title: Rozhodnutí Rady (SZBP) 2017/2315 ze dne 11. prosince 2017, kterým se zřizuje stálá strukturovaná spolupráce a stanoví seznam zúčastněných členských států

text:
               14.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 331/57

         ROZHODNUTÍ RADY (SZBP) 2017/2315
   ze dne 11. prosince 2017,
   kterým se zřizuje stálá strukturovaná spolupráce a stanoví seznam zúčastněných členských států
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 46 odst. 2 této smlouvy,
   s ohledem na Protokol č. 10 o stálé strukturované spolupráci stanovené článkem 42 Smlouvy o Evropské unii, připojený ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie,
   s ohledem na návrh Spolkové republiky Německo, Španělského království, Francouzské republiky a Italské republiky,
   s ohledem na stanovisko vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Ustanovení čl. 42 odst. 6 Smlouvy o Evropské unii (dále jen „Smlouva o EU“) stanoví, že členské státy, jejichž vojenské schopnosti splňují vyšší kritéria a které přijaly v této oblasti přísnější závazky s ohledem na vedení těch nejnáročnějších misí, naváží v rámci Unie stálou strukturovanou spolupráci.

               (2)

               Rada a vysoká představitelka obdržely dne 13. listopadu 2017 společné oznámení v souladu s čl. 46 odst. 1 Smlouvy o EU od dvaceti tří členských států a dne 7. prosince 2017 od dalších dvou členských států informující o záměru všech těchto členských států účastnit se stálé strukturované spolupráce s ohledem na skutečnost, že splňují výše uvedené požadavky a že přijaly vůči sobě navzájem v této oblasti přísnější závazky, jak jsou uvedeny v příloze tohoto rozhodnutí, a na základě všech ostatních prvků uvedených v oznámení, včetně preambule a obecných zásad stálé strukturované spolupráce uvedených v příloze I oznámení, jimž zůstávají v úplnosti oddány, a rovněž s odkazem na článek 42 Smlouvy o EU, včetně čl. 42 odst. 7 (1).

               (3)

               Přísnější závazky stanovené v příloze tohoto rozhodnutí jsou v souladu s plněním cílů stanovených v článku 1 protokolu č. 10 a se závazky podle článku 2 uvedeného protokolu.

               (4)

               Rozhodnutí členských států účastnit se stálé strukturované spolupráce je dobrovolné a jako takové nemá dopad na jejich svrchovanost ani zvláštní povahu bezpečnostní a obranné politiky některých členských států. Příspěvky zúčastněných členských států za účelem splnění přísnějších závazků v rámci stálé strukturované spolupráce budou poskytovány v souladu s jejich příslušnými ústavními předpisy.

               (5)

               K přísným závazkům v rámci stálé strukturované spolupráce patří zvyšovat počet společných a kooperativních projektů v oblasti obranných schopností. Takové projekty mohou být podporovány příspěvky z rozpočtu Unie v souladu se Smlouvami a s příslušnými nástroji a programy Unie.

               (6)

               Zúčastněné členské státy stanovily ve svých vnitrostátních prováděcích plánech svou schopnost plnit přísnější závazky, jež vůči sobě navzájem přijaly.

               (7)

               Jelikož byly splněny nezbytné podmínky, je vhodné, aby Rada přijala rozhodnutí o zřízení stálé strukturované spolupráce.

               (8)

               Každý další členský stát, který se v budoucnosti bude chtít účastnit stálé strukturované spolupráce, může svůj záměr tak učinit oznámit Radě a vysokému představiteli Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku (dále jen „vysoký představitel“) v souladu s čl. 46 odst. 3 Smlouvy o EU.

               (9)

               Vysoký představitel bude plně zapojen do činností týkajících se stálé strukturované spolupráce.

               (10)

               Činnosti prováděné v rámci stálé strukturované spolupráce by měly být v souladu s dalšími opatřeními společné zahraniční a bezpečnostní politiky a dalšími politikami Unie. Rada a, v rámci svých pravomocí, vysoký představitel a Komise by měli spolupracovat s cílem dosáhnout ve vhodných případech maximální součinnosti.

               (11)

               V souladu s článkem 5 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného k Smlouvě o EU a Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní vypracovávání a provádění těch rozhodnutí a činností Unie, které mají vliv na obranu. Toto rozhodnutí proto není pro Dánsko závazné,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Zřízení stálé strukturované spolupráce
   V rámci Unie se zřizuje stálá strukturovaná spolupráce mezi členskými státy, jejichž vojenské schopnosti splňují vyšší kritéria, jak je uvedeno v článku 1 protokolu č. 10, a které přijaly závazky v této oblasti, jak je uvedeno v článku 2 uvedeného protokolu, s ohledem na vedení těch nejnáročnějších misí, a přispívající k naplnění úrovně ambicí Unie.
   Článek 2
   Zúčastněné členské státy
   Stálé strukturované spolupráce se účastní tyto členské státy:

               —

               Belgie,

               —

               Bulharsko,

               —

               Česká republika,

               —

               Německo,

               —

               Estonsko,

               —

               Irsko,

               —

               Řecko,

               —

               Španělsko,

               —

               Francie,

               —

               Chorvatsko,

               —

               Itálie,

               —

               Kypr,

               —

               Lotyšsko,

               —

               Litva,

               —

               Lucembursko,

               —

               Maďarsko,

               —

               Nizozemsko,

               —

               Rakousko,

               —

               Polsko,

               —

               Portugalsko,

               —

               Rumunsko,

               —

               Slovinsko,

               —

               Slovensko,

               —

               Finsko,

               —

               Švédsko.

         Článek 3
   Přísnější závazky v souladu s protokolem č. 10
   1.   V zájmu dosažení cílů stanovených v článku 1 protokolu č. 10 a závazků podle článku 2 uvedeného protokolu poskytnou zúčastněné členské státy příspěvky za účelem plnění přísnějších závazků, jež vůči sobě navzájem přijaly, jak jsou uvedeny v příloze.
   2.   Zúčastněné členské státy za tímto účelem každoročně přezkoumávají a podle potřeby aktualizují své vnitrostátní prováděcí plány, v nichž popisují, jakým způsobem budou plnit přísnější závazky, a uvádějí, jak budou plnit konkrétnější cíle, jež budou stanoveny v každé fázi. Aktualizované vnitrostátní prováděcí plány se předkládají ročně Evropské službě pro vnější činnost (ESVČ) a Evropské obranné agentuře a zpřístupní se všem zúčastněným členským státům.
   Článek 4
   Řízení stálé strukturované spolupráce
   1.   Řízení stálé strukturované spolupráce je organizováno:

               —

               na úrovni Rady a

               —

               v rámci projektů prováděných skupinami zúčastněných členských států, které se na provedení těchto projektů vzájemně dohodly.

         2.   V souladu s čl. 46 odst. 6 Smlouvy o EU Rada přijme rozhodnutí a doporučení, jimiž:

               a)

               poskytne strategické směry a pokyny pro stálou strukturovanou spolupráci;

               b)

               stanoví pořadí plnění přísnějších závazků uvedených v příloze v průběhu dvou po sobě následujících úvodních fází (roky 2018–2020 a roky 2021–2025) a na začátku každé fáze vymezí konkrétnější cíle pro plnění přísnějších závazků uvedených v příloze;

               c)

               aktualizuje a v případě nutnosti posílí přísnější závazky uvedené v příloze s ohledem na výsledky dosažené prostřednictvím stálé strukturované spolupráce, aby zohlednila měnící se bezpečnostní prostředí Unie. Taková rozhodnutí se přijímají zejména na konci jednotlivých fází uvedených v odst. 2 písm. b) na základě procesu strategického přezkumu, v němž se zhodnotí plnění závazků ze stálé strukturované spolupráce;

               d)

               zhodnotí příspěvky zúčastněných členských států ke splnění dohodnutých závazků v souladu s mechanismem popsaným v článku 6;

               e)

               sestaví seznam projektů, které mají být v rámci stálé strukturované spolupráce rozvíjeny, přičemž zohlední podporu rozvoje schopností i poskytnutí, v mezích dostupných prostředků a schopností, významné podpory operacím a misím společné bezpečnostní a obranné politiky;

               f)

               sestaví společný soubor pravidel řízení pro projekty, jejž by mohly zúčastněné členské státy účastnící se jednotlivého projektu podle potřeby danému projektu přizpůsobit;

               g)

               stanoví v patřičné době v souladu s čl. 9 odst. 1 obecné podmínky, za nichž by k účasti na jednotlivých projektech mohly být výjimečně přizvány třetí státy, a rozhodne v souladu s čl. 9 odst. 2, zda daný třetí stát tyto podmínky splňuje; a

               h)

               stanoví jakákoli jiná opatření nezbytná k dalšímu provádění tohoto rozhodnutí.

         Článek 5
   Projekty stálé strukturované spolupráce
   1.   V návaznosti na návrhy zúčastněných členských států, které mají v úmyslu účastnit se jednotlivého projektu, může vysoký představitel vydat doporučení týkající se určení a zhodnocení projektů stálé strukturované spolupráce na základě posouzení poskytnutých v souladu s článkem 7 pro rozhodnutí a doporučení Rady, která mají být přijata v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. e) poté, co Vojenský výbor EU vydá vojenské doporučení.
   2.   Zúčastněné členské státy, které mají v úmyslu navrhnout jednotlivý projekt, o tom informují ostatní zúčastněné členské státy v dostatečném předstihu před předložením svého návrhu, aby si zajistily podporu a umožnily jim se k návrhu připojit a předložit jej společně.
   Členy projektu jsou zúčastněné členské státy, které příslušný návrh předložily. Seznam členů každého jednotlivého projektu se připojí k rozhodnutí Rady uvedenému v čl. 4 odst. 2 písm. e).
   Zúčastněné členské státy účastnící se projektu se mohou vzájemně dohodnout, že přijmou další zúčastněné členské státy, které o účast na tomto projektu projeví zájem později.
   3.   Zúčastněné členské státy účastnící se projektu se vzájemně dohodnou na způsobu a rozsahu své spolupráce a řízení daného projektu. Zúčastněné členské státy účastnící se projektu pravidelně podle potřeby informují Radu o vývoji projektu.
   Článek 6
   Dohled, hodnocení a podávání zpráv
   1.   Rada v rámci čl. 46 odst. 6 Smlouvy o EU zajišťuje jednotu, soudržnost a účinnost stálé strukturované spolupráce. K dosažení těchto cílů přispívá rovněž vysoký představitel.
   2.   Vysoký představitel je plně zapojen do činností týkajících se stálé strukturované spolupráce v souladu s protokolem č. 10.
   3.   Vysoký představitel předkládá Radě výroční zprávu o stálé strukturované spolupráci. Tato zpráva vychází z příspěvků Evropské obranné agentury podle čl. 7 odst. 3 písm. a) a z příspěvků ESVČ podle čl. 7 odst. 2 písm. a). Ve zprávě vysokého představitele je popsán stav provádění stálé strukturované spolupráce, včetně toho, jak každý zúčastněný členský státe plní své závazky podle svého vnitrostátního prováděcího plánu.
   Vojenský výbor EU předkládá Politickému a bezpečnostnímu výboru vojenské stanovisko a doporučení v souvislosti s každoročním procesem hodnocení stálé strukturované spolupráce.
   Na základě výroční zprávy o stálé strukturované spolupráci, kterou předloží vysoký představitel, přezkoumá Rada jednou ročně, zda zúčastněné členské státy i nadále plní přísnější závazky uvedené v článku 3.
   4.   Jakékoli rozhodnutí o pozastavení účasti některého členského státu se přijme v souladu s čl. 46 odst. 4 Smlouvy o EU teprve poté, co byl pro daný členský stát stanoven jasně vymezený časový rámec pro individuální konzultace a reakci.
   Článek 7
   Podpora od ESVČ a Evropské obranné agentury
   1.   ESVČ včetně Vojenského štábu EU a Evropská obranná agentura pod vedením vysokého představitele, i v jeho funkci vedoucího Evropské obranné agentury, společně zajišťují pro stálou strukturovanou spolupráci nezbytné funkce sekretariátu jiné než na úrovni Rady a představují v tomto ohledu jediné kontaktní místo.
   2.   ESVČ včetně Vojenského štábu EU podporují fungování stálé strukturované spolupráce zejména tím, že:

               a)

               přispívají k hodnocení příspěvků zúčastněných členských států, pokud jde o operační aspekty, obsaženému ve výroční zprávě vysokého představitele o stálé strukturované spolupráci podle článku 6,

               b)

               koordinují posuzování návrhů projektů podle článku 5, zejména v oblastech dostupnosti, interoperability, flexibility a schopnosti nasazení sil. ESVČ včetně Vojenského štábu EU zejména posoudí, zda jsou navrhované projekty v souladu s operačními potřebami a do jaké míry k nim přispívají.

