title: Rozhodnutí Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy (EU) 2019/155 ze dne 23. ledna 2019 o obnovení dočasného omezení uvádění na trh, distribuce nebo prodeje rozdílových smluv retailovým investorům

text:
                  31.1.2019

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  L 27/36

         ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO ORGÁNU PRO CENNÉ PAPÍRY A TRHY (EU) 2019/155
         ze dne 23. ledna 2019
         o obnovení dočasného omezení uvádění na trh, distribuce nebo prodeje rozdílových smluv retailovým investorům
         RADA ORGÁNŮ DOHLEDU EVROPSKÉHO ORGÁNU PRO CENNÉ PAPÍRY A TRHY,
         s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
         s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o zřízení Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro bankovnictví), o změně rozhodnutí č. 716/2009/ES a o zrušení rozhodnutí Komise 2009/77/ES (1), a zejména na čl. 9 odst. 5, čl. 43 odst. 2 a čl. 44 odst. 1 uvedeného nařízení,
         s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 600/2014 ze dne 15. května 2014 o trzích finančních nástrojů a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (2), a zejména na článek 40 uvedeného nařízení,
         s ohledem na nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2017/567 ze dne 18. května 2016, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 600/2014, pokud jde o definice, transparentnost, kompresi portfolia a dohledová opatření v oblasti zásahů u produktů a pozic (3), a zejména na článek 19 uvedeného nařízení,
         vzhledem k těmto důvodům:

                     (1)

                     Rozhodnutím (EU) 2018/796 (4) Evropský orgán pro cenné papíry a trhy (ESMA) omezil uvádění na trh, distribuci nebo prodej rozdílových smluv retailovým investorům s platností od 1. srpna 2018 na dobu tří měsíců.

                     (2)

                     V souladu s čl. 40 odst. 6 nařízení (EU) č. 600/2014 musí orgán ESMA dočasné produktové intervenční opatření přezkoumávat v přiměřených intervalech, a sice nejméně každé tři měsíce.

                     (3)

                     Rozhodnutím (EU) 2018/1636 (5) orgán ESMA obnovil a změnil dočasné omezení uvádění na trh, distribuce nebo prodeje rozdílových smluv retailovým investorům s platností od 1. listopadu 2018 na dobu tří měsíců.

                     (4)

                     Další přezkoumání omezení rozdílových smluv orgánem ESMA se zakládá mimo jiné na průzkumu u příslušných vnitrostátních orgánů (6) zaměřeném na praktické uplatňování a dopad tohoto produktového intervenčního opatření, jakož i na dodatečných informacích poskytnutých příslušnými vnitrostátními orgány a zúčastněnými stranami.

                     (5)

                     Příslušné vnitrostátní orgány odhalily pouze nemnoho případů nedodržování produktových intervenčních opatření orgánu ESMA, které se zejména týkaly varování před riziky.

                     (6)

                     Příslušné vnitrostátní orgány zaznamenaly za období tří měsíců od srpna do října 2018 (referenční období roku 2018) v souvislosti s rozdílovými smlouvami celkový pokles počtu účtů retailových investorů, zobchodovaného objemu i celkového objemu majetku retailových investorů oproti stejnému období v roce 2017 (referenční období roku 2017). Při srovnání těchto dvou období zůstal podíl ziskových účtů retailových investorů víceméně na stejné úrovni. Průměrné náklady vynaložené retailovými investory při obchodování s rozdílovými smlouvami byly výrazně nižší v referenčním období roku 2018 než v referenčním období roku 2017, přičemž jejich výše podle všeho v menší míře závisí na tržních podmínkách než na celkových výsledcích zákazníků (7). Průměrné náklady související s aktivními retailovými účty s rozdílovými smlouvami ke kryptoměnám v porovnání s ostatními účty neúměrně klesly, ačkoli byly tyto účty i nadále nákladnější než účty bez expozice kryptoměnám. Příslušné vnitrostátní orgány v neposlední řadě také zaznamenaly pokles počtu automatických uzavření, pokles počtu případů, kdy účty vykazovaly záporný zůstatek, a pokles velikosti těchto záporných zůstatků (8).

                     (7)

                     Příslušné vnitrostátní orgány také zaznamenaly za referenční období roku 2018 oproti referenčnímu období roku 2017 zvýšení počtu klientů, s nimiž má být na požádání zacházeno jako s profesionálními zákazníky. Orgán ESMA si je vědom toho, že někteří poskytovatelé rozdílových smluv prostřednictvím reklamy oslovují retailové investory s nabídkou možnosti stát se profesionálními zákazníky na požádání. Retailový investor však může požádat o to, aby s ním bylo zacházeno jako s profesionálním zákazníkem, zejména když předloží písemnou žádost v souladu se všemi požadavky uvedenými v příslušných právních předpisech. Poskytovatelé by měli zajistit, že tyto požadavky trvale dodržují (9). Orgán ESMA si je rovněž vědom toho, že některé firmy ze třetích zemí aktivně oslovují zákazníky z Unie nebo že někteří poskytovatelé rozdílových smluv v Unii nabízejí retailovým investorům možnost převést své účty k subjektu uvnitř skupiny se sídlem ve třetí zemi. Bez povolení nebo registrace v Unii je však firmám ze třetí země umožněno pouze poskytovat služby klientům usazeným nebo nacházejícím se v Unii na základě vlastní výlučné iniciativy těchto klientů. V neposlední řadě si je orgán ESMA vědom toho, že firmy začínají poskytovat jiné spekulativní investiční produkty. Orgán ESMA bude i nadále monitorovat nabídku těchto dalších produktů s cílem určit, zda by bylo vhodné přijmout nějaká další opatření na úrovni Unie.

                     (8)

                     Od přijetí rozhodnutí (EU) 2018/796 orgán ESMA neobdržel žádné důkazy, které by zpochybňovaly jeho obecné zjištění ohledně obav týkajících se významného ohrožení ochrany investorů, na které poukazuje rozhodnutí (EU) 2018/796 nebo rozhodnutí (EU) 2018/1636 (dále jen „rozhodnutí“). Orgán ESMA proto dospěl k závěru, že pokud by nedošlo k obnovení dočasného omezení uvádění na trh, distribuce nebo prodeje rozdílových smluv retailovým investorům, obavy týkající se významného ohrožení ochrany investorů, na které poukazují rozhodnutí, by i nadále přetrvávaly.

                     (9)

                     Navíc nedošlo ke změně příslušných stávajících regulačních požadavků podle právních předpisů Unie, přičemž tyto požadavky stále neřeší hrozby identifikované orgánem ESMA. Příslušné vnitrostátní orgány navíc nepřijaly opatření za účelem řešení těchto hrozeb anebo přijaly jen opatření, které tyto hrozby neřeší odpovídajícím způsobem. Zejména je třeba uvést, že od přijetí rozhodnutí (EU) 2018/796 žádný příslušný vnitrostátní orgán nepřijal vlastní vnitrostátní produktové intervenční opatření v souladu s článkem 42 nařízení (EU) č. 600/2014 (10).

                     (10)

                     Obnovení omezení nemá škodlivý účinek na efektivnost finančních trhů nebo na investory, který by byl neúměrný vzhledem k přínosu opatření, a nevytváří riziko regulatorní arbitráže z týchž důvodů jako těch stanovených v uvedených rozhodnutích.

                     (11)

                     V případě neobnovení dočasného omezení je podle orgánu ESMA pravděpodobné, že rozdílové smlouvy budou znovu nabízeny bez přiměřených opatření na dostatečnou ochranu retailových investorů před riziky souvisejícími s těmito produkty, které zapříčinily poškození spotřebitelů, na něž poukazují uvedená rozhodnutí.

                     (12)

                     S ohledem na tyto důvody a důvody uvedené v rozhodnutích se orgán ESMA rozhodl obnovit omezení za stejných podmínek, jak bylo specifikováno v rozhodnutí (EU) 2018/1636, na další tříměsíční období s cílem řešit obavy týkající se významného ohrožení ochrany investorů.

                     (13)

                     Jelikož se navrhovaná opatření mohou do jisté míry vztahovat na deriváty zemědělských komodit, orgán ESMA věc konzultoval s veřejnými orgány příslušnými k dohledu, správě a regulaci fyzických zemědělských trhů v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1234/2007 (11). Žádný z těchto orgánů k navrhovanému obnovení opatření nevznesl připomínky.

                     (14)

                     Orgán ESMA navrhované rozhodnutí oznámil příslušným vnitrostátním orgánům,

               PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ

            Článek 1
            Definice
            Pro účely tohoto rozhodnutí se

                        a)

                        „rozdílovou smlouvou“ nebo „(contract for differences, CFD)“ rozumí derivát jiný než opce, future, swap nebo dohoda o budoucích úrokových sazbách (forward rate agreement, FRA), jehož účelem je poskytnout držiteli dlouhou nebo krátkou expozici vůči kolísání ceny, úrovně nebo hodnoty podkladového aktiva, bez ohledu na to, zda se tento derivát obchoduje v obchodním systému, a který musí být vypořádán v hotovosti nebo může být vypořádán v hotovosti na žádost jedné ze stran z jiného důvodu než z důvodu neplnění nebo z jiného důvodu ukončení;

                        b)

                        „vyloučenou nepeněžitou výhodou“ rozumí jakákoli nepeněžní výhoda jiná než informační a výzkumné nástroje, pokud se vztahuje k rozdílovým smlouvám;

                        c)

                        „počáteční marží“ rozumí jakákoli platba pro účely otevření pozice v rozdílové smlouvě, vyjma provize, transakčních poplatků a jiných souvisejících nákladů;

                        d)

                        „ochranou počáteční marže“ rozumí počáteční marže určená přílohou I;

                        e)

                        „ochranou uzavřením při určité marži“ rozumí uzavření jedné nebo více otevřených rozdílových smluv retailového investora za podmínek nejpříznivějších pro zákazníka v souladu s články 24 a 27 směrnice 2014/65/EU, kdy souhrn finančních prostředků na účtu určeném pro obchodování na základě rozdílových smluv a nerealizované čisté zisky ze všech otevřených rozdílových smluv spojených s daným účtem klesnou pod polovinu celkové ochrany počáteční marže pro všechny tyto otevřené rozdílové smlouvy;

                        f)

                        „ochranou před záporným zůstatkem“ rozumí omezení celkové odpovědnosti retailového investora plynoucí ze všech rozdílových smluv spojených s účtem pro obchodování na základě rozdílových smluv na finanční prostředky na tomto účtu pro obchodování na základě rozdílových smluv.

