               23.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 434/156

         P7_TA(2012)0502
   Jednací řád EP: změna článku 123 o písemných prohlášeních a článku 42 o legislativní iniciativách
   Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 13. prosince 2012 o změně článků 123 a 42 jednacího řádu Evropského parlamentu: písemná prohlášení a legislativní iniciativy (2011/2058(REG))
   (2015/C 434/20)

      Evropský parlament,

               —

               s ohledem na dopis svého předsedy ze dne 11. listopadu 2010,

               —

               s ohledem na studii svého oddělení politik nazvanou „Písemné prohlášení Evropského Parlamentu: přehodnocení procesu a jeho důsledků“ (PE 462.424),

               —

               s ohledem na články 211 a 212 jednacího řádu,

               —

               s ohledem na zprávu Výboru pro ústavní záležitosti (A7-0242/2012),

         vzhledem k těmto důvodům:

               A.

               Parlament v průběhu let podstatně rozšířil své pravomoci, a zajistil si tím významné nástroje, které mu umožňují ovlivňovat rozhodovací proces Evropské unie v případě většiny unijních činností;

               B.

               orgány, kterým je písemné prohlášení určeno, by měly zajistit, aby byly v návaznosti na toto písemné prohlášení provedeny patřičné kroky;

               C.

               písemná prohlášení slouží jako užitečná možnost, jak předkládat otázky, které se občanů Unie obzvlášť dotýkají;

               D.

               písemná prohlášení se využívají pravidelně, nikoli však často; nezbytné podpory většiny poslanců Parlamentu se dostává pouze malé části z nich;

               E.

               po určité době, která je stanovena v jednacím řádu, platnost většiny písemných prohlášení končí;

               F.

               většina schválených písemných prohlášení je adresována Komisi, která je považována za jediný orgán, jenž reaguje na otázky, jichž se prohlášení týkají;

               G.

               její odpovědi se ve většině případů omezují na opakované poskytnutí informací o probíhající činnosti Komise a pouze ve výjimečných případech vedou ke konkrétnímu opatření, které požaduje písemné prohlášení;

               H.

               vzhledem ke vzrůstajícím pravomocem Parlamentu a zavedení evropské občanské iniciativy došlo ke změně významu písemných prohlášení, přestože se stále může jednat o užitečný nástroj, který poslancům umožňuje poukázat na otázky veřejného zájmu;

               I.

               písemná prohlášení mají minimální vliv, jak pokud jde o stanovování programu, tak i o ovlivňování rozhodnutí přijatých orgány, proto může docházet k zavádějícímu dojmu ohledně jejich účinnosti; pokud se však budou správně používat, mohou si udržet svůj význam jako oblíbený nástroj k prosazování určité věci; v případě návrhů vyzývajících k přijetí legislativního opatření by se měl používat čl. 42 odst. 2, který jednotlivým poslancům skutečně poskytuje možnost ovlivnit právní předpisy Unie a začlenit určitý návrh do činnosti výborů Parlamentu;

               J.

               kvalita a význam některých písemných prohlášení a zejména jejich soulad s pravomocemi Unie, jak jsou stanoveny v hlavě I části I Smlouvy o fungování Evropské unie, mohou být zanedbatelné; Parlament by proto mohl v dalším volebním období vyhodnotit dopad nových ustanovení jednacího řádu týkajících se písemných prohlášení a jejich účinnost;

               1.

               rozhoduje o změně jednacího řádu, jak je uvedeno níže;

               2.

               domnívá se, že orgány, kterým je určeno písemné prohlášení, by měl Parlament informovat o zamýšlených návazných opatřeních do tří měsíců od obdržení tohoto prohlášení; má však při příležitosti dalších jednání o revizi rámcové dohody o vztazích mezi Evropským parlamentem a Evropskou komisí v úmyslu dospět, pokud jde o tuto zásadu, s Komisí k dohodě;

               3.

               upozorňuje na to, že tyto změny vstupují v platnost prvním dnem příštího dílčího zasedání;

               4.

               vítá rozhodnutí předsednictva omezit stávající upozorňování na možnost vydávání písemných prohlášení, což by mělo poslancům zajistit nerušený přístup do sálu Parlamentu;

               5.

               pověřuje svého předsedu, aby pro informaci předal toto rozhodnutí Radě a Komisi.

