title: Rozhodnutí Rady (EU) 2015/2037 ze dne 10. listopadu 2015, kterým se členské státy zmocňují, aby v zájmu Evropské unie ratifikovaly protokol z roku 2014 k Úmluvě Mezinárodní organizace práce o nucené práci z roku 1930, pokud jde o záležitosti týkající se sociální politiky

text:
               14.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 298/23

         ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2015/2037
   ze dne 10. listopadu 2015,
   kterým se členské státy zmocňují, aby v zájmu Evropské unie ratifikovaly protokol z roku 2014 k Úmluvě Mezinárodní organizace práce o nucené práci z roku 1930, pokud jde o záležitosti týkající se sociální politiky
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 153 odst. 2 ve spojení s čl. 153 odst. 1 písm. a) a b) a s čl. 218 odst. 6 druhým pododstavcem písm. a) bodem v) této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   s ohledem na souhlas Evropského parlamentu,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Unie podporuje ratifikaci mezinárodních úmluv o práci, které Mezinárodní organizace práce (MOP) označuje za aktuální, jakožto příspěvek k úsilí Unie o podporu lidských práv a důstojné práce pro všechny a také o vymýcení obchodu s lidmi v Unii i mimo ni. Důležitým hlediskem této podpory je ochrana základních zásad a práv při práci.

               (2)

               Úmluva Mezinárodní organizace práce o nucené práci z roku 1930, kterou protokol z roku 2014 doplňuje, je jednou ze základních úmluv Mezinárodní organizace práce a má dopad na pravidla, která odkazují na základní pracovní normy.

               (3)

               Některé části pravidel stanovených protokolem z roku 2014 k Úmluvě Mezinárodní organizace práce o nucené práci z roku 1930 (dále jen „protokol“) spadají do pravomoci Unie v souladu s čl. 153 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“). Zejména jsou některá pravidla protokolu již zahrnuta v acquis Unie v oblasti sociální politiky. V tomto ohledu se zejména čl. 1 odst. 1 a čl. 2 písm. a) a d) protokolu týkají záležitostí, jež upravují směrnice Rady 91/533/EHS (1), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/104/ES (2) a směrnice o ochraně zdraví a bezpečnosti při práci, včetně směrnice Rady 89/391/EHS (3), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES (4), směrnice Rady 94/33/ES (5) a směrnice Rady 92/85/EHS (6).

               (4)

               Ustanovení čl. 19 odst. 4 Ústavy MOP týkající se přijímání a ratifikace úmluv se použije rovněž na protokoly, které jsou závaznými mezinárodními dohodami, podléhají ratifikaci a souvisejí s určitou úmluvou.

               (5)

               Unie nemůže protokol ratifikovat, jelikož jeho stranami mohou být pouze státy.

               (6)

               Členské státy by proto měly být zmocněny k ratifikaci protokolu, jednajíce společně v zájmu Unie, pokud jde o ty části, které spadají do pravomoci Unie v souladu s čl. 153 odst. 2 Smlouvy o fungování EU.

               (7)

               Částí protokolu spadajících do pravomoci svěřené Unii jiných než částí týkajících se sociální politiky se bude týkat rozhodnutí přijaté souběžně s tímto rozhodnutím,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Členské státy se zmocňují, aby ratifikovaly protokol z roku 2014 k Úmluvě Mezinárodní organizace práce o nucené práci z roku 1930, pokud jde o části spadající do pravomoci svěřené Unii na základě čl. 153 odst. 2 Smlouvy o fungování EU.
   Článek 2
   Členské státy by měly učinit nezbytné kroky k tomu, aby co nejdříve, pokud možno do 31. prosince 2016, uložily své listiny o ratifikaci protokolu u generálního ředitele Mezinárodního úřadu práce.
   Článek 3
   Toto rozhodnutí je určeno členským státům.

      V Bruselu dne 10. listopadu 2015.

            Za Radu

            předseda

         P. GRAMEGNA

      (1)  Směrnice Rady 91/533/EHS ze dne 14. října 1991 o povinnosti zaměstnavatele informovat zaměstnance o podmínkách pracovní smlouvy nebo pracovního poměru (Úř. věst. L 288, 18.10.1991, s. 32).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/104/ES ze dne 19. listopadu 2008 o agenturním zaměstnávání (Úř. věst. L 327, 5.12.2008, s. 9).

      (3)  Směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci (Úř. věst. L 183, 29.6.1989, s. 1).

      (4)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. L 299, 18.11.2003, s. 9).

      (5)  Směrnice Rady 94/33/ES ze dne 22. června 1994 o ochraně mladistvých pracovníků (Úř. věst. L 216, 20.8.1994, s. 12).

      (6)  Směrnice Rady 92/85/EHS ze dne 19. října 1992 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň (desátá směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) (Úř. věst. L 348, 28.11.1992, s. 1).


title: 2010/523/EU: Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 5. května 2010 o uzavření účtů Evropské agentury pro životní prostředí za rozpočtový rok 2008

text:
               25.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 252/154

         ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
   ze dne 5. května 2010
   o uzavření účtů Evropské agentury pro životní prostředí za rozpočtový rok 2008
   (2010/523/EU)
   EVROPSKÝ PARLAMENT,
   s ohledem na konečnou účetní závěrku Evropské agentury pro životní prostředí za rozpočtový rok 2008,
   s ohledem na zprávu Účetního dvora o ověření roční účetní závěrky Evropské agentury pro životní prostředí za rozpočtový rok 2008, spolu s odpověďmi agentury (1),
   s ohledem na doporučení Rady ze dne 16. února 2010 (5827/2010 – C7-0061/2010),
   s ohledem na článek 276 Smlouvy o ES a článek 319 Smlouvy o fungování Evropské unie,
   s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (2), a zejména na článek 185 tohoto nařízení,
   s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 401/2009 ze dne 23. dubna 2009 o Evropské agentuře pro životní prostředí a Evropské informační a pozorovací síti pro životní prostředí (3), a zejména na článek 13 tohoto nařízení,
   s ohledem na nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (4), a zejména na článek 94 tohoto nařízení,
   s ohledem na článek 77 a přílohu VI jednacího řádu,
   s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu a stanovisko Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin (A7–0092/2010),

               1.

               schvaluje uzavření účtů Evropské agentury pro životní prostředí za rozpočtový rok 2008;

               2.

               pověřuje svého předsedu, aby předal toto rozhodnutí výkonnému řediteli Evropské agentury pro životní prostředí, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru a aby zajistil jeho zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie (řada L).

            Předseda

         Jerzy BUZEK

            Generální tajemník

         Klaus WELLE

      (1)  Úř. věst. C 304, 15.12.2009, s. 60.

      (2)  Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1.

      (3)  Úř. věst. L 126, 21.5.2009, s. 13.

      (4)  Úř. věst. L 357, 31.12.2002, s. 72.


title: Rozhodnutí Rady ze dne 21. září 2009 o podpisu Dohody mezi Evropskou unií a Islandem a Norskem o uplatňování některých ustanovení rozhodnutí Rady 2008/615/SVV o posílení přeshraniční spolupráce, zejména v boji proti terorismu a přeshraniční trestné činnosti, a rozhodnutí Rady 2008/616/SVV o provádění rozhodnutí 2008/615/SVV o posílení přeshraniční spolupráce, zejména v boji proti terorismu a přeshraniční trestné činnosti, a jeho přílohy jménem Evropské unie a o prozatímním uplatňování některých ustanovení této dohody

text:
               31.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 353/1

      ROZHODNUTÍ RADY

   ze dne 21. září 2009
   o podpisu Dohody mezi Evropskou unií a Islandem a Norskem o uplatňování některých ustanovení rozhodnutí Rady 2008/615/SVV o posílení přeshraniční spolupráce, zejména v boji proti terorismu a přeshraniční trestné činnosti, a rozhodnutí Rady 2008/616/SVV o provádění rozhodnutí 2008/615/SVV o posílení přeshraniční spolupráce, zejména v boji proti terorismu a přeshraniční trestné činnosti, a jeho přílohy jménem Evropské unie a o prozatímním uplatňování některých ustanovení této dohody
   (2009/1023/SVV)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na články 24 a 38 této smlouvy,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Island, dopisem předsedovi Rady ze dne 24. září 2008, a Norsko, dopisem předsedovi Rady ze dne 7. července 2008, požádaly o přidružení k mechanismům policejní a justiční spolupráce mezi členskými státy Unie, které byly ustaveny rozhodnutím Rady 2008/615/SVV ze dne 23. června 2008 o posílení přeshraniční spolupráce, zejména v boji proti terorismu a přeshraniční trestné činnosti (1), a rozhodnutím Rady 2008/616/SVV ze dne 23. června 2008 o provádění rozhodnutí 2008/615/SVV o posílení přeshraniční spolupráce, zejména v boji proti terorismu a přeshraniční trestné činnosti (2), a jeho přílohou.

               (2)

               V návaznosti na zmocnění předsednictví ze dne 24. října 2008, kterému byla nápomocna Komise a delegace členského státu, který se ujme předsednictví v nadcházejícím období, byla dokončena jednání s Islandem a Norskem o dohodě o uplatňování některých ustanovení rozhodnutí Rady 2008/615/SVV o posílení přeshraniční spolupráce, zejména v boji proti terorismu a přeshraniční trestné činnosti, a rozhodnutí 2008/616/SVV o provádění rozhodnutí 2008/615/SVV o posílení přeshraniční spolupráce, zejména v boji proti terorismu a přeshraniční trestné činnosti, a jeho přílohy (dále jen „dohoda“).

               (3)

               S výhradou pozdějšího uzavření by měla být dohoda parafovaná v Bruselu dne 28. listopadu 2008 podepsána a připojené prohlášení by mělo být schváleno.

               (4)

               Dohoda stanoví prozatímní uplatňování některých svých ustanovení. Tato ustanovení by měla být prozatímně uplatňována do okamžiku dokončení postupů vedoucích k formálnímu uzavření dohody a jejímu vstupu v platnost,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   Podpis dohody se schvaluje jménem Evropské unie s výhradou jejího uzavření.
   Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
   Článek 2
   Prohlášení připojené k tomuto rozhodnutí se schvaluje jménem Evropské unie.
   Článek 3
   Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Evropské unie s výhradou jejího uzavření.

      V Bruselu dne 21. září 2009.

            Za Radu

            předseda

         T. BILLSTRÖM

      (1)  Úř. věst. L 210, 6.8.2008, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 210, 6.8.2008, s. 12.