            Článek 2
            Dočasné omezení rozdílových smluv ve vztahu k retailovým investorům
            Uvádět na trh, distribuovat nebo prodávat rozdílové smlouvy retailovým investorům lze jen tehdy, pokud jsou splněny alespoň následující podmínky:

                        a)

                        poskytovatel rozdílové smlouvy vyžaduje od retailového investora, aby uhradil počáteční marži ve výši ochrany počáteční marže;

                        b)

                        poskytovatel rozdílové smlouvy poskytuje retailovému investorovi ochranu uzavřením při určité marži;

                        c)

                        poskytovatel rozdílové smlouvy poskytuje retailovému investorovi ochranu před záporným zůstatkem;

                        d)

                        poskytovatel rozdílové smlouvy přímo ani nepřímo neposkytuje retailovému investorovi žádnou platbu, peněžitou ani vyloučenou nepeněžitou výhodu ve vztahu k uvádění na trh, distribuci nebo prodeji rozdílové smlouvy, s výjimkou realizovaných zisků z poskytnuté rozdílové smlouvy; a

                        e)

                        poskytovatel rozdílové smlouvy nezasílá přímo ani nepřímo sdělení ani nezveřejňuje informace, k nimž má retailový investor přístup a které se týkají uvádění na trh, distribuce nebo prodeje rozdílových smluv, pokud tato sdělení nebo informace neobsahují přiměřené varování před riziky uvedené v příloze II a vyhovující podmínkám v příloze II.

            Článek 3
            Zákaz podílení se na obcházení
            Je zakázáno se vědomě a úmyslně účastnit činností, jejichž předmětem nebo účinkem je obcházení požadavků v článku 2, včetně jednání namísto poskytovatele rozdílových smluv.

            Článek 4
            Vstup v platnost a použitelnost

               1.   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.

               2.   Toto rozhodnutí se použije počínaje dnem 1. února 2019 po dobu tří měsíců.

            V Paříži dne 23. ledna 2019.

                  Za radu orgánů dohledu

               Steven MAIJOOR

                  předseda

            (1)  Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 84.

            (2)  Úř. věst. L 173, 12.6.2014, s. 84.

            (3)  Úř. věst. L 87, 31.3.2017, s. 90.

            (4)  Rozhodnutí Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy (EU) 2018/796 ze dne 22. května 2018 o dočasném omezení rozdílových smluv v Unii v souladu s článkem 40 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 600/2014 (Úř. věst. L 136, 1.6.2018, s. 50).

            (5)  Rozhodnutí Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy (EU) 2018/1636 ze dne 23. října 2018 o obnovení a změně dočasného omezení uvedeného v rozhodnutí (EU) 2018/796 o uvádění na trh, distribuci nebo prodeji rozdílových smluv retailovým investorům (Úř. věst. L 272, 31.10.2018, s. 62).

            (6)  Odpovědi poskytlo 26 příslušných vnitrostátních orgánů: rakouský Úřad pro finanční trh (AT – FMA), Kyperská komise pro cenné papíry a burzu (CY – CySEC), Česká národní banka (CZ – ČNB), německý orgán Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht (DE – BaFin), dánský orgán Finanstilsynet (DK – Finanstilsynet), Řecká komise pro kapitálové trhy (EL-HCMC), španělský orgán Comisión Nacional del Mercado de Valores (ES – CNMV), Finský orgán finančního dohledu (FI – FSA), francouzský orgán Autorité des Marchés Financiers (FR – AMF), maďarský orgán Magyar Nemzeti Bank (HU – MNB), irský orgán Central Bank of Ireland (IE – CBI), islandský Orgán finančního dohledu (IS – FME), litevský orgán Lietuvos Bankas (LT – LB), italský orgán Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (IT – Consob), lucemburský orgán Commission de Surveillance du Secteur Financier (LU – CSSF), lotyšský orgán Finanšu un kapitāla tirgus komisija (LV-FKTK), maltský Úřad finančních služeb (MT – MFSA), nizozemský orgán Autoriteit Financiële Markten (NL – AFM), norský orgán Finanstilsynet (Finanstilsynet – NO), polský orgán Komisja Nadzoru Finansowego (PL – KNF), portugalský orgán Comissão do Mercado de Valores Mobiliários (PT – CMVM), rumunský Orgán finančního dohledu (RO – FSA), švédský orgán Finansinspektionen (SE – Finansinspektionen), slovinský orgán Agencija za trg vrednostnih papirjev (ATVP – SI), Národní banka Slovenska (NBS – SK) a orgán Spojeného království Financial Conduct Authority (UK – FCA).

            (7)  To je v souladu s pozorovanými poklesy celkových obchodovaných objemů, z nichž se obvykle vypočítává spread a poplatky. V rámci aktivních účtů retailových investorů došlo k mírnému nárůstu průměrného objemu majetku retailových investorů, ačkoli v procentuálním vyjádření se jednalo o výrazně menší změnu, než představovalo snížení celkových obchodovaných objemů a celkové expozice u těchto účtů.

            (8)  V období od srpna do října 2018 se uplatnila ochrana před záporným zůstatkem. Rozdíly mezi uzavíracími kurzy na trhu v daný obchodní den a otevíracími kurzy na trhu následujícího obchodního dne však mohou vést k tomu, že je pozice klienta nejprve uzavřena na ceně, jejímž výsledkem je záporný zůstatek účtu, přičemž poskytovatel následně příslušný účet dorovná na nulový stav, aby byl splněn nový požadavek ochrany před záporným zůstatkem. Tak tomu bylo i u těch poskytovatelů, kteří nabízeli ochranu před záporným zůstatkem ve stejném období v roce 2017.

            (9)  Příloha II, oddíl II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/65/EU ze dne 15. května 2014 o trzích finančních nástrojů a o změně směrnic 2002/92/ES a 2011/61/EU (Úř. věst. L 173, 12.6.2014, s. 349). Viz také oddíl 11 Otázek a odpovědí orgánu ESMA týkajících se MiFID II a otázek ochrany investorů a prostředníků v rámci MiFIR (ESMA 35-43-349), kde orgán ESMA identifikoval formy praktik, které by investiční podniky neměly používat při uplatňování právních požadavků na kategorizaci zákazníků jako profesionálních zákazníků na požádání. Oddíl 11 byl naposledy aktualizován dne 25. května 2018.

            (10)  Orgán ESMA vzal v potaz následující: a) dne 4. června 2018 příslušný orgán jednoho státu ESVO EHP, norský orgán Finanstilsynet, přijal vnitrostátní produktová intervenční opatření, která mají stejné podmínky a data vztahující se k jejich uplatňování jako opatření orgánu ESMA; b) dne 6. července 2018 začal v Rumunsku platit vnitrostátní právní předpis, který má podobné podmínky jako opatření orgánu ESMA.

            (11)  Nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (Úř. věst. L 299, 16.11.2007, s. 1).

            PŘÍLOHA I

               PROCENTA POČÁTEČNÍCH MARŽÍ PODLE TYPU PODKLADOVÉHO AKTIVA

                        a)

                        3,33 % pomyslné (notional) hodnoty rozdílové smlouvy, pokud podkladový měnový pár tvoří dvě z následujících měn: americký dolar, euro, japonský jen, britská libra, kanadský dolar nebo švýcarský frank.

                        b)

                        5 % pomyslné hodnoty rozdílové smlouvy, pokud podkladovým indexem, měnovým párem nebo komoditou je:

                                    i)

                                    některý z následujících akciových indexů: Financial Times Stock Exchange 100 (index FTSE 100), Cotation Assistée en Continu 40 (index CAC 40), Deutsche Bourse AG German Stock Index 30 (index DAX30), Dow Jones Industrial Average (index DJIA), Standard & Poors 500 (index S&P 500), složený index NASDAQ (NASDAQ), index NASDAQ 100 (NASDAQ 100), index Nikkei (Nikkei 225), Standard & Poors/Australian Securities Exchange 200 (index ASX 200), index EURO STOXX 50 (EURO STOXX 50);

                                    ii)

                                    měnový pár složený nejméně z jedné měny, která není uvedena v bodě a) výše; nebo

                                    iii)

                                    zlato;

                        c)

                        10 % pomyslné hodnoty rozdílové smlouvy, pokud je podkladovou komoditou nebo akciovým indexem jiná komodita nebo akciový index, než které uvádí bod b) výše;

                        d)

                        50 % pomyslné hodnoty rozdílové smlouvy, pokud je podkladovým aktivem kryptoměna; nebo

                        e)

                        20 % pomyslné hodnoty rozdílové smlouvy, pokud je podkladovým aktivem:

                                    i)

                                    akcie; nebo

                                    ii)

                                    není jinak uvedeno v této příloze.

            PŘÍLOHA II

               VAROVÁNÍ PŘED RIZIKY

            ODDÍL A

               Náležitosti varování před riziky

                        1.