      Pozměňovací návrh 6

      Jednací řád Evropského parlamentu

      Čl. 42 – odstavce 2 a 3

                  Původní znění

                  Pozměňovací návrh

               2.   Návrh aktu Unie v rámci práva podnětu Parlamentu v souladu s článkem 225 Smlouvy o fungování Evropské unie může podat každý poslanec.

               2.   Návrh aktu Unie v rámci práva podnětu Parlamentu v souladu s článkem 225 Smlouvy o fungování Evropské unie může podat každý poslanec.
                     Takovýto návrh může společně podat až deset poslanců. K návrhu, v němž se uvede jeho právní základ, může být připojena důvodová zpráva nepřesahující 150 slov.

               3.   Návrh se předá předsedovi, který
                     jej postoupí příslušnému výboru k posouzení
                  . Před postoupením je návrh přeložen do úředních jazyků, které předseda tohoto výboru pokládá za potřebné pro souhrnné posouzení. Výbor rozhodne o dalším postupu do tří měsíců od postoupení po konzultaci s
                     autorem návrhu
                  .

               3.   Návrh se předá předsedovi, který
                     ověří, zda byly splněny příslušné právní požadavky
                  .
                     Předseda může postoupit žádost o stanovisko týkající se vhodnosti právního základu věcně příslušnému výboru, který ho ověří. Pokud předseda prohlásí návrh za přípustný, vyhlásí jej na plenárním zasedání a postoupí jej věcně příslušnému výboru.

               Před postoupením
                     věcně příslušnému výboru
                   je návrh přeložen do úředních jazyků, které předseda tohoto výboru pokládá za potřebné pro souhrnné posouzení.

               Výbor
                     může předsedovi doporučit, aby byl návrh v souladu s možnostmi a lhůtami stanovenými v čl. 123 odst. 1a, 2 a 5 předložen volně k podpisu všem poslancům
                  .

                     Pokud výbor rozhodne, že v souladu s článkem 48 předloží návrh Parlamentu, uvede se jméno autora
                   návrhu v názvu zprávy.

                     Pokud daný návrh podepíše většina poslanců Parlamentu, bude zpráva týkající se návrhu považována za schválenou ze strany Konference předsedů. Výbor po vyslechnutí autorů návrhu vypracuje v souladu s článkem 48 zprávu.

                     Pokud návrh není předložen volně k dalším podpisům nebo podepsán většinou poslanců,
                   rozhodne
                     věcně příslušný výbor
                   o dalším postupu do tří měsíců od postoupení po konzultaci s
                     autory návrhu.

                     Jména autorů
                   návrhu
                     se uvedou
                   v názvu zprávy.

      Pozměňovací návrh 1

      Jednací řád Evropského parlamentu

      Čl. 123 – odst. 1

                  Původní znění

                  Pozměňovací návrh

               1.
                     Až pět poslanců může předložit
                   písemné prohlášení o nejvýše 200 slovech, které se týká věci v působnosti Evropské unie
                     a které se nesmí týkat otázek, jež jsou předmětem právě probíhajícího legislativního postupu
                  . Povolení
                     uděluje předseda pro každý případ zvlášť
                  . Písemná prohlášení se
                     vytisknou
                   ve všech úředních jazycích a rozešlou
                     se
                  . Tato prohlášení se ukládají spolu se jmény signatářů v rejstříku. Tento rejstřík je veřejný, je
                     k dispozici u vchodu do jednacího sálu v průběhu dílčích zasedání, a v době mezi zasedáními na vhodném místě, které určí kolegium kvestorů
                  .

