title: Rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/1130 ze dne 10. července 2015, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu

text:
               11.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 184/18

         ROZHODNUTÍ RADY (SZBP) 2015/1130
   ze dne 10. července 2015,
   kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 29 této smlouvy,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 26. července 2010 přijala Rada rozhodnutí 2010/413/SZBP (1) o omezujících opatřeních vůči Íránu.

               (2)

               Dne 24. listopadu 2013 dosáhly Čína, Francie, Německo, Ruská federace, Spojené království a Spojené státy americké, za podpory vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku, dohody s Íránem o společném akčním plánu, v němž je stanoven postup k dosažení dlouhodobého komplexního řešení íránské jaderné otázky. Bylo dohodnuto, že proces vedoucí k tomuto komplexnímu řešení bude v první fázi zahrnovat počáteční vzájemně dohodnutá opatření, jež obě strany přijmou na dobu šesti měsíců a které bude možné vzájemnou dohodou prodloužit.

               (3)

               Dne 7. července 2015 rozhodla Rada rozhodnutím (SZBP) 2015/1099 (2) o prodloužení provádění opatření obsažených ve společném akčním plánu do 10. července 2015.

               (4)

               Dne 10. července 2015 se Čína, Francie, Německo, Ruská federace, Spojené království a Spojené státy americké, za podpory vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku, dohodly s Íránem na prodloužení provádění opatření obsažených ve společném akčním plánu do 13. července 2015, aby tak byl zajištěn čas pro další jednání s cílem dosáhnout dohody ohledně společného komplexního akčního plánu.

               (5)

               Pozastavení uplatňování omezujících opatření Unie vymezených ve společném akčním plánu by proto mělo být prodlouženo do dne 13. července 2015. V období do uvedeného dne by měly být plněny příslušné smlouvy.

               (6)

               Rozhodnutí 2010/413/SZBP by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Článek 26a rozhodnutí 2010/413/SZBP se nahrazuje tímto:

      „Článek 26a
      1.   Do dne 13. července 2015 se pozastavuje zákaz stanovený v čl. 3a odst. 1, pokud jde o přepravu íránské ropy.
      2.   Do dne 13. července 2015 se pozastavuje zákaz stanovený v čl. 3a odst. 2, pokud jde o poskytování pojištění a zajištění v souvislosti s dovozem, nákupem nebo přepravou íránské ropy.
      3.   Do dne 13. července 2015 se pozastavuje zákaz stanovený v článku 3b.
      4.   Do dne 13. července 2015 se pozastavuje zákaz stanovený v článku 4c, pokud jde o zlato a drahé kovy.
      5.   Do dne 13. července 2015 se v čl. 10 odst. 3 písmena a), b) a c) nahrazují tímto:

                  ‚a)

                  převody související s transakcemi, jež se týkají potravin, zdravotní péče, zdravotnického vybavení nebo jsou určeny pro zemědělské či humanitární účely, nižší než 1 000 000 EUR, jakož i převody související s osobními remitencemi nižší než 400 000 EUR se provádějí bez předchozího povolení. Pokud se jedná o částku vyšší než 10 000 EUR, oznámí se převod příslušnému orgánu dotčeného členského státu;

                  b)

                  převody související s transakcemi, jež se týkají potravin, zdravotní péče, zdravotnického vybavení nebo jsou určeny pro zemědělské či humanitární účely, vyšší než 1 000 000 EUR, jakož i převody související s osobními remitencemi vyšší než 400 000 EUR mohou být prováděny pouze s předchozím povolením příslušného orgánu dotčeného členského státu. Příslušný členský stát oznámí udělení povolení ostatním členským státům;

                  c)

                  ostatní převody částek vyšších než 100 000 EUR vyžadují předchozí povolení příslušného orgánu dotčeného členského státu. Příslušný členský stát oznámí udělení povolení ostatním členským státům.‘

            6.   Do dne 13. července 2015 se v čl. 10 odst. 4 písmena b) a c) nahrazují tímto:

                  ‚b)

                  ostatní převody částek nižších než 400 000 EUR se provádějí bez předchozího povolení. Pokud se jedná o částku vyšší než 10 000 EUR, oznámí se převod příslušnému orgánu dotčeného členského státu;

                  c)

                  ostatní převody částek vyšších než 400 000 EUR vyžadují předchozí povolení příslušného orgánu dotčeného členského státu. Povolení se považuje za udělené, pokud příslušný orgán dotčeného členského státu nevznese námitku do čtyř týdnů. Příslušný členský stát informuje ostatní členské státy o všech zamítnutých povoleních.‘

            7.   Do dne 13. července 2015 se pozastavují zákazy stanovené v článku 18b.
      8.   Do dne 13. července 2015 se v případě ministerstva ropného průmyslu uvedeného v příloze II pozastavují zákazy stanovené v čl. 20 odst. 1 písm. b) a c) a odst. 2, je-li to nezbytné z toho důvodu, aby do dne 13. července 2015 mohly být plněny smlouvy týkající se dovozu nebo nákupu íránských petrochemických produktů.“

   Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 10. července 2015.

            Za Radu

            předseda

         J. ASSELBORN

      (1)  Rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, 27.7.2010, s. 39).

      (2)  Rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/1099 ze dne 7. července 2015, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 180, 8.7.2015, s. 4).


title: 2004/496/ES:Rozhodnutí Rady ze dne 17. května 2004 o uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o zpracování a předávání údajů jmenné evidence cestujících (PNR) Úřadu pro cla a ochranu hranic ministerstva vnitřní bezpečnosti Spojených států

text:
               20.5.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 183/83

         ROZHODNUTÍ RADY
   ze dne 17. května 2004
   o uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o zpracování a předávání údajů jmenné evidence cestujících (PNR) Úřadu pro cla a ochranu hranic ministerstva vnitřní bezpečnosti Spojených států
   (2004/496/ES)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
   s ohledem na návrh Komise,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 23. února 2004 Rada zmocnila Komisi dojednat jménem Společenství dohodu se Spojenými státy americkými o zpracování a předávání údajů jmenné evidence cestujících (PNR) Úřadu pro cla a ochranu hranic ministerstva vnitřní bezpečnosti Spojených států.

               (2)

               Evropský parlament nevydal stanovisko ve lhůtě, kterou stanovila Rada podle čl. 300 odst. 3 prvního pododstavce Smlouvy s ohledem na naléhavou potřebu napravit stav nejistoty, v němž se letecké společnosti a cestující ocitli, a chránit finanční zájmy dotčených osob.

               (3)

               Tato dohoda by měla být schválena,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   Dohoda mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o zpracování a předávání údajů jmenné evidence cestujících (PNR) Úřadu pro cla a ochranu hranic ministerstva vnitřní bezpečnosti Spojených států se schvaluje jménem Společenství.
   Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
   Článek 2
   Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Evropského společenství.

      V Bruselu dne 17. května 2004.

            Za Radu

            předseda nebo předsedkyně

         B. COWEN

   Dohoda
   mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o zpracování a předávání údajů jmenné evidence cestujících (PNR) Úřadu pro cla a ochranu hranic ministerstva vnitřní bezpečnosti Spojených států
   EVROPSKÉ SPOLEČENSTVÍ A SPOJENÉ STÁTY AMERICKÉ
   UZNÁVAJÍCE důležitost zachovávání základních práv a svobod, zejména práva na soukromí, a důležitost respektování těchto hodnot při předcházení terorismu a zločinům s ním souvisejícím a dalším vážným zločinům nadnárodní povahy, včetně organizovaného zločinu, a při boji proti nim,
   S OHLEDEM na zákony a nařízení Spojených států, jež vyžadují od každého leteckého dopravce provozujícího zahraniční leteckou přepravu cestujících do Spojených států nebo ze Spojených států, aby poskytl Úřadu pro cla a ochranu hranic (dále jen „CBP“) ministerstva vnitřní bezpečnosti (dále jen „DHS“) elektronický přístup k údajům jmenné evidence cestujících (dále jen „PNR“), pokud jsou shromážděny a obsaženy v automatizovaném kontrolním systému rezervací a odletů leteckého dopravce,
   S OHLEDEM na směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů, a zejména na čl. 7 písm. c) uvedené směrnice,
   S OHLEDEM na závazky CBP vydané dne 11. května 2004, jež budou zveřejněny ve federálním rejstříku (dále jen „závazky“),
   S OHLEDEM na rozhodnutí Komise K (2004) 1799 přijaté dne  17. května 2004 v souladu s čl. 25 odst. 6 směrnice 95/46/ES, podle kterého se má za to, že CBP zajišťuje odpovídající úroveň ochrany údajů PNR předaných z Evropského společenství (dále jen „Společenství“), jež se týkají letů do Spojených států nebo ze Spojených států v souladu se závazky připojenými k uvedenému rozhodnutí (dále jen „rozhodnutí“),
   POZNAMENÁVAJÍCE, že letečtí dopravci, již mají kontrolní systémy rezervací a odletů k dispozici a nacházejí se na území členských států Evropského společenství, by měli zajistit předávání údajů PNR CBP, jakmile to bude technicky možné, ale do té doby by americké orgány měly mít přímý přístup k těmto údajům v souladu s ustanoveními této dohody,
   POTVRZUJÍCE, že tato dohoda nepředjímá žádné budoucí rozhovory a jednání mezi Spojenými státy a Evropským společenstvím nebo mezi jednou z obou stran a kterýmkoli státem, pokud jde o předávání jakékoli jiné formy údajů,
   S OHLEDEM na odhodlání obou stran spolupracovat s cílem neprodleně dospět k vhodnému a vzájemně uspokojivému řešení, pokud jde o zpracování předběžných informací o cestujících (API) předávaných ze Společenství do Spojených států,
    SE DOHODLY NA TĚCHTO USTANOVENÍCH:

               1.

               CBP má elektronický přístup k údajům PNR pocházejících z kontrolních systémů rezervací a odletů („rezervační systémy“) leteckých dopravců, již se nacházejí na území členských států Evropského společenství, přísně v souladu s tímto rozhodnutím po dobu jeho použitelnosti, a dokud nebude zaveden uspokojivý systém umožňující předávání těchto údajů leteckými dopravci.

               2.

               Letečtí dopravci provozující zahraniční leteckou přepravu cestujících do Spojených států nebo ze Spojených států zpracovávají údaje obsažené v rezervačních systémech, jak to vyžaduje CBP podle právních předpisů Spojených států, a přísně v souladu s tímto rozhodnutím po dobu jeho použitelnosti.

               3.

               CBP bere na vědomí toto rozhodnutí a prohlašuje, že plní závazky k němu přiložené

               4.

               CBP zpracovává získané údaje PNR a zachází s osobami, jichž se toto zpracovávání týká, v souladu s platnými zákony a ústavními požadavky Spojených států, bez protiprávní diskriminace, zejména na základě státní příslušnosti a země bydliště.

               5.

               CBP a Evropská komise společně a pravidelně přezkoumávají provádění této dohody.

               6.

               V případě, že bude v Evropské unii zaveden systém identifikace cestujících leteckou dopravou, jež od leteckých dopravců vyžaduje, aby poskytli příslušným orgánům přístup k údajům PNR o cestujících, jejichž stávající cesta zahrnuje let do Evropské unie nebo z Evropské unie, bude DHS aktivně podporovat, pokud to bude možné a za přísného dodržování zásady vzájemnosti, spolupráci leteckých společností podléhajících jeho pravomoci.

               7.

               Tato dohoda vstupuje v platnost dnem podpisu. Kterákoli strana může tuto dohodu kdykoli ukončit oznámením diplomatickou cestou. Ukončení nabývá účinku devadesát (90) dní ode dne oznámení ukončení druhé straně. Tato dohoda může být kdykoli změněna vzájemnou písemnou dohodou.

               8.

               Účelem této dohody není odchýlit se od právních předpisů stran nebo je měnit; tato dohoda rovněž nevytváří ani neuděluje žádné právo ani výhodu žádné osobě ani veřejnému či soukromému subjektu.