                        Varování před riziky musí mít formát, který odpovídá jeho významu, s velikostí fontu nejméně stejnou, jako je převažující velikost fontu, a být ve stejném jazyce, který se používá ve sdělení nebo zveřejněných informacích.

                        2.

                        Pokud jsou sdělení nebo zveřejněné informace na trvalém nosiči nebo internetové stránce, varování před riziky bude ve formátu uvedeném v oddílu B.

                        3.

                        Pokud jsou sdělení nebo zveřejněné informace na jiném nosiči, než je trvalý nosič nebo internetová stránka, bude varování před riziky ve formátu uvedeném v oddílu C.

                        4.

                        Odchylně od odstavců 2 a 3, pokud počet znaků obsažených ve varování před riziky ve formátu uvedeném v oddílu B nebo C přesahuje limit počtu znaků, jenž povolují standardní podmínky poskytovatele z řad třetích stran nabízejícího produkt potenciálním zákazníkům, může varování před riziky být ve formátu uvedeném v oddílu D.

                        5.

                        Pokud se použije varování před riziky ve formátu uvedeném v oddílu D, sdělení nebo zveřejněné informace také budou obsahovat přímý odkaz na internetovou stránku poskytovatele rozdílových smluv, která obsahuje příslušné varování před riziky ve formátu uvedeném v oddílu B.

                        6.

                        Varování před riziky bude obsahovat aktuální procento ztrát dosahovaných u konkrétního poskytovatele na základě výpočtu procenta ztrátových účtů pro obchodování na základě rozdílových smluv poskytnutých retailovým investorům tímto poskytovatelem. Výpočet se provede každé tři měsíce a bude zahrnovat období 12 měsíců předcházejících před datem, ke kterému se provádí („výpočtové období 12 měsíců“). Pro účely výpočtu:

                                    a)

                                    u účtu retailového investora pro obchodování na základě rozdílových smluv se bude považovat za ztrátu, pokud je součet všech realizovaných a nerealizovaných čistých zisků u rozdílových smluv spojených s účtem pro obchodování na základě rozdílových smluv během výpočtového období 12 měsíců záporný;

                                    b)

                                    do výpočtu budou zahrnuty všechny náklady týkající se rozdílových smluv spojených s účtem pro obchodování na základě rozdílových smluv, včetně všech poplatků a provizí;

                                    c)

                                    z výpočtu budou vyloučeny následující položky:

                                                i)

                                                účet pro obchodování na základě rozdílových smluv, na němž nebyla ve výpočtovém období otevřená žádná rozdílová smlouva;

                                                ii)

                                                veškeré zisky nebo ztráty z produktů jiných než rozdílové smlouvy spojené s účtem pro obchodování na základě rozdílových smluv;

                                                iii)

                                                veškeré vklady nebo čerpání prostředků z účtu pro obchodování na základě rozdílových smluv;

                        7.

                        Odchylně od odstavců 2 až 6, pokud v posledním výpočtovém období 12 měsíců poskytovatel rozdílových smluv neměl otevřenou rozdílovou smlouvu spojenou s účtem retailového investora, použije tento poskytovatel rozdílových smluv standardní varování před riziky ve formátu uvedeném v oddílech E až G.

                  ODDÍL B

               Varování před riziky vyvstávajícími u konkrétního poskytovatele, poskytované na trvalém nosiči a na internetové stránce

                        Rozdílové smlouvy jsou komplexní nástroje a v důsledku použití finanční páky jsou spojeny s vysokým rizikem rychlého vzniku finanční ztráty.

                           U [vložte procento na poskytovatele] % účtů retailových investorů došlo při obchodování s rozdílovými smlouvami u tohoto poskytovatele ke vzniku ztráty.

                        Měli byste zvážit, zda rozumíte tomu, jak rozdílové smlouvy fungují, a zda si můžete dovolit vysoké riziko ztráty svých finančních prostředků.

                  ODDÍL C

               Zkrácené varování před riziky vyvstávajícími u konkrétního poskytovatele

                           U [vložte procenta na poskytovatele] % účtů retailových investorů došlo při obchodování s rozdílovými smlouvami u tohoto poskytovatele ke vzniku ztráty.

                        Měli byste zvážit, zda si můžete dovolit vysoké riziko ztráty svých finančních prostředků.

                  ODDÍL D

               Varování konkrétních poskytovatelů před riziky s omezeným počtem znaků

                           U [vložte procenta na poskytovatele] % účtů retailových investorů došlo ke vzniku finanční ztráty.

                  ODDÍL E

               Standardní varování před riziky na trvalém nosiči a internetové stránce

                        Rozdílové smlouvy jsou komplexní nástroje a v důsledku použití finanční páky jsou spojeny s vysokým rizikem rychlého vzniku finanční ztráty.

                           Při obchodování s rozdílovými smlouvami dochází u 74–89 % účtů retailových investorů ke vzniku finanční ztráty.

                        Měli byste zvážit, zda rozumíte tomu, jak rozdílové smlouvy fungují, a zda si můžete dovolit vysoké riziko ztráty svých finančních prostředků.

                  ODDÍL F

               Zkrácené standardní varování před riziky

                           Při obchodování s rozdílovými smlouvami dochází u 74–89 % účtů retailových investorů ke vzniku finanční ztráty.

                        Měli byste zvážit, zda si můžete dovolit vysoké riziko ztráty svých finančních prostředků.

                  ODDÍL G

               Standardní varování před riziky s omezeným počtem znaků

                           U 74–89 % účtů retailových investorů došlo ke vzniku finanční ztráty.


title: Rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 83/18/COL ze dne 26. září 2018 o státních zárukách poskytnutých podniku Landsvirkjun v souvislosti s derivátovými smlouvami (Island) [2019/156]

text:
                  31.1.2019

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  L 27/42

         ROZHODNUTÍ KONTROLNÍHO ÚŘADU ESVO
         č. 83/18/COL
         ze dne 26. září 2018
         o státních zárukách poskytnutých podniku Landsvirkjun v souvislosti s derivátovými smlouvami (Island) [2019/156]
         KONTROLNÍ ÚŘAD ESVO (dále jen „Kontrolní úřad“),
         s ohledem na:
         Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 61 této dohody,
         protokol 26 k Dohodě o EHP,
         Dohodu mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora (dále jen „Dohoda o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru“), a zejména na článek 24 této dohody,
         protokol 3 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru (dále jen „protokol 3“), a zejména na čl. 7 odst. 3 části II,
         poté, co vyzval zúčastněné strany k podání připomínek (1), a s ohledem na tyto připomínky,
         vzhledem k těmto důvodům:
         1   POSTUP

                     (1)

                     Dne 3. května 2017 zahájil Kontrolní úřad formální vyšetřovací řízení týkající se možné státní podpory poskytnuté podniku Landsvirkjun formou derivátových smluv krytých státními zárukami (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“) (2).

                     (2)

                     Dopisem ze dne 15. září 2017 (3) podal podnik Landsvirkjun připomínky (4). Tyto připomínky předal Kontrolní úřad Islandu (5). Kontrolní úřad neobdržel připomínky od žádné jiné zúčastněné strany.

                     (3)

                     Islandské orgány podaly připomínky dopisem ze dne 25. září 2017 (6).

                     (4)

                     Dne 23. března 2018 se Kontrolní úřad sešel se zástupci podniku Landsvirkjun a islandských orgánů. Po schůzce a obdržení dotazů Kontrolního úřadu dne 27. března 2018 (7) poskytl podnik Landsvirkjun dne 11. dubna 2018 doplňkové informace (8). Dne 12. dubna 2018 islandské orgány Kontrolnímu úřadu sdělily, že podporují argumenty podniku Landsvirkjun a že nepokládají za nutné podat další připomínky (9).

                     (5)

                     Dne 6. června 2018 projednal Kontrolní úřad danou záležitost blíže na schůzce s islandskými orgány a podnikem Landsvirkjun. Dne 7. června 2018 zaslal podnik Landsvirkjun Kontrolnímu úřadu doplňkové informace (10). Po schůzce a obdržení doplňkových informací od podniku Landsvirkjun požádal Kontrolní úřad islandské orgány o další vysvětlení (11). Islandské orgány zaslaly požadované informace dopisem ze dne 29. června 2018 (12).

               2   POPIS OPATŘENÍ

         2.1   Příjemce: Landsvirkjun

                     (6)

                     Podnik Landsvirkjun je veřejná obchodní společnost upravená zákonem o podniku Landsvirkjun (13). Od 1. ledna 2007 převzala úplné vlastnictví podniku Landsvirkjun státní pokladna. Podnik Landsvirkjun vlastní stát, a to přímo prostřednictvím státní pokladny (99,9 %) a nepřímo prostřednictvím podniku Eignarhlutir ehf. (0,1 %), který je společností s ručením omezeným v úplném vlastnictví státní pokladny.

               2.2   Derivátové smlouvy uzavřené podnikem Landsvirkjun a státní záruky

                     (7)

                     Podle islandských orgánů (14) je podnik Landsvirkjun vystaven riziku spojenému se změnami směnného kurzu měn (dále jen „měnové riziko“) a riziku úrokových sazeb v jeho dluhovém portfoliu. Podnik Landsvirkjun používá ke kontrole a řízení těchto rizik různé derivátové smlouvy.

                     (8)

                     Jak je objasněno v rozhodnutí o zahájení řízení, Kontrolní úřad posoudil různé druhy derivátových smluv, které podnik Landsvirkjun uzavřel: devizové swapy FX, opce FX a úrokové swapy (15). V rozhodnutí o zahájení řízení poskytl Kontrolní úřad popis těchto derivátových smluv na základě vysvětlení, která podaly islandské orgány (16).