         3.   Evropská obranná agentura podporuje stálou strukturovanou spolupráci zejména tím, že:

               a)

               přispívá k hodnocení příspěvků zúčastněných členských států, pokud jde o schopnosti, obsaženému ve výroční zprávě vysokého představitele o stálé strukturované spolupráci podle článku 6, a zejména příspěvků učiněných v souladu s přísnějšími závazky podle článku 3,

               b)

               usnadňuje projekty rozvoje schopností, zejména koordinací posuzování návrhů projektů podle článku 5, především v oblasti rozvoje schopností. Evropská obranná agentura podporuje členské státy zejména při zajišťování toho, aby nedocházelo ke zbytečnému zdvojování se stávajícími iniciativami i v jiných institucionálních kontextech.

         Článek 8
   Financování
   1.   Správní výdaje, které orgánům Unie a ESVČ vzniknou při provádění tohoto rozhodnutí, jsou hrazeny z rozpočtu Unie. Správní výdaje Evropské obranné agentury podléhají jejím finančním pravidlům v souladu s rozhodnutím Rady (SZBP) 2015/1835 (2).
   2.   Provozní výdaje vzniklé v souvislosti s projekty prováděnými v rámci stálé strukturované spolupráce primárně ponesou zúčastněné členské státy, které se jednotlivého projektu účastní. Příspěvky ze souhrnného rozpočtu Unie mohou být na tyto projekty poskytnuty v souladu se Smlouvami a příslušnými nástroji Unie.
   Článek 9
   Účast třetích států na jednotlivých projektech
   1.   Obecné podmínky účasti třetích států na jednotlivých projektech jsou uvedeny v rozhodnutí Rady přijatém v souladu s čl. 4 odst. 2, jež může obsahovat vzor správního ujednání se třetími státy.
   2.   Rada v souladu s čl. 46 odst. 6 Smlouvy o EU rozhodne, zda třetí stát, jejž chce zúčastněný členský stát účastnící se daného projektu přizvat k účasti, splňuje požadavky stanovené v rozhodnutí uvedeném v odstavci 1 tohoto článku.
   3.   Je-li rozhodnutí uvedené v odstavci 2 kladné, mohou členské zúčastněné státy účastnící se projektu uzavřít s dotčeným třetím státem správní ujednání pro účely jeho účasti na daném projektu. Tato ujednání musí být v souladu s postupy a rozhodovací samostatností Unie.
   Článek 10
   Bezpečnostní pravidla
   V souvislosti se stálou strukturovanou spoluprací se použijí ustanovení rozhodnutí Rady 2013/488/EU (3).
   Článek 11
   Vstup v platnost
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 11. prosince 2017.

            Za Radu

            předsedkyně

         F. MOGHERINI

      (1)  Oznámení se zveřejňuje současně s vyhlášením tohoto rozhodnutí (viz strana 65 v tomto čísle Úředního věstníku).

      (2)  Rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/1835 ze dne 12. října 2015, kterým se vymezuje statut, sídlo a způsob fungování Evropské obranné agentury (Úř. věst. EU L 266, 13.10.2015, s. 55).

      (3)  Rozhodnutí Rady 2013/488/EU ze dne 23. září 2013 o bezpečnostních pravidlech na ochranu utajovaných informací EU (Úř. věst. L 274, 15.10.2013, s. 1).

      PŘÍLOHA

         Seznam ambiciózních a přísnějších společných závazků přijatých zúčastněnými členskými státy v pěti oblastech stanovených v článku 2 protokolu č. 10

                                    „a)

                                 spolupracovat od vstupu Lisabonské smlouvy v platnost za účelem dosažení schválených cílů týkajících se úrovně investičních výdajů na obranné vybavení a pravidelně tyto cíle přezkoumávat s ohledem na bezpečnostní situaci a mezinárodní odpovědnosti Unie,“

            Na základě společných referenčních hodnot stanovených v roce 2007 členské státy přijímají tyto závazky:

                  1)

                  pravidelně zvyšovat rozpočty na obranu v reálném vyjádření v zájmu dosažení dohodnutých cílů;

                  2)

                  postupně, ve střednědobém horizontu zvyšovat výdaje na investice do obrany až do výše 20 % celkových výdajů na obranu (společná referenční hodnota) s cílem vyřešit nedostatky v oblasti strategických schopností účastí na projektech zaměřených na obranné schopnosti v souladu s plánem rozvoje schopností a koordinovaným každoročním přezkumem v oblasti obrany;

                  3)

                  zvyšovat počet společných a kooperativních projektů v oblasti strategických obranných schopností. Tyto společné a kooperativní projekty by měly být podle potřeby a v náležité míře podporovány prostřednictvím Evropského obranného fondu;

                  4)

                  zvyšovat výdaje vyčleněné na obranný výzkum a technologie s cílem přiblížit se 2 % celkových výdajů na obranu (společná referenční hodnota);

                  5)

                  zavést pravidelný přezkum těchto závazků (s cílem dosáhnout potvrzení Radou);

                                    „b)

                                 vzájemně v co největší míře slaďovat obranná zařízení, zejména harmonizací identifikace svých vojenských potřeb, sdružováním a případně specializací svých obranných prostředků a schopností a podporou spolupráce v oblasti výcviku a logistiky;“

                  6)

                  zastávat významnou úlohu v rozvoji schopností v Unii, mimo jiné v rámci koordinovaného každoročního přezkumu v oblasti obrany, s cílem zajistit dostupnost schopností nezbytných k dosažení příslušné úrovně ambicí v Evropě;

                  7)

                  podporovat v maximální možné míře koordinovaný každoroční přezkum v oblasti obrany a současně brát na vědomí jeho dobrovolnou povahu a individuální omezení na straně jednotlivých členských států;

                  8)

                  intenzivně zapojit budoucí Evropský fond pro obranu do nadnárodního zadávání zakázek, které mají pro Unii prokazatelnou přidanou hodnotu;

                  9)

                  vypracovat harmonizované požadavky pro všechny projekty zaměřené na rozvoj kapacit dohodnuté zúčastněnými členskými státy;

                  10)

                  zvážit možnost společného využití stávajících schopností k optimalizaci dostupných zdrojů a zlepšení jejich celkové účinnosti;

                  11)

                  zajistit intenzivnější úsilí ve spolupráci na kybernetické obraně, například ve sdílení informací, odborné přípravě a operativní podpoře.

                                    „c)

                                 přijímat konkrétní opatření k posílení disponibility, interoperability, flexibility a schopnosti nasazení svých sil, zejména určením společných cílů týkajících se rozmístění sil, včetně případného přezkumu svých vnitrostátních rozhodovacích postupů;“

                  12)

                  pokud jde o dostupnost a schopnost nasazení sil, závazek zúčastněných členských států:

                              —

                              zajistit disponibilitu útvarů schopných strategického nasazení pro účely realizace příslušné úrovně ambicí Unie navíc k možnému nasazení bojového uskupení Unie. Součástí toho závazku nejsou ani síly připravené k okamžité reakci ani síly ve stálé pohotovosti, ani pohotovostní rezervní síly;

                              —

                              vytvořit robustní nástroj (například databázi) pro evidenci dostupných a rychle nasaditelných schopností s cílem usnadnit a urychlit proces vytváření sil, přístupný pouze zúčastněným členským státům a přispívajícím zemím;

                              —

                              usilovat o urychlené přijetí politického závazku na úrovni státu, včetně případného provedení přezkumu vnitrostátních rozhodovacích procesů;

                              —

                              poskytnout, v mezích dostupných prostředků a schopností, významnou podporu operacím (například operaci EUFOR) a misím (například výcvikovým misím Unie) společné bezpečnostní a obranné politiky – poskytnutí personálu, vybavení, infrastruktury a odborné přípravy, podpory při výcviku či jinak – na základě jednomyslného rozhodnutí Rady, přičemž nejsou dotčena žádná rozhodnutí o příspěvcích k operacím společné bezpečnostní a obranné politiky ani žádná ústavní omezení;

                              —

                              významným způsobem přispět k bojovým uskupením Unie potvrzením příspěvků v zásadě alespoň se čtyřletým předstihem, při stanoveném období pohotovosti v souladu s koncepcí bojového uskupení Unie a povinnost pořádat cvičení bojového uskupení Unie pro účely soudržného seskupení sil bojového uskupení Unie (zastřešující stát) nebo se těchto cvičení účastnit (všechny členské státy účastnící se bojového uskupení Unie);

                              —

                              zjednodušit a sjednotit postupy pro přeshraniční vojenskou přepravu, a umožnit tak rychlé nasazení vojenského materiálu a personálu;

                  13)

                  pokud jde o interoperabilitu sil, závazek zúčastněných členských států:

                              —

                              rozvíjet interoperabilitu svých sil prostřednictvím:

                                          —

                                          závazku dohodnout společná hodnotící a validační kritéria pro seskupení sil bojového uskupení Unie, která budou v souladu se standardy NATO, při současném zachování vnitrostátní certifikace;

                                          —

                                          závazku dohodnout společné technické a operativní standardy sil s tím, že je nezbytné zajistit interoperabilitu s NATO;

                              —

                              optimalizovat nadnárodní struktury: zúčastněné členské státy by se mohly zavázat k tomu, že se zapojí a budou zastávat aktivní úlohu v hlavních stávajících a případných budoucích strukturách zapojených do evropské vnější činnosti ve vojenské oblasti (EUROCORPS, EUROMARFOR, EUROGENDFOR, MCCE/ATARES/SEOS);

                  14)

                  závazek zúčastněných členských států usilovat o ambiciózní přístup ke společnému financování vojenských operací a misí společné bezpečnostní a obranné politiky nad rámec toho, co bude v souladu s rozhodnutím Rady o mechanismu Athena vymezeno jako společné náklady;