         DOHODA

      mezi Evropskou unií a Islandem a Norskem o uplatňování některých ustanovení rozhodnutí Rady 2008/615/SVV o posílení přeshraniční spolupráce, zejména v boji proti terorismu a přeshraniční trestné činnosti, a rozhodnutí Rady 2008/616/SVV o provádění rozhodnutí 2008/615/SVV o posílení přeshraniční spolupráce, zejména v boji proti terorismu a přeshraniční trestné činnosti, včetně jeho přílohy
      EVROPSKÁ UNIE
      na jedné straně a
      ISLAND
      a
      NORSKO
      na straně druhé,
      dále jen „smluvní strany“,
      PŘEJÍCE SI zlepšit policejní a justiční spolupráci mezi členskými státy Evropské unie a Islandem a Norskem, aniž by tím byla dotčena pravidla o ochraně svobody jednotlivce,
      VZHLEDEM K TOMU, že současné vztahy mezi smluvními stranami, zejména dohoda uzavřená mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, svědčí o úzké spolupráci v boji proti trestné činnosti,
      POUKAZUJÍCE NA společný zájem smluvních stran na tom, aby policejní spolupráce mezi členskými státy Evropské unie a Islandem a Norskem probíhala rychlým a účinným způsobem slučitelným se základními zásadami jejich vnitrostátních právních systémů a v souladu s právy jednotlivce a zásadami Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod podepsané v Římě dne 4. listopadu 1950,
      VĚDOMY SI toho, že rámcové rozhodnutí Rady 2006/960/SVV ze dne 18. prosince 2006 o zjednodušení výměny operativních a jiných informací mezi donucovacími orgány členských států Evropské unie (1) již stanoví pravidla, podle kterých si mohou donucovací orgány členských států Evropské unie a Islandu a Norska účinně a rychle vyměňovat stávající operativní a jiné informace pro účely vedení vyšetřování trestné činnosti nebo provádění operativně pátracích činností,
      VĚDOMY SI toho, že rychlá a účinná výměna přesných informací má zásadní význam pro podnícení mezinárodní spolupráce v této oblasti. Cílem je zavést postupy, které podpoří rychlý, účinný a nenákladný způsob výměny údajů. Pro účely společného využívání údajů by měly tyto postupy stanovit příslušné povinnosti a zahrnovat vhodné záruky, pokud jde o přesnost a zabezpečení údajů při jejich přenosu a uchovávání, jakož i postupy pro zaznamenávání výměny údajů a omezení užití vyměněných informací,
      VZHLEDEM K TOMU, že Island a Norsko vyjádřily přání uzavřít dohodu, která by jim umožnila uplatňovat v rámci svých vzájemných vztahů a vztahů se členskými státy Evropské unie některá ustanovení rozhodnutí 2008/615/SVV o posílení přeshraniční spolupráce, zejména v boji proti terorismu a přeshraniční trestné činnosti, a rozhodnutí 2008/616/SVV o provádění rozhodnutí 2008/615/SVV o posílení přeshraniční spolupráce, zejména v boji proti terorismu a přeshraniční trestné činnosti, včetně jeho přílohy,
      BEROUCE V ÚVAHU, že Evropská unie rovněž považuje uzavření takové dohody za nezbytné,
      POUKAZUJÍCE NA TO, že tato dohoda tudíž obsahuje ustanovení, která jsou založená na hlavních ustanoveních rozhodnutí 2008/615/SVV a 2008/616/SVV včetně jeho přílohy, jejichž účelem je zlepšit výměnu informací a která umožňují členským státům Evropské unie a Islandu a Norsku vzájemně si poskytnout práva na přístup do svých automatizovaných souborů analýzy DNA, automatizovaných systémů pro daktyloskopickou identifikaci a registrů vozidel. V případě údajů získaných z národních souborů analýzy DNA a automatizovaných systémů pro daktyloskopickou identifikaci by měl systém založený na nalezení či nenalezení shody umožnit, aby vyhledávající stát mohl ve druhé fázi požádat stát spravující soubor o konkrétní související osobní údaje a případně požádat o další informace prostřednictvím postupů pro vzájemnou pomoc, včetně postupů přijatých podle rámcového rozhodnutí 2006/960/SVV,
      VZHLEDEM K TOMU, že tato ustanovení by podstatně urychlila stávající postupy, které umožňují členským státům, Islandu a Norsku zjistit, zda má některý jiný stát k dispozici potřebné informace, a pokud ano, o který stát se jedná,
      BEROUCE V ÚVAHU, že přeshraniční srovnávání údajů přinese do oblasti boje proti trestné činnosti nový rozměr. Informace získané srovnáváním údajů povedou k novým vyšetřovacím postupům a tím zásadním způsobem napomohou činnosti donucovacích a justičních orgánů jednotlivých států,
      BEROUCE V ÚVAHU, že tato pravidla vycházejí ze síťového propojení vnitrostátních databází států,
      BEROUCE V ÚVAHU, že s výhradou dodržení určitých podmínek by měly mít státy možnost předávat osobní a jiné než osobní údaje za účelem zlepšení výměny informací, s cílem předcházet trestným činům a zachovat veřejný pořádek a bezpečnost v souvislosti s významnými událostmi přeshraničního rozsahu,
      VĚDOMY SI TOHO, že vedle zlepšení výměny informací je třeba upravit další formy užší spolupráce mezi policejními orgány, zejména prostřednictvím společných bezpečnostních operací (např. společných hlídek),
      BEROUCE V ÚVAHU, že užší policejní a justiční spolupráce v trestních věcech musí být v souladu s dodržováním základních práv, zejména práva na ochranu soukromí a osobních údajů, jež mají být zaručena zvláštní úpravou ochrany údajů, která by měla být přizpůsobena zvláštní povaze rozličných forem výměny údajů. Tato ustanovení na ochranu údajů by měla zejména brát v úvahu zvláštní povahu přeshraničního přístupu do databází on-line. Jelikož při přístupu on-line nemají státy spravující soubory možnost žádného předběžného ověření, měl by být zaveden systém, který zajistí následnou kontrolu,
      BEROUCE V ÚVAHU, že systém nalezení či nenalezení shody stanoví strukturu srovnávání anonymních profilů, v rámci které dochází k výměně doplňujících osobních údajů pouze po nalezení shody, přičemž jejich poskytnutí a obdržení se řídí vnitrostátními právními předpisy, včetně pravidel týkajících se právní pomoci. Toto nastavení zaručuje náležitý režim ochrany údajů, přičemž poskytnutí osobních údajů jinému státu je podmíněno odpovídající úrovní ochrany údajů ze strany přijímajícího státu,
      S OHLEDEM NA obsáhlou výměnu informací a údajů vyplývající z užší policejní a justiční spolupráce usiluje tato dohoda o zaručení odpovídající úrovně ochrany údajů. Tato dohoda dodržuje úroveň ochrany stanovenou pro zpracování osobních údajů v Úmluvě Rady Evropy o ochraně osob se zřetelem na automatizované zpracování osobních dat ze dne 28. ledna 1981, dodatkovém protokolu k úmluvě ze dne 8. listopadu 2001 a zásadách doporučení Rady Evropy č. R (87) 15 o nakládání s osobními údaji v policejním sektoru,
      VYCHÁZEJÍCE ze vzájemné důvěry členských států Evropské unie a Islandu a Norska ve strukturu a fungování jejich právních systémů,
      UZNÁVAJÍCE, že ustanovení dvojstranných a mnohostranných dohod zůstávají použitelnými pro všechny záležitosti, na které se nevztahuje tato dohoda,
      SE ROZHODLY UZAVŘÍT TUTO DOHODU:
      Článek 1
      Předmět a účel
      1.   S výhradou ustanovení této dohody se obsah článků 1 až 24, čl. 25 odst. 1, článků 26 až 32 a článku 34 rozhodnutí 2008/615/SVV o posílení přeshraniční spolupráce, zejména v boji proti terorismu a přeshraniční trestné činnosti, použije na dvoustranné vztahy mezi Islandem či Norskem a každým členským státem Evropské unie, jakož i na vzájemné vztahy Islandu a Norska.
      2.   S výhradou ustanovení této dohody se na vztahy uvedené v odstavci 1 použije obsah článků 1 až 19 a článku 21 rozhodnutí 2008/616/SVV o provádění rozhodnutí 2008/615/SVV o posílení přeshraniční spolupráce, zejména v boji proti terorismu a přeshraniční trestné činnosti, včetně jeho přílohy s výjimkou kapitoly 4 bodu 1.
      3.   Prohlášení učiněná členskými státy v souvislosti s rozhodnutími 2008/615/SVV a 2008/616/SVV se rovněž vztahují na jejich vztahy s Islandem a Norskem.
      Článek 2
      Definice
      1.   „Smluvními stranami“ se rozumí Evropská unie, Island a Norsko.
      2.   „Členským státem“ se rozumí členský stát Evropské unie.
      3.   „Státem“ se rozumí členský stát, Island nebo Norsko.
      Článek 3
      Jednotné uplatňování a výklad
      1.   Pro účely dosažení cíle, kterým je co nejjednotnější uplatňování a výklad ustanovení uvedených v článku 1, smluvní strany neustále sledují vývoj judikatury Soudního dvora Evropských společenství, jakož i vývoj judikatury příslušných soudů Islandu a Norska, týkající se těchto ustanovení. K tomuto účelu se vytvoří mechanismus pro zajištění vzájemného pravidelného předávání této judikatury.
      2.   Je-li Soudnímu dvoru soudem členského státu předložena k rozhodnutí předběžná otázka týkající se výkladu některého z ustanovení uvedených v článku 1, jsou Island a Norsko oprávněny předložit Soudnímu dvoru spisy účastníků řízení nebo vyjádření.
      Článek 4
      Řešení sporů
      Každý spor mezi Islandem či Norskem a členským státem týkající se výkladu nebo uplatňování této dohody nebo některého z ustanovení uvedených v článku 1, jakož i jejich případných změn, může kterákoli ze stran sporu předložit na setkání zástupců vlád členských států Evropské unie, Islandu a Norska za účelem jeho rychlého urovnání.
      Článek 5
      Změny
      1.   V případě, že je třeba pozměnit ustanovení rozhodnutí 2008/615/SVV uvedená v čl. 1 odst. 1 nebo ustanovení rozhodnutí 2008/616/SVV a jeho přílohy uvedená v čl. 1 odst. 2, Evropská unie o této změně co nejdříve informuje Island a Norsko a zjistí jejich případné připomínky.
      2.   Depozitář oznámí Islandu a Norsku veškeré změny ustanovení rozhodnutí 2008/615/SVV uvedených v čl. 1 odst. 1 a ustanovení rozhodnutí 2008/616/SVV a jeho přílohy uvedených v čl. 1 odst. 2, jakmile jsou přijaty.
      Norsko a Island se nezávisle rozhodnou, zda souhlasí s obsahem změny a zda ji provedou ve svých vnitrostátních právních řádech. Tato rozhodnutí se depozitáři oznámí do tří měsíců od oznámení změny.
      3.   Pokud může být obsah změny pro Island či Norsko závazný až po splnění ústavních požadavků, informují o tom depozitáře při jejím oznámení. Island či Norsko bez prodlení, nejpozději však šest měsíců od oznámení depozitáře, písemně depozitáře informují o splnění všech ústavních požadavků. Od stanoveného data, kdy má změna vstoupit pro Island a Norsko v platnost, až do oznámení o splnění ústavních požadavků Island a Norsko prozatímně a v rámci možností uplatňují obsah takového aktu nebo opatření.
      4.   Pokud Island či Norsko nebo obě tyto země se změnou nesouhlasí, pozastaví se uplatňování této dohody od data stanoveného pro provedení změny ve vztahu ke státu nebo státům, které se změnou nesouhlasí. Svolá se zasedání smluvních stran za účelem posouzení veškerých možností, jak zajistit další řádné fungování dohody, včetně případného zohlednění rovnocennosti právních předpisů. Pozastavení uplatňování dohody skončí, jakmile dotčený stát či dotčené státy oznámí, že se změnou souhlasí, nebo pokud se smluvní strany dohodnou na opětném uplatňování dohody ve vztahu k dotčenému státu či dotčeným státům.
      5.   Pokud se smluvní strany během šesti měsíců, kdy je uplatňování dohody pozastaveno, nedohodnou na jejím opětném uplatňování, pozbude dohoda vůči státu, který se změnou nesouhlasil, platnosti.
      6.   Odstavce 4 a 5 se nevztahují na změny kapitol 3, 4 a 5 rozhodnutí 2008/615/SVV nebo článku 17 rozhodnutí 2008/616/SVV, v souvislosti s nimiž Island či Norsko nebo oba dva státy oznámily depozitáři, že se změnou nesouhlasí, přičemž uvedly důvody svého nesouhlasu. V takovém případě, a aniž je dotčen článek 10, se bude na stát nebo státy, které učinily toto oznámení, vztahovat předchozí nezměněné znění příslušných ustanovení.
      Článek 6
      Přezkum
      Smluvní strany se dohodly, že tuto dohodu společně přezkoumají nejpozději pět let po jejím vstupu v platnost. Tento přezkum se zaměří zejména na praktické provádění, výklad a vývoj dohody a může se týkat rovněž otázek, jako jsou důsledky dalšího rozvoje Evropské unie v oblastech upravovaných touto dohodou.
      Článek 7
      Vztah k jiným nástrojům
      1.   Island a Norsko mohou i nadále uplatňovat dvoustranné nebo mnohostranné dohody nebo ujednání týkající se přeshraniční spolupráce s členskými státy, které jsou v platnosti ke dni přijetí této dohody, pokud tyto dohody nebo ujednání nejsou neslučitelné s cíli této dohody. Island a Norsko depozitáři oznámí dohody nebo ujednání, které budou i nadále uplatňovat.
      2.   Po vstupu této dohody v platnost mohou Island a Norsko uzavírat nebo uvádět v platnost další dvoustranné nebo mnohostranné dohody nebo ujednání týkající se přeshraniční spolupráce s členskými státy, pokud tyto dohody nebo ujednání rozšiřují nebo prohlubují cíle této dohody. Island a Norsko oznámí depozitáři takové nové dohody nebo ujednání do tří měsíců od jejich podpisu, nebo v případě aktů, které byly podepsány před vstupem této dohody v platnost, do tří měsíců od jejich vstupu v platnost.
      3.   Dohody a ujednání podle odstavců 1 a 2 se nesmějí dotýkat vztahů se státy, které nejsou jejich stranami.
      4.   Touto dohodou nejsou dotčeny stávající dohody o právní pomoci nebo vzájemném uznávání soudních rozhodnutí.
      Článek 8
      Oznámení, prohlášení a vstup v platnost
      1.   Smluvní strany si vzájemně oznámí dokončení postupů nutných pro vyjádření souhlasu být touto dohodou vázány.
      2.   Evropská unie může vyjádřit svůj souhlas s tím, že bude touto dohodou vázána, i v případě, že rozhodnutí podle čl. 25 odst. 2 rozhodnutí 2008/615/SVV ještě nebyla přijata pro všechny členské státy, na které se uvedené ustanovení vztahuje.
      3.   Ustanovení čl. 5 odst. 1 a 2 se uplatňuje prozatímně ode dne podpisu této dohody.
      4.   Pokud jde o změny provedené po podpisu této dohody, avšak před jejím vstupem v platnost, lhůta tří měsíců uvedená v poslední větě čl. 5 odst. 2 začíná běžet dnem vstupu této dohody v platnost.
      5.   Při učinění oznámení podle odstavce 1 nebo kdykoli poté, je-li tak stanoveno, učiní Island a Norsko prohlášení stanovená touto dohodou.
      6.   Mezi Evropskou unií a Islandem vstupuje tato dohoda v platnost prvním dnem třetího měsíce následujícího po dni, kdy generální tajemník Rady Evropské unie shledá, že jsou splněny všechny formální požadavky ohledně souhlasu vyjádřeného Evropskou unií a Islandem nebo jejich jménem s tím, aby byly touto dohodou vázány.
      7.   Mezi Evropskou unií a Norskem vstupuje tato dohoda v platnost prvním dnem třetího měsíce následujícího po dni, kdy generální tajemník Rady Evropské unie shledá, že jsou splněny všechny formální požadavky ohledně souhlasu vyjádřeného Evropskou unií a Norskem nebo jejich jménem s tím, aby byly touto dohodou vázány.
      8.   Se vstupem této dohody v platnost mezi Evropskou unií a Islandem a mezi Evropskou unií a Norskem vstupuje tato dohoda v platnost rovněž mezi Islandem a Norskem.
      9.   Osobní údaje mohou být členskými státy předávány podle této dohody pouze poté, co byla do vnitrostátního práva států, kterých se toto předávání týká, provedena ustanovení kapitoly 6 rozhodnutí 2008/615/SVV.
      10.   S cílem ověřit, zda tak Island a Norsko učinily, se uskuteční hodnotící návštěva a zkušební provoz, a to v souladu s podmínkami a ujednáními přijatelnými pro tyto státy, jež jsou podobné podmínkám a ujednáním uzavřeným pro členské státy podle kapitoly 4 přílohy rozhodnutí 2008/616/SVV.
      Na základě celkové hodnotící zprávy Rada jednomyslně rozhodne o datu nebo datech, od nichž budou členské státy moci zahájit předávání osobních údajů Islandu nebo Norsku podle této dohody.
      Článek 9
      Přistoupení
      Přistoupení nových členských států k Evropské unii zakládá práva a povinnosti podle této dohody mezi těmito novými členskými státy a Islandem a Norskem.
      Článek 10
      Vypovězení
      1.   Tato dohoda může být kteroukoli ze smluvních stran kdykoliv vypovězena. V případě vypovězení Islandem nebo Norskem zůstává tato dohoda v platnosti mezi Evropskou unií a tím státem, který ji nevypověděl. V případě vypovězení Evropskou unií pozbývá dohoda platnosti.
      2.   Vypovězení této dohody podle odstavce 1 nabývá účinku šest měsíců po učinění oznámení o vypovězení.
      Článek 11
      Depozitář
      1.   Depozitářem této dohody je generální tajemník Rady Evropské unie.
      2.   Depozitář zveřejní veškerá učiněná oznámení týkající se této dohody.