               2.3   Řízení o existující podpoře, pokud jde o státní podporu poskytnutou prostřednictvím neomezených státních záruk

                     (9)

                     Dopisem ze dne 26. září 2006 (17) zahájil Kontrolní úřad řízení týkající se opatření existující podpory podle čl. 17 odst. 2 části II protokolu 3, co se týká určitých opatření ve prospěch energetických podniků na Islandu, včetně neomezených státních záruk pro podnik Landsvirkjun. V tomto dopise Kontrolní úřad islandským orgánům sdělil svůj předběžný názor, že tato opatření zahrnují existující státní podporu, která není slučitelná s fungováním Dohody o EHP.

                     (10)

                     Kontrolní úřad ve svém rozhodnutí č. 302/09/KOL (18) dospěl k závěru, že neomezená státní záruka pro podnik Landsvirkjun představovala existující státní podporu. V tomto rozhodnutí Kontrolní úřad navrhl, aby islandské orgány přijaly legislativní, správní a jiná opatření, která jsou nezbytná k odstranění neslučitelné podpory vyplývající z neomezené státní záruky poskytnuté podniku Landsvirkjun.

                     (11)

                     Dopisem ze dne 8. srpna 2009 (19) islandské orgány navrhovaná opatření akceptovaly a zavázaly se informovat Kontrolní úřad o opatřeních, která přijmou k provedení rozhodnutí č. 302/09/KOL. Po dalších výměnách informací s islandskými orgány Kontrolní úřad ve svém rozhodnutí č. 159/13/COL (20) konstatoval, že ve věci existujícího režimu podpory došlo ze strany Islandu k přijetí vhodných opatření, a řízení uzavřel.

               3   DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ

                     (12)

                     V rozhodnutí o zahájení řízení uvedl Kontrolní úřad svůj předběžný názor ohledně existence podpory v souvislosti s dotyčnými zárukami a jejich možné neslučitelnosti s fungováním Dohody o EHP.

                     (13)

                     Podle předběžného názoru Kontrolního úřadu byly dotyčné státní záruky za derivátové smlouvy podniku Landsvirkjun poskytovány nejméně od roku 2013. Kontrolní úřad v rozhodnutí o zahájení řízení uvedl, že řada aspektů, které jsou nezbytné pro posouzení státní podpory poskytnuté podniku Landsvirkjun formou státních záruk za derivátové smlouvy, zůstává nejasná (21).

                     (14)

                     Kontrolní úřad nemohl vyloučit existenci státní podpory v souvislosti se zárukami. Co se týká hospodářské výhody, Kontrolní úřad zastával předběžný názor, že dotyčné záruky nesplňují podmínky stanovené v bodě 3.2 písm. b), c) a d) pokynů ke státním podporám poskytovaným ve formě záruk (dále jen „pokyny k státním zárukám“) (22) a že představují výhodu ve smyslu pravidel státní podpory. Kontrolní úřad vyslovil pochybnosti ohledně toho, zda lze záruky prohlásit za slučitelné s fungováním Dohody o EHP.

                     (15)

                     Island a podnik Landsvirkjun podaly připomínky týkající se jak derivátových smluv, které podnik Landsvirkjun uzavřel, tak i státních záruk. Části připomínek, které jsou důležité pro toto rozhodnutí, jsou shrnuty v oddílech 4 a 5.

               4   PŘIPOMÍNKY ISLANDU

         4.1   Obecné připomínky týkající se derivátových smluv a státních záruk

                     (16)

                     S odkazem na 20. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení (23) Island tvrdí, že v rozporu s tím, co bylo uvedeno v následném dopise Kontrolního úřadu ze dne 27. června 2016, mohl podnik Landsvirkjun uzavřít zajišťovací derivátové smlouvy i bez státních záruk. Opačné tvrzení uvedené v následném dopise představuje omyl, který Island v té době nezjistil. Příslušný právní rámec mimoto neukládá podniku Landsvirkjun povinnost získat státní záruku, aby mohl uzavřít derivátovou smlouvu. Podnik Landsvirkjun může každý rok požádat o záruku za zajišťovací deriváty až do konkrétní kumulativní nominální hodnoty.

                     (17)

                     S odkazem na 20., 24., 33. a 39. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení (24) Island objasnil, že záruky poskytl ministr financí a ekonomických záležitostí, a nikoli orgán pověřený správou státního dluhu (dále jen „GDM“), což je jednotka centrální banky v oddělení transakcí státní pokladny a tržních transakcí. GDM je pověřen určitými úkoly, které souvisejí se státními zárukami, to však neznamená, že je GDM pověřen jejich udělováním (25).

               4.2   Existence státní podpory

                     (18)

                     Island nepopřel, že dotyčné státní záruky lze přičíst státu, ani to, že pokud by byla zjištěna selektivní výhoda, mohly by tyto záruky narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod mezi smluvními stranami Dohody o EHP.

                     (19)

                     Island však zpochybňuje předběžné zjištění Kontrolního úřadu (26), že dotyčné záruky mohly podnik Landsvirkjun zvýhodnit.

                     (20)

                     Podle Islandu jsou dotyčnými zárukami záruky za inkaso, které nemají pro podnik Landsvirkjun konkrétní význam. Jedná se pouze o teoretickou možnost vymáhání vůči státu. Island tvrdí, že podnik Landsvirkjun uzavírá derivátové smlouvy pouze za účelem zajištění, tj. k snížení finančního rizika podniku Landsvirkjun vyplývajícího z příslušných finančních transakcí. To vyžaduje stát jakožto vlastník i politika řízení rizik podniku Landsvirkjun, kterou stanovilo jeho představenstvo. Island rovněž tvrdí, že podnik Landsvirkjun uzavírá derivátové smlouvy bez státní záruky za stejných podmínek jako v případě smluv se zárukou.

               4.3   Použitelnost islandského legislativního rámce na státní záruky

                     (21)

                     S odkazem na 65. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení (27) Island tvrdí, že dotyčné záruky spadají do legislativního rámce, který byl předmětem rozhodnutí Kontrolního úřadu č. 302/09/KOL, a to před změnami na základě zmíněného nařízení i posléze. Island odkazuje na korespondenci mezi islandskými orgány a Kontrolním úřadem, která toto vysvětlení potvrzuje.

               5   PŘIPOMÍNKY PODNIKU LANDSVIRKJUN (28)

         5.1   Islandský právní rámec pro státní záruky poskytnuté podniku Landsvirkjun

                     (22)

                     Legislativní rámec, na jehož základě jsou podniku Landsvirkjun uděleny státní záruky, vychází se zákona o státních zárukách (29) a ze zákona o podniku Landsvirkjun. Podnik Landsvirkjun byl založen jako obchodní společnost podle dříve platného zákona o podniku Landsvirkjun (30).

                     (23)

                     Podle § 1 zákona o státních zárukách nemůže stát vydat záruku bez právního základu (31). V případě podniku Landsvirkjun je právním základem pro státní záruky zákon o podniku Landsvirkjun. Podle znění zákona o podniku Landsvirkjun před řízením o existující podpoře i posléze představuje záruka vlastníků záruku za inkaso. Záruky mimoto uděluje ministr financí a ekonomických záležitostí, a nikoli GDM.

                     (24)

                     Záruka za inkaso se liší od běžně použitelných pravidel odpovědnosti vztahujících se na vlastníky obchodních společností. Podle zákona o obchodních společnostech č. 50/2007 odpovídají vlastníci za veškeré závazky obchodní společnosti na základě přímé, neomezené a bezpodmínečné záruky, tudíž bez jakýchkoli omezení.

                     (25)

                     Na základě záruky za inkaso musí věřitel před tím, než se obrátí na stát, vyčerpat všechny právní prostředky vůči podniku Landsvirkjun. V praxi to znamená, že věřitel musí prokázat, že dlužník je v platební neschopnosti podle obecných zásad islandského práva. Věřitel by se proto musel neúspěšně pokusit o zabavení majetku nebo formálně zahájit řízení stanovené v zákoně o konkursu (či se jej účastnit společně s ostatními), než se obrátí na ručitele (32). Kvůli velmi obtížnému a zdlouhavému řízení a požadavku, aby byly s ohledem na danou společnost vyčerpány všechny prostředky, než se lze obrátit na ručitele, má záruka za inkaso pro věřitele mnohem menší význam. Podnik Landsvirkjun odkazuje rovněž na předchozí praxi Kontrolního úřadu v tomto ohledu (33).

               5.2   Využívání derivátových smluv podnikem Landsvirkjun

                     (26)

                     Co se týká dotyčných derivátových smluv, které byly kryty státní zárukou, tyto derivátové smlouvy se týkaly souvisejících finančních závazků (půjček nebo dluhopisů), jež byly přijaty před provedením příslušného opatření v rámci řízení o existující podpoře (34).

                     (27)

                     Podnik Landsvirkjun uvedl, že své financování strukturuje zcela v souladu s běžnou praxí v zemích OECD v případě velkých podniků a že derivátové smlouvy jsou nedílnou součástí řízení rizik. Podnik Landsvirkjun uzavírá s protistranami rámcové dohody ISDA (35), které stanoví standardní podmínky vztahující se na všechny derivátové transakce uzavřené mezi těmito stranami (36).

                     (28)

                     Podnik Landsvirkjun má finanční závazky v USD a jiných měnách, a to s pohyblivou i pevnou úrokovou sazbou (37). Podnik Landsvirkjun je proto vystaven měnovému riziku a riziku úrokových sazeb. Podnik Landsvirkjun tato rizika zajišťuje prostřednictvím derivátových smluv za účelem přeměny finančních závazků v jiných měnách než USD (jeho funkční měna od roku 2008) na USD a finančních závazků s pohyblivými úrokovými sazbami na pevné úrokové sazby.