      V … dne …
      Tato dohoda byla sepsána ve dvojím vyhotovení v jazyce anglickém, českém, dánském, estonském, finském, francouzském, italském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, německém, nizozemském, polském, portugalském, řeckém, slovenském, slovinském, španělském a švédském, přičemž všechna znění mají stejnou platnost. V případě rozporu je rozhodné anglické znění.

            Za evropské společenství

         …
         …

            Za spojené státy americké

         Tom RIDGE

            ministr, Ministerstvo vnitřní bezpečnosti Spojených států


title: Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2457 ze dne 16. prosince 2015 o uvolnění prostředků z Evropského fondu pro přizpůsobení se globalizaci (žádost Finska – EGF/2015/005 FI/Počítačové programování)

text:
               24.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 339/44

         ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) 2015/2457
   ze dne 16. prosince 2015
   o uvolnění prostředků z Evropského fondu pro přizpůsobení se globalizaci (žádost Finska – EGF/2015/005 FI/Počítačové programování)
   EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1309/2013 ze dne 17. prosince 2013 o Evropském fondu pro přizpůsobení se globalizaci (2014–2020) a o zrušení nařízení (ES) č. 1927/2006 (1), a zejména na čl. 15 odst. 4 tohoto nařízení,
   s ohledem na interinstitucionální dohodu ze dne 2. prosince 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení (2), a zejména na bod 13 této dohody,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Evropský fond pro přizpůsobení se globalizaci (dále jen „EFG“) poskytuje podporu pracovníkům a osobám samostatně výdělečně činným, kteří byli propuštěni nebo které přestaly vykonávat svou činnost v důsledku významných změn ve struktuře světového obchodu způsobených globalizací nebo v důsledku pokračující celosvětové finanční a hospodářské krize, nebo v důsledku nové celosvětové finanční a hospodářské krize, a za účelem poskytování pomoci při jejich opětovném začleňování na trh práce.

               (2)

               EFG nepřekročí maximální roční částku 150 milionů EUR (v cenách roku 2011), jak je stanoveno v článku 12 nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 (3).

               (3)

               Dne 12. června 2015 předložilo Finsko žádost EGF/2015/005 FI/Počítačové programování o finanční příspěvek z EFG v důsledku propouštění v hospodářském odvětví, které je rámci klasifikace NACE Revize 2 řazeno do oddílu 62 (Programování, poradenství a související činnosti) v regionech na úrovni NUTS 2 Länsi-Suomi (FI19), Helsinki-Uusimaa (FI1B), Etelä-Suomi (FI1C) a Pohjois- ja Itä-Suomi (FI1D) ve Finsku. Tato žádost byla doplněna o další informace poskytnuté v souladu s čl. 8 odst. 3 nařízení (EU) č. 1309/2013. Žádost splňuje požadavky na stanovení výše finančního příspěvku z EFG podle článku 13 nařízení (EU) č. 1309/2013.

               (4)

               V souvislosti s uvedenou žádostí Finska by proto měly být z EFG uvolněny prostředky na poskytnutí finančního příspěvku ve výši 2 623 200 EUR.

               (5)

               Aby byly příspěvky z EFG uvolněny co nejdříve, mělo by být toto rozhodnutí použitelné od data jeho přijetí.

         PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   V rámci souhrnného rozpočtu Evropské unie na rozpočtový rok 2015 se z Evropského fondu pro přizpůsobení se globalizaci uvolní částka ve výši EUR 2 623 200 EUR v prostředcích na závazky a na platby.
   Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem jeho zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
   Použije se ode dne 16. prosince 2015.

      Ve Štrasburku dne 16. prosince 2015.

            Za Evropský parlament

            předseda

         M. SCHULZ

            Za Radu

            předseda

         N. SCHMIT

      (1)  Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 855.

      (2)  Úř. věst. C 373, 20.12.2013, s. 1.

      (3)  Nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 ze dne 2. prosince 2013, kterým se stanoví víceletý finanční rámec na období 2014–2020 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 884).


title: Rozhodnutí Komise ze dne 28. listopadu 2011 o uzavření jménem Evropské unie Měnové dohody mezi Evropskou unií a Monackým knížectvím

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 23/13

         ROZHODNUTÍ KOMISE
   ze dne 28. listopadu 2011
   o uzavření jménem Evropské unie Měnové dohody mezi Evropskou unií a Monackým knížectvím
   2012/C 23/07
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na rozhodnutí Rady ze dne 25. února 2011 o podmínkách pro sjednání nového znění Měnové dohody mezi vládou Francouzské republiky, jménem Evropského společenství, a vládou Jeho Jasnosti knížete monackého (1), a zejména na článek 4 uvedeného rozhodnutí,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 26. prosince 2001 byla uzavřena Měnová dohoda mezi Francouzskou republikou, jménem Evropského společenství, a vládou Jeho Jasnosti knížete monackého (2) (dále jen „dohoda“).

               (2)

               Rada v závěrech ze dne 10. února 2009 vyzvala Komisi, aby přezkoumala fungování stávajících měnových dohod a zvážila možné zvýšení stropů pro vydávání mincí.

               (3)

               Ve zprávě o fungování měnových dohod s Monackým knížectvím (dále jen „Monako“), San Marinem a Vatikánem dospěla Komise k závěru, že měnovou dohodu s Monackým knížectvím v platném znění je třeba změnit tak, aby se zajistil konzistentnější přístup ke vztahům mezi Unií a zeměmi, které měnovou dohodu podepsaly.

               (4)

               Francie a Komise jménem Unie úspěšně znovu sjednaly dohodu s Monakem na základě rozhodnutí Rady ze dne 25. února 2011, a zejména článku 4 uvedeného rozhodnutí. Evropská centrální banka (ECB) se na jednáních plně účastnila a vyjádřila souhlas ve věcech, jež spadají do oblasti její pravomoci.

               (5)

               Komise předložila předlohu znovu sjednané dohody Hospodářskému a finančnímu výboru s cílem obdržet jeho stanovisko.

               (6)

               ECB ani Hospodářský a finanční výbor se nedomnívají, že by se dohoda měla předložit Radě,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   Schvaluje se dohoda mezi Evropskou unií a Monackým knížectvím.
   Znění dohody je uvedeno v příloze I.
   Článek 2
   Místopředseda příslušný pro hospodářské a měnové záležitosti a euro se zmocňuje k podpisu dohody, jímž bude Evropská unie vázána.
   Článek 3
   Tato dohoda vstupuje v platnost dnem 1. prosince 2011. Bude zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie.
   Článek 4
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 28. listopadu 2011.

      V Bruselu dne 28. listopadu 2011.

            Za Komisi

         Olli REHN

            místopředseda

      (1)  Úř. věst. L 81, 29.3.2011, s. 3.

      (2)  Úř. věst. L 142, 31.5.2002, s. 59.

      PŘÍLOHA

         MĚNOVÁ DOHODA
         mezi Evropskou unií a Monackým knížectvím
         EVROPSKÁ UNIE, zastupovaná Francouzskou republikou a Evropskou komisí,
         a
         MONACKÉ KNÍŽECTVÍ,
         vzhledem k těmto důvodům:

                     (1)

                     Podle nařízení Rady (ES) č. 974/98 ze dne 3. května 1998 nahradila dne 1. ledna 1999 měny jednotlivých členských států účastnících se třetí etapy hospodářské a měnové unie měna euro, přičemž mezi tyto státy patřila Francie.

                     (2)

                     Před vznikem eura byly Francie a Monacké knížectví propojeny dvoustrannými dohodami v měnové a bankovní oblasti, zejména francouzsko-monackou dohodou o devizové kontrole ze dne 14. dubna 1945 a Dohodou o dobrých sousedských vztazích ze dne 18. května 1963.

                     (3)

                     Monacké knížectví bylo oprávněno používat euro jako svou oficiální měnu od 1. ledna 1999 na základě rozhodnutí Rady ze dne 31. prosince 1998 (1).

                     (4)

                     Evropská unie, zastoupená Francouzskou republikou ve spolupráci s Komisí a ECB, uzavřela s Monackým knížectvím dne 24. prosince 2001 měnovou dohodu. V důsledku toho byla aktualizována Dohoda o dobrých sousedských vztazích mezi Francouzskou republikou a Monackým knížectvím.

                     (5)

                     V souladu s touto měnovou dohodou je Monacké knížectví oprávněno nadále používat euro jako svou oficiální měnu a přiznat eurobankovkám a euromincím status zákonného platidla. Na jeho území se používají pravidla Evropské unie uvedená v příloze této dohody, za podmínek stanovených touto dohodou.

                     (6)

                     Monacké knížectví musí zajistit, že pravidla Společenství týkající se eurobankovek a euromincí budou použitelná na jeho území. Eurobankovky a euromince musí být předmětem náležité ochrany proti padělání. Je důležité, aby Monacké knížectví přijalo všechna potřebná opatření pro boj s paděláním a spolupracovalo v této oblasti s Komisí, ECB, Francií a Evropským policejním úřadem (Europol).

                     (7)

                     Tato měnová dohoda nemůže úvěrovým institucím a případně jiným finančním institucím usazeným na území Monackého knížectví zaručit právo usazování a volného pohybu služeb v Evropské unii. Nezaručuje úvěrovým institucím a případně jiným finančním institucím usazeným na území Evropské unie právo usazování a volného pohybu služeb v Monackém knížectví.

                     (8)

                     Tato dohoda neukládá ECB a národním centrálním bankám povinnost zařadit finanční nástroje Monackého knížectví na seznam (seznamy) cenných papírů způsobilých pro operace měnové politiky v rámci Evropského systému centrálních bank.

                     (9)

                     Monacké knížectví má na svém území správcovské společnosti vykonávající činnosti správy pro třetí osoby nebo předávání příkazů, jejichž služby se řídí výhradně monackým právem, aniž by byly dotčeny povinnosti uvedené v čl. 11 odst. 6. Tyto společnosti nemohou mít přístup k platebním systémům a systémům vypořádání obchodů s cennými papíry.

                     (10)

                     V návaznosti na historické vazby existující mezi Francií a Monackým knížectvím a principy stanovenými měnovou dohodou ze dne 24. prosince 2001 se Evropská unie a Monacké knížectví zavazují spolupracovat v dobré víře na zajištění užitečného účinku této dohody.

                     (11)

                     Je zřízen smíšený výbor složený ze zástupců Monackého knížectví, Francouzské republiky, Evropské komise a ECB, aby přezkoumával používání této dohody, rozhodoval, za podmínek stanovených v článku 3, o ročním stropu pro emisi mincí, přezkoumával přiměřenost minimálního podílu mincí, jež mají být uvedeny do oběhu v nominální hodnotě, a posuzoval opatření přijatá Monackým knížectvím k provádění příslušných právních předpisů Evropské unie.

                     (12)

                     Pro řešení sporů vzniklých v souvislosti s nesplněním povinnosti nebo nedodržením ustanovení této dohody, u kterých bylo konstatováno, že se strany předem nedohodly, by měl být příslušný Soudní dvůr Evropské unie,

               SE DOHODLY TAKTO:
         Článek 1
         Monacké knížectví je oprávněno používat euro jako svou oficiální měnu v souladu s pozměněnými nařízeními (ES) č. 1103/97 a (ES) č. 974/98. Monacké knížectví přiznává eurobankovkám a euromincím status zákonného platidla.
         Článek 2
         Monacké knížectví neemituje žádné bankovky, ani mince, aniž by podmínky emise sjednalo s Evropskou unií. Podmínky emise euromincí počínaje 1. lednem 2011 jsou stanoveny v následujících článcích.
         Článek 3
         1.   Roční strop, v hodnotovém vyjádření, pro emisi euromincí Monackým knížectvím zahrnuje:

                     pevnou část, jejíž počáteční výše pro rok 2011 činí 2 340 000 EUR.

                     proměnlivou část, jež odpovídá, v hodnotovém vyjádření, průměrné emisi mincí na hlavu ve Francouzské republice v roce n – 1 vynásobené počtem obyvatel Monackého knížectví.