                                    „d)

                                 spolupracovat na zajištění toho, že přijímají nezbytná opatření pro nápravu, a to i prostřednictvím mnohonárodního přístupu a aniž jsou dotčeny takové závazky v rámci Organizace Severoatlantické smlouvy, nedostatků zjištěných v rámci „Mechanismu pro rozvoj schopností“;“

                  15)

                  napomáhat k řešení nedostatků ve schopnostech zjištěných podle plánu rozvoje schopností a koordinovaného každoročního přezkumu v oblasti obrany. Tyto projekty v oblasti schopností zvýší strategickou samostatnost Evropy a posílí Evropskou technologickou a průmyslovou základnu obrany;

                  16)

                  při řešení nedostatků v oblasti schopností zjištěných na vnitrostátní úrovni považovat za prioritu evropský kooperativní přístupu a výlučně vnitrostátní přístup používat v zásadě až po posouzení této možnosti;

                  17)

                  zúčastnit se alespoň jednoho projektu v rámci stálé strukturované spolupráce, který rozvíjí nebo poskytuje schopnosti, jež členské státy označily jako strategicky relevantní;

                                    „e)

                                 případně se účastnit vývoje hlavních společných nebo evropských programů pro výbavu v rámci Evropské obranné agentury.“

                  18)

                  využívat Evropskou obrannou agenturu jako evropské fórum pro společný rozvoj schopností a pro potřeby správy kooperativních programů přednostně využívat Organizaci pro vzájemnou spolupráci v oblasti vyzbrojování;

                  19)

                  zajistit, aby všechny projekty týkající se schopností vedené zúčastněnými členskými státy přispívaly ke zvýšení konkurenceschopnosti evropského obranného průmyslu pomocí vhodné průmyslové politiky, která zamezí zbytečnému překrývání činností;

                  20)

                  zajistit, aby kooperativní programy – z nichž musí mít prospěch pouze subjekty, které prokazatelně přinášejí přidanou hodnotu na území Unie – a akviziční strategie zúčastněných členských států měly pozitivní dopad na Evropskou technologickou a průmyslovou základnu obrany.

      PŘEKLAD
      Oznámení o stálé strukturované spolupráci (PESCO) určené radě a vysoké představitelce unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku

         Preambule

         Zúčastněné členské státy,

      připomínajíce, že Unie provádí společnou zahraniční a bezpečnostní politiku založenou na „stále se zvyšujícím sbližování činností členských států“ (čl. 24 odst. 2 SEU) a že nedílnou součástí společné zahraniční a bezpečnostní politiky je společná bezpečnostní a obranná politika (SBOP);
      poukazujíce na to, že společná bezpečnostní a obranná politika zajišťuje Unii operační schopnost, která se opírá o civilní a vojenské prostředky, a že posílení bezpečnostní a obranné politiky si vyžádá úsilí členských států v oblasti schopností;
      připomínajíce rovněž odhodlání Evropské unie a jejích členských států zasazovat se o světový pořádek založený na pravidlech, jehož klíčovým principem je multilateralismus a ústředním aktérem Organizace spojených národů;
      připomínajíce čl. 42 odst. 6 Smlouvy o Evropské unii (SEU), v němž je uvedeno, že „Členské státy, jejichž vojenské schopnosti splňují vyšší kritéria a které přijaly v této oblasti přísnější závazky s ohledem na vedení těch nejnáročnějších misí, naváží v rámci Unie stálou strukturovanou spolupráci“ (PESCO);
      poukazujíce na to, že PESCO by mohla významně přispět k naplnění úrovně ambicí EU, mimo jiné i v souvislosti s nejnáročnějšími misemi a operacemi, a že by mohla usnadnit rozvoj obranných schopností členských států prostřednictvím intenzivního zapojení do projektů nadnárodního zadávání zakázek a intenzivní spolupráce s vhodnými průmyslovými subjekty včetně malých a středních podniků, jakož i posílit evropskou spolupráci v oblasti obrany, a to při plném využití Smluv;
      majíce na zřeteli cíle stálé strukturované spolupráce a závazky členských států těchto cílů dosáhnout, jak jsou stanoveny v Protokolu č. 10 o stálé strukturované spolupráci a uvedeny v článku 46 SEU;
      připomínajíce, že Evropská rada na zasedání konaném dne 15. prosince 2016 konstatovala, že Evropané musejí převzít větší odpovědnost za vlastní bezpečnost, a že v zájmu posílení evropské bezpečnosti a obrany ve složitém geopolitickém prostředí a zajištění lepší ochrany svých občanů Evropská rada potvrdila předchozí závazky přijaté v tomto ohledu a zdůraznila, že je zapotřebí učinit ještě více, mimo jiné tím, že budou vyčleněny dostatečné další zdroje, a to při zohlednění situace jednotlivých členských států a jejich právních závazků a v případě členských států, které jsou rovněž členy NATO, i s ohledem na pokyny NATO v oblasti výdajů na obranu;
      připomínajíce rovněž, že Evropská rada také vyzvala k posílení spolupráce za účelem rozvoje nezbytných schopností, jakož i k závazku poskytnout tyto schopnosti v případě potřeby k dispozici, a že konstatovala, že Evropská unie a její členské státy musejí být schopny přispět rozhodujícím způsobem ke kolektivnímu úsilí, a stejně tak jednat samostatně, kdykoli a kdekoli to je nutné, a s partnery, kdykoli je to možné;
      poukazujíce na to, že Evropská rada na zasedání v červnu roku 2017 uvedla, že pro dosažení úrovně ambicí EU schválené Evropskou radou v prosinci roku 2016 má zásadní význam společná příprava projektů zaměřených na schopnosti, na nichž se společně dohodnou členské státy v zájmu řešení stávajících závažných nedostatků a vývoje technologií budoucnosti; přivítala sdělení Komise o Evropském obranném fondu, který se skládá z části zaměřené na výzkum a z části zaměřené na schopnosti; a vyzvala členské státy, aby určily vhodné projekty zaměřené na schopnosti pro Evropský obranný fond a pro Program rozvoje evropského obranného průmyslu;
      připomínajíce zejména skutečnost, že Evropská rada vyzvala vysokou představitelku k předložení návrhů, pokud jde o prvky a možnosti pro účely inkluzivní stálé strukturované spolupráce na základě modulárního přístupu a nastínění možných projektů;
      připomínajíce, že Rada pro zahraniční věci se dne 6. března 2017 shodla na tom, že je třeba pokračovat v práci na inkluzivní stálé strukturované spolupráci na základě modulárního přístupu, která by měla být otevřena všem členským státům, které jsou ochotny přijmout nezbytné přísné závazky a splnit stanovená kritéria, a to na základě čl. 42 odst. 6 a článku 46 Smlouvy a Protokolu č. 10 připojeného ke Smlouvě;
      odhodlány dosáhnout v souladu s čl. 42 odst. 2 SEU nové úrovně postupného vymezování společné obranné politiky Unie zavedením stálé strukturované spolupráce v rámci Unie; zohledňujíce přitom zvláštní povahu bezpečnostní a obranné politiky všech členských států;
      připomínajíce povinnost vyplývající z čl. 42 odst. 7 SEU vzájemně si poskytovat pomoc a podporu;
      připomínajíce, že podle čl. 42 odst. 7 Smlouvy o Evropské unii musí být závazky a spolupráce v oblasti společné bezpečnostní a obranné politiky „v souladu se závazky v rámci Organizace Severoatlantické smlouvy, která zůstává pro ty členské státy, které jsou jejími členy, základem jejich společné obrany a fórem pro její provádění“;
      zdůrazňujíce, že Evropská rada se na zasedání ve dnech 22. a 23. června 2017 shodla na tom, že je třeba zahájit inkluzivní a ambiciózní stálou strukturovanou spolupráci (PESCO), a reagujíce na mandát Evropské rady vypracovat do tří měsíců „společný seznam kritérií a pevných závazků, plně v souladu s čl. 42 odst. 6 a článkem 46 SEU a Protokolem č. 10 připojeným ke Smlouvě – a to i s ohledem na nejnáročnější mise –, […], jehož součástí bude přesný harmonogram a konkrétní mechanismy hodnocení, s cílem umožnit členským státům, které toho budou schopny, aby neprodleně oznámily svůj záměr účastnit se“;
      OZNAMUJÍ TÍMTO Radě a vysoké představitelce Evropské unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku svůj záměr účastnit se stálé strukturované spolupráce;
      VYZÝVAJÍ Radu k přijetí rozhodnutí, kterým se zřizuje stálá strukturovaná spolupráce, v souladu s příslušnými ustanoveními Smlouvy o Evropské unii a Protokolu č. 10 připojeného k této Smlouvě a na základě zásad vymezených v příloze I, společných přísnějších závazků uvedených v příloze II, jakož i návrhů týkajících se řízení obsažených v příloze III;
      PŘEDLOŽÍ předtím, než Rada přijme rozhodnutí o zřízení stálé strukturované spolupráce, vnitrostátní prováděcí plán dokládající, že jsou schopny splnit přísnější závazky uvedené v příloze II.
      V Bruselu dne třináctého listopadu dva tisíce sedmnáct.

                  *

                  Irsko oznámilo dne 7. prosince 2017 Radě a vysoké představitelce svůj úmysl účastnit se PESCO a připojilo se k tomuto společnému oznámení.

                  *

                  Portugalská republika oznámila dne 7. prosince 2017 Radě a vysoké představitelce svůj úmysl účastnit se PESCO a připojila se k tomuto společnému oznámení.