                     (29)

                     Podnik Landsvirkjun používá derivátové smlouvy pouze pro účely zajištění (38). Podnik Landsvirkjun neuzavírá derivátové smlouvy za účelem spekulace či arbitráže (39). Omezení týkající se využívání derivátových smluv pouze pro účely zajištění uložil podniku Landsvirkjun i jeho vlastník – stát. Podnik Landsvirkjun předložil interní dokumenty a dopisy vlastníka, které tato tvrzení potvrzují (40).

                     (30)

                     Podnik Landsvirkjun rovněž objasnil, že jeho zásadou je nevyužívat u transakcí žádné záruky, soukromé ani veřejné. Po změnách systému státních záruk začal podnik Landsvirkjun jednat o obnovení derivátových smluv se zárukou, přičemž poslední státní záruka byla zrušena v červenci 2017 (41). Podnik Landsvirkjun je schopen uzavřít a skutečně uzavírá derivátové smlouvy i bez státních záruk. Podnik Landsvirkjun předložil rovněž důkazy, které prokazují, že zrušení státních záruk nevedlo ke změnám hospodářských podmínek derivátových smluv (42).

               5.3   Neexistence zvýhodnění

                     (31)

                     Podnik Landsvirkjun se domnívá, že prostřednictvím státních záruk za dotyčné derivátové smlouvy nebyla poskytnuta žádná výhoda.

                     (32)

                     Zajišťovací derivát z podstaty věci snižuje vystavení rizikům, což by mělo vést k snížení prémie hrazené za záruku související s příslušnou transakcí. Podnik Landsvirkjun zopakoval, že změna zbývajících derivátových smluv k zrušení státní záruky neznamenala pro podnik žádné dodatečné náklady. Podmínky a požadavky s ohledem na financování podniku Landsvirkjun se státní zárukou či bez ní se nezměnily (43).

                     (33)

                     Podnik Landsvirkjun předložil dvě zprávy týkající se účinku státních záruk na derivátové smlouvy (44). Podle těchto zpráv neplynula ze státních záruk za portfolio derivátových smluv žádná hospodářská výhoda.

                     (34)

                     Podnik Landsvirkjun rovněž objasnil, v období 2010 až 2017 byla jeho disponibilní hotovost v rozmezí od 142 milionů USD do 287 milionů USD. Tato vysoká disponibilní hotovost byla držena pro účely rizika likvidity, tj. jako rezerva na nepředpokládaná rizika. Silná likvidita znamená náklady příležitosti, které jsou přímo spojené s prémiemi, jež jsou v současnosti hrazeny státu. Místo držení disponibilní hotovosti mohl podnik odkoupit od trhu dluhopisy a/nebo od věřitelů předplacené/amortizované půjčky. To by ušetřilo nejen úroky, nýbrž také poplatek za záruku ve výši [0,1–2] %, který podnik Landsvirkjun v současnosti hradí u dluhopisů a půjček se zárukou.

               6   EXISTENCE STÁTNÍ PODPORY

                     (35)

                     V čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP se uvádí:
                     „Nestanoví-li tato dohoda jinak, podpory poskytované v jakékoli formě členskými státy ES, státy ESVO nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi smluvními stranami, neslučitelné s fungováním této dohody.“

                     (36)

                     Aby se určité opatření považovalo za podporu ve smyslu tohoto ustanovení, musí být tudíž kumulativně splněny tyto podmínky: i) opatření musí být provedeno státem nebo ze státních prostředků; ii) musí podniku poskytovat výhodu; iii) musí zvýhodňovat určité podniky a iv) musí být schopno narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod (45). Kontrolní úřad pokládá za vhodné zahájit své posouzení tím, zda záruky za dotyčné derivátové smlouvy poskytly podniku Landsvirkjun výhodu.

               6.1   Výhoda

         6.1.1   Předběžné poznámky

                     (37)

                     Kontrolní úřad se s islandskými orgány a podnikem Landsvirkjun shoduje v tom, že dotyčné záruky spadají do oblasti působnosti islandských právních předpisů týkajících se státních záruk, včetně zákona o podniku Landsvirkjun, které byly předmětem řízení o existující podpoře (46).

                     (38)

                     Toto formální vyšetřovací řízení zahájené rozhodnutím o zahájení řízení má užší zaměření než řízení o existující podpoře, jelikož se vztahuje pouze na použití zákona o podniku Landsvirkjun na státní záruky za určité derivátové smlouvy.

                     (39)

                     V rozhodnutí o zahájení řízení vyslovil Kontrolní úřad pochybnosti, zda záruky splňují podmínky stanovené v bodě 3.2 písm. b), c) a d) (47) pokynů k státním zárukám, které by umožnily vyloučit existenci podpory (48).

                     (40)

                     Aniž by byla dotčena otázka toho, zda jsou splněny podmínky stanovené v pokynech k státním zárukám pro vyloučení státní podpory, jak je objasněno níže, Kontrolní úřad na základě informací obdržených od Islandu a podniku Landsvirkjun v průběhu formálního vyšetřovacího řízení konstatuje, že dotyčné státní záruky nevedly k zvýhodnění podniku Landsvirkjun (49).

               6.1.2   Vyloučení výhody plynoucí ze státních záruk za derivátové smlouvy

                     (41)

                     Zvýhodněním ve smyslu čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP je jakákoli hospodářská výhoda, kterou by podnik nemohl získat za běžných tržních podmínek, tj. bez zásahu státu (50). Kontrolní úřad několikrát konstatoval, že záruka může představovat výhodu podle čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP (51).

                     (42)

                     Výhoda plynoucí ze záruky spočívá v tom, že riziko spojené se zárukou nese stát. Za takové riziko nesené státem by se obvykle měla zaplatit příslušná prémie (52). V pokynech k státním zárukám je však stanoveno, že „nepřináší-li individuální záruka nebo státem zavedený systém záruk výhodu konkrétnímu podniku, nepředstavuje státní podporu“ (53). V bodech 3.2 až 3.5 pokynů k státním zárukám jsou stanoveny podmínky pro vyloučení podpory u individuálních záruk a systémů záruk. V bodě 3.6 pokynů k státním zárukám je uvedeno, že „nesplnění některé z podmínek stanovených v bodech 3.2 až 3.5 neznamená, že se záruka nebo systém záruk automaticky považuje za státní podporu“.

                     (43)

                     Po 1. lednu 2010 se podniku Landsvirkjun podařilo sjednat s protistranami derivátové smlouvy bez státních záruk, přičemž poslední takováto záruka byla zrušena v červenci 2017 (54). Jak prokazují důkazy předložené v průběhu formálního vyšetřovacího řízení, zrušení státních záruk nevedlo ke změně hospodářských podmínek derivátových smluv (55).

                     (44)

                     Kontrolní úřad považuje skutečnost, že protistrany souhlasily se zrušením státních záruk, aniž by požadovaly lepší hospodářské podmínky, za známku toho, že záruky neposkytovaly podniku Landsvirkjun výhodu.

                     (45)

                     Podnik Landsvirkjun mimoto nevyužíval soukromé záruky a z informací poskytnutých během formálního vyšetřovacího řízení nelze zjistit tržní cenu záruk za zajišťovací deriváty.

                     (46)

                     K vyčíslení možné výhody plynoucí ze záruky (pokud nelze zjistit tržní cenu) se v pokynech k státním zárukám předpokládá porovnání hospodářských podmínek transakce se zárukou a bez ní (56).

                     (47)

                     Zrušení dotyčných státních záruk nezměnilo hospodářské podmínky příslušných derivátových smluv. Nelze tudíž mít za to, že záruky představují pro podnik Landsvirkjun výhodu. Kontrolní úřad nemá mimoto k dispozici žádné signály nebo informace, které by naznačovaly, že by se v době, kdy byly státní záruky skutečně uděleny, hospodářské podmínky příslušných derivátových smluv bez státních záruk lišily. Kontrolní úřad musí proto předpokládat, že zrušení (či neexistence) státních záruk nevede během celé doby platnosti těchto záruk ke změně hospodářských podmínek příslušných derivátových smluv.

                     (48)

                     Závěr, že záruky za dotyčné derivátové smlouvy neposkytly podniku Landsvirkjun žádnou výhodu, podporují rovněž zprávy uvedené v 33. bodě odůvodnění. Konkrétně společnost Zanders (poradenská společnost zaměřující se na finanční služby) posoudila jménem podniku Landsvirkjun vzorek derivátů držených podnikem Landsvirkjun a vypočítala pro tyto derivátové smlouvy odpovídající marže (57). Zpráva prokázala, že tyto marže, které byly v rozmezí od [(–)2–2] do [10–15] bazických bodů, byly v souladu s maržemi, jež byly zjištěny u podobných derivátových smluv uzavřených společnostmi se srovnatelným úvěrovým ratingem, které na rozdíl od podniku Landsvirkjun záruku za inkaso nevyužívaly. Na tomto základě je ve zprávě společnosti Zanders vyvozen závěr, že v důsledku záruky za inkaso nemá podnik Landsvirkjun v porovnání s ostatními společnostmi cenovou výhodu. Zpráva proto obsahuje závěr, že podniku Landsvirkjun neplynula z této záruky žádná hospodářská výhoda.

                     (49)

                     Zpráva druhé poradenské společnosti, Summa Consulting slf, s ohledem na ocenění zajišťovacích derivátů uváděla, že „vzhledem k silné rozvaze, náležité likviditě a úvěrové kvalitě podniku Landsvirkjun není pravděpodobné, že by státní záruka či její neexistence měly významné dopady na ocenění derivátových smluv, které podnik Landsvirkjun uzavírá“ (58).