         Ve Stockholmu dne 26. listopadu 2009 a Bruselu dne 30. listopadu 2009 v jediném vyhotovení v jazyce anglickém, bulharském, českém, dánském, estonském, finském, francouzském, italském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, německém, nizozemském, polském, portugalském, rumunském, řeckém, slovenském, slovinském, španělském, švédském, islandském a norském, přičemž všechna znění mají stejnou platnost.

            За Европейския съюз
            Por la Unión Europea
            Za Evropskou unii
            For den Europæiske Union
            Für die Europäische Union
            Euroopa Liidu nimel
            Για την Ευρωπαϊκή Ένωση
            For the European Union
            Pour l'Union européenne
            Thar ceann an Aontais Eorpaigh
            Per l'Unione europea
            Eiropas Savienības vārdā
            Europos Sajungos vardu
            Az Európai Unió részéről
            Għall-Unjoni Ewropea
            Voor de Europese Unie
            W imieniu Unii Europejskiej
            Pela União Europeia
            Pentru Uniunea Europeană
            Za Európsku úniu
            Za Evropsko unijo
            Euroopan unionin puolesta
            På Europeiska unionens vägnar
            Fyrir hönd Evrópusambandsins
            For Den europeiske union

            За Република Исландия
            Por la República de Islandia
            Za Islandskou republiku
            For Republikken Island
            Für die Republik Island
            Islandi Vabariigi nimel
            Για την Δημοκρατία της Ισλανδίας
            For the Republic of Iceland
            Pour la République d'Islande
            Thar ceann Phoblacht na hĺoslainne
            Per la Repubblica d'Islanda
            Islandes Republikas vārdā
            Islandijos Respublikos vardu
            Az Izlandi Köztársaság részéről
            Għar-Repubblika ta' l-Islanda
            Voor de Republiek Ijsland
            W imieniu Republiki Islandii
            Pela República da Islândia
            Pentru Republica Islanda
            za Islandskú republiku
            Za Republiko Islandijo
            Islannin tasavallan puolesta
            På Republiken Islands vägnar
            Fyrir hönd lýðveldisins Íslands
            For Republikken Island

            За Кралство Норвегия
            Por el Reino de Noruega
            Za Norské království
            For Kongeriget Norge
            Für das Königreich Norwegen
            Norra Kuningriigi nimel
            Για το Βασίλειο της Νορβηγίας
            For the Kingdom of Norway
            Pour le Royaume de Norvège
            Thar ceann Ríocht na hIorua
            Per il Regno di Norvegia
            Norvēģijas Karalistes vārdā
            Norvegijos Karalystės vardu
            A Norvég Királyság részéről
            Għar-Renju tan-Norvegia
            Voor het Koninkrijk Noorwegen
            W imieniu Królestwa Norwegii
            Pelo Reino da Noruega
            Pentru Regatul Novegiei
            Za Nórske kráľovstvo
            Za Kraljevino Norveško
            Norjan kuningaskunnan puolesta
            På Konungariket Norges vägnar
            Fyrir hönd Konungsríkisins Noregs
            For Kongeriket Norge

         (1)  Úř. věst. L 386, 29.12.2006, s. 89.

         PROHLÁŠENÍ, KTERÉ MÁ BÝT PŘIJATO PŘI PODPISU DOHODY
         Evropská unie a Island a Norsko, které podepsaly dohodu o uplatňování některých ustanovení rozhodnutí 2008/615/SVV o posílení přeshraniční spolupráce, zejména v boji proti terorismu a přeshraniční trestné činnosti, a rozhodnutí 2008/616/SVV o provádění rozhodnutí 2008/615/SVV o posílení přeshraniční spolupráce, zejména v boji proti terorismu a přeshraniční trestné činnosti, včetně jeho přílohy (dále jen „dohoda“)
         prohlašují:

                     Pro provádění výměny údajů o profilech DNA, otiscích prstů a registraci vozidel podle této dohody je nezbytné, aby Island a Norsko zřídily pro každou z uvedených kategorií údajů dvoustranná propojení s každým členským státem.

                     S cílem toto umožnit a usnadnit se Islandu a Norsku poskytne veškerá dostupná dokumentace, programové vybavení a seznamy kontaktních údajů.

                     Za účelem sdílení nabytých zkušeností a zpřístupnění praktické a technické pomoci mohou Island a Norsko navázat neformální partnerství s členskými státy, které tyto výměny údajů již provádějí. Podmínky těchto partnerství budou stanoveny uzavřených přímo s dotčenými členskými státy.

                     Islandští a norští odborníci mohou kdykoliv kontaktovat předsednictví Rady, Komisi nebo přední odborníky v těchto oblastech, aby získali informace, vysvětlení nebo jiný druh pomoci. Stejně tak Komise, kontaktuje-li při přípravě návrhů nebo sdělení zástupce členských států, využije příležitosti kontaktovat i zástupce Islandu a Norska.