         PŘÍLOHA I - ZÁSADY PESCO
         „Stálá strukturovaná spolupráce“ je stanovena v článcích 42 a 46 Smlouvy o Evropské unii a v Protokolu č. 1) připojeném k této Smlouvě. Lze ji aktivovat pouze jednou a zřizuje se rozhodnutím Rady, jež musí přijmout kvalifikovaná většina, s cílem vytvořit v oblasti obrany uskupení všech členských států, které mají o spolupráci v této oblasti zájem, „jejichž vojenské schopnosti splňují vyšší kritéria“ a které přijaly „přísnější závazky s ohledem na vedení těch nejnáročnějších misí“ a operací.
         PESCO je ambiciózní, závazný a inkluzivní evropský právní rámec pro investice do bezpečnosti a obrany území EU a jejích občanů. PESCO rovněž představuje pro všechny členské státy významný politický rámec ke zlepšení jejich příslušných vojenských prostředků a obranných schopností prostřednictvím dobře koordinovaných iniciativ a konkrétních projektů na základě přísnějších závazků. Posílené obranné schopnosti členských států EU budou přínosné i pro NATO. Posílí evropský pilíř v rámci této aliance a budou odpovědí na opakované výzvy k vyváženějšímu sdílení zátěže na obou stranách Atlantiku.
         PESCO je zásadním krokem k posílení společné obranné politiky. Mohla by být jedním z prvků možného vývoje směrem ke společné obraně, pokud by o tom Rada jednomyslně rozhodla (jak je stanoveno v čl. 42 odst.2 SEU). Dlouhodobou vizí v rámci PESCO by mohlo být vytvoření soudržné struktury s celým spektrem sil, jež by doplňovala NATO, které bude pro jeho členy i nadále základem kolektivní obrany.
         Inkluzivní PESCO považujeme za nejdůležitější nástroj na podporu společné bezpečnosti a obrany v oblasti, v níž je zapotřebí větší soudržnost, kontinuita, koordinace a spolupráce. Evropské úsilí vyvíjené za tímto účelem musí být jednotné, koordinované a smysluplné a musí být založeno na společně dohodnutých politických pokynech.
         PESCO nabízí spolehlivý a závazný právní rámec jako součást institucionálního rámce EU. Zúčastněné členské státy splní své přísné závazky, přičemž potvrzují, že zřízení a provádění stálé strukturované spolupráce budou realizovány v plném souladu s ustanoveními Smlouvy o EU a protokoly k ní připojenými a při respektování ústavních předpisů členských států.
         Povinná povaha závazků v rámci PESCO bude zajištěna prostřednictvím každoročního pravidelného hodnocení, prováděného vysokým představitelem Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku za podpory zejména Evropské obranné agentury (EDA), pokud jde o aspekty rozvoje schopností (popsané především v článku 3 Protokolu č. 10), a ESVČ, včetně Vojenského štábu EU a dalších struktur SBOP, pokud jde o operativní aspekty PESCO. Prostřednictvím PESCO by Unie mohla pokročit směrem k soudržné struktuře s celým spektrem sil, neboť PESCO by stávající nebo budoucí struktury a úsilí orientované zdola nahoru doplnila o koordinaci a pokyny ve směru shora dolů.
         PESCO by členským státům poskytla příležitost ke zlepšení obranných schopností prostřednictvím účasti na dobře koordinovaných iniciativách a konkrétních společných projektech, s potenciálním využitím stávajících regionálních klastrů. Účast na PESCO je dobrovolná a nemá žádný dopad na národní svrchovanost.
         Inkluzivní PESCO je jednoznačným politickým signálem pro naše občany a pro vnější svět, že vlády členských států EU přistupují ke společné bezpečnosti a obraně se vší vážností a usilují o jejich posílení. Pro občany EU to znamená větší bezpečnost a jasný důkaz, že všechny členské státy jsou ochotny podporovat společnou bezpečnost a obranu v zájmu dosažení cílů stanovených v globální strategii EU.
         PESCO bude orientována na výsledky a měla by umožnit hmatatelný pokrok v oblasti investičních výdajů na obranné vybavení, cílů spolupráce při rozvoji schopností a disponibility nasaditelných obranných schopností pro kombinované mise a operace, při uznání zásady „jednoho souboru sil“. Hlavním hybným faktorem rozvoje schopností v rámci PESCO bude odstranění nedostatků ve schopnostech v souvislosti s úrovní ambicí EU a s cíli a prioritami společné bezpečnostní a obranné politiky.
         „Inkluzivní“ a „modulární“ povaha PESCO, jak ji v prosinci 2016 popsala Evropská rada, nesmí vést k omezení spolupráce. Cíl, jímž je „ambiciózní“ PESCO, znamená, že všechny členské státy, které se jí účastní, se musejí řídit společným seznamem cílů a závazků. Jak připomněla Evropská rada na zasedání v červnu 2017, PESCO je „inkluzivní a ambiciózní“.
         Následující seznam závazků musí pomoci dosáhnout úrovně ambicí EU, jak byla vymezena v závěrech Rady ze dne 14. listopadu 2016 a potvrzena Evropskou radou v prosinci 2016, a posílit tak strategickou samostatnost Evropanů i EU.

         PŘÍLOHA II –SEZNAM AMBICIÓZNÍCH A PŘÍSNĚJŠÍCH SPOLEČNÝCH ZÁVAZKŮ V PĚTI OBLASTECH STANOVENÝCH ČLÁNKEM 2 PROTOKOLU č. 10

                                       „a)

                                    spolupracovat od vstupu Lisabonské smlouvy v platnost za účelem dosažení schválených cílů týkajících se úrovně investičních výdajů na obranné vybavení a pravidelně tyto cíle přezkoumávat s ohledem na bezpečnostní situaci a mezinárodní odpovědnosti Unie,“

               Na základě společných referenčních hodnot stanovených v roce 2007 přijímají zúčastněné členské státy tyto závazky:

                        1.

                        pravidelně navyšovat rozpočty na obranu v reálném vyjádření v zájmu dosažení dohodnutých cílů;

                        2.

                        postupně, ve střednědobém horizontu navyšovat výdaje na investice do obrany až do výše 20 % celkových výdajů na obranu (společná referenční hodnota) s cílem vyřešit nedostatky v oblasti strategických schopností prostřednictvím účasti na projektech zaměřených na obranné schopnosti, a to v souladu s plánem rozvoje schopností (CDP) a koordinovaným každoročním přezkumem v oblasti obrany (CARD);

                        3.

                        zvyšovat počet společných a „kooperativních“ projektů v oblasti strategických obranných schopností. Tyto společné a kooperativní projekty by měly být v případě potřeby a v odpovídající míře podporovány prostřednictvím Evropského obranného fondu;

                        4.

                        zvyšovat výdaje vyčleněné na obranný výzkum a technologie s cílem přiblížit se 2 % celkových výdajů na obranu (společná referenční hodnota);

                        5.

                        zavést pravidelný přezkum těchto závazků (s cílem dosáhnout potvrzení ze strany Rady);

                                       „b)

                                    vzájemně v co největší míře slaďovat obranná zařízení, zejména harmonizací identifikace svých vojenských potřeb, sdružováním a případně specializací svých obranných prostředků a schopností a podporou spolupráce v oblasti výcviku a logistiky;“

                     6.

                     zastávat významnou úlohu v rozvoji schopností v rámci EU, mimo jiné v kontextu přezkumu CARD, s cílem zajistit dostupnost schopností nezbytných k dosažení příslušné úrovně ambicí v Evropě.

                     7.

                     závazek podporovat v maximální možné míře přezkum CARD a současně vzít na vědomí jeho dobrovolnou povahu a konkrétní omezení na straně jednotlivých členských států;

                     8.

                     závazek intenzivně zapojit budoucí Evropský fond pro obranu do nadnárodního zadávání zakázek, které mají pro EU prokazatelnou přidanou hodnotu;

                        9.

                        závazek vypracovat harmonizované požadavky pro všechny projekty zaměřené na rozvoj kapacit, a to na základě dohody zúčastněných členských států.

                        10.

                        závazek zvážit možnost společného využití stávajících schopností s cílem optimalizovat dostupné zdroje a zlepšit jejich celkovou účinnost;

                        11.

                        závazek zajistit intenzivnější úsilí v rámci spolupráce v oblasti kybernetické obrany, pokud jde například o sdílení informací, odbornou přípravu a operativní podporu.

                                       „c)

                                    přijímat konkrétní opatření k posílení disponibility, interoperability, flexibility a schopnosti nasazení svých sil, zejména určením společných cílů týkajících se rozmístění sil, včetně případného přezkumu svých vnitrostátních rozhodovacích postupů;“

                        12.

                        Pokud jde o dostupnost a schopnost nasazení sil, zúčastněné členské státy se zavazují:

                                 —

                                    zajistit disponibilitu útvarů schopných strategického nasazení pro účely realizace příslušné úrovně ambicí EU, a to jako doplněk možného nasazení bojového uskupení EU. Součástí toho závazku nejsou ani síly připravené k okamžité reakci (readiness force) ani síly ve stálé pohotovosti (standing force) ani pohotovostní rezervní síly (stand by force);

                                 —

                                    vytvořit robustní nástroj (např. databázi) pro evidenci dostupných a rychle nasaditelných schopností s cílem usnadnit a urychlit proces vytváření sil, přičemž tento nástroj bude přístupný pouze zúčastněným členským státům a přispívajícím zemím;

                                 —

                                    usilovat o urychlené přijetí politického závazku na vnitrostátní úrovni a rovněž případně provést přezkum vnitrostátních rozhodovacích procesů;

                                 —

                                    poskytnout v rámci dostupných prostředků a schopností významnou podporu operacím a misím SBOP (např. operaci EUFOR nebo výcvikovým misím EU) – např. poskytnutí personálu, vybavení, infrastruktury a odborné přípravy, podpora při výcviku –, a to na základě jednomyslného rozhodnutí Rady, přičemž nejsou dotčena žádná rozhodnutí o příspěvcích k operacím SBOP ani žádná ústavní omezení;

                                 —

                                    významným způsobem přispět k bojovým uskupením EU (EU BG), a to potvrzením příspěvků v zásadě alespoň se čtyřletým předstihem, přičemž je stanoveno období pohotovosti v souladu s koncepcí EU BG a povinnost pořádat cvičení EU BG pro účely soudržného seskupení sil EU BG (zastřešující stát) nebo se těchto cvičení účastnit (všechny členské státy EU účastnící se EU BG);

                                 —

                                    zjednodušit a sjednotit postupy pro přeshraniční vojenskou přepravu, a umožnit tak rychlé nasazení vojenského materiálu a personálu.

                        13.

                        Pokud jde o interoperabilitu sil, zúčastněné členské státy se zavazují:

                                 —

                                    rozvíjet interoperabilitu svých sil prostřednictvím:

                                             —

                                                závazku dohodnout společná hodnotící a validační kritéria pro seskupení sil EU BG, která budou v souladu se standardy NATO, při současném zachování vnitrostátní certifikace;

                                             —

                                                závazku dohodnout společné technické a operativní standardy sil s tím, že je nezbytné zajistit interoperabilitu s NATO;

                                 —

                                    optimalizovat nadnárodní struktury: zúčastněné členské státy by se mohly zavázat k tomu, že se zapojí a budou zastávat aktivní úlohu v hlavních stávajících a případných budoucích strukturách zapojených do evropské vnější činnosti ve vojenské oblasti (EUROCORPS, EUROMARFOR, EUROGENDFOR, MCCE/ATARES/SEOS).

                        14.

                        Zúčastněné členské státy budou usilovat o ambiciózní přístup ke společnému financování vojenských operací a misí SBOP, nad rámec toho, co bude v souladu s rozhodnutím Rady o mechanismu Athena vymezeno jako společné náklady.

                                       „d)

                                    spolupracovat na zajištění toho, že přijímají nezbytná opatření pro nápravu, a to i prostřednictvím mnohonárodního přístupu a aniž jsou dotčeny takové závazky v rámci Organizace Severoatlantické smlouvy, nedostatků zjištěných v rámci „Mechanismu pro rozvoj schopností“;“

                        15.

                        napomáhat k řešení nedostatků ve schopnostech zjištěných v rámci plánu rozvoje schopností (CDP) a přezkumu CARD. Tyto projekty v oblasti schopností zvýší strategickou samostatnost Evropy a posílí evropskou technologickou a průmyslovou základnu obrany (EDTIB);

                        16.

                        při řešení nedostatků v oblasti schopností zjištěných na vnitrostátní úrovni považovat za prioritu evropský kooperativní přístupu a výlučně vnitrostátní přístup používat v zásadě až po posouzení této možnosti;

                        17.

                        zúčastnit se alespoň jednoho projektu v rámci PESCO, který rozvíjí nebo poskytuje schopnosti, jež členské státy označily jako strategicky relevantní.