               1.   Písemné prohlášení nejvýše o 200 slovech, které se týká
                     výlučně
                   věci v působnosti Evropské unie
                     , může předložit nejméně deset poslanců alespoň ze tří politických skupin
                  .
                     Obsah tohoto prohlášení nesmí přesáhnout formu prohlášení
                  .
                     Zejména nesmí vyzývat k žádnému legislativnímu opatření, obsahovat rozhodnutí o záležitostech, pro něž jsou v tomto jednacím řádu stanoveny zvláštní postupy a pravomoci, nebo se zabývat otázkou, která se v Parlamentu právě projednává.

                     1a.
                     Povolení
                     k dalšímu postupu v určité věci podléhá odůvodněnému rozhodnutí předsedy podle odstavce 1
                  . Písemná prohlášení se
                     zveřejňují
                   ve všech úředních jazycích
                     na internetových stránkách Parlamentu
                   a
                     elektronicky se
                   rozešlou
                     všem poslancům
                  . Tato prohlášení se ukládají spolu se jmény signatářů v
                     elektronickém
                   rejstříku. Tento rejstřík je veřejný
                     a
                   je
                     přístupný na internetových stránkách Parlamentu
                  .
                     Tištěné kopie písemných prohlášení s podpisy se ukládají také u předsedy.

      Pozměňovací návrh 2

      Jednací řád Evropského parlamentu

      Čl. 123. – odst. 2

                  Původní znění

                  Pozměňovací návrh

               2.   Každý poslanec může
                     připojit svůj podpis
                   k prohlášení v rejstříku.

               2.   Každý poslanec může k prohlášení v
                     elektronickém
                   rejstříku
                     připojit svůj podpis, který lze kdykoli před uplynutím tří měsíců od uložení prohlášení v rejstříku vzít zpět. V těchto případech nesmí příslušný poslanec svůj podpis k prohlášení opětovně připojit.

      Pozměňovací návrh 7

      Jednací řád Evropského parlamentu

      Čl. 123 – odst. 3

                  Původní znění

                  Pozměňovací návrh

               3.   Pokud prohlášení podepíše většina všech poslanců Parlamentu, oznámí předseda tuto skutečnost Parlamentu
                     a zveřejní jména
                   signatářů
                     v zápisu z jednání a prohlášení se zveřejní jako přijatý text
                  .

               3.   Pokud
                     do konce tříměsíční lhůty od uložení do rejstříku
                   prohlášení podepíše většina všech poslanců Parlamentu, oznámí předseda tuto skutečnost Parlamentu
                     . Prohlášení je zveřejněno v zápisu z jednání se jmény
                   signatářů
                     , aniž by bylo pro Parlament závazné
                  .

      Pozměňovací návrh 4

      Jednací řád Evropského parlamentu

      Čl. 123. – odst. 4 a (nový)

                  Původní znění

                  Pozměňovací návrh

                     4a.

                     Pokud orgány, jimž je přijaté prohlášení určeno, Parlament do tří měsíců od jeho obdržení neinformují o plánovaných návazných krocích, je daná záležitost na žádost autorů prohlášení zařazena na pořad jednání další schůze příslušného výboru.

      Pozměňovací návrh 5

      Jednací řád Evropského parlamentu

      Čl. 123. – odst. 5

                  Původní znění

                  Pozměňovací návrh

               5.   Písemné prohlášení, které zůstalo v rejstříku po dobu delší než tři měsíce a nebylo podepsáno nejméně polovinou všech poslanců Parlamentu, se nebere v potaz.

               5.   Písemné prohlášení, které zůstalo v rejstříku po dobu delší než tři měsíce a nebylo podepsáno nejméně polovinou všech poslanců Parlamentu, se nebere v potaz
                     , přičemž neexistuje možnost prodloužení této tříměsíční lhůty
                  .


title: Rozhodnutí Rady 2009/906/SZBP ze dne 8. prosince 2009 o policejní misi Evropské unie (EUPM) v Bosně a Hercegovině

text:
               9.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 322/22

      ROZHODNUTÍ RADY 2009/906/SZBP
   ze dne 8. prosince 2009
   o policejní misi Evropské unie (EUPM) v Bosně a Hercegovině
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 28 a čl. 43 odst. 2 této smlouvy,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 19. listopadu 2007 přijala Rada společnou akci 2007/749/SZBP o policejní misí Evropské unie (EUPM) v Bosně a Hercegovině (1). Použitelnost uvedené společné akce skončí dnem 31. prosince 2009.