                     (50)

                     Podnik Landsvirkjun mimoto používal derivátové smlouvy se zárukou výhradně pro účely zajištění, tj. k přeměně finančních závazků v jiných měnách než USD (jeho funkční měna od roku 2008) na USD a finančních závazků s pohyblivými úrokovými sazbami na pevné úrokové sazby (59). Podle informací předložených během formálního vyšetřovacího řízení vedlo provedení vhodných opatření v rámci řízení o existující podpoře k omezení státních záruk na 80 % hodnoty dotyčných derivátových smluv a záruky za zajišťovací deriváty byly omezeny konkrétní kumulativní nominální hodnotou (60). Nelze tudíž mít za to, že podnik Landsvirkjun nebo stát jakožto ručitel byly vystaveny neomezeným závazkům plynoucím z těchto záruk.

                     (51)

                     Dotyčnými zárukami jsou podle § 1 zákona o podniku Landsvirkjun mimoto záruky za inkaso. Na základě záruky za inkaso musí věřitel před tím, než se obrátí na stát, vyčerpat všechny právní prostředky vůči podniku Landsvirkjun (61). Kontrolní úřad dospěl již dříve k závěru, že ačkoliv nelze vyloučit výhodu, tento typ záruk je spojen s nižším rizikem (62). Jak podnik Landsvirkjun prokázal, v každém roce v období 2010 až 2017 převyšovala hotovost podniku a jeho peněžní ekvivalenty ztráty zaznamenané u derivátů se zárukou (63). Případná rizika pro ručitele byla tudíž omezená.

                     (52)

                     Jak je objasněno v 36. bodě odůvodnění, aby určité opatření představovalo státní podporu ve smyslu čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP, musí být kumulativně splněny všechny čtyři podmínky. Jelikož dotyčné záruky neposkytují podniku Landsvirkjun výhodu, není nutné posoudit ostatní podmínky.

               7   ZÁVĚR

                     (53)

                     Na základě výše uvedeného posouzení vyvozuje Kontrolní úřad závěr, že státní záruky poskytnuté podniku Landsvirkjun v souvislosti s derivátovými smlouvami k zajištění měnového rizika a rizika úvěrových sazeb, jimž je podnik Landsvirkjun vystaven, z nichž poslední byla zrušena v červenci 2017, nepředstavují státní podporu ve smyslu čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP,

               PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:

            Článek 1
            Státní záruky poskytnuté podniku Landsvirkjun v souvislosti s derivátovými smlouvami k zajištění měnového rizika a rizika úrokových sazeb, jimž je podnik Landsvirkjun vystaven, z nichž poslední byla zrušena v červenci 2017, nepředstavují státní podporu ve smyslu čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP.
            Formální vyšetřovací řízení je tímto ukončeno.

            Článek 2
            Toto rozhodnutí je určeno Islandu.

            Článek 3
            Pouze anglické znění tohoto rozhodnutí je závazné.

            V Bruselu dne 26. září 2018.

                  Za Kontrolní úřad ESVO

               Bente ANGELL-HANSEN

                  předsedkyně

                  odpovědná členka kolegia

               Frank J. BÜCHEL

                  člen kolegia

               Högni KRISTJÁNSSON

                  člen kolegia

               Carsten ZATSCHLER

                  spolupodepisující jako ředitel pro právní a výkonné záležitosti

            (1)  Rozhodnutí č. 85/17/COL ze dne 3. května 2017 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení týkajícího se možné státní podpory poskytnuté podniku Landsvirkjun formou derivátových smluv krytých státními zárukami (Úř. věst. C 242, 27.7.2017, s. 6 a dodatek EHP č. 46, 27.7.2017, s. 1).

            (2)  Tamtéž.

            (3)  Dokument č. 874341.

            (4)  Na žádost podniku Landsvirkjun ze dne 8. srpna 2017 (dokument č. 869480) prodloužil Kontrolní úřad lhůtu pro podání připomínek do 15. září 2017 (dokument č. 869479).

            (5)  Dokument č. 878807.

            (6)  Dokument č. 875032.

            (7)  Dokument č. 905567.

            (8)  Dokument č. 908632.

            (9)  Dokument č. 908885.

            (10)  Dokumenty č. 918376 a č. 918377.

            (11)  Dokumenty č. 917646 a č. 917656.

            (12)  Dokumenty č. 920923 a č. 920925.

            (13)  Zákon č. 42/1983 o podniku Landsvirkjun v platném znění.

            (14)  Dokument č. 793116.

            (15)  14. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení.

            (16)  Oddíly 2.3.1 až 2.3.3 části I rozhodnutí o zahájení řízení.

            (17)  Dokument č. 280834.

            (18)  Rozhodnutí Kontrolního úřadu č. 302/09/KOL ze dne 8. července 2009 o navržení vhodných opatření s ohledem na státní podporu poskytnutou podnikům Landsvirkjun a Orkuveita Reykjavíkur.

            (19)  Dokument č. 527076.

            (20)  Rozhodnutí č. 159/13/COL ze dne 24. dubna 2013 o ukončení řízení týkajícího se existující podpory poskytnuté podnikům Landsvirkjun a Orkuveita Reykjavíkur prostřednictvím neomezených státních záruk (Úř. věst. C 237, 15.8.2013, s. 3 a dodatek EHP č. 45, 15.8.2013, s. 28).

            (21)  24. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení.

            (22)  Úř. věst. L 105, 21.4.2011, s. 32 a dodatek EHP č. 23, 21.4.2011, s. 1.

            (23)  Podle 20. bodu odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení měl Kontrolní úřad na základě vysvětlení islandských orgánů podaného na schůzce dne 31. května 2016 za to, že bez státní záruky by podnik Landsvirkjun nemohl zajišťovací derivátové smlouvy uzavřít.

            (24)  20., 24., 33. a 39. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení odráží původní domněnku Kontrolního úřadu, že dotyčné záruky udělil orgán pověřený správou státního dluhu.

            (25)  Dokument č. 875032.

            (26)  58. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení.

            (27)  Podle 65. bodu odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení (s odkazem na oddíl 2.5 části I) zastával Kontrolní úřad předběžný názor, že dotyčné záruky nesplňují podmínky stanovené v pozměněném islandském legislativním rámci pro státní záruky ani pokyny k státním zárukám. Zejména se nezdálo, že podnik Landsvirkjun hradí za výhody, kterých v důsledku záruk požívá, příslušnou prémii; zdálo se, že záruky pokrývají více než 80 % zbývajících finančních závazků, a nezdálo se, že záruky musí být vázány na konkrétní finanční transakce, znějí na stanovenou maximální částku a jsou časově omezené.

            (28)  Kontrolní úřad podotýká, že jak je objasněno v oddíle 1, Island souhlasí s připomínkami, které podal podnik Landsvirkjun.

            (29)  Zákon č. 121/1997.

            (30)  § 1 zákona č. 59/1965 podle anglického překladu podniku Landsvirkjun: „Vláda a rada města Reykjavik zřídí energetický podnik nazvaný Landsvirkjun. Podnik je nezávislým právním subjektem, který má nezávislé finanční a účetní postavení. Sídlo podniku se nachází v Reykjaviku. Podnik Landsvirkjun je obchodní společnost státu a města Reykjavik, přičemž každá strana vlastní polovinu podniku. Každá strana nese výlučnou odpovědnost za závazky podniku, jejich interní odpovědnost však závisí na vlastnických podílech. Žádná ze stran nemůže z podniku vystoupit bez souhlasu druhé strany.“

            (31)  Totéž bylo uzákoněno v dříve platném zákoně o státních zárukách č. 37/1961.

            (32)  Dokumenty č. 874341 a č. 92092.

            (33)  Rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 227/06/KOL ze dne 19. července 2006 o státní podpoře ve prospěch Farice hf. (Úř. věst. L 36, 5.2.2009, s. 69 a dodatek EHP č. 6, 5.2.2009, s. 9).

            (34)  Dokument č. 917656.

            (35)  Rámcová dohoda ISDA je standardní dokument, který se běžně používá k úpravě transakcí s mimoburzovními deriváty. Rámcovou dohodu ISDA zveřejňuje Mezinárodní asociace pro swapy a deriváty (International Swaps and Derivatives Association, ISDA).

            (36)  Dokument č. 874341.

            (37)  Dokument č. 908632.

            (38)  Dokument č. 908632.

            (39)  Dokument č. 874341.

            (40)  Dokument č. 875032.

            (41)  Tamtéž.

            (42)  Dokumenty č. 908633 a č. 920923.

            (43)  Dokumenty č. 874341, č. 908633 a č. 920923.

            (44)  Dokumenty č. 874344 (zpráva společnosti Zanders, září 2017) a č. 874345 (zpráva společnosti Summa, září 2017).

            (45)  Viz mimo jiné rozsudek ve věci World Duty Free Group SA a další, C-20/15 P a C-21/15 P, EU:C:2016:981, bod 53.

            (46)  Oddíly 4.3 a 5.1.

            (47)  V rozhodnutí o zahájení řízení Kontrolní úřad nezpochybnil ani neměl důvod zpochybnit to, že podnik Landsvirkjun splňuje podmínku stanovenou v bodě 3.2 písm. a) pokynů k státním zárukám, tj. že dlužník nemá finanční potíže.

            (48)  Oddíl 1.1.3 části II rozhodnutí o zahájení řízení.

            (49)  Kontrolní úřad podotýká, že se tento závěr týká pouze záruk, které jsou předmětem rozhodnutí o zahájení řízení a tohoto rozhodnutí, a nevztahuje se na jakékoli jiné státní záruky poskytnuté podniku Landsvirkjun či jiným podnikům.