                                       „e)

                                    případně se účastnit vývoje hlavních společných nebo evropských programů pro výbavu v rámci Evropské obranné agentury.“

                        18.

                        závazek využívat agenturu EDA jako evropské fórum pro společný rozvoj schopností a pro potřeby správy kooperativních programů přednostně využívat Organizaci pro vzájemnou spolupráci v oblasti vyzbrojování (OCCAR);

                        19.

                        zajistit, aby všechny projekty týkající se schopností realizované pod vedením zúčastněných členských států přispívaly ke zvýšení konkurenceschopnosti evropského obranného průmyslu, a to prostřednictvím odpovídající průmyslové politiky, která zamezí zbytečnému překrývání činností.

                        20.

                        zajistit, aby kooperativní programy – z nichž musí mít prospěch pouze subjekty, které prokazatelně přinášejí přidanou hodnotu na území EU – a akviziční strategie zúčastněných členských států měly pozitivní dopad na EDTIB.

         PŘÍLOHA III – ŘÍZENÍ

            1.   Ústředními aktéry rozhodovacího procesu jsou i nadále zúčastněné členské státy v součinnosti s vysokým představitelem

         PESCO je rámcem řízeným zúčastněnými členskými státy a primárně zůstává v jejich pravomoci. Pro nezúčastněné členské státy EU je zajištěna transparentnost.
         V zájmu zajištění řádné koordinace PESCO s celkovou bezpečnostní a obrannou politikou (SBOP), jíž je nedílnou součástí, bude vysoký představitel Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku plně zapojen do procesů souvisejících s PESCO. Vysoký představitel bude odpovědný za řízení každoročního hodnocení, k němuž vyzvala Evropská rada a které je uvedeno v bodě 4 níže. ESVČ, včetně Vojenského štábu EU (EUMS), a EDA budou v úzké koordinaci s náměstkem generálního tajemníka pro SBOP a reakci na krize (útvar ESVČ) zajišťovat pro PESCO funkce sekretariátu.
         V souladu s článkem 3 Protokolu č. 10 připojeného k SEU a s rozhodnutím Rady o zřízení Evropské obranné agentury bude EDA poskytovat vysokému představiteli podporu v souvislosti s těmi aspekty PESCO, které se týkají rozvoje schopností. ESVČ bude vysokému představiteli poskytovat podporu, zejména pokud jde o operativní aspekty PESCO, mimo jiné prostřednictvím vojenského štábu EU a dalších struktur SBOP.
         Je na místě uvést, že v souladu s čl. 41 odst. 1 SEU „správní výdaje, které orgánům vzniknou při provádění této kapitoly, jsou hrazeny z rozpočtu Evropské unie“.

            2.   Řízení spočívá ve dvou úrovních řízení, přičemž jedna úroveň je zastřešující a zajišťuje zachování soudržnosti a ambicí PESCO a doplňují ji konkrétní řídící postupy pro projekty PESCO.

            2.1.   Zastřešující úroveň bude odpovědná za soudržnost a důvěryhodné provádění PESCO.

         Řízení bude vycházet ze stávajících struktur. Otázkami PESCO by se mohli zabývat ministři zahraničních věcí a ministři obrany zemí EU v rámci společných zasedání Rady pro zahraniční věci (obrana), která se konají obvykle dvakrát ročně. Jsou-li na zasedání Rady projednávány otázky PESCO, jsou hlasovací práva vyhrazena zástupcům zúčastněných členských států. Zúčastněné členské státy by na takovém zasedání mohly jednomyslně přijímat nové projekty (v souladu s čl. 46 odst. 6 SEU), zabývat se předloženými hodnoceními úsilí zúčastněných členských států, zejména hodnoceními podrobně popsanými v bodě 3 této přílohy, a mohly by v souladu s čl. 46 odst. 3 SEU kvalifikovanou většinou po konzultaci s vysokým představitelem přijímat rozhodnutí, kterým potvrdí účast dalšího členského státu.
         V souladu s čl. 46 odst. 4 SEU může Rada jako nejzazší opatření pozastavit účast členského státu, který již nesplňuje kritéria, a to za předpokladu, že předem stanoví jasný časový rámec pro individuální konzultace a opatření v reakci na takovou situaci, nebo členského státu, který již není schopen dostát závazkům a povinnostem v rámci PESCO.
         Příslušné stávající přípravné orgány Rady se budou scházet „ve složení pro PESCO“ tak, že přítomny budou všechny členské státy EU, avšak bude patřičně zohledněno, že hlasovací práva v Radě mají pouze zúčastněné členské státy. Politický a bezpečnostní výbor by na zasedáních „ve složení pro PESCO“ mohl řešit otázky, na kterých mají společný zájem zúčastněné členské státy, plánovat a projednávat projekty nebo jednat o nových členech PESCO. Jeho činnost bude podporována prostřednictvím zasedání Politicko-vojenské skupiny ve složení pro PESCO. Ve složení pro PESCO bude zasedat i Vojenský výbor EU, jehož úkolem bude zejména poskytovat na žádost vojenské poradenství. Kromě toho se mohou konat neformální zasedání pouze za účasti zúčastněných členských států.

            2.2.   Řízení projektů

         2.2.1.   Přezkum projektů PESCO bude vycházet z posouzení provedeného vysokým představitelem s podporou ESVČ, včetně EUMS, a EDA; výběr projektů bude podléhat rozhodnutí Rady
         Zúčastněné členské státy mohou bez omezení navrhovat veškeré projekty, které považují za užitečné pro účely PESCO. Zveřejní svůj záměr s cílem získat podporu a projekty budou předkládat společně sekretariátu PESCO a souběžně je budou sdílet se všemi zúčastněnými členskými státy.
         Projekty by měly napomáhat ke splnění závazků uvedených v příloze II oznámení; řada těchto závazků vyzývá k rozvoji nebo k poskytnutí schopností označených členskými státy za strategicky relevantní a přinášejících společně odsouhlasenou přidanou hodnotu EU, a rovněž žádá, aby bylo v souladu s čl. 42 odst. 6 SEU v rámci dostupných prostředků a schopností poskytnuta významná podpora operacím SBOP (EUFOR) a misím SBOP (například výcvikovým misím EU).
         V zájmu zajištění soudržnosti a konzistentnosti jednotlivých projektů PESCO navrhujeme omezený počet projektů konkrétně zaměřených na určité mise a operace v souladu s úrovní ambicí EU. Tyto projekty by pak byly podporovány dalšími projekty, které by měli podpůrnou a pomocnou úlohu. Projekty by měly být odpovídajícím způsobem seskupeny.
         Posuzování navrhovaných projektů bude koordinovat sekretariát PESCO. Pokud jde o projekty zaměřené na rozvoj schopností, EDA zajistí, aby nedocházelo ke zdvojování se stávajícími iniciativami, a to ani na jiných institucionálních úrovních. Pokud jde o projekty zaměřené na operace a mise, EUMS bude posuzovat, zda jsou tyto projekty v souladu s operačními potřebami EU a jejích členských států a zda k nim přispívají. Vysoký představitel na tomto základě předloží doporučení, které označí ty návrhy projektů, které jsou nejambicióznější, přispívají k úrovni ambicí EU a jsou nejvhodnější z hlediska rozvoje strategické samostatnosti Evropy. Projektové portfolio by mělo odrážet odpovídající rovnováhu mezi projekty, které se zaměřují spíše na oblast rozvoje schopností, a těmi, které lze zařadit spíše do oblasti operací a misí.
         Doporučení vysokého představitele bude podkladem pro Radu, která na jeho základě v návaznosti na vojenské poradenství Vojenského výboru EU ve formátu PESCO a prostřednictvím Politického a bezpečnostního výboru ve formátu PESCO rozhodne o seznamu projektů PESCO prováděných v rámci PESCO. Rada rozhodne jednomyslně, přičemž k jednomyslnosti je v souladu s čl. 46 odst. 6 SEU zapotřebí pouze hlasů zástupců zúčastněných členských států.
         Nezúčastněné členské státy EU mohou v každém případě oznámit svůj úmysl účastnit se projektů tím, že přijmou příslušné závazky a připojí se k PESCO.
         Ve výjimečných případech mohou účastníci projektů přizvat k účasti třetí státy, a to v souladu s obecnými ujednáními, o nichž Rada zavčas rozhodne postupem podle čl. 46 odst. 6 SEU. Tyto státy by musely přinášet dotčenému projektu podstatnou přidanou hodnotu, musely by přispět k posílení PESCO a SBOP a plnit náročnější závazky. Tím nebudou těmto třetím státům uděleny rozhodovací pravomoci při řízení PESCO. Rada ve složení pro PESCO kromě toho rozhodne, zda příslušný třetí stát přizvaný příslušnými účastníky projektu splnil podmínky stanovené v obecných ujednáních.
         2.2.2.   Řízení projektů je v prvé řadě úkolem zúčastněných členských států
         Pro účely rozhodování o seznamu projektů PESCO v Radě musí být ke každému projektu přiložen seznam zúčastněných členských států, které jsou do něj zapojeny. Členské státy, které se účastní konkrétního projektu, v předstihu společně předloží návrh tohoto projektu.
         Zúčastněné členské státy zapojené do projektu se mezi sebou jednomyslně dohodnou na podmínkách a rozsahu své spolupráce, včetně příspěvku, který je nezbytný pro zapojení se do projektu. Stanoví pravidla řízení projektu a budou rozhodovat o přijetí dalších zúčastněných členských států v průběhu projektového cyklu, přičemž tyto členské státy mohou mít status účastníka nebo pozorovatele. Nicméně je zapotřebí vypracovat společný soubor pravidel řízení, který by bylo možné přizpůsobit v rámci jednotlivých projektů. Zajistilo by se tím určité sjednocení způsobů řízení napříč projekty a usnadnilo jejich iniciování. Zejména v případě projektů zaměřených na rozvoj schopností ponesou za řízení projektů (tj. za specifikaci, strategii pořizování, výběr výkonné agentury, volbu průmyslových podniků atd.) i nadále výlučnou odpovědnost zúčastněné členské státy zapojené do daného projektu.
         Zúčastněné členské státy informují o projektech odpovídajícím způsobem nezúčastněné členské státy.

            3.   Přesně definovaný vícefázový přístup s realistickými a závaznými cíli pro každou fázi

         Závazky přijaté zúčastněnými členskými státy budou naplňovány prostřednictvím úsilí na vnitrostátní úrovni a konkrétními projekty.
         Realistický vícefázový přístup má zásadní význam pro to, aby se zachovala účast členských států v první linii v PESCO, a tím i zásady ambicióznosti a inkluzivnosti. Ačkoliv zúčastněné členské státy budou usilovat o splnění všech svých závazků již od oficiálního zahájení PESCO, některé z nich lze splnit dříve než jiné. Za tímto účelem musí zúčastněné členské státy dohodnout vícefázový přístup.
         Fáze budou zohledňovat další již naplánované činnosti (například provádění evropského obranného akčního plánu, zahájení provádění příštího víceletého finančního rámce v roce 2021 a závazky, které členské státy již přijaly v souvislosti s jinými rámci). Rozdělení do dvou fází (2018–2021 a 2021–2025) umožní načasovat plnění jednotlivých závazků. Po roce 2025 bude proveden přezkum. Zúčastněné členské státy za tímto účelem posoudí plnění všech závazků PESCO a rozhodnou o nových závazcích s cílem zahájit novou fázi na cestě k integraci evropské obrany a bezpečnosti.