               (2)

               Velitelskou a řídicí strukturou EUPM by neměly být dotčeny smluvní závazky vedoucího mise vůči Komisi, pokud jde o plnění rozpočtu EUPM.

               (3)

               Pro EUPM by měla být uvedena v činnost pohotovostní složka.

               (4)

               EUPM bude probíhat za situace, která se může zhoršit a která by mohla ohrozit cíle společné zahraniční a bezpečnostní politiky stanovené v článku 21 Smlouvy o Evropské unii,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Mise
   1.   Policejní mise Evropské unie (EUPM) v Bosně a Hercegovině, zřízená společnou akcí 2002/210/SZBP (2), pokračuje od 1. ledna 2010.
   2.   EUPM působí v souladu s mandátem stanoveným v článku 2 a plní klíčové úkoly vymezené v článku 3.
   Článek 2
   Mandát
   Mise EUPM si ponechává zbývající kapacity v oblasti reformy policie a její zodpovědnosti a současně v rámci širšího přístupu k budování právního státu v Bosně a Hercegovině a v celém regionu především podporuje příslušné donucovací orgány Bosny a Hercegoviny v boji proti organizované trestné činnosti a korupci, přičemž se zaměřuje zejména na celostátní donucovací orgány, na posílení součinnosti mezi policií a státním zastupitelstvím a na regionální a mezinárodní spolupráci.
   Mise EUPM poskytuje operativní poradenství zvláštnímu zástupci EU, aby ho podpořila při výkonu jeho funkce. Svojí činností a prostřednictvím své sítě na území Bosny a Hercegoviny přispívá mise EUPM k celkovému úsilí o zajištění plné informovanosti Unie o dění v této zemi.
   EUPM působí ve shodě s obecnými cíli přílohy 11 Všeobecné rámcové mírové dohody týkajícími se Bosny a Hercegoviny a její cíle jsou podporovány nástroji Evropského společenství.
   Článek 3
   Klíčové úkoly mise
   Za účelem splnění mise má EUPM tyto klíčové úkoly:

               1)

               posilovat operativní kapacitu a společné schopnosti donucovacích orgánů činných v boji proti organizované trestné činnosti a korupci;

               2)

               pomáhat a poskytovat podporu při plánování a vedení vyšetřování v boji proti organizované trestné činnosti a korupci na základě systematického přístupu;

               3)

               napomáhat rozvoji kapacit Bosny a Hercegoviny pro vyšetřování trestných činů a tento rozvoj podporovat;

               4)

               posilovat spolupráci mezi policií a státním zastupitelstvím;

               5)

               posilovat spolupráci mezi policií a vězeňskou službou;

               6)

               přispívat k zajištění náležité úrovně odpovědnosti.

         Článek 4
   Struktura mise
   1.   EUPM má tuto strukturu:

               a)

               ústředí v Sarajevu, sestávající z velitele mise a personálu stanoveného v operačním plánu (OPLAN);

               b)

               čtyři regionální úřadovny v Sarajevu, Banja Luce, Mostaru a Tuzle;

               c)

               personál spolupůsobící v rámci příslušných donucovacích orgánů činných v boji proti organizované trestné činnosti a korupci ve vyšších řídících funkcích a na jiných klíčových úrovních považovaných za nezbytné (Státní vyšetřovací a ochranná agentura, pohraniční policie, úřad pro nepřímé daně, ředitelství pro policejní koordinaci, nejvyšší státní zastupitelství atd.).

