Risk, č. 24, „The use of economic capital in performance management for banks“, leden 2011, a zejména diagram 10, s. 13.

         (125)  Ve zprávě o převodních cenách dospívá daňový poradce k odměně za riziko ve výši 1 726 000 EUR, zatímco při uplatnění návratnosti vlastního kapitálu ve výši 6,05 %, jak ji vypočítal daňový poradce, na účetní vlastní kapitál společnosti FFT dosáhla by odměna za riziko výše 17 392 000 EUR.

         (126)  163. bod odůvodnění.

         (127)  Viz odstavec 2.97 pokynů OECD pro vnitropodnikové oceňování.

         (128)  Viz odstavec 2.86 pokynů OECD pro vnitropodnikové oceňování.

         (129)  V oběžníku se upozorňuje, že poskytovatelé služeb, kterých se oběžník týká, vykonávají především funkce, které jsou podobné funkcím vykonávaným regulovanými institucemi. V oběžníku se rovněž odkazuje na možné příplatky, kterými se zvyšují náklady související s poskytnutím úvěru a zohledňuje povinnost dodržovat požadavky na solventnost. V oběžníku ale není vlastní kapitál, který se má odměňovat, omezen na tyto požadavky solventnosti.

         (130)  Viz 81. bod odůvodnění.

         (131)  Použití výnosnosti regulatorního vlastního kapitálu ztěžuje v praxi skutečnost, že v držení regulovaných institucí se nacházejí různé typy regulatorního vlastního kapitálu, jako je vlastní kapitál kategorie 1 a kategorie 2, zatímco vlastní kapitál je jediný typ kapitálu, který má společnost FFT k dispozici. Rámec Basilej III tuto složitost jen zdůrazňuje. Regulované finanční instituce obvykle výši svého minimálního regulatorního vlastního kapitálu nesdělují, ale lze k ní dospět nepřímým přepočtem. Sdělují spíše skutečnou úroveň regulatorního vlastního kapitálu, který drží, a tato úroveň je vždy vyšší než požadované minimum. Výnosnost vlastního kapitálu přizpůsobenou riziku, již lze považovat za podobnou výnosnosti regulatorního vlastního kapitálu, používají regulované instituce v některých případech pro stanovení interních cen. V tomto konkrétním případě se ale používá u každého aktiva zvlášť spíše než formou úhrnu jako ukazatele zisku instituce jako celku, a není proto v zásadě zveřejňována.

         (132)  Viz 256. bod odůvodnění.

         (133)  Viz tabulka 6.

         (134)  MMF WP/12/36, How Risky Are Banks' Risk Weighted Assets? Sonali Das a Amadou N.R. Sy, 2012, s. 6.

         (135)  Body odůvodnění (58) a (59).

         (136)  Rozhodnutí o zahájení řízení, bod odůvodnění (72).

         (137)  Bod odůvodnění (167).

         (138)  Ibid.

         (139)  Bod odůvodnění (98).

         (140)  Viz bod odůvodnění (58).

         (141)  Viz poznámka pod čarou 136.

         (142)  Při neexistenci dostatečných údajů pro výpočet správného odhadu minimálního regulatorního kapitálu společnosti FFT by průměrná hodnota odvětví vedla k minimálnímu regulatornímu vlastnímu kapitálu ve výši 427 milionů EUR (viz bod odůvodnění (270)), což přesahuje celkový vlastní kapitál společnosti FFT ve výši 287 milionů EUR.

         (143)  Bod odůvodnění (69) et tabulka 1.

         (144)  61. bod odůvodnění.

         (145)  97. bod odůvodnění.

         (146)  96. bod odůvodnění.

         (147)  Jak uvádí Lucembursko v 154. bodě odůvodnění.

         (148)  Viz 154. bod odůvodnění.

         (149)  Viz 95. bod odůvodnění.

         (150)  Viz 165. bod odůvodnění.

         (151)  Pákový poměr je podíl aktiv financovaných z vlastních prostředků. Protože je zbytek aktiv financován dluhy, pákovým poměrem se měří zadlužení či naopak kapitalizace určité společnosti.

         (152)  V případě společnosti FFT je všechen vlastní kapitál vlastním kapitálem kategorie 1, protože společnost FFT nepoužívá nástroje jiných kategorií.

         (153)  Viz 268. bod odůvodnění.

         (154)  Popis v 121. až 126. bodě odůvodněné.

         (155)  Na základě účetních údajů společnosti FF uvedených v tabulce v 114. bodě odůvodnění.

         (156)  Hypotetický regulatorní vlastní kapitál ve výši 427 milionů EUR by rovněž přesahoval vlastní kapitál ve výši 286 milionů EUR, který společnost FFT měla v okamžiku akvizice společností FFNA a FFC.

         (157)  Zpráva o převodních cenách je z roku 2011. Je proto použito toto referenční období. Pro srovnání, koeficient beta indexu dosáhl za období od 12. května 2012 do 12. května 2014 hodnoty 1,3.