            4.   Řízení PESCO vyžaduje dobře koncipovaný a ambiciózní mechanismus hodnocení vycházející z vnitrostátních prováděcích plánů

         Za plnění závazků ručí všechny členské státy a vysoký představitel předloží v souladu se zásadou pravidelného hodnocení stanovenou Protokolem č. 10 (článek 3) o tomto plnění zprávu. Závazná povaha a důvěryhodnost dohodnutých závazků bude zajištěna dvouúrovňovým mechanismem hodnocení:

            4.1.   „Vnitrostátní prováděcí plán“

         Všechny zúčastněné členské státy se na důkaz toho, že jsou schopny a ochotny plnit dohodnuté závazky, zavazují předložit ještě před přijetím rozhodnutí Rady o zřízení PESCO vnitrostátní prováděcí plán, ve kterém popíší svou schopnost dostát přijatým závazkům. V zájmu zajištění transparentnosti budou tyto prováděcí plány zpřístupněny všem zúčastněným členským státům.
         Hodnocení toho, jak zúčastněné členské státy plní dohodnuté závazky, bude prováděno jednou ročně na základě vnitrostátních prováděcích plánů, prostřednictvím sekretariátu PESCO a z pověření vysokého představitele (s podporou EDA, pokud jde o investice do obrany, a s podporou ESVČ, včetně EUMS, pokud jde o operativní aspekty). Toto hodnocení bude z pověření Rady postoupeno Politickému a bezpečnostnímu výboru (ve složení pro PESCO), jakož i Vojenskému výboru EU (ve složení pro PESCO) za účelem získání jejich stanoviska.
         Hodnotitelé se zaměří na důvěryhodnost závazků PESCO, kterou ověří důkladnou kontrolou vnitrostátních prováděcích plánů jednotlivých členských států, věcných ustanovení a příspěvků k projektům.
         Po zahájení PESCO budou zúčastněné členské státy na základě požadavků vícefázového přístupu odpovídajícím způsobem aktualizovat své vnitrostátní prováděcí plány.
         Na začátku každé fáze budou jednotlivé závazky podrobně vymezeny prostřednictvím přesnějších cílů stanovených mezi zúčastněnými členskými státy v zájmu usnadnění hodnotícího procesu.

            4.2.   Každoroční přezkum a strategický přezkum na závěr každé fáze

         Vysoký představitel předloží alespoň jednou ročně společnému zasedání Rady pro zahraniční věci / Obrana zprávu vycházející z příspěvků poskytnutých agenturou EDA (v souladu s článkem 3 Protokolu č. 10) a ESVČ, včetně EUMS. V této zprávě bude podrobně popsán stav provádění PESCO, včetně toho, jak jednotlivé zúčastněné členské státy plní své závazky v souladu s vnitrostátními prováděcími plány. Zpráva bude po vydání stanoviska Vojenského výboru EU sloužit jako podklad pro doporučení a rozhodnutí Rady přijímaná v souladu s článkem 46 SEU.
         Na konci každé fáze (v letech 2021 a 2025) bude proveden strategický přezkum, jehož prostřednictvím bude vyhodnoceno plnění závazků, jež měly být v dané fázi splněny, bude rozhodnuto o zahájení následující fáze a v případě potřeby budou aktualizovány závazky pro následující fázi.


title: Rozhodnutí Rady (SZBP) 2017/2371 ze dne 18. prosince 2017, kterým se mění rozhodnutí 2014/486/SZBP o poradní misi Evropské unie pro reformu sektoru civilní bezpečnosti na Ukrajině (EUAM Ukraine)

text:
               19.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 337/34

         ROZHODNUTÍ RADY (SZBP) 2017/2371
   ze dne 18. prosince 2017,
   kterým se mění rozhodnutí 2014/486/SZBP o poradní misi Evropské unie pro reformu sektoru civilní bezpečnosti na Ukrajině (EUAM Ukraine)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 28, čl. 42 odst. 4 a čl. 43 odst. 2 této smlouvy,
   s ohledem na návrh vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 22. července 2014 přijala Rada rozhodnutí 2014/486/SZBP (1) o poradní misi Evropské unie pro reformu sektoru civilní bezpečnosti na Ukrajině (EUAM Ukraine).

               (2)

               Dne 20. listopadu 2017 přijala Rada rozhodnutí (SZBP) 2017/2161 (2) měnící rozhodnutí 2014/486/SZBP, jímž mandát mise EUAM Ukraine prodloužila do 31. května 2019 a stanovila pro ni finanční referenční částku na stejné období.

               (3)

               Na doporučení civilního velitele mise se Politický a bezpečnostní výbor dne 13. prosince 2017 dohodl na zřízení regionálního zastoupení v Oděse.

               (4)

               Z tohoto důvodu by měla být stanovena revidovaná finanční referenční částka na období do 31. května 2019 a rozhodnutí 2014/486/SZBP by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.

               (5)

               Mise EUAM Ukraine bude probíhat za situace, která se může zhoršit a která by mohla ohrozit dosažení cílů vnější činnosti Unie stanovených v článku 21 Smlouvy,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   V čl. 14 odst. 1 rozhodnutí 2014/486/SZBP se pátý a šestý pododstavec nahrazují tímto:

      „Finanční referenční částka určená na pokrytí výdajů souvisejících s misí EUAM Ukraine na období od 1. prosince 2017 do 31. května 2019 činí 33 843 302,49 EUR.“

   Článek 2
   Vstup v platnost
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 18. prosince 2017.

            Za Radu

            předsedkyně

         K. SIMSON

      (1)  Rozhodnutí Rady 2014/486/SZBP ze dne 22. července 2014 o poradní misi Evropské unie pro reformu sektoru civilní bezpečnosti na Ukrajině (EUAM Ukraine) (Úř. věst. L 217, 23.7.2014, s. 42).

      (2)  Rozhodnutí Rady (SZBP) 2017/2161 ze dne 20. listopadu 2017, kterým se mění rozhodnutí 2014/486/SZBP o poradní misi Evropské unie pro reformu sektoru civilní bezpečnosti na Ukrajině (EUAM Ukraine) (Úř. věst. L 304, 21.11.2017, s. 48).


title: Rozhodnutí Rady ze dne 18. prosince 2017 o jmenování předsedy Evropské poradní komise pro dohled nad statistikou

text:
               20.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 439/7

         ROZHODNUTÍ RADY
   ze dne 18. prosince 2017
   o jmenování předsedy Evropské poradní komise pro dohled nad statistikou
   (2017/C 439/04)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 235/2008/ES ze dne 11. března 2008, kterým se zřizuje Evropská poradní komise pro dohled nad statistikou (1), a zejména na článek 3 uvedeného rozhodnutí,
   s ohledem na stanovisko Evropské komise,
   s ohledem na schválení Evropským parlamentem,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 17. února 2015 přijala Rada rozhodnutí 2015/C 70/04 (2) o jmenování pana Marttiho HETEMÄKIHO předsedou Evropské poradní komise pro dohled nad statistikou na období tří let ode dne 1. února 2015.

               (2)

               Je tedy třeba jmenovat nového předsedu, který se ujme funkce po uplynutí uvedeného funkčního období.

               (3)

               Podle čl. 3 odst. 3 rozhodnutí č. 235/2008/ES nesmí být předseda současně členem národního statistického úřadu ani Komise,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ
   Článek 1
   Pan Enrico GIOVANNINI je jmenován předsedou Evropské poradní komise pro dohled nad statistikou na funkční období tří let počínající dnem 1. února 2018.
   Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 18. prosince 2017.

            Za Radu

            předsedkyně

         K. SIMSON

      (1)  Úř. věst. L 73, 15.3.2008, s. 17.

      (2)  Rozhodnutí Rady ze dne 17. února 2015 o jmenování předsedy Evropské poradní komise pro dohled nad statistikou (Úř. věst. C 70, 27.2.2015, s. 4).


title: Rozhodnutí Komise ze dne 19. prosince 2017 o jmenování některých členů vědecké rady Evropské rady pro výzkum

text:
               20.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 439/9

         ROZHODNUTÍ KOMISE
   ze dne 19. prosince 2017
   o jmenování některých členů vědecké rady Evropské rady pro výzkum
   (2017/C 439/06)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na rozhodnutí Rady 2013/743/EU ze dne 3. prosince 2013 o zavedení zvláštního programu, kterým se provádí Horizont 2020 – rámcový program pro výzkum a inovace (2014–2020), a o zrušení rozhodnutí 2006/971/ES, 2006/972/ES, 2006/973/ES, 2006/974/ES a 2006/975/ES (1), a zejména na čl. 7 odst. 1 uvedeného rozhodnutí,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Komise rozhodnutím C(2013) 8915 (2) zřídila na období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020 Evropskou radu pro výzkum (dále jen „ERV“) jako prostředek k provádění akcí v rámci části I „Vynikající věda“, jež souvisejí se specifickým cílem „Evropská rada pro výzkum“ uvedeným v čl. 3 odst. 1 písm. a) rozhodnutí 2013/743/EU.

               (2)

               ERV tvoří nezávislá vědecká rada a specializovaná prováděcí struktura.

               (3)

               Členové vědecké rady jsou jmenováni na až čtyřleté funkční období, jež může být jednou prodlouženo.

               (4)

               Třem členům vědecké rady skončí první funkční období dne 31. prosince 2017. Stálý výbor pro určování budoucích členů vědecké rady doporučil Komisi obnovit funkční období těchto tří členů vědecké rady. Jejich funkční období by proto měla být obnovena, aby se zajistila kontinuita práce vědecké rady,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   Profesor Martin STOKHOF je jmenován členem vědecké rady ERV na druhé funkční období do 31. prosince 2019.
   Profesor Nils STENSETH je jmenován členem vědecké rady ERV na druhé funkční období do 31. prosince 2019.
   Profesor Michel WIEVIORKA je jmenován členem vědecké rady ERV na druhé funkční období do 31. prosince 2019.
   Článek 2
   Členové vědecké rady ERV jsou uvedeni v příloze tohoto rozhodnutí.
   Článek 3
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dne 1. ledna 2018.

      V Bruselu dne 19. prosince 2017.

            Za Komisi

         Carlos MOEDAS

            člen Komise

      (1)  Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 965.

      (2)  Rozhodnutí Komise C(2013) 8915 ze dne 12. prosince 2013, kterým se zřizuje Evropská rada pro výzkum (Úř. věst. C 373, 20.12.2013, s. 23).