         2.   Na uvedené prvky se vztahují podrobnější ustanovení OPLAN. Koncepci operací (CONOPS) a OPLAN schvaluje Rada.
   Článek 5
   Civilní velitel operace
   1.   Civilním velitelem operace pro EUPM je ředitel útvaru schopnosti civilního plánování a provádění.
   2.   Civilní velitel operace vykonává velení a řízení EUPM na strategické úrovni pod politickou kontrolou a strategickým řízením Politického a bezpečnostního výboru a v rámci obecné pravomoci vysokého představitele Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku (dále jen „vysoký představitel“).
   3.   Civilní velitel operace zajišťuje řádné a účinné provádění rozhodnutí Rady i rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru, včetně vydávání potřebných strategických pokynů vedoucímu mise a poskytování mu poradenství a technické podpory.
   4.   Veškerý vyslaný personál zůstává zcela pod velením vnitrostátních orgánů dotčeného vysílajícího státu nebo orgánu Unie. Vnitrostátní orgány převedou operační řízení (OPCON) svého personálu, týmů a útvarů na civilního velitele operace.
   5.   Civilní velitel operace nese celkovou odpovědnost za zajištění řádného výkonu činností Unie.
   6.   Civilní velitel operace a zvláštní zástupce EU se podle potřeby vzájemně konzultují.
   Článek 6
   Vedoucí mise
   1.   Vedoucí mise přebírá odpovědnost a vykonává velení a řízení mise v místě působení.
   2.   Vedoucí mise vykonává velení a řízení nad personálem, týmy a útvary přispívajících států přidělenými civilním velitelem operace a zároveň nese administrativní a logistickou odpovědnost, včetně odpovědnosti za majetek, zdroje a informace, které má EUMP k dispozici.
   3.   Vedoucí mise vydává pokyny pro veškerý personál EUMP v zájmu účinného provádění EUPM v místě působení, zajišťuje její koordinaci a běžné řízení a řídí se strategickými pokyny civilního velitele operace.
   4.   Vedoucí mise odpovídá za plnění rozpočtu mise. Za tímto účelem podepíše smlouvu s Komisí.
   5.   Vedoucí mise odpovídá za kázeňský dohled nad personálem. Kázeňská opatření vůči vyslanému personálu činí příslušný vnitrostátní orgán nebo orgán Unie.
   6.   Vedoucí mise zastupuje EUPM v místě operace a zajišťuje její odpovídající zviditelnění.
   7.   Vedoucí mise koordinuje případně činnost s dalšími činiteli Unie na místě. Aniž je dotčena linie velení, v otázkách místní politické situace poskytuje vedoucímu mise vedení zvláštní zástupce EU.
   Článek 7
   Personál EUPM
   1.   Počet a pravomoci personálu EUPM jsou v souladu s mandátem mise uvedeným v článku 2, s klíčovými úkoly mise uvedenými v článku 3 a se strukturou uvedenou v článku 4.
   2.   EUPM tvoří zejména personál vyslaný členskými státy nebo orgány Unie. Každý členský stát nebo orgán Unie nese náklady na personál, který vyslal, včetně cestovních výdajů na cestu do místa určení a zpět, platů, nákladů na zdravotní péči a příspěvků jiných než použitelné denní dávky, příplatků za ztížené podmínky a rizikových příplatků.
   3.   EUPM může podle potřeby přijímat na smluvním základě mezinárodní civilní personál a místní personál, pokud požadované funkce nezajistí personál vyslaný členskými státy. Ve výjimečných a řádně odůvodněných případech, kdy nejsou k dispozici vhodné žádosti členských států, mohou být na smluvním základě přijímáni státní příslušníci zúčastněných třetích států.
   4.   Veškerý personál se řídí minimálními bezpečnostními operačními normami pro danou misi a bezpečnostním plánem mise na podporu politiky Unie pro bezpečnost terénu. Pokud jde o ochranu utajovaných informací Unie, které jsou personálu svěřeny v průběhu plnění jeho povinností, dodržuje veškerý personál bezpečnostní zásady a minimální normy stanovené rozhodnutím Rady 2001/264/ES ze dne 19. března 2001, kterým se přijímají bezpečnostní předpisy Rady (3) (dále jen „bezpečnostní předpisy Rady“).
   Článek 8
   Postavení EUPM a personálu EUPM