               Smíšený výbor může každoročně upravit výši pevné části s ohledem na inflaci – podle inflace měřené indexem HISC ve Francii v roce n – 1 – a s ohledem na možné významné tendence ovlivňující trh se sběratelskými euromincemi,
         2.   Monacké knížectví může rovněž emitovat zvláštní pamětní minci a/nebo sběratelské mince u příležitosti událostí významných pro knížectví. V případě, že v důsledku této zvláštní emise bude překročen celkový emisní strop stanovený v odstavci 1, hodnota této emise se započte proti nevyužité části stropu v předchozím roce a/nebo se o ni sníží strop pro rok následující.
         Článek 4
         1.   Euromince emitované Monackým knížectvím jsou identické s euromincemi emitovanými členskými státy Evropské unie, které přijaly euro, pokud jde o nominální hodnotu, status zákonného platidla, technické parametry, umělecké prvky na společné straně a sdílené umělecké prvky na národní straně.
         2.   Monacké knížectví předem oznámí Komisi návrhy národní strany svých euromincí a Komise zkontroluje jejich soulad s pravidly Evropské unie.
         Článek 5
         Francie dá Monackému knížectví k dispozici mincovnu v Paříži pro ražení jeho mincí, v souladu s článkem 18 Dohody o dobrých sousedských vztazích mezi Francií a Monackým knížectvím ze dne 18. května 1963.
         Článek 6
         1.   V souladu s čl. 128 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie se pro účely schválení celkového objemu emise členského státu ze strany Evropské centrální banky objem euromincí emitovaných Monackým knížectvím připočte k objemu mincí emitovaných Francií.
         2.   Monacké knížectví oznámí Francouzské republice nejpozději do 1. září každého roku objemu a nominální hodnotu euromincí, které zamýšlí v následujícím roce emitovat. Také oznámí Komisi zamýšlené podmínky emise těchto mincí.
         3.   Informace uvedené v odstavci 2 pro rok 2011 sdělí Monacké knížectví při podpisu této dohody.
         4.   Aniž je dotčeno vydávání sběratelských mincí, uvede Monacké knížectví do oběhu v nominální hodnotě nejméně 80 % euromincí emitovaných každý rok. Smíšený výbor každých pět let přezkoumá přiměřenost minimálního podílu mincí, jež mají být uvedeny do oběhu v nominální hodnotě, a může rozhodnout o jeho zvýšení.
         Článek 7
         1.   Monacké knížectví může emitovat sběratelské euromince. Jejich emise se zahrnuje do ročního stropu uvedeného v článku 3. Emise sběratelských euromincí Monackým knížectvím odpovídají pokynům Evropské unie pro sběratelské euromince, které mimo jiné vyžadují použití takových technických parametrů, uměleckých prvků a nominálních hodnot, které umožňují odlišení sběratelských euromincí od mincí určených pro uvedení do oběhu.
         2.   Sběratelské mince emitované Monackým knížectvím nejsou v Evropské unii zákonným platidlem.
         Článek 8
         Monacké knížectví přijme v této oblasti veškerá nezbytná opatření pro boj proti padělání a spolupráci s Komisí, ECB, Francií a Evropským policejním úřadem (Europol).
         Článek 9
         Monacké knížectví se zavazuje:

                     a)

                     uplatňovat právní akty a pravidla Evropské unie uvedené v příloze A, na které se vztahuje článek 11.2 a které jsou uplatňovány přímo Francií nebo ustanovení přijatá Francií pro provádění těchto právních aktů a pravidel podle podmínek článků 11.2 a 11.3;

                     b)

                     přijmout opatření ekvivalentní právním aktům a pravidlům Evropské unie, uvedeným v příloze B, které uplatňují přímo členské státy nebo je provádějí, podle podmínek článků 11.4, 11.5 a 11.6, v následujících oblastech:

                                 —

                                 bankovní a finanční právo a prevence praní špinavých peněž v oblastech a podle podmínek uvedených v článku 11,

                                 —

                                 předcházení podvodům a padělání hotovostních i bezhotovostních platebních prostředků, medailí a žetonů;

                     c)

                     uplatňovat na svém území přímo právní akty a pravidla Evropské unie týkající se eurobankovek a euromincí a opatření nezbytná pro používání eura jako jednotné měny, přijatá na základě článku 133 Smlouvy o fungování Evropské unie, kromě výslovného opačného ustanovení uvedeného v této dohodě. Komise bude prostřednictvím smíšeného výboru informovat monacké úřady o seznamu dotčených aktů a pravidel.

               Článek 10
         1.   Úvěrové a případně jiné finanční instituce schválené k výkonu činnosti na území Monackého knížectví se mohou, za podmínek stanovených v článku 11, účastnit mezibankovního systému zúčtování a provádění plateb a vypořádání obchodů s cennými papíry Evropské unie za stejných podmínek jako úvěrové instituce a případně ostatní finanční instituce usazené ve Francii, s výhradou, že splňují podmínky stanovené pro přístup k těmto systémům.
         2.   Úvěrové a případně jiné finanční instituce usazené na území Monackého knížectví podléhají, za podmínek stanovených v článku 11, při provádění předpisů ECB o nástrojích a postupech měnové politiky stejným opatřením přijatým Banque de France jako úvěrové instituce a případně ostatní finanční instituce usazené na území Francie.
         Článek 11
         1.   Na území Monackého knížectví se uplatní právní akty přijaté Radou na základě čl. 129 čtvrtý pododstavec Smlouvy o fungování Evropské unie, v kombinaci s články 5.4 nebo 19.1, nebo 34.3 statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále statut) ECB při uplatnění výše uvedených právních aktů přijatých Radou nebo článků 5, 16, 18, 19, 20, 22 nebo 34.3 statutu, nebo Banque de France pro provedení právních aktů přijatých ECB. Totéž platí pro případné změny těchto aktů.
         2.   Monacké knížectví uplatňuje opatření přijatá Francií pro provedení aktů Unie týkajících se činnosti a kontroly úvěrových institucí a předcházení systémovým rizikům pro platební systémy a systémy vypořádání obchodů s cennými papíry, uvedenými v příloze A. Za tímto účelem Monacké knížectví uplatní, za prvé, ustanovení francouzského měnového a finančního zákoníku o činnosti a kontrole úvěrových institucí a nařízení přijatých pro jejich uplatnění, jak to stanoví francouzsko-monacká dohoda o devizové kontrole ze dne 14. dubna 1945 a následná výměna interpretačních dopisů mezi vládou Francouzské republiky a vládou Jeho Jasnosti knížete monackého ze dne 18. května 1963, ze dne 10. května 2001, ze dne 8. listopadu 2005 a ze dne 20. října 2010 o bankovních právních předpisech a, za druhé, ustanovení francouzského měnového a finančního zákoníku o předcházení systémovým rizikům pro platební systémy a systémy vypořádání obchodů s cennými papíry.
         3.   Seznam uvedený v příloze A změní Komise při každé změně příslušných textů a pokaždé, když Evropská unie přijme nový text, s ohledem na datum vstupu v platnost a provádění textů. Právní akty a pravidla uvedená v příloze A uplatňuje Monacké knížectví od jejich začlenění do francouzského práva v souladu s ustanoveními uvedenými v odstavci 2. Při každé změně bude aktualizovaný seznam zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie.
         4.   Monacké knížectví přijme opatření ekvivalentní opatřením přijatým členskými státy při uplatnění aktů Unie, které jsou nezbytné pro provedení této dohody a jsou uvedeny v příloze B. Smíšený výbor uvedený v článku 13 posoudí ekvivalenci mezi opatřeními přijatými Monakem a opatřeními, které přijímají členské státy na základě výše uvedených aktů Unie podle postupu, který tento výbor definuje.
         5.   Aniž by byl dotčen postup uvedený v odst. 9 tohoto článku, bude seznam uvedený v příloze B změněn rozhodnutím smíšeného výboru. Za tímto účelem Komise, jakmile vypracuje novou legislativu v oblasti pokryté touto dohodou, pokud se domnívá, že tato legislativa musí být zahrnuta do seznamu uvedeného v příloze B, informuje Monacké knížectví. Monacké knížectví obdrží kopii dokumentů předložených institucemi a orgány Evropské unie v různých etapách legislativního procesu. Takto změněnou přílohu B zveřejní Komise v Úředním věstníku Evropské unie.
         Smíšený výbor rovněž rozhodne o vhodných a přiměřených lhůtách, ve kterých má Monacké knížectví provést nové právní akty a pravidla zařazené do přílohy B.
         6.   Monacké knížectví přijme opatření, která jsou svým účinkem rovnocenná směrnicím Evropské unie uvedeným v příloze B a týkajícím se praní peněz v souladu s doporučeními finančního výboru proti praní peněz (FATF). O zařazení předpisů Evropské unie týkajících se praní peněz do přílohy B rozhoduje případ od případu smíšený výbor. Finanční zpravodajská jednotka Monackého knížectví a jednotky členských států Evropské unie aktivně pokračují ve spolupráci v boji proti praní peněz.
         7.   Úvěrové instituce a případně ostatní finanční instituce a ostatní zpravodajské jednotky usazené na území Monackého knížectví podléhají disciplinárním sankcím a postupům zavedeným pro případ porušení právních aktů uvedených v předchozích odstavcích. Monacké knížectví dbá na provádění sankcí stanovených příslušnými orgány v souladu s ustanoveními tohoto článku.
         8.   Právní akty uvedené v prvním odstavci tohoto článku vstupují v Monackém knížectví v platnost stejný den jako v Evropské unii pro ty, které jsou zveřejněné v Úředním věstníku Evropské unie, stejný den jako ve Francii pro ty, které jsou zveřejněny v Journal officiel de la République française (JORF). Obecné právní akty uvedené v prvním odstavci tohoto článku, nezveřejněné v Úředním věstníku Evropské unie nebo v JORF, vstupují v platnost od jejich sdělení monackým úřadům. Akty individuálního dosahu uvedené v prvním odstavci tohoto článku se použijí od jejich oznámení příjemci.
         9.   Před udělením povolení investičním podnikům, které se chtějí usadit na území Monackého knížectví a mohou zde nabízet investiční služby jiné než správní činnosti na účet třetích osob a předávání příkazů, aniž by byly dotčeny povinnosti uvedené v odstavci 6 tohoto článku, se Monacké knížectví zavazuje přijmout opatření s rovnocenným účinkem jako platné právní akty Unie, které řídí tyto služby. Odchylně od postupu uvedeného v odstavci 5 tohoto článku budou tyto akty poté začleněny Komisí do přílohy B.
         Článek 12
         1.   Soudnímu dvoru Evropské unie náleží výlučná příslušnost pro řešení přetrvávajících sporů mezi stranami vzniklých v souvislosti s nesplněním povinnosti nebo nedodržením ustanovení této dohody, které nemohly být urovnány v rámci smíšeného výboru. Strany se zavazují udělat vše pro to, aby vyřešily spor smírnou cestu v rámci smíšeného výboru.
         2.   Pokud není v tomto rámci možné dosáhnout vzájemně přijatelného řešení, může Evropská unie jednající na doporučení Komise po stanovisku Francie a ECB ve věcech, které spadají do její kompetence, nebo Monacké knížectví předložit věc Soudnímu dvoru, pokud se po předběžném prověření smíšeným výborem jeví, že druhá strana nesplnila svou povinnost nebo nedodržela ustanovení této dohody. Rozsudek Soudního dvora je pro obě strany závazný a obě strany učiní nezbytná opatření pro dosažení souladu s rozsudkem ve lhůtě stanovené v rozsudku Soudního dvora.
         3.   Pokud Evropská unie nebo Monacké knížectví nepřijme nezbytná opatření k dosažení souladu s rozsudkem v dané lhůtě, může druhá strana dohodu okamžitě ukončit.
         4.   Všechny otázky o platnosti rozhodnutí institucí nebo orgánů Evropské unie přijaté na základě této dohody spadají do výlučné příslušnosti Soudního dvora Evropské unie. Každá fyzická nebo právnická osoba sídlící na území Monackého knížectví může zejména využít opravných prostředků pro fyzické a právnické osoby sídlící na území Francie vůči právním aktům, jichž je příjemcem, bez ohledu na formu nebo povahu.
         Článek 13
         1.   Smíšený výbor tvoří zástupci Monackého knížectví a Evropské unie. Smíšený výbor si vyměňuje stanoviska a informace a přijímá rozhodnutí uvedená v článcích 3, 6 a 11. Přezkoumává opatření přijatá Monackým knížectvím a vyvíjí úsilí k vyřešení případných sporů vzniklých při provádění dohody. Přijme svůj jednací řád.
         2.   Delegace Evropské unie je sestavena ze zástupců Francouzské republiky, která jí předsedá, Evropské komise a Evropské centrální banky. Delegace Evropské unie přijme konsensem svá pravidla a postupy.
         3.   Monackou delegaci tvoří zástupci jmenovaní ministrem a předsedá jí poradce vlády pro finance a ekonomiku nebo jeho zástupce.
         4.   Smíšený výbor se schází alespoň jednou ročně, a pokaždé, když to některý z členů pokládá za nezbytné, aby výbor mohl plnit své úkoly, kterými je pověřen touto dohodou, zejména podle legislativního vývoje na evropské, francouzské a monacké úrovni. Ve funkci předsedy se každoročně střídá delegace Evropské unie a předseda monacké delegace. Rozhodnutí smíšeného výboru se přijímají jednomyslně.
         5.   Sekretariát výboru tvoří dvě jmenované osoby, jedna předsedou monacké delegace a druhá předsedou delegace Evropské unie. Sekretariát se rovněž účastní jednání výboru.
         Článek 14
         Každá ze stran může tuto dohodu vypovědět s výpovědní lhůtou jednoho roku.
         Článek 15
         Tato dohoda je sepsána ve francouzštině a případně může být přeložena do ostatních jazyků Evropské unie. Pravoplatná je ovšem pouze francouzská verze.
         Článek 16
         Toto dohoda vstupuje v platnost dnem 1. prosince 2011.
         Článek 17
         Měnová dohoda ze dne 24. prosince 2001 se zrušuje ode dne vstupu této dohody v platnost. Odkazy na dohodu ze dne 24. prosince 2001 se považují za odkazy na tuto dohodu.