            (50)  Viz například rozsudek ve věci SFEI a další, C-39/94, EU:C:1996:285, bod 60 a rozsudek ve věci Španělsko v. Komise, C-342/96, EU:C:1999:210, bod 41.

            (51)  Kontrolní úřad zjistil existenci výhody mimo jiné ve svém rozhodnutí č. 177/05/KOL ze dne 15. července 2005 o státní záruce ve prospěch Liechtensteinische Landesbank (nezveřejněno) a v rozhodnutí č. 227/06/KOL o státní podpoře ve prospěch Farice hf. (Úř. věst. L 36, 5.2.2009, s. 69 a dodatek EHP č. 6, 5.2.2009, s. 9).

            (52)  Pokyny k státním zárukám, bod 2.1.

            (53)  Pokyny k státním zárukám, bod 3.1.

            (54)  Dokument č. 908632.

            (55)  Oddíl 5.2.

            (56)  Pokyny k státním zárukám, bod 4.2.

            (57)  Dokument č. 874344.

            (58)  Dokument č. 874345.

            (59)  Oddíl 5.2 a dokument č. 874345.

            (60)  Dokumenty č. 875032, č. 874341 a č. 908632.

            (61)  Oddíl 5.1.

            (62)  Pozn. pod čarou č. 34.

            (63)  Dokument č. 874345.


Rozhodnutí Komise ze dne 12/02/2019 prohlašující spojení podniků za slučitelné se společným trhem (Případ č. COMP/M.9255 - Swiss Life Holding AG / Montagu Private Equity LLP / Real estate property) podle nařízení Rady (ES) č. 139/2004. (Pouze anglické znění je závazné)


title: Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/275 ze dne 11. prosince 2018 o uvolnění prostředků z Evropského fondu pro přizpůsobení se globalizaci na základě žádosti Řecka – EGF/2018/003 EL/Attica publishing

text:
                  22.2.2019

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  L 54/1

         ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) 2019/275
         ze dne 11. prosince 2018
         o uvolnění prostředků z Evropského fondu pro přizpůsobení se globalizaci na základě žádosti Řecka – EGF/2018/003 EL/Attica publishing
         EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
         s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
         s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1309/2013 ze dne 17. prosince 2013 o Evropském fondu pro přizpůsobení se globalizaci (2014–2020) a o zrušení nařízení (ES) č. 1927/2006 (1), a zejména na čl. 15 odst. 4 tohoto nařízení,
         s ohledem na interinstitucionální dohodu ze dne 2. prosince 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení (2), a zejména na bod 13 této dohody,
         s ohledem na návrh Evropské komise,
         vzhledem k těmto důvodům:

                     (1)

                     Evropský fond pro přizpůsobení se globalizaci (dále jen „EFG“) má za cíl poskytovat podporu pracovníkům, kteří byli propuštěni, a osobám samostatně výdělečně činným, které přestaly vykonávat svou činnost v důsledku významných změn ve struktuře světového obchodu způsobených globalizací, v důsledku pokračující celosvětové finanční a hospodářské krize nebo v důsledku nové celosvětové finanční a hospodářské krize, a pomáhat těmto osobám při jejich opětovném začlenění na trh práce.

                     (2)

                     EFG nepřekročí maximální roční částku 150 milionů EUR (v cenách roku 2011), jak je stanoveno v článku 12 nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 (3).

                     (3)

                     Dne 22. května 2018 podalo Řecko žádost o uvolnění prostředků z EFG v souvislosti s propouštěním v odvětví vydavatelských činností v regionu Attica. Tato žádost byla doplněna o další informace poskytnuté v souladu s čl. 8 odst. 3 nařízení (EU) č. 1309/2013. Žádost splňuje požadavky na stanovení výše finančního příspěvku z EFG podle článku 13 nařízení (EU) č. 1309/2013.

                     (4)

                     V souvislosti s uvedenou žádostí Řecka by proto měly být z EFG uvolněny prostředky na poskytnutí finančního příspěvku ve výši 2 308 500 EUR.

                     (5)

                     Aby byly prostředky z EFG uvolněny co nejdříve, mělo by být toto rozhodnutí použitelné ode dne jeho přijetí,

               PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:

            Článek 1
            V rámci souhrnného rozpočtu Unie na rozpočtový rok 2018 se z Evropského fondu pro přizpůsobení se globalizaci uvolňuje částka ve výši 2 308 500 EUR v prostředcích na závazky a na platby.

            Článek 2
            Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
            Použije se ode dne 11. prosince 2018.

            Ve Štrasburku dne 11. prosince 2018

                  Za Evropský parlament

                  předseda

               A. TAJANI

                  Za Radu

                  předsedkyně

               J. BOGNER-STRAUSS

            (1)  Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 855.

            (2)  Úř. věst. C 373, 20.12.2013, s. 1.

            (3)  Nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 ze dne 2. prosince 2013, kterým se stanoví víceletý finanční rámec na období 2014–2020 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 884).


title: Rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru (SZBP) 2019/373 ze dne 5. března 2019 o jmenování velitele sil EU pro vojenskou operaci Evropské unie s cílem přispět k odvrácení, prevenci a potlačení pirátství a ozbrojených loupeží u pobřeží Somálska (Atalanta) a o zrušení rozhodnutí (SZBP) 2018/925 (ATALANTA/1/2019)

text:
                  8.3.2019

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  L 68/7

         ROZHODNUTÍ POLITICKÉHO A BEZPEČNOSTNÍHO VÝBORU (SZBP) 2019/373
         ze dne 5. března 2019
         o jmenování velitele sil EU pro vojenskou operaci Evropské unie s cílem přispět k odvrácení, prevenci a potlačení pirátství a ozbrojených loupeží u pobřeží Somálska (Atalanta) a o zrušení rozhodnutí (SZBP) 2018/925 (ATALANTA/1/2019)
         POLITICKÝ A BEZPEČNOSTNÍ VÝBOR,
         s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 38 této smlouvy,
         s ohledem na společnou akci Rady 2008/851/SZBP ze dne 10. listopadu 2008 o vojenské operaci Evropské unie s cílem přispět k odvrácení, prevenci a potlačení pirátství a ozbrojených loupeží u pobřeží Somálska (1), a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené společné akce,
         vzhledem k těmto důvodům:

                     (1)

                     Podle čl. 6 odst. 1 společné akce 2008/851/SZBP Rada zmocnila Politický a bezpečnostní výbor k přijímání příslušných rozhodnutí o jmenování velitele sil EU pro vojenskou operaci Evropské unie s cílem přispět k odvrácení, prevenci a potlačení pirátství a ozbrojených loupeží u pobřeží Somálska (dále jen „velitel sil EU“).

                     (2)

                     Dne 26. června 2018 přijal Politický a bezpečnostní výbor rozhodnutí (SZBP) 2018/925 (2) o jmenování kontradmirála Alfonsa PÉREZE DE NANCLARES Y PÉREZ DE ACEVEDO velitelem sil EU.

                     (3)

                     Velitel operace EU doporučil jmenovat novým velitelem sil EU od 10. března 2019 kontradmirála Ricarda A. HERNÁNDEZE.

                     (4)

                     Dne 8. ledna 2019 uvedené doporučení podpořil Vojenský výbor EU.

                     (5)

                     Rozhodnutí (SZBP) 2018/925 by proto mělo být zrušeno.

                     (6)

                     V souladu s článkem 5 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní vypracovávání a provádění těch rozhodnutí a činností Unie, které mají vliv na obranu,

               PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:

            Článek 1
            Kontradmirál Ricardo A. HERNÁNDEZ je od 10. března 2019 jmenován velitelem sil EU pro vojenskou operaci Evropské unie s cílem přispět k odvrácení, prevenci a potlačení pirátství a ozbrojených loupeží u pobřeží Somálska (Atalanta).

            Článek 2
            Rozhodnutí (SZBP) 2018/925 se zrušuje.

            Článek 3
            Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 10. března 2019.

            V Bruselu dne 5. března 2019.

                  Za Politický a bezpečnostní výbor

                  předsedkyně

               S. FROM-EMMESBERGER

            (1)  Úř. věst. L 301, 12.11.2008, s. 33.

            (2)  Rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru (SZBP) 2018/925 ze dne 26. června 2018 o jmenování velitele sil EU pro vojenskou operaci Evropské unie s cílem přispět k odvrácení, prevenci a potlačení pirátství a ozbrojených loupeží u pobřeží Somálska (Atalanta) a o zrušení rozhodnutí (SZBP) 2018/522 (ATALANTA/2/2018) (Úř. věst. L 164, 29.6.2018, s. 46).


title: Rozhodnutí Rady (EU) 2019/374 ze dne 5. března 2019 o jmenování jednoho člena a šesti náhradníků Výboru regionů, navržených Švédským královstvím

text:
                  8.3.2019

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  L 68/9

         ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2019/374
         ze dne 5. března 2019
         o jmenování jednoho člena a šesti náhradníků Výboru regionů, navržených Švédským královstvím
         RADA EVROPSKÉ UNIE,
         s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 305 této smlouvy,
         s ohledem na návrh švédské vlády,
         vzhledem k těmto důvodům:

                     (1)

                     Dne 26. ledna 2015, dne 5. února 2015 a dne 23. června 2015 přijala Rada rozhodnutí (EU) 2015/116 (1), (EU) 2015/190 (2) a (EU) 2015/994 (3) o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2015 do 25. ledna 2020. Na základě rozhodnutí Rady (EU) 2015/1203 (4) ze dne 20. července 2015 nahradili pan Jonny LUNDIN, pan Erik PELLING a pan Glenn NORDLUND paní Carolu GUNNARSSONOVOU, paní Agnetu LIPKINOVOU a pana Anderse ROSÉNA ve funkci náhradníků Výboru regionů.