   1.   Přijmou se nezbytná opatření v souvislosti s prodloužením platnosti Dohody mezi Unií a Bosnou a Hercegovinou ze dne 4. října 2002 o činnosti EUPM v Bosně a Hercegovině po dobu trvání EUPM.
   2.   Státní instituce nebo orgán Unie, který vyslal člena personálu, vyřizuje všechny nároky vzniklé v souvislosti s vysláním, které člen personálu vznese nebo které se jej týkají. Jakékoli žaloby proti vyslanému členu personálu podává dotyčný stát nebo orgán Unie.
   3.   Pracovní podmínky a práva a povinnosti mezinárodního a místního civilního personálu jsou stanoveny ve smlouvách mezi vedoucím mise a členy personálu.
   Článek 9
   Linie velení
   1.   EUPM má jakožto operace pro řešení krize jednotnou linii velení.
   2.   Politickou kontrolu a strategické řízení EUPM vykonává z pověření Rady Politický a bezpečnostní výbor.
   3.   Civilní velitel operace je velitelem EUPM na strategické úrovni pod politickou kontrolou a strategickým řízením Politického a bezpečnostního výboru a v rámci obecné pravomoci vysokého představitele a jako takový vydává pokyny vedoucímu mise a poskytuje mu poradenství a technickou podporu.
   4.   Civilní velitel operace podává zprávy Radě prostřednictvím vysokého představitele.
   5.   Vedoucí mise vykonává velení a řízení EUPM v místě působení a přímo odpovídá civilnímu veliteli operace.
   Článek 10
   Politická kontrola a strategické řízení
   1.   Politický a bezpečnostní výbor vykonává z pověření Rady politickou kontrolu a strategické řízení EUPM. Rada za tímto účelem zmocňuje Politický a bezpečnostní výbor k přijímání příslušných rozhodnutí v souladu s čl. 38 třetím pododstavcem Smlouvy. Toto zmocnění zahrnuje pravomoc jmenovat vedoucího mise na návrh vysokého představitele a měnit CONOPS a OPLAN. Rozhodovací pravomoc, pokud jde o cíle a ukončení EUPM, si ponechává Rada.
   2.   Politický a bezpečnostní výbor pravidelně podává zprávy Radě.
   3.   Politický a bezpečnostní výboru dostává pravidelně a podle potřeby zprávy od civilního velitele operace a vedoucího mise týkající se otázek spadajících do jejich oblastí působnosti.
   Článek 11
   Účast třetích států
   1.   Aniž je dotčena rozhodovací samostatnost Unie a její jednotný institucionální rámec, mohou být třetí státy vyzvány, aby přispěly k EUPM tím, že ponesou náklady na vyslání svého personálu, včetně platů, pojištění proti všem rizikům, denních dávek a cestovních výdajů na cestu do Bosny a Hercegoviny a zpět, a že tam, kde je to vhodné, přispějí na provozní náklady EUPM.
   2.   Třetí státy přispívající na EUPM mají ve vztahu k běžnému řízení EUPM stejná práva a povinnosti jako členské státy.
   3.   Rada zmocňuje Politický a bezpečnostní výbor k přijímání příslušných rozhodnutí ve věci přijímání navrhovaných příspěvků a ke zřízení výboru přispěvatelů.
   4.   Podrobná ujednání týkající se účasti třetích států jsou upravena v dohodách uzavřených v souladu s článkem 37 Smlouvy. Tyto dohody může sjednat vysoký představitel. Jestliže Unie a třetí stát uzavřely dohodu, kterou se vytváří rámec pro účast tohoto třetího státu na operacích Unie pro řešení krizí, použijí se v souvislosti s EUMP ustanovení takové dohody.
   Článek 12
   Finanční opatření
   1.   Finanční referenční částka pro rok 2010 určená na pokrytí výdajů týkajících se EUPM se stanoví na 14 100 000 EUR.
   2.   Veškeré výdaje jsou spravovány podle pravidel a postupů Společenství použitelných pro souhrnný rozpočet Evropské unie. V souladu s finančním nařízením může vedoucí mise uzavírat technická ujednání s členskými státy, zúčastněnými třetími státy a dalšími mezinárodními aktéry ohledně poskytování vybavení, služeb a prostor pro EUPM. Vedoucí míse odpovídá za správu skladu použitého vybavení, které může být využito k uspokojení naléhavých zásahových potřeb v rámci evropské bezpečnostní a obranné politiky. Státním příslušníkům třetích států je umožněno účastnit se nabídkových řízení.