            V Bruselu dne 29. listopadu 2011 ve třech prvopisech ve francouzském jazyce.

                  Za Evropskou unii

               Olli REHN

                  místopředseda

               François BAROIN

                  ministr hospodářství, financí a průmyslu Francouzské republiky

                  Za Monacké knížectví

               Michel ROGER

                  státní ministr

         PŘÍLOHA A

            Právní předpisy v bankovní a finanční oblasti

         Směrnice Rady 86/635/EHS ze dne 8. prosince 1986 o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách bank a ostatních finančních institucí: pro ustanovení použitelná na úvěrové instituce, Úř. věst. L 372, 31.12.1986, s. 1

         ve znění:
         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/65/ES ze dne 27. září 2001, kterou se mění směrnice 78/660/EHS, 83/349/EHS a 86/635/EHS, pokud se jedná o pravidla oceňování pro roční účetní závěrky a konsolidované účetní závěrky některých forem společností, bank a ostatních finančních institucí, Úř. věst. L 283, 27.10.2001, s. 28

         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/51/ES ze dne 18. června 2003, kterou se mění směrnice 78/660/EHS, 83/349/EHS, 86/635/EHS a 91/674/EHS o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách některých forem společností, bank a jiných finančních institucí a pojišťoven, Úř. věst. L 178, 17.7.2003, s. 16

         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/46/ES ze dne 14. června 2006, kterou se mění směrnice Rady 78/660/EHS o ročních účetních závěrkách některých forem společností, 83/349/EHS o konsolidovaných účetních závěrkách, 86/635/EHS o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách bank a ostatních finančních institucí a 91/674/EHS o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách pojišťoven, Úř. věst. L 224, 16.8.2006, s. 1

         Směrnice Rady 89/117/EHS ze dne 13. února 1989 o povinnostech poboček usazených ve členském státě, zřízených úvěrovými a finančními institucemi se sídlem mimo tento členský stát, pokud se jedná o zveřejňování ročních účetních dokladů, Úř. věst. L 44, 16.2.1989, s. 40

         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/49/ES ze dne 14. června 2006 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí (přepracované znění): pro ustanovení použitelná na úvěrové instituce, Úř. věst. L 177, 30.6.2006, s. 201

         ve znění:
         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/23/ES ze dne 11. března 2008, kterou se mění směrnice 2006/49/ES o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí, pokud jde o prováděcí pravomoci svěřené Komisi, Úř. věst. L 76, 19.3.2008, s. 54

         Směrnice Komise 2009/27/ES ze dne 7. dubna 2009, kterou se mění některé přílohy směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/49/ES, pokud jde o technická ustanovení o řízení rizik, Úř. věst. L 94, 8.4.2009, s. 97

         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/111/ES ze dne 16. září 2009, kterou se mění směrnice 2006/48/ES, 2006/49/ES a 2007/64/ES, pokud jde o banky přidružené k ústředním institucím, některé položky kapitálu, velkou angažovanost, režimy dohledu a krizové řízení, Úř. věst. L 302, 17.11.2009, s. 97

         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/76/EU ze dne 24. listopadu 2010, kterou se mění směrnice 2006/48/ES a 2006/49/ES, pokud jde o kapitálové požadavky na obchodní portfolio a resekuritizace a o dohled nad zásadami odměňování, Úř. věst. L 329, 14.12.2010, s. 3

         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/78/EU ze dne 24. listopadu 2010, kterou se mění směrnice 98/26/ES, 2002/87/ES, 2003/6/ES, 2003/41/ES, 2003/71/ES, 2004/39/ES, 2004/109/ES, 2005/60/ES, 2006/48/ES, 2006/49/ES a 2009/65/ES s ohledem na pravomoci Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro bankovnictví), Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) a Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy), Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 120

         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/19/ES ze dne 30. května 1994 o systémech pojištění vkladů, Úř. věst. L 135, 31.5.1994, s. 5

         ve znění:
         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/1/ES ze dne 9. března 2005, kterou se mění směrnice Rady 73/239/EHS, 85/611/EHS, 91/675/EHS, 92/49/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/19/ES, 98/78/ES, 2000/12/ES, 2001/34/ES, 2002/83/ES a 2002/87/ES za účelem zavedení nové organizační struktury výborů pro finanční služby, Úř. věst. L 79, 24.3.2005, s. 9

         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/14/ES ze dne 11. března 2009, kterou se mění směrnice 94/19/ES o systémech pojištění vkladů, pokud jde o výši pojištění a lhůtu k výplatě, Úř. věst. L 68, 13.3.2009, s. 3

         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/26/ES ze dne 19. května 1998 o neodvolatelnosti zúčtování v platebních systémech a v systémech vypořádání obchodů s cennými papíry, Úř. věst. L 166, 11.6.1998, s. 45

         ve znění:
         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/44/ES ze dne 6. května 2009, kterou se mění směrnice 98/26/ES o neodvolatelnosti zúčtování v platebních systémech a v systémech vypořádání obchodů s cennými papíry a směrnice 2002/47/ES o dohodách o finančním zajištění, pokud jde o propojené systémy a pohledávky z úvěru, Úř. věst. L 146, 10.6.2009, s. 37

         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/78/EU ze dne 24. listopadu 2010, kterou se mění směrnice 98/26/ES, 2002/87/ES, 2003/6/ES, 2003/41/ES, 2003/71/ES, 2004/39/ES, 2004/109/ES, 2005/60/ES, 2006/48/ES, 2006/49/ES a 2009/65/ES s ohledem na pravomoci Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro bankovnictví), Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) a Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy), Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 120

         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES ze dne 14. června 2006 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu (přepracované znění): s výjimkou hlav III a IV, Úř. věst. L 177, 30.6.2006, s. 1

         ve znění:
         Směrnice Komise 2007/18/ES ze dne 27. března 2007, kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES, pokud jde o vyloučení nebo zahrnutí některých institucí z oblasti působnosti uvedené směrnice nebo do oblasti působnosti uvedené směrnice a o zacházení s expozicemi vůči mezinárodním rozvojovým bankám, Úř. věst. L 87, 28.3.2007, s. 9

         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/44/ES ze dne 5. září 2007, kterou se mění směrnice Rady 92/49/EHS a směrnice 2002/83/ES, 2004/39/ES, 2005/68/ES a 2006/48/ES, pokud jde o procesní pravidla a hodnotící kritéria pro obezřetnostní posuzování nabývání a zvyšování účastí ve finančním sektoru, Úř. věst. L 247, 21.9.2007, s. 1

         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/64/ES ze dne 13. listopadu 2007 o platebních službách na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES a 2006/48/ES a zrušuje směrnice 97/5/ES, Úř. věst. L 319, 5.12.2007, s. 1, o ustanoveních hlav I a II směrnice 2007/64/ES
         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/24/ES ze dne 11. března 2008, kterou se mění směrnice 2006/48/ES o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu, pokud jde o prováděcí pravomoci svěřené Komisi, Úř. věst. L 81, 20.3.2008, s. 38

         Směrnice Komise 2009/83/ES ze dne 27. července 2009, kterou se mění některé přílohy směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES, pokud jde o technická ustanovení o řízení rizik, Úř. věst. L 196, 28.7.2009, s. 14

         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/110/ES ze dne 16. září 2009 o přístupu k činnosti institucí elektronických peněz, o jejím výkonu a o obezřetnostním dohledu nad touto činností, o změně směrnic 2005/60/ES a 2006/48/ES a o zrušení směrnice 2000/46/ES, Úř. věst. L 267, 10.10.2009, s. 7, s výjimkou hlavy III směrnice 2009/110/ES
         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/111/ES ze dne 16. září 2009, kterou se mění směrnice 2006/48/ES, 2006/49/ES a 2007/64/ES, pokud jde o banky přidružené k ústředním institucím, některé položky kapitálu, velkou angažovanost, režimy dohledu a krizové řízení, Úř. věst. L 302, 17.11.2009, s. 97

         Směrnice Komise 2010/16/EU ze dne 9. března 2010, kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES, pokud jde o vyloučení určité instituce z rozsahu působnosti, Úř. věst. L 60, 10.3.2010, s. 15

         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/76/EU ze dne 24. listopadu 2010, kterou se mění směrnice 2006/48/ES a 2006/49/ES, pokud jde o kapitálové požadavky na obchodní portfolio a resekuritizace a o dohled nad zásadami odměňování, Úř. věst. L 329, 14.12.2010, s. 3

         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/78/EU ze dne 24. listopadu 2010, kterou se mění směrnice 98/26/ES, 2002/87/ES, 2003/6/ES, 2003/41/ES, 2003/71/ES, 2004/39/ES, 2004/109/ES, 2005/60/ES, 2006/48/ES, 2006/49/ES a 2009/65/ES s ohledem na pravomoci Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro bankovnictví), Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) a Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy), Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 120

         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES ze dne 4. dubna 2001 o reorganizaci a likvidaci úvěrových institucí, Úř. věst. L 125, 5.5.2001, s. 15

         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/47/ES ze dne 6. června 2002 o dohodách o finančním zajištění, Úř. věst. L 168, 27.6.2002, s. 43

         ve znění:
         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/44/ES ze dne 6. května 2009, kterou se mění směrnice 98/26/ES o neodvolatelnosti zúčtování v platebních systémech a v systémech vypořádání obchodů s cennými papíry a směrnice 2002/47/ES o dohodách o finančním zajištění, pokud jde o propojené systémy a pohledávky z úvěru, Úř. věst. L 146, 10.6.2009, s. 37