      PŘÍLOHA
      Členové vědecké rady ERV

                  Jméno a institut

                  Konec funkčního období

                  Klaus BOCK, dánská národní výzkumná nadace

                  31. prosince 2018

                  Paola BOVOLENTA, Universidad Autónoma de Madrid

                  31. prosince 2020

                  Margaret BUCKINGHAM, institut Pasteur, Paříž

                  30. června 2019

                  Christopher CLARK, univerzita Cambridge

                  31. prosince 2019

                  Eveline CRONE, univerzita Leiden

                  31. prosince 2020

                  Athene DONALD, univerzita Cambridge

                  31. prosince 2018

                  Andrzej JAJSZCZYK, Vědecká a technologická univerzita AGH, Krakov

                  31. prosince 2020

                  Tomáš JUNGWIRTH, Akademie věd České republiky

                  31. prosince 2018

                  Eva KONDOROSI, maďarská akademie věd

                  31. prosince 2018

                  Michael KRAMER, institut Max-Planck pro radioastronomii, Bonn

                  30. června 2019

                  Kurt MEHLHORN, institut Max-Planck pro informatiku, Saarbrücken

                  30. června 2020

                  Barbara ROMANOWICZ, seismologická laboratoř Berkeley

                  31. prosince 2019

                  Nils Christian STENSETH, univerzita Oslo

                  31. prosince 2019

                  Martin STOKHOF, univerzita Amsterdam

                  31. prosince 2019

                  Giulio SUPERTI-FURGA, výzkumné centrum molekulární medicíny rakouské akademie věd

                  31. prosince 2020

                  Nektarios TAVERNARAKIS, institut molekulární biologie a biotechnologie, nadace pro výzkum a technologii – Hellas

                  30. června 2020

                  Janet THORNTON, Evropský institut bioinformatiky (EMBL-EBI) při Evropské laboratoři pro molekulární biologii

                  31. prosince 2018

                  Isabelle VERNOS, Institució Catalana de Recerca i Estudis Avançats, Barcelona

                  30. června 2019

                  Reinhilde VEUGELERS, katolická univerzita Lovaň

                  31. prosince 2018

                  Michel WIEVIORKA, středisko pro sociologickou analýzu a intervenci, Paříž

                  31. prosince 2019

                  Fabio ZWIRNER, univerzita Padova

                  31. prosince 2018


title: Rozhodnutí Rady (EU) 2017/2424 ze dne 18. prosince 2017, kterým se Rumunsko opravňuje, aby v zájmu Evropské unie přijalo přistoupení Chile, Islandu a Baham k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980

text:
               22.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 343/70

         ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2017/2424
   ze dne 18. prosince 2017,
   kterým se Rumunsko opravňuje, aby v zájmu Evropské unie přijalo přistoupení Chile, Islandu a Baham k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 81 odst. 3 ve spojení s článkem 218 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Evropská unie si za jeden ze svých cílů stanovila podporu ochrany práv dítěte, jak je uvedeno v článku 3 Smlouvy o Evropské unii. Opatření na ochranu dětí proti protiprávnímu přemístění nebo zadržení jsou nedílnou součástí této politiky.

               (2)

               Rada přijala nařízení (ES) č. 2201/2003 (2) (dále jen „nařízení Brusel IIa“), jehož cílem je chránit děti před škodlivými účinky jejich protiprávního přemístění či zadržení a zavést postupy, aby byl zajištěn jejich bezodkladný návrat do státu jejich obvyklého bydliště, jakož i zajistit ochranu práv na osobní styk s dítětem a práva péče o dítě.

               (3)

               Nařízení Brusel IIa doplňuje a posiluje Haagskou úmluvu ze dne 25. října 1980 o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí (dále též „Haagská úmluva z roku 1980“), která na mezinárodní úrovni stanoví systém závazků a spolupráce mezi smluvními státy a mezi ústředními orgány s cílem zajistit bezodkladný návrat protiprávně přemístěných nebo zadržovaných dětí.

               (4)

               Všechny členské státy Unie jsou smluvními stranami Haagské úmluvy z roku 1980.

               (5)

               Unie vyzývá třetí státy, aby přistoupily k Haagské úmluvě z roku 1980, a podporuje její řádné provádění svou účastí, spolu s členskými státy, mimo jiné ve zvláštních komisích pravidelně organizovaných Haagskou konferencí o mezinárodním právu soukromém.

               (6)

               Společný právní rámec uplatňovaný mezi členskými státy a třetími státy by mohl být nejlepším řešením citlivých případů mezinárodních únosů dětí.

               (7)

               Haagská úmluva z roku 1980 uvádí, že se uplatňuje ve vztazích mezi přistupujícím státem a těmi smluvními státy, které prohlásí, že s přistoupením souhlasí.

               (8)

               Haagská úmluva z roku 1980 neumožňuje organizacím pro regionální hospodářskou integraci, jako je Unie, stát se její smluvní stranou. Unie proto nemůže k uvedené úmluvě přistoupit ani nemůže uložit prohlášení o přijetí přistupujícího státu.

               (9)

               V souladu s posudkem 1/13 Soudního dvora Evropské unie (3) spadají prohlášení o přijetí v rámci Haagské úmluvy z roku 1980 do výlučné vnější pravomoci Unie.

               (10)

               Chile uložilo dokument o přistoupení k Haagské úmluvě z roku 1980 dne 23. února 1994. Haagská úmluva z roku 1980 vstoupila pro Chile v platnost dne 1. května 1994.

               (11)

               Všechny dotčené členské státy, s výjimkou Rumunska, již přistoupení Chile k Haagské úmluvě z roku 1980 přijaly. Chile přijalo přistoupení Kypru, Slovinska, Bulharska, Estonska, Lotyšska, Litvy a Malty k Haagské úmluvě z roku 1980. Posouzení situace v Chile vedlo k závěru, že Rumunsko je s to přijmout v zájmu Unie přistoupení Chile za podmínek stanovených v Haagské úmluvě z roku 1980.

               (12)

               Island uložil dokument o přistoupení k Haagské úmluvě z roku 1980 dne 14. srpna 1996. Haagská úmluva z roku 1980 vstoupila pro Island v platnost dne 1. září 1996.

               (13)

               Všechny dotčené členské státy, s výjimkou Rumunska, již přistoupení Islandu k Haagské úmluvě z roku 1980 přijaly. Island přijal přistoupení Bulharska, Estonska, Lotyšska, Litvy a Malty k Haagské úmluvě z roku 1980. Posouzení situace na Islandu vedlo k závěru, že Rumunsko je s to přijmout v zájmu Unie přistoupení Islandu za podmínek stanovených v Haagské úmluvě z roku 1980.

               (14)

               Bahamy uložily dokument o přistoupení k Haagskéúmluvě z roku 1980 dne 1. října 1993. Haagská úmluva z roku 1980 vstoupila pro Bahamy v platnost dne 1. ledna 1994.

               (15)

               Všechny dotčené členské státy, s výjimkou Rumunska, již přistoupení Baham k Haagské úmluvě z roku 1980 přijaly. Bahamy přijaly přistoupení Bulharska, Kypru, Estonska, Lotyšska, Litvy, Malty a Slovinska k Haagské úmluvě z roku 1980. Posouzení situace na Bahamách vedlo k závěru, že Rumunsko je s to přijmout v zájmu Unie přistoupení Baham za podmínek stanovených v Haagské úmluvě z roku 1980.

               (16)

               Rumunsko by proto mělo být oprávněno v zájmu Unie uložit své prohlášení o přijetí přistoupení Chile, Islandu a Baham k Haagské úmluvě z roku 1980 za podmínek stanovených v tomto rozhodnutí. Ostatní členské státy Unie, které přistoupení Chile, Islandu a Baham k Haagské úmluvě z roku 1980 již přijaly, by neměly ukládat nová prohlášení o přijetí, neboť stávající prohlášení zůstávají podle mezinárodního práva veřejného platná.

               (17)

               Spojené království a Irsko jsou vázány nařízením Brusel IIa, a účastní se přijímání a používání tohoto rozhodnutí.

               (18)

               V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   1.   Rumunsko se tímto opravňuje přijmout v zájmu Unie přistoupení Chile, Islandu a Baham k Haagské úmluvě z roku 1980.
   2.   Rumunsko uloží do dne 19. prosince 2018 prohlášení o tom, že v zájmu Unie přijímá přistoupení Chile, Islandu a Baham k Haagské úmluvě z roku 1980, a to v tomto znění:

      „[Plný název ČLENSKÉHO STÁTU] prohlašuje, že v souladu s rozhodnutím Rady (EU) 2017/2424 přijímá přistoupení Chile, Islandu a Baham k Haagské úmluvě ze dne 25. října 1980 o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí.“

   3.   Rumunsko uvědomí Radu a Komisi o uložení svého prohlášení o přijetí přistoupení Chile, Islandu a Baham k Haagské úmluvě z roku 1980 a sdělí Komisi znění tohoto prohlášení do dvou měsíců od jeho uložení.
   Článek 2
   Členské státy, které již uložily svá prohlášení o přijetí přistoupení Chile, Islandu a Baham k Haagské úmluvě z roku 1980 přede dnem přijetí tohoto rozhodnutí, neuloží žádná nová prohlášení.
   Článek 3
   Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem oznámení.
   Článek 4
   Toto rozhodnutí je určeno Rumunsku.

      V Bruselu dne 18. prosince 2017.

            Za Radu

            předsedkyně

         K. SIMSON

      (1)  Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 30. listopadu 2017 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 (Úř. věst. L 338, 23.12.2003, s. 1).

      (3)  ECLI:EU:C:2014:2303.


title: Rozhodnutí Rady (SZBP) 2017/2427 ze dne 21. prosince 2017, kterým se mění rozhodnutí 2010/231/SZBP o omezujících opatřeních vůči Somálsku

text:
               22.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 343/78

         ROZHODNUTÍ RADY (SZBP) 2017/2427
   ze dne 21. prosince 2017,
   kterým se mění rozhodnutí 2010/231/SZBP o omezujících opatřeních vůči Somálsku
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 29 této smlouvy,
   s ohledem na rozhodnutí Rady 2010/231/SZBP ze dne 26. dubna 2010 o omezujících opatřeních vůči Somálsku a o zrušení společného postoje 2009/138/SZBP (1),
   s ohledem na návrh vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 26. dubna 2010 přijala Rada rozhodnutí 2010/231/SZBP.

               (2)

               Dne 14. listopadu 2017 přijala Rada bezpečnosti OSN rezoluci 2385 (2017). Uvedená rezoluce stanoví výjimku ze zmrazení majetku a zákazu zpřístupnění finančních prostředků, jiných finančních aktiv a hospodářských zdrojů k zajištění naléhavě nutné humanitární pomoci v Somálsku ze strany Organizace spojených národů, jejích specializovaných agentur nebo programů, humanitárních organizací se statusem pozorovatele v rámci Valného shromáždění OSN, které poskytují humanitární pomoc, a jejich partnerů zabývajících se prováděním, včetně dvoustranně nebo mnohostranně financovaných nevládních organizací zapojených do plánu humanitární reakce OSN pro Somálsko.

               (3)

               Rozhodnutí 2010/231/SZBP by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   V článku 6 rozhodnutí 2010/231/SZBP se odstavec 6 nahrazuje tímto:

      „6.   Odstavce 1 a 2 se nevztahují na platby finančních prostředků, jiných finančních aktiv nebo hospodářských zdrojů nezbytných k zajištění včasné dodávky naléhavě nutné humanitární pomoci v Somálsku ze strany Organizace spojených národů, jejích specializovaných agentur nebo programů, humanitárních organizací se statusem pozorovatele v rámci Valného shromáždění OSN, které poskytují humanitární pomoc, a jejich partnerů zabývajících se prováděním, včetně dvoustranně nebo mnohostranně financovaných nevládních organizací zapojených do plánu humanitární reakce OSN pro Somálsko.“

   Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 21. prosince 2017.