   3.   Vedoucí mise podává Komisi, která nad jeho činností vykonává dohled, úplné zprávy o činnostech vykonaných v rámci své smlouvy.
   4.   Finanční opatření respektují operativní požadavky EUPM, včetně slučitelnosti vybavení a interoperability jejích týmů.
   5.   Výdaje týkající se EUPM lze financovat od 1. ledna 2010.
   Článek 13
   Bezpečnost
   1.   Civilní velitel operace řídí plánování prováděné vedoucím mise v oblasti bezpečnostních opatření a zajišťuje jejich řádné a účinné provádění v rámci EUPM v souladu s články 5 a 9 a v koordinaci s bezpečnostní kanceláří generálního sekretariátu Rady.
   2.   Vedoucí mise odpovídá za bezpečnost EUPM a za zajištění plnění minimálních bezpečnostních požadavků kladených na EUPM v souladu s politikou Unie v oblasti bezpečnosti personálu nasazeného mimo Unii při provádění operací podle hlavy V Smlouvy a jejích podpůrných dokumentů.
   3.   Vedoucímu mise je nápomocen vyšší důstojník pro bezpečnost mise, který podává zprávy vedoucímu mise a rovněž udržuje úzké služební vztahy s bezpečnostní kanceláří generálního sekretariátu Rady.
   4.   Vedoucí mise jmenuje ve čtyřech regionálních úřadovnách místní bezpečnostní důstojníky, kteří z pověření vyššího důstojníka pro bezpečnost mise odpovídají za běžné řízení všech bezpečnostních hledisek příslušných prvků EUPM.
   5.   Personál EUPM se před svým nástupem do funkce účastní povinného bezpečnostního školení v souladu s OPLAN. Dostane se mu také pravidelného udržovacího výcviku v místě působení organizovaného vyšším důstojníkem pro bezpečnost mise.
   Článek 14
   Koordinace
   1.   Aniž je dotčena linie velení, jedná vedoucí mise v zájmu zajištění souladu činnosti Unie na podporu Bosny a Hercegoviny v úzké koordinaci s delegací Unie v Bosně a Hercegovině.
   2.   Vedoucí mise úzce spolupracuje s vedoucími misí Unie v Bosně a Hercegovině.
   3.   Vedoucí mise spolupracuje s ostatními mezinárodními aktéry přítomnými v zemi, zejména s OBSE, Radou Evropy a Programem mezinárodní pomoci výcviku kriminálních vyšetřovatelů (ICITAP).
   Článek 15
   Poskytování utajovaných informací
   1.   Vysoký představitel je v souladu s bezpečnostními předpisy Rady oprávněn tam, kde je to vhodné, a v souladu s potřebami EUPM poskytovat třetím státům přidruženým k touto rozhodnutí utajované informace a dokumenty Unie vytvořené pro účely EUPM až do stupně utajení „RESTREINT UE“.
   2.   V případě zvláštní a neodkladné operační potřeby je vysoký představitel v souladu s bezpečnostními předpisy Rady též oprávněn poskytovat hostitelskému státu utajované informace a dokumenty Unie vytvořené pro účely EUPM až do stupně utajení „RESTREINT UE“. Ve všech ostatních případech se tyto informace a dokumenty poskytují hostitelskému státu v souladu s odpovídajícími postupy spolupráce hostitelského státu s Unií.
   3.   Vysoký představitel je oprávněn poskytovat třetím státům přidruženým k tomuto rozhodnutí neutajované dokumenty Unie o jednáních Rady týkajících se EUPM, na které se vztahuje služební tajemství podle čl. 6 odst. 1 jednacího řádu Rady (4).
   Článek 16
   Přezkum mise
   Přezkum prováděný jednou za šest měsíců v souladu s kritérii pro posuzování stanovenými v CONOPS a v OPLAN umožňuje, aby byly činnosti EUPM podle potřeby upraveny.
   Článek 17
   Pohotovostní složka
   Pro EUPM se uvádí v činnost pohotovostní složka.
   Článek 18
   Vstup v platnost a použitelnost
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
   Použije se ode dne 1. ledna 2010 do dne 31. prosince 2011. O rozpočtu na rok 2011 rozhodne Rada odděleně.
   Článek 19
   Zveřejnění
   1.   Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
   2.   Rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru podle čl. 10 odst. 1 o jmenování vedoucího mise bude rovněž zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 8. prosince 2009.