         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES ze dne 16. prosince 2002 o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu a o změně směrnice Rady 73/239/EHS, 79/267/EHS, 92/49/EHS, 92/96/EHS, 93/6/EHS a 93/22/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/78/ES a 2000/12/ES, Úř. věst. L 35, 11.2.2003, s. 1

         ve znění:
         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/1/ES ze dne 9. března 2005, kterou se mění směrnice Rady 73/239/EHS, 85/611/EHS, 91/675/EHS, 92/49/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/19/ES, 98/78/ES, 2000/12/ES, 2001/34/ES, 2002/83/ES a 2002/87/ES za účelem zavedení nové organizační struktury výborů pro finanční služby, Úř. věst. L 79, 24.3.2005, s. 9

         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/25/ES ze dne 11. března 2008, kterou se mění směrnice 2002/87/ES o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu, pokud jde o prováděcí pravomoci svěřené Komisi, Úř. věst. L 81, 20.3.2008, s. 40

         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/78/EU ze dne 24. listopadu 2010, kterou se mění směrnice 98/26/ES, 2002/87/ES, 2003/6/ES, 2003/41/ES, 2003/71/ES, 2004/39/ES, 2004/109/ES, 2005/60/ES, 2006/48/ES, 2006/49/ES a 2009/65/ES s ohledem na pravomoci Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro bankovnictví), Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) a Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy), Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 120

         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS: pro ustanovení použitelná na úvěrové instituce a s výjimkou článků 15, 31 až 33 a hlavy III, Úř. věst. L 145, 30.4.2004, s. 1

         Oprava směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS (Úř. věst. L 145, 30.4.2004), Úř. věst. L 45, 16.2.2005, s. 18

         ve znění:
         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/31/ES ze dne 5. dubna 2006, kterou se mění směrnice 2004/39/ES o trzích finančních nástrojů, pokud jde o některé lhůty, Úř. věst. L 114, 27.4.2006, s. 60

         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/44/ES ze dne 5. září 2007, kterou se mění směrnice Rady 92/49/EHS a směrnice 2002/83/ES, 2004/39/ES, 2005/68/ES a 2006/48/ES, pokud jde o procesní pravidla a hodnotící kritéria pro obezřetnostní posuzování nabývání a zvyšování účastí ve finančním sektoru, Úř. věst. L 247, 21.9.2007, s. 1

         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/10/ES ze dne 11. března 2008, kterou se mění směrnice 2004/39/ES o trzích finančních nástrojů, pokud jde o prováděcí pravomoci svěřené Komisi, Úř. věst. L 76, 19.3.2008, s. 33

         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/78/EU ze dne 24. listopadu 2010, kterou se mění směrnice 98/26/ES, 2002/87/ES, 2003/6/ES, 2003/41/ES, 2003/71/ES, 2004/39/ES, 2004/109/ES, 2005/60/ES, 2006/48/ES, 2006/49/ES a 2009/65/ES s ohledem na pravomoci Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro bankovnictví), Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) a Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy), Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 120

         a ve znění:
         Nařízení Komise (ES) č. 1287/2006 ze dne 10. srpna 2006, kterým se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES, pokud jde o evidenční povinnosti investičních podniků, hlášení obchodů, transparentnost trhu, přijímání finančních nástrojů k obchodování a o vymezení pojmů pro účely zmíněné směrnice, Úř. věst. L 241, 2.9.2006, s. 1

         Směrnice Komise 2006/73/ES ze dne 10. srpna 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES, pokud jde o organizační požadavky a provozní podmínky investičních podniků a o vymezení pojmů pro účely zmíněné směrnice, Úř. věst. L 241, 2.9.2006, s. 26

         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/110/ES ze dne 16. září 2009 o přístupu k činnosti institucí elektronických peněz, o jejím výkonu a o obezřetnostním dohledu nad touto činností, o změně směrnic 2005/60/ES a 2006/48/ES a o zrušení směrnice 2000/46/ES, Úř. věst. L 267, 10.10.2009, s. 7, s výjimkou hlavy III směrnice 2009/110/ES
         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/64/ES ze dne 13. listopadu 2007 o platebních službách na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES a 2006/48/ES a zrušuje směrnice 97/5/ES: ohledně ustanovení hlav I a II směrnice 2007/64/ES, Úř. věst. L 319, 5.12.2007, s. 1

         Oprava směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/64/ES ze dne 13. listopadu 2007 o platebních službách na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES a 2006/48/ES a zrušuje směrnice 97/5/ES (Úř. věst. L 319, 5.12.2007), Úř. věst. L 187, 18.7.2009, s. 5

         ve znění:
         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/111/ES ze dne 16. září 2009, kterou se mění směrnice 2006/48/ES, 2006/49/ES a 2007/64/ES, pokud jde o banky přidružené k ústředním institucím, některé položky kapitálu, velkou angažovanost, režimy dohledu a krizové řízení, Úř. věst. L 302, 17.11.2009, s. 97

         Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o zřízení Evropského orgánu dohledu (Evropského bankovního orgánu), o změně rozhodnutí č. 716/2009/ES a o zrušení rozhodnutí Komise 2009/78/ES, Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 12

         PŘÍLOHA B

            Předcházení praní peněz

         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES ze dne 26. října 2005 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz a financování terorismu, Úř. věst. L 309, 25.11.2005, s. 15.
         ve znění:
         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/64/ES ze dne 13. listopadu 2007 o platebních službách na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES a 2006/48/ES a zrušuje směrnice 97/5/ES, Úř. věst. L 319, 5.12.2007, s. 1, o ustanoveních hlav I a II směrnice 2007/64/ES
         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/20/ES ze dne 11. března 2008, kterou se mění směrnice 2005/60/ES o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz a financování terorismu, pokud jde o prováděcí pravomoci svěřené Komisi, Úř. věst. L 76, 19.3.2008, s. 46

         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/110/ES ze dne 16. září 2009 o přístupu k činnosti institucí elektronických peněz, o jejím výkonu a o obezřetnostním dohledu nad touto činností, o změně směrnic 2005/60/ES a 2006/48/ES a o zrušení směrnice 2000/46/ES, Úř. věst. L 267, 10.10.2009, s. 7, s výjimkou hlavy III směrnice 2009/110/ES.
         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/78/EU ze dne 24. listopadu 2010, kterou se mění směrnice 98/26/ES, 2002/87/ES, 2003/6/ES, 2003/41/ES, 2003/71/ES, 2004/39/ES, 2004/109/ES, 2005/60/ES, 2006/48/ES, 2006/49/ES a 2009/65/ES s ohledem na pravomoci Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro bankovnictví), Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) a Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy), Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 120

         ve znění:
         Směrnice Komise 2006/70/ES ze dne 1. srpna 2006, kterou se stanoví prováděcí opatření ke směrnici Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES, pokud se jedná o definici „politicky exponovaných osob“ a technická kritéria pro zjednodušené postupy hloubkové kontroly klienta a pro výjimku na základě finanční činnosti vykonávané příležitostně nebo ve velmi omezené míře, Úř. věst. L 214, 4.8.2006, s. 29

         Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1781/2006 ze dne 15. listopadu 2006 o informacích o plátci doprovázejících převody peněžních prostředků, Úř. věst. L 345, 8.12.2006, s. 1

         Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1889/2005 ze dne 26. října 2005 o kontrolách peněžní hotovosti vstupující do Společenství nebo je opouštějící, Úř. věst. L 309, 25.11.2005, s. 9

            Předcházení podvodům a padělání

         Rámcové rozhodnutí Rady 2001/413/SVV ze dne 28. května 2001 o potírání podvodů a padělání bezhotovostních platebních prostředků, Úř. věst. L 149, 2.6.2001, s. 1

         Nařízení Rady (ES) č. 2182/2004 ze dne 6. prosince 2004 o medailích a žetonech podobných euromincím, Úř. věst. L 373, 21.12.2004, s. 1

         ve znění:
         Nařízení Rady (ES) č. 46/2009 ze dne 18. prosince 2008, kterým se mění nařízení (ES) č. 2182/2004 o medailích a žetonech podobných euromincím, Úř. věst. L 17, 22.1.2009, s. 5

         Nařízení Rady (ES) č. 1338/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se stanoví opatření nutná k ochraně eura proti padělání, Úř. věst. L 181, 4.7.2001, s. 6

         ve znění:
         Nařízení Rady (ES) č. 44/2009 ze dne 18. prosince 2008, kterým se mění nařízení (ES) č. 1338/2001, kterým se stanoví opatření nutná k ochraně eura proti padělání, Úř. věst. L 17, 22.1.2009, s. 1

         Rámcové rozhodnutí Rady 2000/383/SVV ze dne 29. května 2000 o zvýšené ochraně trestními a jinými sankcemi proti padělání ve spojitosti se zaváděním eura, Úř. věst. L 140, 14.6.2000, s. 1

         ve znění:
         Rámcové rozhodnutí Rady 2001/888/SVV ze dne 6. prosince 2001, kterým se mění rámcové rozhodnutí 2000/383/SVV o zvýšené ochraně trestními a jinými sankcemi proti padělání ve spojitosti se zaváděním eura, Úř. věst. L 329, 14.12.2001, s. 3

         Rozhodnutí Rady 2001/887/SVV ze dne 6. prosince 2001 o ochraně eura proti padělání, Úř. věst. L 329, 14.12.2001, s. 1

         Rozhodnutí Rady 2009/371/SVV ze dne 6. dubna 2009 o zřízení Evropského policejního úřadu (Europol), Úř. věst. L 121, 15.5.2009, s. 37

         Rozhodnutí Rady 2001/923/ES ze dne 17. prosince 2001 o akčním programu výměny, pomoci a odborného vzdělávání za účelem ochrany eura proti padělání (program Pericles), Úř. věst. L 339, 21.12.2001, s. 50

         ve znění:
         Rozhodnutí Rady 2006/75/ES ze dne 30. ledna 2006, kterým se mění a prodlužuje rozhodnutí 2001/923/ES o akčním programu výměny, pomoci a odborného vzdělávání za účelem ochrany eura proti padělání (program Pericles), Úř. věst. L 36, 8.2.2006, s. 40

         Rozhodnutí Rady 2006/849/ES ze dne 20. listopadu 2006, kterým se mění a prodlužuje rozhodnutí 2001/923/ES o akčním programu výměny, pomoci a odborného vzdělávání za účelem ochrany eura proti padělání (program Pericles), Úř. věst. L 330, 28.11.2006, s. 28

            Právní předpisy v bankovní a finanční oblasti

         Směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/9/ES ze dne 3. března 1997 o systémech pro odškodnění investorů, Úř. věst. L 84, 26.3.1997, s. 22

         (1)  Úř. věst. L 30, 4.2.1999, s. 31.


title: Rozhodnutí Rady 2014/141/SZBP ze dne 14. března 2014 , kterým se mění společný postoj 2008/109/SZBP o omezujících opatřeních vůči Libérii

text:
               15.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 76/45

      ROZHODNUTÍ RADY 2014/141/SZBP
   ze dne 14. března 2014,
   kterým se mění společný postoj 2008/109/SZBP o omezujících opatřeních vůči Libérii
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 29 této smlouvy,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 12. února 2008 přijala Rada společný postoj 2008/109/SZBP (1).

               (2)

               Rada bezpečnosti Organizace spojených národů přijala dne 10. prosince 2013 rezoluci 2128 (2013) týkající se Libérie, kterou se obnovují omezující opatření týkající se cestování a zbraní a mění související požadavky na oznamování.

               (3)

               Společný postoj 2008/109/SZBP by měl být odpovídajícím způsobem změněn.