         (158)  Viz tabulka 6 rozhodnutí o zahájení řízení.

         (159)  Viz tabulka 4.

         (160)  Viz 114. bod odůvodnění.

         (161)  Jak je uvedeno v 123. bodě odůvodnění.

         (162)  Viz 155. bod odůvodnění.

         (163)  Viz 113. a 114. bod odůvodnění.

         (164)  Viz tabulka v 125. bodě odůvodnění.

         (165)  Banka pro mezinárodní platby, 81. výroční zpráva, 1. duben 2010 – 31. březen 2011, 26.6.2011, s. 81.

         (166)  ECB, Zpráva o finanční stabilitě, prosinec 2011, s. 130 (volný překlad).

         (167)  Deutsche Bank, European Banks: Running the Numbers: Spring edition, 5.4.2011 (volný překlad). Ve zprávě Deutsche Bank ze dne 20. března 2015 jsou nepřímé náklady na vlastní kapitál u evropských bank odhadovány na 10 %.

         (168)  První soubor připomínek společnosti FFT, bod 64; druhý soubor připomínek společnost FFT, bod 1.8.1 a následující, bod 3.1.8.

         (169)  Zejména rozhodnutí o daňovém režimu u úroků pro skupiny v Maďarsku.

         (170)  Viz 202. bod odůvodnění.

         (171)  Viz rovněž rozhodnutí o režimu groepsrentebox, body 80–82; rozhodnutí o daňovém režimu u úroků pro skupiny v Maďarsku, bod 131 a 132.

         (172)  Viz věc C81/10 P, France Télécom v. Komise, ECLI:EU:C:2011:811, bod 43; věc C66/02 Itálie v. Komise, ECLI:EU:C:2005:768, bod 34; viz rovněž spojené věci T427/04 a T17/05 Francie a France Télécom v. Komise, ECLI:EU:T:2009:474, bod 207 a 215.

         (173)  Připomínky Lucemburska k rozhodnutí o zahájení řízení, bod 28.

         (174)  Viz 77. bod odůvodnění.

         (175)  První soubor připomínek společnosti FFT, bod 60; druhý soubor připomínek společnosti FFT, bod 1.4.

         (176)  Část 7.2.1.1.

         (177)  Oběžník, s. 3 a 4.

         (178)  Připomínky Lucemburska k rozhodnutí o zahájení řízení, bod 34.

         (179)  Připomínky Lucemburska k rozhodnutí o zahájení řízení, bod 36.

         (180)  Číslování odpovídá číslování daňových rozhodnutí v podobě, v jaké je Lucembursko sdělilo Komisi.

         (181)  Strana 34 zprávy společnosti FFT o převodních cenách.

         (182)  Viz 83. bod odůvodnění.

         (183)  Z nich se dvě daňová rozhodnutí týkala žádostí společnosti FFT a [společnosti FF], viz 28. a 29. body odůvodnění.

         (184)  Žádost Komise ze dne 23. června 2015 zahrnuje všechny zprávy v oblasti převodních cen, které společnost poskytla, a sdělení Lucemburska ze dne 25. června 2015 neobsahuje žádnou pozdější zprávu tohoto typu.

         (185)  Dopis Lucemburska ze dne 24. března 2015, odpověď na otázku 6.

         (186)  Rozsudek ze dne 8. září 2011 ve spojených věcech C-78/08 až C-80/08, Paint Graphos a další, ECLI:EU:C:2011:550, bod 69.

         (187)  Rozsudek ve věci C-170/83, Hydrotherm, ECLI:EU:C:1984:271, bod 11. Rozsudek ve věci T-137/02, Pollmeier Malchow v. Komise, ECLI:EU:T:2004:304, bod 50.

         (188)  Rozsudek ve věci C-480/09 P, Acea Electrabel Produzione SpA v. Komise, ECLI:EU:C:2010:787, body 47 až 55; rozsudek ve věci C-222/04, Cassa di Risparmio di Firenze SpA a další, ECLI:EU:C:2006:8, bod 112.

         (189)  Viz 110. bod odůvodnění.

         (190)  Viz 34. bod odůvodnění.

         (191)  Viz analogicky bod 11 rozsudku ve věci 323/82, Intermills, ECLI:EU:C:1984:345, v němž se stanoví toto: „Z informací poskytnutých samotnými žalujícími stranami vyplývá, že po restrukturalizaci jsou jak společnost Intermills, tak tři průmyslové podniky kontrolovány regionem Valonsko a že po převedení výrobních zařízení do třech nově vzniklých podniků má v nich společnost Intermills nadále zájmy. Je proto nutno konstatovat, že navzdory skutečnosti, že tyto tři výrobní podniky mají vlastní právní subjektivitu nezávislou na bývalé společnosti Intermills, tvoří všechny tyto podniky společně jednu skupinu, přinejmenším co se týká podpory poskytnuté belgickými orgány […].“

         (192)  Viz 48. bod odůvodnění.