                     Islandští a norští odborníci mohou být příležitostně přizváni k účasti na pracovních zasedáních, v jejichž průběhu odborníci z členských států jednají v rámci Rady o technických aspektech výměny údajů o profilech DNA, otiscích prstů a o registraci vozidel, které přímo souvisejí s řádným uplatňováním obsahu výše zmiňovaných rozhodnutí Rady Islandem a Norskem.


title: Rozhodnutí Evropské centrální banky (EU) 2016/244 ze dne 18. prosince 2015, kterým se mění rozhodnutí ECB/2010/10 o neplnění statistické zpravodajské povinnosti (ECB/2015/50)

text:
               20.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 45/13

         ROZHODNUTÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY (EU) 2016/244
   ze dne 18. prosince 2015,
   kterým se mění rozhodnutí ECB/2010/10 o neplnění statistické zpravodajské povinnosti (ECB/2015/50)
   RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
   s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na články 5.1 a 34.1 tohoto statutu,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2533/98 ze dne 23. listopadu 1998 o shromažďování statistických informací Evropskou centrální bankou (1), a zejména na článek 7 tohoto nařízení,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2532/98 ze dne 23. listopadu 1998 o pravomoci Evropské centrální banky uvalovat sankce (2), a zejména na čl. 6 odst. 2 tohoto nařízení,
   s ohledem na nařízení Evropské centrální banky (ES) č. 2157/1999 ze dne 23. září 1999 o pravomoci Evropské centrální banky uvalovat sankce (ECB/1999/4) (3),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Rozhodnutí ECB/2010/10 (4) je třeba uvést do souladu se změnami nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 1071/2013 (ECB/2013/33) (5) a nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 1072/2013 (ECB/2013/34) (6).

               (2)

               Postup pro shromažďování informací o protiprávním jednání a ukládání sankcí, uvedený v rozhodnutí ECB/2010/10, by se měl uplatňovat rovněž v případě neplnění povinností podle nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 1073/2013 (ECB/2013/38) (7), nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 1074/2013 (ECB/2013/39) (8) a nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 1075/2013 (ECB/2013/40) (9), jelikož se osvědčil jako účinný nástroj pro řešení případů neplnění statistické zpravodajské povinnosti, k němuž může dojít též v kontextu těchto nařízení,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Rozhodnutí ECB/2010/10 se mění takto:

               1)

               V článku 1 se bod 2 nahrazuje tímto:

                           „2.

                           ‚měnová finanční instituce‘ má stejný význam jako v článku 1 nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 1071/2013 (ECB/2013/33) (10);

                  (10)  Nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 1071/2013 ze dne 24. září 2013 o rozvaze sektoru měnových finančních institucí (ECB/2013/33) (Úř. věst. L 297, 7.11.2013, s. 1).“;"

               2)

               v článku 1 se doplňuje nová definice, která zní:

                           „7.

                           ‚investiční fond‘ má stejný význam jako v článku 1 nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 1073/2013 (ECB/2013/38) (11);

                  (11)  Nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 1073/2013 ze dne 18. října 2013 o statistice aktiv a pasiv investičních fondů (ECB/2013/38) (Úř. věst. L 297, 7.11.2013, s. 73).“;"

               3)

               v článku 1 se doplňuje nová definice, která zní:

                           „8.

                           ‚banka poštovního úřadu‘ má stejný význam jako v článku 1 nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 1074/2013 (ECB/2013/39) (12);

                  (12)  Nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 1074/2013 ze dne 18. října 2013 o statistické zpravodajské povinnosti bank poštovních úřadů, které přijímají vklady od institucí jiných než měnové finanční instituce, jež jsou rezidenty eurozóny (ECB/2013/39) (Úř. věst. L 297, 7.11.2013, s. 94).“;"

               4)

               v článku 1 se doplňuje nová definice, která zní:

                           „9.

                           ‚účelová finanční společnost pro sekuritizaci‘ má stejný význam jako v článku 1 nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 1075/2013 (ECB/2013/40) (13);

                  (13)  Nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 1075/2013 ze dne 18. října 2013 o statistice aktiv a pasiv účelových finančních společností zapojených do sekuritizačních transakcí (ECB/2013/40) (Úř. věst. L 297, 7.11.2013, s. 107).“;"

               5)

               v článku 2 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
               „1.   ECB a národní centrální banky sledují, zda zpravodajské jednotky dodržují minimální standardy uvedené v příloze IV nařízení (EU) č. 1071/2013 (ECB/2013/33), příloze II nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 1072/2013 (ECB/2013/34) (14), příloze IV nařízení (EU) č. 1073/2013 (ECB/2013/38), příloze III nařízení (EU) č. 1074/2013 (ECB/2013/39) a v příloze III nařízení (EU) č. 1075/2013 (ECB/2013/40), jejichž dodržování je nezbytné pro splnění jejich zpravodajské povinnosti. V případě jejich nedodržení mohou ECB a příslušná národní centrální banka rozhodnout o zahájení fáze posuzování a/nebo řízení o sankcích ve smyslu čl. 3 odst. 1 a 2. Po ukončení řízení o sankcích může ECB uložit sankce v souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 2533/98.

                  (14)  Nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 1072/2013 ze dne 24. září 2013 o statistice úrokových sazeb uplatňovaných měnovými finančními institucemi (ECB/2013/34) (Úř. věst. L 297, 7.11.2013, s. 51).“"

         Článek 2
   Vstup v platnost
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. července 2016. Použije se počínaje referenčním obdobím červen 2016, pokud jde o měsíční a roční zpravodajskou povinnost, a druhým čtvrtletím roku 2016, pokud jde o čtvrtletní zpravodajskou povinnost.

      Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 18. prosince 2015.

            Prezident ECB

         Mario DRAGHI

      (1)  Úř. věst. L 318, 27.11.1998, s. 8.

      (2)  Úř. věst. L 318, 27.11.1998, s. 4.

      (3)  Úř. věst. L 264, 12.10.1999, s. 21.

      (4)  Rozhodnutí ECB/2010/10 ze dne 19. srpna 2010 o neplnění statistické zpravodajské povinnosti (Úř. věst. L 226, 28.8.2010, s. 48).

      (5)  Nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 1071/2013 ze dne 24. září 2013 o rozvaze sektoru měnových finančních institucí (ECB/2013/33) (Úř. věst. L 297, 7.11.2013, s. 1).

      (6)  Nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 1072/2013 ze dne 24. září 2013 o statistice úrokových sazeb uplatňovaných měnovými finančními institucemi (ECB/2013/34) (Úř. věst. L 297, 7.11.2013, s. 51).

      (7)  Nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 1073/2013 ze dne 18. října 2013 o statistice aktiv a pasiv investičních fondů (ECB/2013/38) (Úř. věst. L 297, 7.11.2013, s. 73).

      (8)  Nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 1074/2013 ze dne 18. října 2013 o statistické zpravodajské povinnosti bank poštovních úřadů, které přijímají vklady od institucí jiných než měnové finanční instituce, jež jsou rezidenty eurozóny (ECB/2013/39) (Úř. věst. L 297, 7.11.2013, s. 94).

      (9)  Nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 1075/2013 ze dne 18. října 2013 o statistice aktiv a pasiv účelových finančních společností zapojených do sekuritizačních transakcí (ECB/2013/40) (Úř. věst. L 297, 7.11.2013, s. 107).


title: Rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru (SZBP) 2017/1802 ze dne 28. září 2017 o jmenování vedoucího policejní mise Evropské unie pro palestinská území (EUPOL COPPS) (EUPOL COPPS/1/2017)

text:
               7.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 259/20

         ROZHODNUTÍ POLITICKÉHO A BEZPEČNOSTNÍHO VÝBORU (SZBP) 2017/1802
   ze dne 28. září 2017
   o jmenování vedoucího policejní mise Evropské unie pro palestinská území (EUPOL COPPS) (EUPOL COPPS/1/2017)
   POLITICKÝ A BEZPEČNOSTNÍ VÝBOR,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 38 třetí pododstavec této smlouvy,
   s ohledem na rozhodnutí Rady 2013/354/SZBP ze dne 3. července 2013 o policejní misi Evropské unie pro palestinská území (EUPOL COPPS) (1), a zejména na čl. 9 odst. 1 uvedeného rozhodnutí,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Podle čl. 9 odst. 1 rozhodnutí 2013/354/SZBP je Politický a bezpečnostní výbor zmocněn v souladu s čl. 38 třetím pododstavcem Smlouvy k přijímání příslušných rozhodnutí za účelem výkonu politické kontroly a strategického řízení policejní mise Evropské unie pro palestinská území (EUPOL COPPS), včetně rozhodnutí o jmenování vedoucího mise.

               (2)

               Dne 17. února 2015 přijal Politický a bezpečnostní výbor rozhodnutí EUPOL COPPS/1/2015 (2) o jmenování pana Rodolpha MAUGETA vedoucím mise EUPOL COPPS na období od 16. února 2015 do 30. června 2015.

               (3)

               Mandát pana Rodolpha MAUGETA jako vedoucího mise EUPOL COPPS byl několikrát prodloužen, naposledy rozhodnutím Politického a bezpečnostního výboru EUPOL COPPS/1/2016 (3), které prodloužilo jeho mandát jako vedoucího mise EUPOL COPPS do 30. června 2017.

               (4)

               Dne 22. září 2017 navrhla vysoká představitelka Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku, aby byl vedoucím mise EUPOL COPPS na období od 1. října 2017 do 30. června 2018 jmenován pan Kauko AALTOMAA,

         PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Pan Kauko AALTOMAA je jmenován vedoucím policejní mise Evropské unie pro palestinská území (EUPOL COPPS) na období od 1. října 2017 do 30. června 2018.
   Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 28. září 2017.

            Za Politický a bezpečnostní výbor

            předseda

         W. STEVENS

      (1)  Úř. věst. L 185, 4.7.2013, s. 12.

      (2)  Rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru (SZBP) 2015/381 ze dne 17. února 2015 o jmenování vedoucího policejní mise Evropské unie pro palestinská území (EUPOL COPPS) (EUPOL COPPS/1/2015) (Úř. věst. L 64, 7.3.2015, s. 37).

      (3)  Rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru (SZBP) 2016/1193 ze dne 12. července 2016 o prodloužení mandátu vedoucího policejní mise Evropské unie pro palestinská území (EUPOL COPPS) (EUPOL COPPS/1/2016) (Úř. věst. L 197, 22.7.2016, s. 1).


title: 2012/537/EU: Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady ze dne 12. září 2012 o uvolnění prostředků z Evropského fondu pro přizpůsobení se globalizaci podle bodu 28 interinstitucionální dohody ze dne 17. května 2006 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a řádném rozpočtovém řízení (žádost EGF/2011/008 DK/Odense Steel Shipyard, Dánsko)

text:
               4.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 269/8

         ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY
   ze dne 12. září 2012
   o uvolnění prostředků z Evropského fondu pro přizpůsobení se globalizaci podle bodu 28 interinstitucionální dohody ze dne 17. května 2006 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a řádném rozpočtovém řízení (žádost EGF/2011/008 DK/Odense Steel Shipyard, Dánsko)
   (2012/537/EU)
   EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na interinstitucionální dohodu mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a řádném finančním řízení (1), a zejména na bod 28 této dohody,
   s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1927/2006 ze dne 20. prosince 2006 o zřízení Evropského fondu pro přizpůsobení se globalizaci (2), a zejména na čl. 12 odst. 3 uvedeného nařízení,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Evropský fond pro přizpůsobení se globalizaci (EFG) byl zřízen za účelem poskytování dodatečné podpory pracovníkům postiženým propouštěním v důsledku velkých změn ve struktuře světového obchodu způsobených globalizací, a za účelem pomoci těmto pracovníkům při opětovném začlenění na trh práce.

               (2)

               Působnost EFG byla u žádostí podaných v období od 1. května 2009 do 30. prosince 2011 rozšířena o podporu pracovníkům, kteří byli propuštěni v přímé souvislosti s celosvětovou finanční a hospodářskou krizí.