               (4)

               K provedení některých opatření je nezbytná další činnost Unie,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Článek 2 společného postoje 2008/109/SZBP se mění takto:

               1)

               v odstavci 1 se písmeno c) nahrazuje tímto:

                           „c)

                           jiné nesmrtící vojenské vybavení určené výhradně k humanitárním nebo ochranným účelům a na související technickou pomoc a výcvik.“;

               2)

               odstavec 3 nahrazuje tímto:
               „3.   Vláda Libérie nese primární odpovědnost za to, že jakákoli zásilka smrtících zbraní a souvisejícího materiálu určená vládě Libérie nebo jakékoli poskytování pomoci, poradenství nebo výcviku v souvislosti s vojenskými činnostmi nebo jinými činnostmi v bezpečnostním sektoru určené vládě Libérie, s výjimkou položek uvedených v odstavci 1, jsou předem oznámeny Výboru pro sankce. Výbor pro sankce mohou případně v souladu s odst. 2 písm. b) body ii) a iii) rezoluce Rady bezpečnosti OSN 2128 (2013) po konzultaci s vládou Libérie uvědomit členské státy poskytující pomoc. Pokud se členský stát rozhodne Výbor pro sankce uvědomit, takové oznámení musí obsahovat všechny důležité údaje, případně včetně informací o účelu a koncovém uživateli, technických specifikacích a množství zasílaného vybavení, dodavateli, navrhovaném datu dodání, způsobu přepravy a trasy přepravy zásilek.“.

         Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 14. března 2014.

            Za Radu

            předseda

         M. CHRISOCHOIDIS

      (1)  Úř. věst. L 38, 13.2.2008, s. 26.


title: 2014/311/EU: Rozhodnutí Rady ze dne 26. května 2014 o jmenování dvou belgických členů a jednoho belgického náhradníka Výboru regionů

text:
               3.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 164/44

         ROZHODNUTÍ RADY
   ze dne 26. května 2014
   o jmenování dvou belgických členů a jednoho belgického náhradníka Výboru regionů

      (2014/311/EU)

   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 305 této smlouvy,
   s ohledem na návrh belgické vlády,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Ve dnech 22. prosince 2009 a 18. ledna 2010 Rada přijala rozhodnutí 2009/1014/EU (1) a 2010/29/EU (2) o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2010 do 25. ledna 2015. Dne 26. listopadu 2012 byl po skončení mandátu pana Charlese PICQUÉHO rozhodnutím Rady 2012/736/EU (3) jmenován členem do dne 25. ledna 2015 pan Alain HUTCHINSON a pan Charles PICQUÉ byl jmenován náhradníkem. Dne 28. ledna 2013 byl po skončení mandátu pana Jose CHABERTA rozhodnutím Rady 2013/68/EU (4) jmenován členem do dne 25. ledna 2015 pan Jean-Luc VANRAES.

               (2)

               Po skončení volebních mandátů se uvolnila dvě místa členů Výboru regionů, na základě čehož byl jmenován pan Jean-Luc VANRAES a pan Alain HUTCHINSON. Po skončení volebního mandátu se uvolnilo jedno místo náhradníka, na základě čehož byl jmenován pan Charles PICQUÉ,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   S platností ode dne 26. května 2014 jsou do Výboru regionů na zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2015, jmenováni:

               a)

               jako členové:

                           —

                           pan Jean-Luc VANRAES, Gemeenteraadslid in Ukkel,

                           —

                           pan Alain HUTCHINSON, Conseiller communal à Saint-Gilles,

                     a dále

               b)

               jako náhradník:

                           —

                           pan Charles PICQUÉ, Bourgmestre de la commune de Saint-Gilles.

         Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 26. května 2014.

            Za Radu

            předseda

         Ch. VASILAKOS

      (1)  Úř. věst. L 348, 29.12.2009, s. 22.

      (2)  Úř. věst. L 12, 19.1.2010, s. 11.

      (3)  Úř. věst. L 329, 29.11.2012, s. 18.

      (4)  Úř. věst. L 32, 1.2.2013, s. 16.


title: 2010/490/EU: Rozhodnutí Rady ze dne 26. července 2010 o uzavření Ujednání mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím na straně druhé o pravidlech pro účast těchto států v Evropské agentuře pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie jménem Unie

text:
               16.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 243/2

         ROZHODNUTÍ RADY
   ze dne 26. července 2010
   o uzavření Ujednání mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím na straně druhé o pravidlech pro účast těchto států v Evropské agentuře pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie jménem Unie
   (2010/490/EU)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 77 odst. 2 písm. b) a článek 74 ve spojení s čl. 218 odst. 6 písm. a) bodem v) této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   s ohledem na souhlas Evropského parlamentu,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Podle čl. 21 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 2007/2004 ze dne 26. října 2004 o zřízení Evropské agentury pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (1) se země přidružené k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis účastní činnosti agentury. Pravidla pro jejich účast mají být upřesněna v dalších ujednáních, která mají být uzavřena mezi Unií a těmito zeměmi.

               (2)

               Na základě zmocnění uděleného Komisi dne 11. března 2008 byla se Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím ukončena jednání týkající se ujednání o pravidlech pro účast těchto států v Evropské agentuře pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie.

               (3)

               V důsledku vstupu Lisabonské smlouvy v platnost dne 1. prosince 2009 se Evropská unie stala právním nástupcem Evropského společenství.

               (4)

               V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné. Vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí navazuje na schengenské acquis, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 4 uvedeného protokolu do šesti měsíců ode dne přijetí tohoto rozhodnutí Radou, zda je provede ve svém vnitrostátním právu.

               (5)

               Toto rozhodnutí rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis
                   (2). Spojené království se tedy nepodílí na přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné.

               (6)

               Toto rozhodnutí rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis
                   (3). Irsko se tedy neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné.

               (7)

               Uvedené ujednání by mělo být uzavřeno,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Ujednání mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím na straně druhé o pravidlech pro účast těchto států v Evropské agentuře pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (4) (dále jen „ujednání“) se schvaluje jménem Unie.
   Článek 2
   Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou uložit jménem Unie schvalovací listinu v souladu s čl. 9 odst. 4 ujednání zavazující Unii a učinit toto oznámení:

      „V důsledku vstupu Lisabonské smlouvy v platnost dne 1. prosince 2009 se Evropská unie stala právním nástupcem Evropského společenství a od uvedeného dne vykonává všechna jeho práva a povinnosti. Odkazy v dohodě na „Evropské společenství“ nebo „Společenství“ se proto tam, kde je to vhodné, považují za odkazy na „Evropskou unii“.“

   Článek 3
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
   Článek 4
   Toto rozhodnutí bude vyhlášeno v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 26. července 2010.

            Za Radu

            předseda

         S. VANACKERE

      (1)  Úř. věst. L 349, 25.11.2004, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 131, 1.6.2000, s. 43.

      (3)  Úř. věst. L 64, 7.3.2002, s. 20.

      (4)  Viz strana 4 v tomto čísle Úředního věstníku.
    ---documentbreak---

               16.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 243/4

         UJEDNÁNÍ
   mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím na straně druhé o pravidlech pro účast těchto států v Evropské agentuře pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie
   EVROPSKÉ SPOLEČENSTVÍ
   na straně jedné a
   ŠVÝCARSKÁ KONFEDERACE,
   dále jen „Švýcarsko“, a
   LICHTENŠTEJNSKÉ KNÍŽECTVÍ,
   dále jen „Lichtenštejnsko“,
   na straně druhé,
   S OHLEDEM NA Dohodu podepsanou dne 26. října 2004 mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (dále jen „dohoda“),
   S OHLEDEM NA Protokol podepsaný dne 28. února 2008 mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (dále jen „protokol“),
   S OHLEDEM NA společné prohlášení Evropské unie, Evropského společenství, Švýcarské konfederace a Lichtenštejnského knížectví o Evropské agentuře pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie, připojené k protokolu,
   S OHLEDEM NA Ujednání mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Islandskou republikou a Norským královstvím na straně druhé o pravidlech pro účast těchto dvou států v Evropské agentuře pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (1),
   Vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Nařízením Rady (ES) č. 2007/2004 (2) (dále jen „nařízení“) zřídilo Evropské společenství Evropskou agenturu pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (dále jen „agentura“).

               (2)

               Nařízení rozvíjí schengenské acquis ve smyslu dohody a protokolu.

               (3)

               Nařízení potvrzuje, že se země přidružené k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis mají plně účastnit činnosti agentury, třebaže s omezenými hlasovacími právy.

               (4)

               Lichtenštejnsko nemá vnější hranice, na které by se vztahoval Schengenský hraniční kodex.

               (5)

               Dohoda a protokol neupravují pravidla pro přidružení Švýcarska a Lichtenštejnska k činnostem nových subjektů zřízených Evropskou unií v rámci dalšího rozvoje schengenského acquis a některé aspekty přidružení k agentuře by měly být vymezeny v doplňujícím ujednání mezi smluvními stranami dohody a protokolu,

         SE DOHODLY TAKTO:
   Článek 1
   Správní rada
   1.   Švýcarsko a Lichtenštejnsko jsou ve správní radě agentury zastoupeny v souladu s čl. 21 odst. 3 nařízení.
   2.   Švýcarsko vykonává hlasovací práva při

               a)

               rozhodování o konkrétních činnostech, které je třeba provést na jeho vnějších hranicích. Návrhy na přijetí takových rozhodnutí vyžadují souhlasný hlas jeho zástupce ve správní radě;

               b)

               rozhodování o konkrétních činnostech podle článku 3 (společné operace a pilotní projekty na vnějších hranicích), článku 7 (správa technického vybavení), článku 8 (podpora poskytovaná členským státům za okolností vyžadujících zvýšenou technickou a operativní pomoc na vnějších hranicích) a čl. 9 odst. 1 první věty (společné návratové operace), které je třeba provádět s lidskými zdroji nebo vybavením poskytovaným Švýcarskem;

               c)

               rozhodování o analýze rizik (rozvoj společné integrované analýzy rizik, obecné a cílené analýzy rizik) podle článku 4, která se Švýcarska bezprostředně dotýká;

               d)

               rozhodování o odborné přípravě podle článku 5 s výjimkou zavedení společných hlavních osnov.

         3.   Lichtenštejnsko vykonává hlasovací práva při

               a)

               rozhodování o konkrétních činnostech podle článku 3 (společné operace a pilotní projekty na vnějších hranicích), článku 7 (správa technického vybavení), článku 8 (podpora poskytovaná členským státům za okolností vyžadujících zvýšenou technickou a operativní pomoc na vnějších hranicích) a čl. 9 odst. 1 první věty (společné návratové operace), které je třeba provádět s lidskými zdroji nebo vybavením poskytovaným Lichtenštejnskem;

               b)

               rozhodování o analýze rizik (rozvoj společné integrované analýzy rizik, obecné a cílené analýzy rizik) podle článku 4, která se Lichtenštejnska bezprostředně dotýká;

               c)

               rozhodování o odborné přípravě podle článku 5 s výjimkou zavedení společných hlavních osnov.