                     (2)

                     Po skončení funkčního období pana Paula LINDQUISTA se uvolnilo místo člena Výboru regionů.

                     (3)

                     Po skončení funkčního období pana Carla Frederika GRAFA a pana Erika PELLINGA se uvolnila dvě místa náhradníků Výboru regionů.

                     (4)

                     Po skončení mandátu, na jehož základě byli paní Åsa ÅGREN WIKSTRÖMOVÁ (Ledamot i kommunfullmäktige, Umeå kommun), paní Marie SÄLLSTRÖMOVÁ (Ledamot i landstingsfullmäktige, Blekinge läns landsting), pan Jonny LUNDIN (Härnösands kommun) a pan Glenn NORDLUND (Örnsköldsviks kommun) navrženi, se uvolnila čtyři místa náhradníků Výboru regionů,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

            Článek 1
            Do Výboru regionů jsou na zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2020, jmenováni:

                        a)

                        jako člen:

                                    —

                                    pan Pehr GRANFALK, Ledamot i kommunfullmäktige, Solna kommun,

                        b)

                        jako náhradníci:

                                    —

                                    paní Suzanne FRANKOVÁ, Ersättare i landstingsfullmäktige, Kronobergs läns landsting,

                                    —

                                    paní Caroline HOFFSTEDTOVÁ, Ledamot i kommunfullmäktige, Uppsala kommun,

                                    —

                                    paní Marie SÄLLSTRÖMOVÁ, Ledamot i kommunfullmäktige, Karlshamns kommun (změna mandátu),

                                    —

                                    paní Åsa ÅGREN WIKSTRÖMOVÁ, Ledamot i landstingsfullmäktige, Västerbottens läns landsting (změna mandátu),

                                    —

                                    pan Jonny LUNDIN, Ledamot i landstingsfullmäktige, Västernorrlands läns landsting (změna mandátu),

                                    —

                                    pan Glenn NORDLUND, Ledamot i landstingsfullmäktige, Västernorrlands läns landsting (změna mandátu).

            Článek 2
            Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

            V Bruselu dne 5. března 2019.

                  Za Radu

                  předsedkyně

               G.L. GAVRILESCU

            (1)  Rozhodnutí Rady (EU) 2015/116 ze dne 26. ledna 2015 o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2015 do 25. ledna 2020 (Úř. věst. L 20, 27.1.2015, s. 42).

            (2)  Rozhodnutí Rady (EU) 2015/190 ze dne 5. února 2015 o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2015 do 25. ledna 2020 (Úř. věst. L 31, 7.2.2015, s. 25).

            (3)  Rozhodnutí Rady (EU) 2015/994 ze dne 23. června 2015 o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2015 do 25. ledna 2020 (Úř. věst. L 159, 25.6.2015, s. 70).

            (4)  Rozhodnutí Rady (EU) 2015/1203 ze dne 20. července 2015 o jmenování tří švédských členů a šesti švédských náhradníků Výboru regionů (Úř. věst. L 195, 23.7.2015, s. 44).


title: Rozhodnutí Rady (EU) 2019/375 ze dne 5. března 2019 o jmenování jednoho člena Výboru regionů, navrženého Italskou republikou

text:
                  8.3.2019

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  L 68/11

         ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2019/375
         ze dne 5. března 2019
         o jmenování jednoho člena Výboru regionů, navrženého Italskou republikou
         RADA EVROPSKÉ UNIE,
         s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 305 této smlouvy,
         s ohledem na návrh italské vlády,
         vzhledem k těmto důvodům:

                     (1)

                     Dne 26. ledna 2015, dne 5. února 2015 a dne 23. června 2015 přijala Rada rozhodnutí (EU) 2015/116 (1), (EU) 2015/190 (2) a (EU) 2015/994 (3) o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2015 do 25. ledna 2020. Na základě rozhodnutí Rady (EU) 2017/1334 (4) nahradil dne 11. července 2017 pan Pierluigi MARQUIS pana Augusta ROLLANDINA ve funkci člena. Na základě rozhodnutí Rady (EU) 2018/157 (5) nahradil dne 29. ledna 2018 pan Laurent VIERIN pana Pierluigiho MARQUISE ve funkci člena. Na základě rozhodnutí Rady (EU) 2018/1510 (6) nahradila dne 8. října 2018 paní Nicoletta SPELGATTIOVÁ pana Laurenta VIERINA ve funkci člena Výboru regionů.

                     (2)

                     Po skončení funkčního období paní Nicoletty SPELGATTIOVÉ se uvolnilo místo člena Výboru regionů,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

            Článek 1
            Do Výboru regionů je na zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2020, jmenován jako člen:

                        —

                        pan Pierluigi MARQUIS, Consigliere della Regione Autonoma Valle d'Aosta.

            Článek 2
            Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

            V Bruselu dne 5. března 2019.

                  Za Radu

                  předsedkyně

               G.L. GAVRILESCU

            (1)  Rozhodnutí Rady (EU) 2015/116 ze dne 26. ledna 2015 o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2015 do 25. ledna 2020 (Úř. věst. L 20, 27.1.2015, s. 42).

            (2)  Rozhodnutí Rady (EU) 2015/190 ze dne 5. února 2015 o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2015 do 25. ledna 2020 (Úř. věst. L 31, 7.2.2015, s. 25).

            (3)  Rozhodnutí Rady (EU) 2015/994 ze dne 23. června 2015 o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2015 do 25. ledna 2020 (Úř. věst. L 159, 25.6.2015, s. 70).

            (4)  Rozhodnutí Rady (EU) 2017/1334 ze dne 11. července 2017 o jmenování jednoho člena Výboru regionů, navrženého Italskou republikou (Úř. věst. L 185, 18.7.2017, s. 45).

            (5)  Rozhodnutí Rady (EU) 2018/157 ze dne 29. ledna 2018 o jmenování jednoho člena Výboru regionů, navrženého Italskou republikou (Úř. věst. L 29, 1.2.2018, s. 35).

            (6)  Rozhodnutí Rady (EU) 2018/1510 ze dne 8. října 2018 o jmenování jednoho člena Výboru regionů, navrženého Italskou republikou (Úř. věst. L 255, 11.10.2018, s. 15).


title: Rozhodnutí Rady (EU) 2019/376 ze dne 5. března 2019 o jmenování tří členů a čtyř náhradníků Výboru regionů, navržených Chorvatskou republikou

text:
                  8.3.2019

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  L 68/12

         ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2019/376
         ze dne 5. března 2019
         o jmenování tří členů a čtyř náhradníků Výboru regionů, navržených Chorvatskou republikou
         RADA EVROPSKÉ UNIE,
         s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 305 této smlouvy,
         s ohledem na návrh chorvatské vlády,
         vzhledem k těmto důvodům:

                     (1)

                     Dne 26. ledna 2015, dne 5. února 2015 a dne 23. června 2015 přijala Rada rozhodnutí (EU) 2015/116 (1), (EU) 2015/190 (2) a (EU) 2015/994 (3) o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2015 do 25. ledna 2020.

                     (2)

                     Po skončení funkčního období paní Snježany BUŽINECOVÉ a pana Predraga ŠTROMARA se uvolnila dvě místa členů Výboru regionů.

                     (3)

                     Po skončení mandátu, na jehož základě byla paní Jelena PAVIČIĆ VUKIČEVIĆOVÁ (Councillor in the City of Zagreb Assembly) navržena, se uvolnilo jedno místo člena Výboru regionů.

                     (4)

                     Po skončení funkčního období paní Josipy RIMACOVÉ, paní Viviany BENUSSIOVÉ, pana Tulia DEMETLIKY a pana Ivana VUČIĆE se uvolnila čtyři místa náhradníků Výboru regionů,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

            Článek 1
            Do Výboru regionů jsou na zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2020, jmenováni:

                        a)

                        jako členové:

                                    —

                                    pan Ivan GULAM, Mayor of the Municipality of Pirovac,

                                    —

                                    pan Goran PAUK, Prefect of Šibenik-Knin County,

                                    —

                                    paní Jelena PAVIČIĆ VUKIČEVIĆOVÁ, Vice-Mayor of City of Zagreb (změna mandátu),

                              a

                        b)

                        jako náhradníci:

                                    —

                                    paní Antonija JOZIĆOVÁ, Mayor of City of Pleternica,

                                    —

                                    pan Darko KOREN, Prefect of KoprivnicaKriževci County,

                                    —

                                    pan Anteo MILOŠ, Mayor of City of Novigrad,

                                    —

                                    pan Matija POSAVEC, Prefect of Međimurje County.

            Článek 2
            Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

            V Bruselu dne 5. března 2019.

                  Za Radu

                  předsedkyně

               G.L. GAVRILESCU

            (1)  Rozhodnutí Rady (EU) 2015/116 ze dne 26. ledna 2015 o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2015 do 25. ledna 2020 (Úř. věst. L 20, 27.1.2015, s. 42).

            (2)  Rozhodnutí Rady (EU) 2015/190 ze dne 5. února 2015 o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2015 do 25. ledna 2020 (Úř. věst. L 31, 7.2.2015, s. 25).

            (3)  Rozhodnutí Rady (EU) 2015/994 ze dne 23. června 2015 o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2015 do 25. ledna 2020 (Úř. věst. L 159, 25.6.2015, s. 70).


Rozhodnutí Komise ze dne 11/02/2019 prohlašující spojení podniků za slučitelné se společným trhem (Případ č. COMP/M.9130 - Société Générale S.A / Commerzbank AG) podle nařízení Rady (ES) č. 139/2004. (Pouze anglické znění je závazné)