               (3)

               Interinstitucionální dohoda ze dne 17. května 2006 umožňuje uvolnění prostředků z EFG v rámci ročního stropu 500 milionů EUR.

               (4)

               Dánsko dne 28. října 2011 předložilo žádost o uvolnění prostředků z EFG z důvodu propouštění v podniku Odense Steel Shipyard a až do 8. března 2012 ji doplňovalo o další informace. Žádost splňuje požadavky na stanovení finančních příspěvků podle článku 10 nařízení (ES) č. 1927/2006. Komise proto navrhuje uvolnit částku 6 455 104 EUR.

               (5)

               V souvislosti s uvedenou žádostí Dánska by proto měly být z EFG uvolněny prostředky na finanční příspěvek,

         PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   V rámci souhrnného rozpočtu Evropské unie na rozpočtový rok 2012 se z Evropského fondu pro přizpůsobení se globalizaci uvolňuje částka ve výši 6 455 104 EUR v prostředcích na závazky a na platby.
   Článek 2
   Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.

      Ve Štrasburku dne 12. září 2012.

            Za Evropský parlament

            předseda

         M. SCHULZ

            Za Radu

            předseda

         A. D. MAVROYIANNIS

      (1)  Úř. věst. C 139, 14.6.2006, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 406, 30.12.2006, s. 1.


title: 2010/80/: Rozhodnutí Evropské rady ze dne 9. února 2010 o jmenování Evropské komise

text:
               11.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 38/7

         ROZHODNUTÍ EVROPSKÉ RADY
   ze dne 9. února 2010
   o jmenování Evropské komise
   (2010/80/EU)
   EVROPSKÁ RADA,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 17 odst. 3 a 4 a odst. 7 třetí pododstavec této smlouvy,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               V důsledku okolností spojených s průběhem ratifikace Lisabonské smlouvy setrvala Komise jmenovaná dne 22. listopadu 2004 ve funkci po 31. říjnu 2009, dokud nebyl dokončen postup jmenování nové Komise v souladu s ustanoveními Smlouvy o Evropské unii, ve znění pozměněném Lisabonskou smlouvou.

               (2)

               Po vstupu Lisabonské smlouvy v platnost dne 1. prosince 2009 Evropská rada se souhlasem předsedy Komise jmenovala rozhodnutím 2009/880/EU (1) Catherine ASHTONOVOU vysokou představitelkou Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku na období od 1. prosince 2009 do konce funkčního období úřadující Komise.

               (3)

               V souladu s čl. 17 odst. 4 Smlouvy o Evropské unii musí být nová Komise, složená z jednoho státního příslušníka každého členského státu, včetně jejího předsedy a vysokého představitele Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku, který je jedním z jejích místopředsedů, jmenována na dobu od konce funkčního období Komise úřadující v okamžiku vstupu Lisabonské smlouvy v platnost do 31. října 2014.

               (4)

               Evropská rada navrhla Evropskému parlamentu jako kandidáta na funkci předsedy Komise Josého Manuela DURÃO BARROSA a Evropský parlament navrženého kandidáta zvolil.

               (5)

               Rada po vzájemné dohodě se zvoleným předsedou Komise přijala rozhodnutím 2009/903/EU (2) seznam dalších osob, které navrhuje jmenovat členy Komise. Téhož dne Rada se souhlasem předsedy Komise jmenovala rozhodnutím 2009/950/EU (3) Catherine ASHTONOVOU vysokou představitelkou pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku na období od konce funkčního období úřadující Komise do 31. října 2014.

               (6)

               Rozhodnutím 2010/41/EU, Euratom (4), kterým se zrušuje a nahrazuje rozhodnutí 2009/903/EU, Rada po vzájemné dohodě se zvoleným předsedou Komise přijala nový seznam dalších osob, které navrhuje jmenovat členy Komise.

               (7)

               Hlasováním dne 9. února 2010 Evropský parlament schválil jmenování předsedy, vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku a ostatních členů Komise jako sboru.

               (8)

               Je proto třeba přistoupit ke jmenování Komise,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Na dobu od 10. února 2010 do 31. října 2014 jsou do Evropské komise jmenováni:

               —

               jako předseda:
               José Manuel DURÃO BARROSO,

               —

               jako členka a místopředsedkyně, podle čl. 18 odst. 4 Smlouvy o Evropské unii:
               Catherine ASHTONOVÁ, vysoká představitelka Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku,

               —

               jako členové:

                           —

                           Joaquín ALMUNIA AMANN,

                           —

                           László ANDOR,

                           —

                           Michel BARNIER,

                           —

                           Dacian CIOLOȘ,

                           —

                           John DALLI,

                           —

                           Maria DAMANAKISOVÁ,

                           —

                           Karel DE GUCHT,

                           —

                           Štefan FÜLE,

                           —

                           Máire GEOGHEGAN-QUINNOVÁ,

                           —

                           Kristalina GEORGIEVOVÁ,

                           —

                           Johannes HAHN,

                           —

                           Connie HEDEGAARDOVÁ,

                           —

                           Siim KALLAS,

                           —

                           Neelie KROESOVÁ,

                           —

                           Janusz LEWANDOWSKI,

                           —

                           Cecilia MALMSTRÖMOVÁ,

                           —

                           Günther H. OETTINGER,

                           —

                           Andris PIEBALGS,

                           —

                           Janez POTOČNIK,

                           —

                           Viviane REDINGOVÁ,

                           —

                           Olli REHN,

                           —

                           Maroš ŠEFČOVIČ,

                           —

                           Algirdas Gediminas ŠEMETA,

                           —

                           Antonio TAJANI,

                           —

                           Androulla VASSILIOUOVÁ.

         Článek 2
   Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem 10. února 2010.
   Článek 3
   Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 9. února 2010.

            Za Evropskou radu

            předseda

         H. VAN ROMPUY

      (1)  Úř. věst. L 315, 2.12.2009, s. 49.

      (2)  Úř. věst. L 321, 8.12.2009, s. 51.

      (3)  Úř. věst. L 328, 15.12.2009, s. 69.

      (4)  Úř. věst. L 20, 26.1.2010, s. 5.


title: 2005/844/Euratom: Rozhodnutí Komise ze dne  25. listopadu 2005  o přistoupení Evropského společenství pro atomovou energii k Úmluvě o včasném oznamování jaderné nehody

text:
               30.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 314/21

         ROZHODNUTÍ KOMISE
   ze dne 25. listopadu 2005
   o přistoupení Evropského společenství pro atomovou energii k Úmluvě o včasném oznamování jaderné nehody
   (2005/844/Euratom)
   KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 druhý pododstavec této smlouvy,
   s ohledem na rozhodnutí Rady ze dne 23. května 2005, kterým se schvaluje uzavření Úmluvy o včasném oznamování jaderné nehody,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dvacet čtyři členské státy jsou smluvními stranami Úmluvy o včasném oznamování jaderné nehody.

               (2)

               Evropské společenství pro atomovou energii by mělo k Úmluvě o včasném oznamování jaderné nehody přistoupit,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   Přistoupení k Úmluvě o včasném oznamování jaderné nehody se schvaluje jménem Evropského společenství pro atomovou energii.
   Znění Úmluvy o včasném oznamování jaderné nehody a prohlášení Evropského společenství pro atomovou energii podle ustanovení čl. 12 odst. 5 písm. c) uvedené úmluvy jsou připojeny k tomuto rozhodnutí.
   Článek 2
   Listina o přistoupení bude uložena u generálního ředitele Mezinárodní agentury pro atomovou energii, depozitáře Úmluvy o včasném oznamování jaderné nehody, co nejdříve po přijetí tohoto rozhodnutí formou dopisu podepsaného vedoucím delegace Evropské komise při mezinárodních organizacích ve Vídni.

      V Bruselu dne 25. listopadu 2005.

            Za Komisi

         Andris PIEBALGS

            člen Komise

   Prohlášení podle čl. 12 odst. 5 písm. c) Úmluvy o včasném oznamování jaderné nehody
   V oblasti oznamování radiačních mimořádných situací sdílí Společenství pravomoc s členskými státy v rozsahu vyplývajícím z čl. 2 písm. b) a z příslušných ustanovení hlavy II kapitoly 3 nazvané „Ochrana zdraví“ Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii.
    ---documentbreak---

               30.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 314/22

         ÚMLUVA O VČASNÉM OZNAMOVÁNÍ JADERNÉ NEHODY
   SMLUVNÍ STÁTY TÉTO ÚMLUVY,
   S VĚDOMÍM toho, že jaderné činnosti se provádějí v řadě států,
   SE ZŘETELEM na to, že k zajištění vysoké úrovně bezpečnosti při provádění jaderných činností byla a jsou přijímána komplexní opatření, jejichž cílem je předejít jaderným nehodám a minimalizovat důsledky jakékoliv takové nehody, pokud by k ní došlo,
   V ZÁJMU dalšího prohlubování mezinárodní spolupráce v oblasti bezpečného rozvoje a využívání jaderné energie,
   S PŘESVĚDČENÍM, že je nezbytné, aby státy v případě jaderných nehod co nejrychleji poskytly příslušné informace, tak aby mohly být minimalizovány radiační důsledky přesahující hranice,
   SE ZŘETELEM na užitečnost dvoustranných a mnohostranných ujednání o výměně informací v této oblasti,
   SE DOHODLY takto:
   Článek 1
   Oblast působnosti
   1.   Tato úmluva se uplatňuje v případě jakékoliv nehody související se zařízeními nebo činnostmi smluvního státu nebo osob nebo právních subjektů pod jeho jurisdikcí nebo kontrolou uvedenými v odstavci 2 níže, v jejímž důsledku dochází nebo může dojít k úniku radioaktivních látek a jež vedla nebo může vést k úniku přes mezinárodní hranice, který by mohl z hlediska radiační bezpečnosti být pro jiný stát významný.
   2.   Zařízení a činnosti podle odstavce 1 jsou tyto:

               a)

               jakýkoliv jaderný reaktor bez ohledu na umístění;

               b)

               jakékoliv jiné zařízení jaderného palivového cyklu;

               c)

               zařízení pro nakládání s radioaktivními odpady;

               d)

               přeprava a skladování jaderného paliva nebo radioaktivních odpadů;

               e)

               výroba, využití, skladování, zneškodňování a přeprava radioizotopů pro zemědělské, průmyslové, lékařské nebo související vědeckovýzkumné účely; a

               f)

               využívání radioizotopů k výrobě energie ve vesmírných objektech.

         Článek 2
   Oznámení a informace
   V případě nehody vymezené v článku 1 (dále jen „jaderná nehoda“) smluvní stát uvedený ve zmíněném článku:

               a)

               neprodleně oznamuje přímo nebo prostřednictvím Mezinárodní agentury pro atomovou energii (dále jen „agentura“) těm státům, které jsou nebo mohou být fyzicky zasaženy, jak upřesňuje článek 1, jakož i agentuře, jadernou nehodu, její charakter, dobu, kdy k ní došlo, a případně její přesné místo; a

               b)

               neprodleně poskytuje státům uvedeným v písmenu a) přímo nebo prostřednictvím agentury, jakož i agentuře, takové dostupné informace, které se týkají minimalizace radiačních důsledků v těchto státech, jak upřesňuje článek 5.