         Článek 2
   Finanční příspěvek
   Švýcarsko odvádí do rozpočtu agentury příspěvky v souladu s procentním podílem stanoveným v čl. 11 odst. 3 dohody.
   Lichtenštejnsko odvádí do rozpočtu agentury příspěvky v souladu s článkem 3 protokolu, který odkazuje na metodu výpočtu příspěvků stanovenou v čl. 11 odst. 3 dohody.
   Článek 3
   Ochrana a důvěrnost údajů
   1.   Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (3) se použije v případech, kdy agentura předává osobní údaje švýcarským a lichtenštejnským orgánům.
   2.   Na osobní údaje předané agentuře švýcarskými a lichtenštejnskými orgány se použije nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (4).
   3.   Švýcarsko a Lichtenštejnsko dodržují pravidla důvěrného zacházení s dokumenty v držení agentury, jak je stanoveno v jednacím řádu správní rady.
   Článek 4
   Právní postavení
   Agentura má právní subjektivitu podle švýcarského a lichtenštejnského práva a má ve Švýcarsku a v Lichtenštejnsku nejširší způsobilost k právům a právním úkonům, jakou tato práva přiznávají právnickým osobám podle švýcarského a lichtenštejnského práva. Může zejména nabývat a zcizovat movitý i nemovitý majetek a vystupovat před soudem.
   Článek 5
   Odpovědnost
   Odpovědnost agentury se řídí čl. 19 odst. 1, 3 a 5 nařízení.
   Článek 6
   Soudní dvůr
   1.   Švýcarsko a Lichtenštejnsko uznávají pravomoc Soudního dvora Evropských společenství rozhodovat ve věcech týkajících se agentury, jak je stanoveno v čl. 19 odst. 2 a 4 nařízení.
   2.   Spory týkající se občanskoprávní odpovědnosti se řeší v souladu s čl. 10b odst. 4 nařízení ve znění nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 863/2007 ze dne 11. července 2007, kterým se zřizuje mechanismus pro vytvoření pohraničních jednotek rychlé reakce a kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 2007/2004, pokud se jedná o tento mechanismus a o pravomoci a úkoly vyslaných příslušníků (5).
   Článek 7
   Výsady a imunity
   1.   Švýcarsko a Lichtenštejnsko uplatňují na agenturu a její zaměstnance Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství, který je obsažen v příloze této dohody.
   2.   Příloha této dohody a v případě Švýcarska také dodatek o prováděcích pravidlech k Protokolu o výsadách a imunitách tvoří nedílnou součást tohoto ujednání.
   Článek 8
   Zaměstnanci
   1.   Švýcarsko a Lichtenštejnsko uplatňují předpisy, které se týkají personálních záležitostí agentury a byly přijaty v souladu s Protokolem o výsadách a imunitách Evropských společenství.
   2.   Odchylně od čl. 12 odst. 2 písm. a) pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropských společenství je výkonný ředitel agentury oprávněn na základě smlouvy zaměstnávat švýcarské a lichtenštejnské státní příslušníky, kteří požívají plných občanských práva.
   3.   Švýcarští a lichtenštejnští státní příslušníci však nesmějí být jmenováni do funkce výkonného ředitele agentury nebo jeho zástupce.
   4.   Švýcarští a lichtenštejnští státní příslušníci nemohou být zvoleni předsedou ani místopředsedou správní rady.
   Článek 9
   Vstup v platnost
   1.   Depozitářem tohoto ujednání je generální tajemník Rady Evropské unie.
   2.   Evropské společenství, Švýcarsko a Lichtenštejnsko schválí toto ujednání v souladu s vlastními postupy.
   3.   Vstup tohoto ujednání v platnost vyžaduje schválení Evropským společenstvím a alespoň jednou další stranou tohoto ujednání.
   4.   Toto ujednání vstupuje v platnost ve vztahu ke kterékoli straně tohoto ujednání prvním dnem měsíce následujícího po dni uložení její schvalovací listiny u depozitáře.
   5.   Co se týká Lichtenštejnska, použije se toto ujednání ode dne nabytí účinnosti ustanovení uvedených v článku 2 protokolu v souladu s článkem 10 protokolu.
   Článek 10
   Platnost a pozbytí platnosti
   1.   Toto ujednání se uzavírá na dobu neurčitou.
   2.   Toto ujednání pozbývá platnosti šest měsíců po vypovězení dohody Švýcarskem anebo rozhodnutím Rady Evropské unie nebo po zrušení jiným způsobem v souladu s postupy uvedenými v čl. 7 odst. 4, článku 10 nebo článku 17 dohody.
   3.   Toto ujednání pozbývá platnosti šest měsíců po vypovězení protokolu Lichtenštejnskem nebo rozhodnutím Rady Evropské unie nebo po zrušení jiným způsobem v souladu s postupy uvedenými v článku 3, čl. 5 odst. 4, čl. 11 odst. 1 nebo čl. 11 odst. 3 protokolu.
   Toto ujednání i přiložená společná prohlášení jsou sepsány v jednom vyhotovení v jazyce anglickém, bulharském, českém, dánském, estonském, finském, francouzském, italském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, německém, nizozemském, polském, portugalském, rumunském, řeckém, slovenském, slovinském, španělském a švédském, přičemž všechna znění mají stejnou platnost.

      Съставено в Брюксел на тридесети септември две хиляди и девета година.
      Hecho en Bruselas el treinta de septiembre de dos mil nueve.
      V Bruselu dne třicátého září dva tisíce devět.
      Udfærdiget i Bruxelles den tredivte september to tusind og ni.
      Geschehen zu Brüssel am dreißigsten September zweitausendneun.
      Kahe tuhande üheksanda aasta septembrikuu kolmekümnendal päeval Brüsselis.
      ’Εγινε στις Βρυξέλλες, στις τριάντα Σεπτεμβρίου δύο χιλιάδες εννιά.
      Done at Brussels on the thirtieth day of September in the year two thousand and nine.
      Fait à Bruxelles, le trente septembre deux mille neuf.
      Fatto a Bruxelles, addì trenta settembre duemilanove.
      Briselē, divi tūkstoši devītā gada trīsdesmitajā septembrī
      Priimta du tūkstančiai devintų metų rugsėjo trisdešimtą dieną Briuselyje.
      Kelt Brüsszelben, a kétezer-kilencedik év szeptember harmincadik napján.
      Magħmul fi Brussell, it-tletin jum ta’ Settembru tas-sena elfejn u disgħa.
      Gedaan te Brussel, de dertigste september tweeduizend negen.
      Sporządzono w Brukseli dnia trzydziestego września dwa tysiące dziewiątego roku.
      Feito em Bruxelas, em trinta de Setembro de dois mil e nove.
      Încheiat la Bruxelles, la treizeci septembrie două mii nouă.
      V Bruseli dňa tridsiateho septembra dvetisícdeväť.
      V Bruslju, dne tridesetega septembra leta dva tisoč devet.
      Tehty Brysselissä kolmantenakymmenentenä päivänä syyskuuta vuonna kaksituhattayhdeksän.
      Som skedde i Bryssel den trettionde september tjugohundranio.

         За Европейската общност
         Por la Comunidad Europea
         Za Evropské společenství
         For Det Europæiske Fællesskab
         Für die Europäische Gemeinschaft
         Euroopa Ühenduse nimel
         Για την Ευρωπαϊκή Κοινότητα
         For the European Community
         Pour la Communauté européenne
         Per la Comunità europea
         Eiropas Kopienas vārdā
         Europos bendrijos vardu
         az Európai Közösség részéről
         Għall-Komunità Ewropea
         Voor de Europese Gemeenschap
         W imieniu Wspólnoty Europejskiej
         Pela Comunidade Europeia
         Pentru Comunitatea Europeană
         Za Európske spoločenstvo
         Za Evropsko skupnost
         Euroopan yhteisön puolesta
         På Europeiska gemenskapens vägnar

         За Конфедерация Швейцария
         Por la Confederación Suiza
         Za Švýcarskou konfederaci
         For Det Schweiziske Forbund
         Für die Schweizerische Eidgenossenschaft
         Šveitsi Konföderatsiooni nimel
         Για την Ελβετική Συνομοσπονδία
         For the Swiss Confederation
         Pour la Confédération suisse
         Per la Confederazione svizzera
         Šveices Konfederācijas vārdā
         Šveicarijos Konfederacijos vardu
         A Svájci Államszövetség részéről
         Għall-Konfederazzjoni Svizzera
         Voor de Zwitserse Bondsstaat
         W imieniu Konfederacji Szwajcarskiej
         Pela Confederação Suíça
         Pentru Confederația Elvețiană
         Za Švajčiarsku konfederáciu
         Za Švicarsko konfederacijo
         Sveitsin valaliiton puolesta
         För Schweiziska edsförbundet

         За Княжество Лихтенщайн
         Por el Principado de Liechtenstein
         Za Lichtenštejnské knížectví
         For Fyrstendømmet Liechtenstein
         Für das Fürstentum Liechtenstein
         Liechtensteini Vürstiriigi nimel
         Για το Πριγκιπάτο του Λιχτενστάιν
         For the Principality of Liechtenstein
         Pour la Principauté de Liechtenstein
         Per il Principato del Liechtenstein
         Lihtenšteinas Firstistes vārdā
         Lichtenšteino Kunigaikštystės vardu
         A Liechtensteini Hercegség részéről
         Għall-Prinċipat ta’ Liechtenstein
         Voor het Vorstendom Liechtenstein
         W imieniu Księstwa Liechtensteinu
         Pelo Principado do Liechtenstein
         Pentru Principatul Liechtenstein
         Za Lichtenštajnské kniežatstvo
         Za Kneževino Lihtenštajn
         Liechtensleinin ruhtinaskunnan puolesta
         För Furstendömet Liechtenstein

      (1)  Úř. věst. L 188, 20.7.2007, s. 19.

      (2)  Úř. věst. L 349, 25.11.2004, s. 1.

      (3)  Úř. věst. L 281, 23.11.1995, s. 31.

      (4)  Úř. věst. L 8, 12.1.2001, s. 1.

      (5)  Úř. věst. L 199, 31.7.2007, s. 30.
   PŘÍLOHA

      Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství
      VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
      BEROUCE V ÚVAHU, že podle článku 28 Smlouvy o vytvoření jednotné Rady a jednotné Komise Evropských společenství požívají tato společenství a Evropská investiční banka na území členských států imunit a výsad nezbytných pro plnění svého poslání,
      SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují k této smlouvě:
      KAPITOLA I

         MOVITÝ A NEMOVITÝ MAJETEK, POHLEDÁVKY A OPERACE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ

      Článek 1
      Prostory a budovy Společenství jsou nedotknutelné. Jsou vyloučeny z domovních prohlídek, rekvizic, zabavení či vyvlastnění. Majetek a pohledávky Společenství se nemohou stát předmětem jakéhokoli výkonu správního nebo soudního rozhodnutí bez zmocnění Soudního dvora.
      Článek 2
      Archivy Společenství jsou nedotknutelné.
      Článek 3
      Společenství, jejich pohledávky, příjmy a ostatní majetek jsou osvobozeny od veškerých přímých daní. Vlády členských států přijímají, kdykoli je to možné, vhodná opatření umožňující prominutí nebo navrácení nepřímých daní a poplatků z prodeje, které tvoří součást ceny věcí movitých nebo nemovitostí, jestliže Společenství uskuteční pro své úřední potřeby větší nákupy, jejichž cena zahrnuje daně a poplatky tohoto druhu. Prováděním těchto opatření nesmí být narušena hospodářská soutěž v rámci Společenství.
      Osvobození se nevztahuje na daně, dávky a poplatky představující pouze odměnu za veřejně prospěšné služby.
      Článek 4
      Společenství jsou osvobozena od veškerých cel, zákazů a omezení při dovozu a vývozu, pokud jde o předměty určené pro jejich úřední potřebu; takto dovezené předměty nebudou zcizeny úplatně ani bezúplatně na území země, na něž budou dovezeny, jinak než za podmínek schválených vládou příslušné země.
      Společenství jsou rovněž osvobozena od veškerých cel a od zákazu a omezení při dovozu a vývozu svých publikací.
      Článek 5
      Evropské společenství uhlí a oceli může vlastnit jakékoli devizy a vést své účty v jakékoli měně.
      KAPITOLA II

         KOMUNIKACE A PRŮKAZY

      Článek 6
      Orgány Společenství požívají pro svou úřední komunikaci a předávání veškerých dokumentů na území všech členských států stejného zacházení, jaké daný stát přiznává diplomatickým zastoupením.
      Úřední korespondence a jiná úřední komunikace orgánů Společenství nepodléhá cenzuře.
      Článek 7
      1.   Předsedové orgánů Společenství mohou vydávat členům a zaměstnancům orgánů Společenství průkazy, jejichž formu stanoví Rada a jež úřady členských států uznávají za platné cestovní doklady. Tyto průkazy jsou vydávány úředníkům a jiným zaměstnancům za podmínek stanovených služebním a pracovním řádem Společenství. Komise může uzavřít dohody umožňující uznávat tyto průkazy za platné cestovní doklady na území třetích zemí.
      2.   Na členy a zaměstnance orgánů, kteří jsou ke dni vstupu této smlouvy v platnost držiteli průkazů podle článku 6 Protokolu o výsadách a imunitách Evropského společenství uhlí a oceli, se i nadále uplatňují ustanovení zmíněného článku, a to až do uplatnění odstavce 1.
      KAPITOLA III

         ČLENOVÉ EVROPSKÉHO PARLAMENTU

      Článek 8
      Volný pohyb členů Evropského parlamentu, kteří jedou na místo zasedání Evropského parlamentu nebo se z něj vracejí, nepodléhá žádným omezením správní či jiné povahy.
      Členům Evropského parlamentu při celním odbavení a při devizové kontrole:

                  a)

                  přiznává jejich vlastní vláda stejné výhody, jaké přiznává vyšším úředníkům pohybujícím se v zahraničí při plnění dočasného úředního poslání;

                  b)

                  přiznávají vlády ostatních členských států stejné výhody, jaké přiznávají zástupcům zahraničních vlád při plnění dočasného úředního poslání.