            Za Radu

            předseda

         M. MAASIKAS

      (1)  Úř. věst. L 105, 27.4.2010, s. 17.


               22.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 443/100

         P7_TA(2014)0410
   Změna jednacího řádu Parlamentu za účelem umožnění elektronických podpisů
   Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 16. dubna 2014 o změně jednacího řádu Parlamentu s cílem umožnit používání elektronických podpisů (2014/2011(REG))
   (2017/C 443/22)

      Evropský parlament,

               —

               s ohledem na dopis předsedy Konference předsedů výborů ze dne 10. prosince 2013,

               —

               s ohledem na články 211 a 212 jednacího řádu,

               —

               s ohledem na zprávu Výboru pro ústavní záležitosti (A7-0175/2014),

               1.

               rozhoduje o změně jednacího řádu, jak je uvedeno níže;

               2.

               upozorňuje, že změny vstupují v platnost prvním dnem příštího dílčího zasedání;

               3.

               pověřuje svého předsedu, aby pro informaci předal toto rozhodnutí Radě a Komisi.

      Pozměňovací návrh 1

      Jednací řád Evropského parlamentu

      Článek 148 a (nový)

                  Původní znění

                  Pozměňovací návrh

                     Článek 148a

                     Elektronické dokumenty

                     Dokumenty Parlamentu mohou být vypracovány, podepisovány a distribuovány v elektronické podobě. O technických specifikacích a konkrétní podobě této elektronické formy rozhodne předsednictvo.

      Pozměňovací návrh 2

      Jednací řád Evropského parlamentu

      Čl. 156 – odst. 1 – výklad za pododstavcem 2

                  Původní znění

                  Pozměňovací návrh

                     Pozměňovací návrhy mohou být podepsány elektronickou formou v rámci pilotního projektu týkajícího se omezené části parlamentních výborů za předpokladu, že výbory účastnící se projektu s tím vyjádřily svůj souhlas a že byla přijata vhodná opatření, aby byla garantována pravost podpisů.

                     vypouští se


title: Rozhodnutí Rady (EU) 2017/2433 ze dne 18. prosince 2017 o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat v Podvýboru pro cla zřízeném Dohodou o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Gruzií na straně druhé, pokud jde o nahrazení protokolu I k uvedené dohodě o definici pojmu „původní produkty“ a o metodách správní spolupráce novým protokolem, který odkazuje na Regionální úmluvu o celoevropsko-středomořských preferenčních pravidlech původu

text:
               23.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 344/21

         ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2017/2433
   ze dne 18. prosince 2017
   o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat v Podvýboru pro cla zřízeném Dohodou o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Gruzií na straně druhé, pokud jde o nahrazení protokolu I k uvedené dohodě o definici pojmu „původní produkty“ a o metodách správní spolupráce novým protokolem, který odkazuje na Regionální úmluvu o celoevropsko-středomořských preferenčních pravidlech původu
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 207 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dohoda o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Gruzií na straně druhé (1) (dále jen „dohoda“) byla uzavřena Unií rozhodnutím Rady (EU) 2016/838 (2) a vstoupila v platnost dne 1. července 2016.

               (2)

               Podle článku 38 protokolu I k dohodě (dále jen „protokol I“) může Podvýbor EU-Gruzie pro cla zřízený čl. 74 odst. 1 dohody (dále jen „podvýbor pro cla“) přijmout změny ustanovení uvedeného protokolu.

               (3)

               Podvýbor pro cla má přijmout rozhodnutí, kterým se nahradí protokol I o definici pojmu „původní produkty“ a o metodách správní spolupráce novým protokolem odkazujícím na Regionální úmluvu o celoevropsko-středomořských preferenčních pravidlech původu (3) (dále jen „úmluva“).

               (4)

               Úmluva upravuje určení původu zboží obchodovaného na základě příslušných dohod uzavřených mezi smluvními stranami. Úmluva vstoupila v platnost pro Unii dne 1. května 2012 a pro Gruzii dne 1. července 2017.

               (5)

               Článek 6 úmluvy stanoví, že každá smluvní strana přijme vhodná opatření, aby zajistila účinné uplatňování úmluvy. Za tímto účelem by měl být protokol I nahrazen novým protokolem, který, pokud jde o pravidla původu, odkazuje na úmluvu.

               (6)

               Je vhodné stanovit postoj, který má být zaujat jménem Unie v podvýboru pro cla, neboť rozhodnutí bude pro Unii závazné,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Postoj, který má být zaujat jménem Unie v podvýboru pro cla zřízeném čl. 74 odst. 1 Dohody o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Gruzií na straně druhé, vychází z návrhu rozhodnutí podvýboru pro cla připojeného k tomuto rozhodnutí.
   Zástupci Unie v podvýboru pro cla mohou odsouhlasit drobné technické úpravy návrhu rozhodnutí podvýboru pro cla bez dalšího rozhodnutí Rady.
   Článek 2
   Toto rozhodnutí je určeno Komisi.

      V Bruselu dne 18. prosince 2017.

            Za Radu

            předsedkyně

         K. SIMSON

      (1)  Úř. věst. L 261, 30.8.2014, s. 4.

      (2)  Rozhodnutí Rady (EU) 2016/838 ze dne 23. května 2016 o uzavření Dohody o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Gruzií na straně druhé jménem Evropské unie (Úř. věst. L 141, 28.5.2016, s. 26).

      (3)  Úř. věst. L 54, 26.2.2013, s. 4.

      NÁVRH
      ROZHODNUTÍ PODVÝBORU EU-GRUZIE PRO CLA č. …/2017
      ze dne …,
      kterým se nahrazuje protokol I k Dohodě o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Gruzií na straně druhé o definici pojmu „původní produkty“ a o metodách správní spolupráce
      PODVÝBOR EU-GRUZIE PRO CLA,
      s ohledem na Dohodu o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Gruzií na straně druhé (1), a zejména na čl. 23 odst. 2 uvedené dohody,
      s ohledem na protokol I k Dohodě o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Gruzií na straně druhé o definici pojmu „původní produkty“ a o metodách správní spolupráce,
      vzhledem k těmto důvodům:

                  (1)

                  Ustanovení čl. 23 odst. 2 Dohody o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Gruzií na straně druhé (dále jen „dohoda“) odkazuje, pokud jde o pravidla původu, na protokol I k dohodě (dále jen „protokol I“).

                  (2)

                  Dohoda vstoupila v platnost dne 1. července 2016.

                  (3)

                  Článek 38 protokolu I stanoví, že podvýbor pro cla zřízený podle čl. 74 odst. 1 dohody může rozhodnout o změně ustanovení protokolu I.

                  (4)

                  Cílem Regionální úmluvy o celoevropsko-středomořských preferenčních pravidlech původu (2) (dále jen „úmluva“) je nahradit protokoly o pravidlech původu, které jsou v současné době mezi zeměmi celoevropsko-středomořské oblasti platné, jediným právním aktem.

                  (5)

                  Unie podepsala úmluvu dne 15. června 2011. Smíšený výbor zřízený čl. 3 odst. 1 úmluvy ve svém rozhodnutí č. 1/2016 (3) rozhodl, že by Gruzie měla být vyzvána k přistoupení k úmluvě.

                  (6)

                  Unie uložila svou listinu o přijetí u depozitáře úmluvy dne 26. března 2012 a Gruzie dne 17. května 2017. V důsledku toho podle čl. 10 odst. 3 úmluvy vstoupila úmluva pro Unii v platnost dne 1. května 2012 a pro Gruzii dne 1. července 2017.

                  (7)

                  Protokol I by proto měl být nahrazen novým protokolem, který odkazuje na úmluvu,

            PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
      Článek 1
      Protokol I k Dohodě o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Gruzií na straně druhé o definici pojmu „původní produkty“ a o metodách správní spolupráce se nahrazuje zněním obsaženým v příloze tohoto rozhodnutí.
      Článek 2
      Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
      Použije se ode dne ….

         V … dne …

               Za podvýbor pro cla

               předseda nebo předsedkyně

         (1)  Úř. věst. L 261, 30.8.2014, s. 4.

         (2)  Úř. věst. L 54, 26.2.2013, s. 4.

         (3)  Rozhodnutí č. 1/2016 Smíšeného výboru zřízeného Regionální úmluvou o celoevropsko-středomořských preferenčních pravidlech původu ze dne 28. září 2016, pokud jde o žádost Gruzie, aby se stala smluvní stranou Regionální úmluvy o celoevropsko-středomořských preferenčních pravidlech původu [2016/2126] (Úř. věst. L 329, 3.12.2016, s. 118).

      PŘÍLOHA
      „
            Protokol I
            o definici pojmu „původní produkty“ a o metodách správní spolupráce
            Článek 1
            Použitelná pravidla původu
            1.   Pro účely provádění této dohody se použijí dodatek I a příslušná ustanovení dodatku II Regionální úmluvy o celoevropsko-středomořských preferenčních pravidlech původu (1) (dále jen „úmluva“).
            2.   Všechny odkazy na „příslušnou dohodu“ v dodatku I a v příslušných ustanoveních dodatku II úmluvy se považují za odkazy na tuto dohodu.
            Článek 2
            Řešení sporů
            1.   Pokud v souvislosti s kontrolními postupy uvedenými v článku 32 dodatku I úmluvy vyvstanou spory, které nelze mezi celními orgány žádajícími o kontrolu a celními orgány příslušnými k jejímu provedení vyřešit, předloží se tyto spory Podvýboru pro cla. Ustanovení kapitoly 14 (Řešení sporů) hlavy V (Obchod a obchodní záležitosti) této dohody o mechanismu řešení sporů se nepoužiji.
            2.   Ve všech případech se řešení sporů mezi dovozcem a celními orgány země dovozu řídí právními předpisy této země.
            Článek 3
            Změny protokolu
            O změně ustanovení tohoto protokolu může rozhodnout Podvýbor pro cla.
            Článek 4
            Odstoupení od úmluvy
            1.   Pokud Evropská unie nebo Gruzie depozitáři úmluvy písemně oznámí svůj úmysl od úmluvy odstoupit podle článku 9 úmluvy, zahájí Unie a Gruzie neprodleně jednání o pravidlech původu pro účely provádění této dohody.
            2.   Do dne vstupu takovýchto nově sjednaných pravidel původu v platnost se budou na tuto dohodu i nadále vztahovat pravidla původu obsažená v dodatku I a případně příslušná ustanovení dodatku II úmluvy platná v okamžiku odstoupení. Nicméně od okamžiku odstoupení je třeba pravidla původu obsažená v dodatku I a případně příslušná ustanovení dodatku II úmluvy vykládat tak, aby umožňovala dvoustrannou kumulaci pouze mezi Unií a Gruzií.
            Článek 5
            Přechodná ustanovení – kumulace
            Bez ohledu na čl. 16 odst. 5 a čl. 21 odst. 3 dodatku I úmluvy, pokud se kumulace týká pouze států ESVO, Faerských ostrovů, Unie, Turecka, zemí zapojených do procesu stabilizace a přidružení, Moldavské republiky a Gruzie, může být původ prokázán průvodním osvědčením EUR.1 nebo prohlášením o původu.
         “

         (1)  Úř. věst. L 54, 26.2.2013, s. 4.