         Článek 3
   Jiné jaderné nehody
   V zájmu minimalizace radiačních důsledků mohou smluvní státy oznamovat i jiné jaderné nehody než nehody vymezené v článku 1.
   Článek 4
   Úkoly agentury
   Agentura:

               a)

               neprodleně informuje smluvní státy, členské státy a jiné státy, které jsou nebo mohou být fyzicky zasaženy, jak upřesňuje článek 1, jakož i příslušné mezinárodní mezivládní organizace (dále jen „mezinárodní organizace“) o oznámení, které obdržela podle čl. 2 písm. a); a

               b)

               na požádání neprodleně poskytne kterémukoliv smluvnímu státu, členskému státu nebo příslušné mezinárodní organizaci informace, které obdržela podle čl. 2 písm. b).

         Článek 5
   Poskytování informací
   1.   Informace, jež mají být poskytnuty podle čl. 2 písm. b) zahrnují tyto údaje dostupné v dané chvíli smluvnímu státu:

               a)

               doba, případně přesné vymezení místa, a charakter jaderné nehody;

               b)

               dotyčné zařízení nebo činnost;

               c)

               předpokládaný nebo zjištěný důvod a předvídatelný vývoj jaderné nehody, významný z hlediska úniku radioaktivních látek přes hranice;

               d)

               obecné charakteristiky úniku radioaktivních látek, případně a v proveditelném rozsahu rovněž druh, pravděpodobné fyzikální a chemické formy a množství a složení uniklých radioaktivních látek a efektivní výšku úniku;

               e)

               informace o současných a předpokládaných meteorologických a hydrologických podmínkách nezbytných pro předpověď úniku radioaktivních látek přes hranice;

               f)

               výsledky monitorování životního prostředí týkající se úniku radioaktivních látek přes hranice;

               g)

               přijatá nebo plánovaná ochranná opatření v okolí jaderného zařízení;

               h)

               předpokládané chování po skončení úniku radioaktivních látek.

         2.   Tyto informace jsou ve vhodných časových intervalech doplňovány o další významné údaje týkající se vývoje mimořádné situace, včetně jejího předpokládaného nebo skutečného skončení.
   3.   Informace získané podle čl. 2 písm. b) mohou být použity bez omezení s výjimkou případů, kdy jsou poskytované informace oznamujícím smluvním státem označeny jako důvěrné.
   Článek 6
   Konzultace
   Smluvní stát, který poskytuje informace podle čl. 2 písm. b), neprodleně reaguje v rozumně proveditelném rozsahu na žádosti o další informace nebo konzultace ze strany zasaženého smluvního státu za účelem minimalizace radiačních důsledků v tomto státě.
   Článek 7
   Příslušné orgány a styčná místa
   1.   Každý smluvní stát informuje agenturu a prostřednictvím agentury nebo přímo ostatní smluvní státy o styčném místě a svých příslušných orgánech, jež jsou odpovědné za vydávání a příjem oznámení a informací podle článku 2. Styčná místa, jakož i ústřední styčné místo v agentuře, jsou dostupná nepřetržitě.
   2.   Každý smluvní stát neprodleně informuje agenturu o každé změně informací podle odstavce 1.
   3.   Agentura udržuje aktualizovaný seznam těchto vnitrostátních orgánů a styčných míst a rovněž kontaktních míst příslušných mezinárodních organizací a poskytuje jej smluvním státům a členským státům i příslušným mezinárodním organizacím.
   Článek 8
   Pomoc smluvním státům
   Agentura v souladu se svým statutem a na požádání smluvního státu, který sám nevyvíjí jaderné činnosti a hraničí se státem, jenž jaderný program uskutečňuje, ale smluvním státem není, prošetří proveditelnost a ustavení vhodného systému radiační kontroly tak, aby přispíval k dosažení cílů této úmluvy.
   Článek 9
   Dvoustranná a mnohostranná ujednání
   K prosazování svých vzájemných zájmů mohou smluvní státy, uznají-li tak za vhodné, zvážit uzavření dvoustranných či mnohostranných ujednání týkajících se předmětu této úmluvy.
   Článek 10
   Vztah k jiným mezinárodním dohodám
   Touto úmluvou nejsou dotčena vzájemná práva a povinnosti smluvních států vyplývající z existujících mezinárodních dohod vztahujících se k záležitostem této úmluvy, nebo z budoucích mezinárodních dohod uzavřených s cílem a účelem této úmluvy.
   Článek 11
   Řešení sporů
   1.   V případě sporu mezi smluvními státy nebo mezi smluvním státem a agenturou ve věci výkladu či uplatňování této úmluvy vedou strany sporu konzultace za účelem vyřešení sporu cestou jednání nebo jakýmkoliv jiným smírným způsobem řešení sporů, který je pro ně přijatelný.
   2.   Jestliže spor takového charakteru mezi smluvními státy nemůže být vyřešen v průběhu jednoho roku ode dne předložení žádosti o vedení konzultací podle odstavce 1, je na žádost kterékoliv strany takového sporu předložen k rozhodčímu řízení nebo předán Mezinárodnímu soudnímu dvoru k rozhodnutí. V případě předložení sporu k rozhodčímu řízení platí, že jestliže se strany sporu do šesti měsíců ode dne předložení žádosti nemohou dohodnout na organizaci rozhodčího řízení, může jedna ze stran požádat předsedu Mezinárodního soudního dvora nebo generálního tajemníka Organizace spojených národů, aby jmenoval jednoho nebo více rozhodců. V případě protichůdných žádostí stran sporu má přednost žádost adresovaná generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů.
   3.   Při podpisu, ratifikaci, přijetí, schválení této úmluvy nebo při přistoupení k ní může stát prohlásit, že není vázán buď jedním, nebo oběma postupy řešení sporů stanovenými v odstavci 2. Ve vztahu ke smluvnímu státu, pro který platí takové prohlášení, nejsou ostatní smluvní státy vázány postupem řešení sporů stanoveným v odstavci 2.
   4.   Smluvní stát, který učinil prohlášení v souladu s odstavcem 3, může formou oznámení depozitáři kdykoliv toto prohlášení zrušit.
   Článek 12
   Vstup v platnost
   1.   Tato úmluva bude otevřena k podpisu pro všechny státy a Namibii, zastoupenou Radou Organizace spojených národů pro Namibii, v sídle Mezinárodní agentury pro atomovou energii ve Vídni ode dne 26. září 1986 a v sídle Organizace spojených národů v New Yorku ode dne 6. října 1986, a to do jejího vstupu v platnost nebo po dobu dvanácti měsíců, přičemž rozhodující je delší z uvedených období.
   2.   Jakýkoliv stát nebo Namibie, zastoupená Radou Organizace spojených národů pro Namibii, mohou svůj souhlas s tím, že budou vázány touto úmluvou, vyjádřit podpisem nebo uložením listiny o ratifikaci, přijetí nebo schválení po podpisu, který byl učiněn s výhradou ratifikace, přijetí nebo schválení, nebo uložením listiny o přistoupení. Listiny o ratifikaci, přijetí, schválení nebo přistoupení budou uloženy u depozitáře.
   3.   Tato úmluva vstupuje v platnost třicátým dnem poté, co tři státy vyjádřily souhlas s tím, že budou touto úmluvou vázány.
   4.   Pro každý stát, jenž vyjadřuje souhlas s tím, že bude vázán touto úmluvou poté, kdy úmluva vstoupí v platnost, vstoupí tato úmluva v platnost třicátým dnem po vyjádření tohoto souhlasu.

               5.

                           a)

                           Tato úmluva je otevřena k přistoupení, jak uvádí tento článek, mezinárodním organizacím a organizacím regionální integrace tvořeným svrchovanými státy, jež na tyto organizace přenesly pravomoc vyjednávat, uzavírat a uplatňovat mezinárodní dohody v záležitostech této úmluvy.

                           b)

                           V otázkách, které spadají do jejich pravomoci, tyto organizace svým jménem uplatňují práva a plní povinnosti, které tato úmluva přiřazuje smluvním státům.

                           c)

                           Při uložení listiny o přistoupení tato organizace předá depozitáři prohlášení, ve kterém je uveden rozsah její pravomoci v záležitostech této úmluvy.

                           d)

                           Takové organizaci nepřísluší žádný hlas navíc kromě hlasů jejích členských států.

         Článek 13
   Prozatímní uplatňování
   Jakýkoliv stát může při podpisu nebo ke kterémukoliv pozdějšímu dni předtím, než pro něj tato úmluva vstoupí v platnost, prohlásit, že bude tuto úmluvu prozatímně uplatňovat.
   Článek 14
   Změny
   1.   Kterýkoliv smluvní stát může navrhnout změnu této úmluvy. Navržená změna se zasílá depozitáři, který ji neprodleně rozešle všem ostatním smluvním státům.
   2.   Pokud většina smluvních států požádá depozitáře, aby svolal konferenci k projednání navržených změn, depozitář na takovou konferenci sezve všechny smluvní státy a konference bude zahájena nejdříve třicátý den po rozeslání pozvání. Jakákoliv změna přijatá na konferenci dvoutřetinovou většinou hlasů všech smluvních států bude zakotvena v protokolu, který bude otevřen k podpisu ve Vídni a v New Yorku pro všechny smluvní státy.
   3.   Protokol vstoupí v platnost třicátým dnem poté, co tři státy vyjádřily svůj souhlas s tím, že jím budou vázány. Pro každý stát, jenž vyjadřuje souhlas s tím, že bude vázán tímto protokolem poté, co protokol vstoupí v platnost, vstoupí daný protokol v platnost třicátým dnem po vyjádření tohoto souhlasu.
   Článek 15
   Vypovězení
   1.   Smluvní stát může tuto úmluvu vypovědět písemným oznámením depozitáři.
   2.   Vypovězení nabývá účinku po uplynutí jednoho roku ode dne, kdy depozitář obdržel příslušné oznámení.
   Článek 16
   Depozitář
   1.   Depozitářem této úmluvy je generální ředitel agentury.
   2.   Generální ředitel agentury neprodleně informuje smluvní státy a všechny ostatní státy:

               a)

               o každém podpisu této úmluvy nebo jakéhokoliv pozměňujícího protokolu;

               b)

               o všech uloženích listin o ratifikaci, přijetí, schválení nebo přistoupení týkajících se této úmluvy nebo jakéhokoliv pozměňujícího protokolu;

               c)

               o jakémkoliv prohlášení nebo zrušení takového prohlášení učiněném v souladu s článkem 11;

               d)

               o jakémkoliv prohlášení o prozatímním uplatňování této úmluvy učiněném v souladu s článkem 13;

               e)

               o vstupu této úmluvy a jakékoliv její změny v platnost; a

               f)

               o jakémkoliv vypovězení učiněném v souladu s článkem 15.