            Článek 9
      Členové Evropského parlamentu nemohou být vyšetřováni, zadrženi nebo stíháni pro své názory či hlasování během výkonu své funkce.
      Článek 10
      V průběhu zasedání Evropského parlamentu jeho členové:

                  a)

                  na území vlastního státu požívají imunit přiznávaných členům parlamentu vlastního státu;

                  b)

                  na území všech ostatních členských států nemohou být zadrženi ani soudně stíháni.

            Jsou chráněni imunitou rovněž během cesty na místo zasedání Evropského parlamentu a při návratu z něj.
      Imunity se nelze dovolávat v případě přistižení při činu; Evropský parlament je oprávněn svého člena imunity zbavit.
      KAPITOLA IV

         ZÁSTUPCI ČLENSKÝCH STÁTŮ ÚČASTNÍCÍ SE ČINNOSTI ORGÁNŮ EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ

      Článek 11
      Zástupci členských států, kteří se účastní činnosti orgánů Společenství, jejich poradci a techničtí experti požívají po dobu výkonu své činnosti a během cest na místo zasedání nebo při návratu z něj obvyklých výsad, imunit a výhod.
      Tento článek se vztahuje rovněž na členy poradních orgánů Společenství.
      KAPITOLA V

         ÚŘEDNÍCI A JINÍ ZAMĚSTNANCI EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ

      Článek 12
      Na území všech členských států úředníci a jiní zaměstnanci Společenství bez ohledu na svou státní příslušnost:

                  a)

                  jsou vyňati z pravomoci soudů pro úkony spojené s výkonem jejich funkce, včetně ústních a písemných projevů, s výhradou použití ustanovení smluv jednak o pravidlech určujících odpovědnost úředníků a jiných zaměstnanců vůči Společenstvím a jednak o příslušnosti Soudního dvora rozhodovat spory mezi Společenstvími a jejich úředníky a jinými zaměstnanci. Této imunity požívají i po ukončení své funkce;

                  b)

                  nepodléhají oni ani jejich manželé či manželky a jimi vyživovaní rodinní příslušníci předpisům omezujícím přistěhovalectví a určujícím náležitosti přihlašování cizinců;

                  c)

                  požívají v oblasti měnových a devizových předpisů výhod přiznávaných obvykle zaměstnancům mezinárodních organizací;

                  d)

                  požívají práva bezcelně dovážet bytové zařízení a jiné věci osobní potřeby v souvislosti s prvním nástupem do funkce v dané zemi a práva bezcelně zpětně vyvézt bytové zařízení a jiné věci osobní potřeby při ukončení výkonu funkce v dané zemi, v obou případech s výhradou podmínek považovaných za nezbytné vládou země, v níž je toto právo uplatňováno;

                  e)

                  požívají práva bezcelně dovézt automobil pro svou osobní potřebu, který získali v zemi svého posledního pobytu nebo v zemi, jejímiž jsou státními příslušníky, za podmínek daného vnitřního trhu, a bezcelně zpětně vyvézt automobil, s výhradou podmínek považovaných za nezbytné vládou země, v níž je toto právo uplatňováno.

            Článek 13
      Platy, mzdy a služební požitky, které poskytují Společenství svým úředníkům a jiným zaměstnancům, podléhají dani ve prospěch Společenství, jejíž podmínky a způsob vybírání stanoví Rada na návrh Komise.
      Úředníci a jiní zaměstnanci jsou osvobozeni od vnitrostátních daní z platů, mezd a požitků, které jim poskytují Společenství.
      Článek 14
      S úředníky a jinými zaměstnanci Společenství, kteří si výlučně z důvodů výkonu svých funkcí ve službách Společenství zřizují bydliště na území členského státu jiného, než jehož jsou daňovými rezidenty, je pro účely vybírání daní z příjmu, z majetku a dědické daně a dodržování smluv o zamezení dvojího zdanění, uzavřených mezi členskými zeměmi Společenství, zacházeno jak ve státě, v němž pobývají, tak ve státě, jehož jsou daňovými rezidenty, tak, jako by si zachovali své původní bydliště v posledně jmenovaném státě, je-li tento stát členem Společenství. Toto ustanovení se vztahuje rovněž na manžela nebo manželku, pokud nevykonává vlastní profesionální činnost, a na děti vyživované osobami uvedenými v tomto článku a v jejich péči.
      Movitý majetek ve vlastnictví osob uvedených v předchozím pododstavci, který se nachází na území státu pobytu, je osvobozen od dědické daně v tomto státě; pro stanovení této daně je tento majetek posuzován, jako by se nacházel ve státě, jehož jsou tyto osoby daňovými rezidenty, s výhradou práv třetích zemí a případného použití ustanovení mezinárodních smluv o zamezení dvojího zdanění.
      Při použití ustanovení tohoto článku se nepřihlíží k bydlišti získanému výlučně k výkonu funkcí ve službách jiných mezinárodních organizací.
      Článek 15
      Rada na návrh Komise jednomyslně rozhoduje o stanovení systému sociálních dávek příslušejících úředníkům a jiným zaměstnancům Společenství.
      Článek 16
      Rada na návrh Komise a po konzultaci s ostatními zúčastněnými orgány určí kategorie úředníků a jiných zaměstnanců Společenství, na které se použijí všechna nebo některá ustanovení článku 12, čl. 13 druhého pododstavce a článku 14.
      Jména, funkce a adresy úředníků a jiných zaměstnanců zařazených do jednotlivých kategorií jsou pravidelně sdělovány vládám členských států.
      KAPITOLA VI

         VÝSADY A IMUNITY ZASTOUPENÍ TŘETÍCH ZEMÍ POVĚŘENÝCH U EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ

      Článek 17
      Členský stát, na jehož území se nachází sídlo Společenství, přiznává zastoupením třetích zemí pověřeným u Společenství obvyklé diplomatické imunity a výsady.
      KAPITOLA VII

         OBECNÁ USTANOVENÍ

      Článek 18
      Výsady, imunity a výhody jsou přiznávány úředníkům a jiným zaměstnancům Společenství výhradně v zájmu Společenství.
      Každý orgán Společenství je povinen zbavit úředníka nebo jiného zaměstnance imunity ve všech případech, kdy podle jeho názoru zrušení této imunity není v rozporu se zájmy Společenství.
      Článek 19
      Při uplatňování tohoto protokolu jednají orgány Společenství ve vzájemné shodě s odpovědnými úřady příslušných členských států.
      Článek 20
      Články 12 až 15 a článek 18 se vztahují na členy Komise.
      Článek 21
      Články 12 až 15 a článek 18 se vztahují na soudce, generální advokáty, tajemníka a pomocné zpravodaje při Soudním dvoru a na členy a tajemníka Soudu prvního stupně, aniž je dotčen článek 3 protokolu o statutu Soudního dvora týkající se vynětí soudců a generálních advokátů z pravomoci soudů.
      Článek 22
      Tento protokol se vztahuje rovněž na Evropskou investiční banku, na členy jejích orgánů, její zaměstnance a zástupce členských států, kteří se účastní její činnosti; ustanovení protokolu o statutu této banky tím nejsou dotčena.
      Evropská investiční banka je rovněž osvobozena od veškerých daní a obdobných poplatků v souvislosti se zvýšením svého základního kapitálu a od různých formalit, které jsou s tím spojeny ve státě, na jehož území se nachází její sídlo. Rovněž její rozpuštění či likvidace nepodléhá poplatkům. Kromě toho činnost banky a jejích orgánů vykonávaná na základě statutu nepodléhá dani z obratu.
      Článek 23
      Tento protokol se rovněž vztahuje na Evropskou centrální banku, na členy jejích orgánů a na její zaměstnance, aniž jsou dotčena ustanovení Protokolu o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky.
      Evropská centrální banka je rovněž osvobozena od veškerých daní a jiných poplatků v souvislosti se zvýšením jejího základního kapitálu a veškerých formalit, které s tím jsou spojeny ve státě, v němž má sídlo. Činnost ECB a jejích orgánů vykonávaná v souladu se statutem Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky nepodléhá dani z obratu.
      Výše uvedená ustanovení se vztahují rovněž na Evropský měnový institut. Jeho rozpuštění nebo jeho likvidace nepodléhají žádnému poplatku.

   SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ EVROPSKÉHO SPOLEČENSTVÍ, VLÁDY ŠVÝCARSKÉ KONFEDERACE A VLÁDY LICHTENŠTEJNSKÉHO KNÍŽECTVÍ K UJEDNÁNÍ O PRAVIDLECH PRO ÚČAST ŠVÝCARSKÉ KONFEDERACE A LICHTENŠTEJNSKÉHO KNÍŽECTVÍ V EVROPSKÉ AGENTUŘE PRO ŘÍZENÍ OPERATIVNÍ SPOLUPRÁCE NA VNĚJŠÍCH HRANICÍCH ČLENSKÝCH STÁTŮ EVROPSKÉ UNIE
   Evropské společenství,
   vláda Švýcarské konfederace
   a
   vláda Lichtenštejnského knížectví,
   uzavřevše Ujednání o pravidlech pro účast Švýcarské konfederace a Lichtenštejnského knížectví v Evropské agentuře pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie v souladu s čl. 21 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 2007/2004,
   tímto společně prohlašují, že:
   Důvodem poskytnutí hlasovacích práv stanovených v ujednání jsou zvláštní vztahy se Švýcarskem a Lichtenštejnskem vyplývající z přidružení těchto států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis.

   Tato hlasovací práva mají výjimečnou povahu vyplývající ze zvláštní povahy schengenské spolupráce a zvláštního postavení Švýcarska a Lichtenštejnska.
   Z tohoto důvodu je nelze považovat ani za právní ani za politický precedens v žádné oblasti spolupráce mezi stranami ujednání a ani za precedens pro účast třetích zemí v jiných agenturách Evropské unie.
   Tato hlasovací práva nelze za žádných okolností vykonávat při přijímání regulačních nebo legislativních rozhodnutí.
   SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ SMLUVNÍCH STRAN O UPLATNĚNÍ USTANOVENÍ O OBČANSKOPRÁVNÍ ODPOVĚDNOSTI
   V případě vyslání pohraniční jednotky rychlé reakce v rámci Evropské agentury pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie se použije ve věci občanskoprávní odpovědnosti čl. 10 odst. 4 písm. nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 863/2007 ze dne 11. července 2007, kterým se zřizuje mechanismus pro vytvoření pohraničních jednotek rychlé reakce a kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 2007/2004, pokud se jedná o tento mechanismus a o pravomoci a úkoly vyslaných příslušníků.