         (193)  V tomto konkrétním případě nelze uplatnit výjimky stanovené v čl. 107 odst. 2 SFEU, jež se týkají podpory sociální povahy poskytované individuálním spotřebitelům, podpory určené k náhradě škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi a podpory poskytované hospodářství určitých oblastí Spolkové republiky Německo.

         (194)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. L 248, 24.9.2015, s. 9),

         (195)  Nařízení Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 140, 30.4.2004, s. 1).

         (196)  Připomínky Lucemburska k rozhodnutí o zahájení řízení, bod 104 a následující. Lucembursko zmiňuje bod 19 zprávy pracovní skupiny „Kodex chování“ (přímé zdanění podniků) Radě ve složení pro hospodářské a finanční věci (ECOFIN), ve kterém se stanoví toto (v anglickém znění): „With respect to the Luxembourg tax measure concerning companies engaged in intra-group financing activities the Group discussed the agreed description at the meeting on 17 February 2011. Luxembourg informed the Group that Circular No 164/2 dated 28 January 2011 determines the conditions for providing advance pricing agreements confirming the remuneration of the transactions. At the meeting on 11 April 2011, Luxembourg informed that Group that Circular No 164/2 bis dated 8 April 2011 ensured that advance confirmations granted prior to the entry into force of Circular No 164/2 would cease to be valid by 31 December 2011. With the benefit of this information, the Group agreed that there was no need for this measure to be assessed against the criteria of the Code of Conduct.“

         (197)  Viz rozsudek ve věci C-5/89, Komise v. Spolková republika Německo, ECLI:EU:C:1990:320, bod 17, a ve věci C-310/99, Itálie v. Komise, ECLI:EU:C:2002:143, bod 104.

         (198)  Viz rozsudek ve věci T-67/94, Ladbroke Racing v. Komise, ECLI:EU:T:1998:7, bod 183; viz rovněž rozsudek ve spojených věcech T-116/01 a T-118/01, P&O European Ferries (Vizcaya) SA a Diputacion Floral de Vizcaya v. Komise, ECLI:EU:T:2003:217, bod 202.

         (199)  Viz rozsudek ve věci T-290/97, Mehibas Dordtselaan v. Komise, ECLI:EU:T:2000:8, bod 59, a ve spojených věcech C-182/03 a C-217/03, Belgie a Forum 187 ASBL v. Komise, ECLI:EU:C:2006:416, bod 147.

         (200)  Závěry Rady ve složení Ecofin ze dne 1. prosince 1997 v oblasti daňové politiky (Úř. věst. C 2, 6.1.1998, s. 1). Viz rovněž dokumenty dostupné na této adrese: http://ec.europa.eu/taxation_customs/taxation/company_tax/harmful_tax_practices/index_fr.htm

         (201)  V tomto ohledu viz rovněž stanovisko generálního advokáta ve věci C-217/03, Belgie a Forum 187 ASBL v. Komise, ECLI:EU:C:2006:89, bod 376.

         (202)  V dodatkovém protokolu č. 1 k Úmluvě o OECD ze dne 14. prosince 1960 se signatáři úmluvy dohodli, že se Evropská komise účastní prací organizace. Zástupci Evropské komise se vedle zástupců členských států účastní na diskusích ohledně pracovního programu OECD a podílejí se na činnostech celé organizace a jejích různých orgánů. Účast Evropské komise je sice rozsáhlejší než účast pouhého pozorovatele, ale Komise nemá žádné hlasovací právo a oficiálně se neúčastní schvalování nástrojů, které jsou předkládány Radě OECD k přijetí.

         (203)  Rozhodnutí Komise ze dne 11. července 2001 ve věci C 47/2001 (ex NN 42/2000) – Německo: koordinační a kontrolní centra zahraničních podniků (Úř. věst. C 304, 30.10.2001, s. 2). Rozhodnutí 2003/501/ES.

         (204)  Viz poznámka pod čarou 105.

         (205)  Ačkoliv se jedná o „nemožnost navrácení“ a nejedná se o „potíže s vypočtením částky podpory“.

         (206)  Rozsudek ve spojených věcech T-427/04 a T-17/05, Francouzská republika v. Komise, ECLI:EU:T:2009:474, bod 297.

         (207)  Rozsudek ve spojených věcech T-427/04 a T-17/05, Francouzská republika v. Komise, ECLI:EU:T:2009:474, bod 299.

         (208)  Sdělení Komise o použití předpisů o státní podpoře v případě opatření týkajících se přímého zdanění podnikatelské činnosti (Úř. věst. C 384, 10.12.1998, s. 3).

         (209)  Rozsudek ve věci C-441/06, Komise v. Francie, ECLI:EU:C:2007:616, bod 29, jakož i citovaná judikatura.

         (210)  Viz zejména 308. až 311. bod odůvodnění.