         Článek 17
   Závazná znění a ověřené opisy
   Originál této úmluvy, jejíž anglické, arabské, čínské, francouzské, ruské a španělské znění mají stejnou platnost, bude uložen u generálního ředitele Mezinárodní agentury pro atomovou energii, který rozešle jeho ověřené opisy smluvním státům a všem státům ostatním.
   NA DŮKAZ ČEHOŽ připojili níže podepsaní zplnomocnění zástupci své podpisy k této úmluvě, která je otevřena k podpisu, jak je stanoveno v čl. 12 odst. 1.
   PŘIJATO Generální konferencí Mezinárodní agentury pro atomovou energii na zvláštním zasedání ve Vídni dvacátého šestého dne měsíce září roku tisícího devítistého osmdesátého šestého.


title: Rozhodnutí Rady (SZBP) 2017/299 ze dne 17. února 2017 o prodloužení mandátu zvláštního zástupce Evropské unie pro jižní Kavkaz a krizi v Gruzii

text:
               21.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 43/214

         ROZHODNUTÍ RADY (SZBP) 2017/299
   ze dne 17. února 2017
   o prodloužení mandátu zvláštního zástupce Evropské unie pro jižní Kavkaz a krizi v Gruzii
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 33 a čl. 31 odst. 2 této smlouvy,
   s ohledem na návrh vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 8. července 2014 přijala Rada rozhodnutí 2014/438/SZBP (1) o jmenování pana Herberta SALBERA zvláštním zástupcem Evropské unie (dále jen „zvláštní zástupce EU“) pro jižní Kavkaz a krizi v Gruzii. Mandát zvláštního zástupce EU má skončit dne 28. února 2017.

               (2)

               Mandát zvláštního zástupce EU by měl být prodloužen o další období 16 měsíců.

               (3)

               Zvláštní zástupce EU bude vykonávat svůj mandát za situace, která se může zhoršit a která by mohla bránit v dosažení cílů vnější činnosti Unie stanovených v článku 21 Smlouvy,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Zvláštní zástupce Evropské unie
   Mandát pana Herberta SALBERA jako zvláštního zástupce EU pro jižní Kavkaz a krizi v Gruzii se prodlužuje do 30. června 2018. Rada může po posouzení Politickým a bezpečnostním výborem a na návrh vysokého představitele Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku (dále jen „vysoký představitel“) rozhodnout o dřívějším ukončení mandátu zvláštního zástupce EU.
   Článek 2
   Cíle politiky
   Mandát zvláštního zástupce EU vychází z cílů politiky Unie pro jižní Kavkaz, včetně cílů stanovených v závěrech z mimořádného zasedání Evropské rady dne 1. září 2008 v Bruselu a v závěrech Rady ze dne 15. září 2008 a ze dne 27. února 2012. Tyto cíle zahrnují:

               a)

               v souladu se stávajícími mechanismy, včetně Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě (OBSE) a její Minské skupiny, předcházení konfliktům v regionu, přispívání k mírovému řešení konfliktů v regionu, včetně krize v Gruzii a konfliktu v Náhorním Karabachu, podporou návratu uprchlíků a vnitřně vysídlených osob a dalšími vhodnými prostředky, a podporu při realizaci tohoto řešení v souladu se zásadami mezinárodního práva;

               b)

               vedení konstruktivních jednání s hlavními zúčastněnými subjekty o záležitostech regionu;

               c)

               podněcování a podporu další spolupráce mezi Arménií, Ázerbájdžánem a Gruzií a případně zeměmi s nimi sousedícími;

               d)

               zvyšování účinnosti a viditelnosti působení Unie v oblasti.

         Článek 3
   Mandát
   K dosažení cílů politiky se zvláštnímu zástupci EU uděluje mandát:

               a)

               rozvíjet kontakty s vládami, parlamenty, dalšími klíčovými politickými aktéry, soudy a občanskou společností v oblasti;

               b)

               podporovat země v oblasti ve spolupráci na regionálních otázkách společného zájmu, jako jsou společné bezpečnostní hrozby a boj proti terorismu, nedovolenému obchodu a organizované trestné činnosti;

               c)

               přispívat k mírovému řešení konfliktů v souladu se zásadami mezinárodního práva a napomáhat při realizaci těchto řešení v úzké spolupráci s Organizací spojených národů a s OBSE a její Minskou skupinou;

               d)

               v souvislosti s krizí v Gruzii:

                           i)

                           napomáhat při přípravě mezinárodních jednání konaných na základě bodu 6 dohody ze dne 12. srpna 2008 („Ženevská mezinárodní jednání“) a prováděcích opatření k ní ze dne 8. září 2008 zahrnujících způsob zajištění bezpečnosti a stability v regionu, otázku uprchlíků a vnitřně vysídlených osob podle mezinárodně uznávaných zásad a všechny ostatní otázky v rámci vzájemné dohody dotčených stran,

                           ii)

                           přispívat k vymezení postoje Unie a zastupovat ji na jednáních uvedených v bodě i) na úrovni zvláštního zástupce EU, a

                           iii)

                           napomáhat provádění dohody ze dne 12. srpna 2008 a prováděcích opatření k ní ze dne 8. září 2008;

               e)

               usnadňovat rozvoj a provádění opatření k budování důvěry v koordinaci s odborníky členských států, je-li to možné a vhodné;

               f)

               v případě potřeby napomáhat při přípravě příspěvků Unie k provádění případného řešení konfliktu;

               g)

               posilovat dialog mezi Unií a hlavními zúčastněnými subjekty o záležitostech oblasti;

               h)

               napomáhat Unii při dalším rozvoji souhrnné politiky vůči jižnímu Kavkazu;

               i)

               v rámci činností uvedených v tomto článku přispívat k provádění politiky Unie v oblasti lidských práv a obecných zásad Unie pro lidská práva, zejména ve vztahu k dětem a ženám v oblastech zasažených konflikty, především sledováním dalšího vývoje a reakcí na něj.

         Článek 4
   Provádění mandátu
   1.   Zvláštní zástupce EU provádí svůj mandát pod vedením vysokého představitele.
   2.   Politický a bezpečnostní výbor udržuje se zvláštním zástupcem EU výsadní spojení a je pro zvláštního zástupce EU hlavním orgánem pro styk s Radou. Politický a bezpečnostní výbor poskytuje zvláštnímu zástupci EU strategické a politické vedení v rámci jeho mandátu, aniž jsou dotčeny pravomoci vysokého představitele.
   3.   Zvláštní zástupce EU pracuje v úzké koordinaci s Evropskou službou pro vnější činnost (ESVČ) a jejími příslušnými útvary.
   Článek 5
   Financování
   1.   Finanční referenční částka určená na krytí výdajů souvisejících s mandátem zvláštního zástupce EU v období od 1. března 2017 do 30. června 2018 činí 2 990 000 EUR.
   2.   Výdaje jsou spravovány v souladu s postupy a pravidly použitelnými na souhrnný rozpočet Unie.
   3.   Správa výdajů se řídí smlouvou mezi zvláštním zástupcem EU a Komisí. Za veškeré výdaje je zvláštní zástupce EU odpovědný Komisi.
   Článek 6
   Sestavení a složení týmu
   1.   V mezích mandátu a odpovídajících finančních prostředků, které má k dispozici, odpovídá zvláštní zástupce EU za sestavení týmu. Tento tým zahrnuje odborníky na konkrétní politické otázky podle požadavků mandátu. Zvláštní zástupce EU neprodleně informuje o složení týmu Radu a Komisi.
   2.   Členské státy, orgány Unie a ESVČ mohou navrhnout vyslání personálu k práci u zvláštního zástupce EU. Plat takto vyslaného personálu hradí vysílající členský stát, vysílající orgán Unie nebo ESVČ. K práci u zvláštního zástupce EU mohou být rovněž přiděleni odborníci vyslaní členskými státy do orgánů Unie nebo ESVČ. Mezinárodní smluvní pracovníci musí být státními příslušníky některého členského státu.
   3.   Veškerý vyslaný personál je i nadále administrativně podřízen vysílajícímu členskému státu, vysílajícímu orgánu Unie nebo ESVČ a vykonává své povinnosti a jedná v zájmu mandátu zvláštního zástupce EU.
   4.   S cílem zajistit soudržnost a soulad příslušných činností členů týmu zvláštního zástupce EU jsou tito pracovníci zařazeni do příslušných oddělení ESVČ nebo delegací Unie.
   Článek 7
   Výsady a imunity zvláštního zástupce EU a členů jeho týmu
   Výsady, imunity a další záruky nezbytné pro završení a řádné působení mise zvláštního zástupce EU a členů jeho týmu se podle potřeby dohodnou s hostitelskými zeměmi. Členské státy a ESVČ poskytují k tomuto účelu veškerou nezbytnou podporu.
   Článek 8
   Bezpečnost utajovaných informací EU
   Zvláštní zástupce EU a členové jeho týmu dodržují bezpečnostní zásady a minimální bezpečnostní normy zavedené rozhodnutím Rady 2013/488/EU (2).
   Článek 9
   Přístup k informacím a logistická podpora
   1.   Členské státy, Komise a generální sekretariát Rady zajistí, aby měl zvláštní zástupce EU přístup k veškerým důležitým informacím.
   2.   Logistickou podporu v regionu poskytují podle okolností delegace Unie v regionu nebo členské státy.
   Článek 10
   Bezpečnost
   V souladu s politikou Unie pro bezpečnost personálu vyslaného mimo Unii při provádění operací podle hlavy V Smlouvy přijme zvláštní zástupce EU v souladu se svým mandátem a s ohledem na bezpečnostní situaci v oblasti své územní působnosti veškerá rozumně proveditelná opatření k zajištění bezpečnosti veškerého personálu, který je mu přímo podřízen, zejména tím, že:

               a)

               na základě pokynů ESVČ vypracuje konkrétní bezpečnostní plán zahrnující fyzická, organizační a procedurální bezpečnostní opatření, řízení bezpečných přesunů personálu do dané oblasti působnosti a uvnitř této oblasti, jakož i řízení bezpečnostních událostí, a stanoví pohotovostní a evakuační plán;

               b)

               zajistí, aby byl veškerý personál vyslaný mimo Unii pojištěn pro případ zvýšeného rizika, jak vyžaduje situace v dané oblasti působnosti;

               c)

               zajistí, aby všichni členové týmu zvláštního zástupce EU, kteří mají být vysláni mimo Unii, včetně najatého místního personálu, prošli před příjezdem nebo bezprostředně po příjezdu do oblasti působnosti náležitým bezpečnostním školením na základě stupně rizika, které pro oblast vyhodnotí ESVČ;

               d)

               zajistí, aby byla provedena veškerá schválená doporučení vydaná na základě pravidelných posouzení bezpečnosti, a podává Radě, vysokému představiteli a Komisi písemné zprávy o provádění těchto doporučení a o dalších bezpečnostních otázkách v rámci zprávy o pokroku a zprávy o provádění mandátu.

         Článek 11
   Podávání zpráv
   Zvláštní zástupce EU pravidelně podává ústní a písemné zprávy vysokému představiteli a Politickému a bezpečnostnímu výboru. Zvláštní zástupce EU podává podle potřeby zprávy rovněž pracovním skupinám Rady. Pravidelné zprávy jsou rozesílány prostřednictvím sítě COREU. Zvláštní zástupce EU může podávat zprávy i Radě pro zahraniční věci. V souladu s článkem 36 Smlouvy může být zvláštní zástupce EU zapojen do informování Evropského parlamentu.
   Článek 12
   Koordinace
   1.   Zvláštní zástupce EU přispívá k jednotě, konzistentnosti a efektivitě činností Unie a pomáhá zajišťovat, aby všechny nástroje Unie a opatření členských států byly uplatňovány konzistentně v zájmu dosažení cílů politiky Unie. Činnosti zvláštního zástupce EU jsou koordinovány s činnostmi Komise. Zvláštní zástupce EU pravidelně informuje mise členských států a delegace Unie.
   2.   Na místě jsou udržovány úzké styky s vedoucími delegací Unie a vedoucími misí členských států, kteří se snaží být zvláštnímu zástupci EU co nejvíce nápomocni při provádění mandátu. Zvláštní zástupce EU v úzké spolupráci s vedoucím delegace Unie v Gruzii poskytuje vedoucímu Pozorovatelské mise Evropské unie v Gruzii (EUMM Georgia) vedení v otázkách místní politické situace. Zvláštní zástupce EU a civilní velitel operací EUMM Georgia se podle potřeby navzájem konzultují. Zvláštní zástupce EU rovněž udržuje vztahy s dalšími mezinárodními a regionálními subjekty působícími na místě.
   Článek 13
   Pomoc ve vztahu k nárokům
   Zvláštní zástupce EU a členové jeho týmu jsou nápomocni při poskytování informací při řešení veškerých nároků a závazků vyplývajících z mandátů předchozích zvláštních zástupců EU pro jižní Kavkaz a krizi v Gruzii a poskytují k tomuto účelu administrativní pomoc a přístup k relevantním dokumentům.
   Článek 14
   Přezkum
   Provádění tohoto rozhodnutí a jeho soulad s jinými iniciativami Unie v regionu podléhají pravidelnému přezkumu. Zvláštní zástupce EU předloží Radě, vysokému představiteli a Komisi do 30. září 2017 zprávu o pokroku a do 31. března 2018 souhrnnou zprávu o provádění mandátu.
   Článek 15
   Vstup v platnost
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 17. února 2017.

            Za Radu

            předseda

         E. BARTOLO

      (1)  Rozhodnutí Rady 2014/438/SZBP ze dne 8. července 2014, kterým se mění a prodlužuje mandát zvláštního zástupce Evropské unie pro jižní Kavkaz a krizi v Gruzii (Úř. věst. L 200, 9.7.2014, s. 11).

      (2)  Rozhodnutí Rady 2013/488/EU ze dne 23. září 2013 o bezpečnostních pravidlech na ochranu utajovaných informací EU (Úř. věst. L 274, 15.10.2013, s. 1).


title: Rozhodnutí Rady 2012/50/SZBP ze dne 27. ledna 2012 , kterým se mění rozhodnutí 2011/72/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku

text:
               31.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 27/11

         ROZHODNUTÍ RADY 2012/50/SZBP
   ze dne 27. ledna 2012,
   kterým se mění rozhodnutí 2011/72/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 29 této smlouvy,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Rada dne 31. ledna 2011 přijala rozhodnutí 2011/72/SZBP (1).

               (2)

               Na základě přezkumu rozhodnutí 2011/72/SZBP by měla být platnost omezujících opatření prodloužena do 31. ledna 2013.

               (3)

               Rozhodnutí 2011/72/SZBP by mělo být odpovídajícím způsobem změněno,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1

      Článek 5 rozhodnutí 2011/72/SZBP se nahrazuje tímto:

      „Článek 5
      Toto rozhodnutí se použije do dne 31. ledna 2013. Je průběžně přezkoumáváno. Pokud bude mít Rada za to, že jeho cílů nebylo dosaženo, může být odpovídajícím způsobem prodlouženo nebo změněno.“

   Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 27. ledna 2012.

            Za Radu

            předseda

         N. WAMMEN

      (1)  Úř. věst. L 28, 2.2.2011, s. 62.


title: 2011/591/EU: Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 10. května 2011 o uzavření účtů Evropské agentury pro železnice za rozpočtový rok 2009

text:
               27.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 250/195

         ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
   ze dne 10. května 2011
   o uzavření účtů Evropské agentury pro železnice za rozpočtový rok 2009
   (2011/591/EU)
   EVROPSKÝ PARLAMENT,

               —

               s ohledem na konečnou roční účetní uzávěrku Evropské agentury pro železnice za rozpočtový rok 2009,

               —

               s ohledem na zprávu Účetního dvora o ověření roční účetní závěrky Evropské agentury pro železnice za rozpočtový rok 2009, spolu s odpověďmi agentury (1),

               —

               s ohledem na doporučení Rady ze dne 15. února 2011 (05892/2011 – C7-0052/2011),

               —

               s ohledem na článek 276 Smlouvy o ES a článek 319 Smlouvy o fungování Evropské unie,

               —

               s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (2), zejména na článek 185 tohoto nařízení,

               —

               s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 881/2004 ze dne 29. dubna 2004 o zřízení Evropské agentury pro železnice (nařízení o agentuře) (3), a zejména na článek 39 tohoto nařízení,

               —

               s ohledem na nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (4), a zejména na článek 94 tohoto nařízení,

               —

               s ohledem na článek 77 a přílohu VI jednacího řádu,

               —

               s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu a stanovisko Výboru pro dopravu a cestovní ruch (A7-0125/2011),

               1.

               schvaluje uzavření účtů Evropské agentury pro železnice za rozpočtový rok 2009;

               2.

               pověřuje svého předsedu, aby předal toto rozhodnutí řediteli Evropské agentury pro železnice, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru a aby zajistil jeho zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie (řada L).

            Předseda

         Jerzy BUZEK

            Generální tajemník

         Klaus WELLE

      (1)  Úř. věst. C 338, 14.12.2010, s. 103.

      (2)  Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1.

      (3)  Úř. věst. L 164, 30.4.2004, s. 1.

      (4)  Úř. věst. L 357, 31.12.2002, s. 72.


title: 2004/899/ES: Rozhodnutí Evropské centrální banky ze dne 14. prosince 2004 o schválení objemu emise mincí v roce 2005 (ECB/2004/19)

text:
               24.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 379/107

      ROZHODNUTÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY

   ze dne 14. prosince 2004
   o schválení objemu emise mincí v roce 2005
   (ECB/2004/19)
   (2004/899/ES)
   RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 106 odst. 2 této smlouvy,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Evropská centrální banka (ECB) má od 1. ledna 1999 výlučné právo schvalovat objem mincí vydávaných členskými státy, které přijaly euro (zúčastněné členské státy).

               (2)

               Zúčastněné členské státy předložily ECB ke schválení své odhady objemu euromincí, které mají být vydány v roce 2005, doplněné vysvětlivkami o metodologii odhadu,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   Schválení objemu euromincí, které mají být vydány v roce 2005
   ECB schvaluje objem mincí, které mají zúčastněné členské státy vydat v roce 2005, jak je uveden v této tabulce:

               (v milionech EUR)

               Emise mincí určených pro peněžní oběh a emise sběratelských mincí (nikoli pro peněžní oběh) v roce 2005

               Belgie

               178,5

               Německo

               680,0

               Řecko

               108,8

               Španělsko

               642,0

               Francie

               468,5

               Irsko

               131,0

               Itálie

               675,0

               Lucembursko

               65,0

               Nizozemsko

               175,0

               Rakousko

               185,0

               Portugalsko

               170,0

               Finsko

               60,0

         Článek 2
   Závěrečné ustanovení
   Toto rozhodnutí je určeno zúčastněným členským státům.

      Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 14. prosince 2004.

            Prezident ECB

         Jean-Claude TRICHET


title: Rozhodnutí Komise ze dne 11. února 2014 o seznamu svátků na rok 2015 pro orgány Evropské unie

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/5

         ROZHODNUTÍ KOMISE
   ze dne 11. února 2014
   o seznamu svátků na rok 2015 pro orgány Evropské unie
   (2014/C 44/06)

      SVÁTKY V ROCE 2015

               1. ledna

               čtvrtek, Nový rok

               2. ledna

               pátek, den po Novém roce

               2. dubna

               Zelený čtvrtek

               3. dubna

               Velký pátek

               6. dubna

               Velikonoční pondělí

               1. května

               pátek, Svátek práce

               14. května

               čtvrtek, Nanebevstoupení Páně

               15. května

               pátek, den po Nanebevstoupení Páně

               25. května

               Svatodušní pondělí

               21. července

               úterý, státní svátek Belgie

               2. listopadu

               pondělí, Památka zesnulých

               24. prosince
               až
               31. prosince

               čtvrtek
               6 dní na konci roku
               čtvrtek

               CELKEM

               17 dnů

         Lucembursko: stejné dny jako v Bruselu, kromě úterý 21. července, které je nahrazeno úterým 23. června, státním svátkem Lucemburska.
   Pracovat se znovu začne v pondělí 4. ledna 2016.
   Aniž by byl dotčen konečný časový plán svátků na rok 2016, je pro tento rok pátek 1. ledna 2016 považován za svátek.
   Komise si vyhrazuje možnost změnit tato rozhodnutí, bude-li to vyžadovat služba.


title: Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/1871 ze dne 6. října 2015 o uvolnění prostředků z Evropského fondu pro přizpůsobení se globalizaci (žádost EFG/2015/002 DE/Adam Opel předložená Německem)

text:
               20.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 275/28

         ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) 2015/1871
   ze dne 6. října 2015
   o uvolnění prostředků z Evropského fondu pro přizpůsobení se globalizaci (žádost EFG/2015/002 DE/Adam Opel předložená Německem)
   EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1309/2013 ze dne 17. prosince 2013 o Evropském fondu pro přizpůsobení se globalizaci (2014–2020) a o zrušení nařízení (ES) č. 1927/2006 (1), a zejména na čl. 15 odst. 4 tohoto nařízení,
   s ohledem na interinstitucionální dohodu ze dne 2. prosince 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení (2), a zejména na bod 13 této dohody,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Evropský fond pro přizpůsobení se globalizaci (dále jen „EFG“) poskytuje podporu pracovníkům, kteří byli propuštěni a osobám samostatně výdělečně činným, které přestaly vykonávat svou činnost, v důsledku významných změn ve struktuře světového obchodu způsobených globalizací nebo v důsledku pokračující celosvětové finanční a hospodářské krize, nebo v důsledku nové celosvětové finanční a hospodářské krize, a za účelem poskytování pomoci při jejich opětovném začlenění na trh práce.

               (2)

               EFG nesmí překročit maximální roční částku 150 milionů EUR (v cenách roku 2011), jak je stanoveno v článku 12 nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 (3).

               (3)

               Dne 26. února 2015 podalo Německo žádost EGF/2015/002 DE/Adam Opel o finanční příspěvek z EFG v souvislosti s propouštěním ve společnosti Adam Opel AG a u jednoho jeho dodavatele v Německu. Tato žádost byla doplněna o dodatečné informace v souladu s čl. 8 odst. 3 nařízení (EU) č. 1309/2013. Tato žádost splňuje požadavky na stanovení finančního příspěvku z EFG podle článku 13 nařízení (EU) č. 1309/2013.

               (4)

               V souvislosti s uvedenou žádostí Německa by proto měly být z EFG uvolněny prostředky na poskytnutí finančního příspěvku ve výši 6 958 623 EUR.

               (5)

               Aby byly příspěvky z EFG uvolněny co nejdříve, mělo by být toto rozhodnutí použitelné od data jeho přijetí.

         PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   V rámci souhrnného rozpočtu Evropské unie na rozpočtový rok 2015 se z Evropského fondu pro přizpůsobení se globalizaci uvolní částka ve výši 6 958 623 EUR v prostředcích na závazky a na platby.
   Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem jeho zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
   Použije se ode dne 6. října 2015.

      Ve Štrasburku dne 6. října 2015.

            Za Evropský parlament

            předseda

         M. SCHULZ

            Za Radu

            předseda

         N. SCHMIT

      (1)  Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 855.

      (2)  Úř. věst. C 373, 20.12.2013, s. 1.

      (3)  Nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 ze dne 2. prosince 2013, kterým se stanoví víceletý finanční rámec na období 2014–2020 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 884).