            Za Radu

            předsedkyně

         C. BILDT

      (1)  Úř. věst. L 303, 21.11.2007, s. 40.

      (2)  Úř. věst. L 70, 13.3.2002, s. 1.

      (3)  Úř. věst. L 101, 11.4.2001, s. 1.

      (4)  Rozhodnutí Rady 2006/683/ES, Euratom ze dne 15. září 2006, kterým se přijímá jednací řád Rady (Úř. věst. L 285, 16.10.2006, s. 47).


title: Rozhodnutí Rady ze dne 28. května 2001 kterým se jménem Evropského společenství uzavírá výměna dopisů zaznamenávající společnou shodu dosaženou v otázce přistoupení Korejské republiky ke společné shodě na zásadách mezinárodní spolupráce ve výzkumu a vývoji v oblasti inteligentních výrobních systémů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými, Japonskem, Austrálií, Kanadou a zeměmi ESVO Norskem a Švýcarskem

text:
Důležité právní upozornění

|

32001D0421

Úřední věstník L 151 , 07/06/2001 S. 0034 - 0034

		Rozhodnutí Radyze dne 28. května 2001kterým se jménem Evropského společenství uzavírá výměna dopisů zaznamenávající společnou shodu dosaženou v otázce přistoupení Korejské republiky ke společné shodě na zásadách mezinárodní spolupráce ve výzkumu a vývoji v oblasti inteligentních výrobních systémů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými, Japonskem, Austrálií, Kanadou a zeměmi ESVO Norskem a Švýcarskem(2001/421/ES)RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 170 ve spojení s první větou čl. 300 odst. 3 prvního pododstavce této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],vzhledem k těmto důvodům:(1) Mezinárodní spolupráce v oblasti inteligentních výrobních systémů posílí vědecké a technické základy Společenství v průmyslu a přispěje k vyšší konkurenceschopnosti průmyslu Společenství.(2) Mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými, Japonskem, Austrálií, Kanadou, Norskem a Švýcarskem [2] proběhla výměna dopisů zaznamenávající společnou shodu na zásadách mezinárodní spolupráce ve výzkumu a vývoji v oblasti inteligentních výrobních systémů (dále jen "IMS") tak, jak jsou uvedeny v přiloženém mandátu IMS.(3) V mandátu IMS jsou v kapitole IX stanoveny podmínky pro přijetí nových účastníků.(4) Korejská republika požádala podle kapitoly IX mandátu IMS o přijetí za člena IMS.(5) Korejská republika splnila podmínky mandátu IMS a příspěvky Korejské republiky v rámci IMS umožnily vytvoření pozitivního názoru na účast tohoto regionu. Dne 12. listopadu 1999 doporučil Mezinárodní řídící výbor IMS, aby měla Korejská republika v Mezinárodním řídícím výboru IMS své zastoupení,ROZHODLA TAKTO:Článek 1Výměna dopisů zaznamenávající společnou shodu dosaženou v otázce přistoupení Korejské republiky ke společné shodě na zásadách mezinárodní spolupráce ve výzkumu a vývoji v oblasti inteligentních výrobních systémů (IMS) mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými, Japonskem, Austrálií, Kanadou, Norskem a Švýcarskem se tímto schvaluje jménem Společenství.Znění výměny dopisů se připojuje k tomuto rozhodnutí.Článek 2VPředseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat výměnu dopisů zavazující Společenství.Bruselu dne 28. května 2001.Za RadupředsedaT. Östros[1] Stanovisko doručené dne 3. dubna 2001 (doposud nezveřejněné v Úředním věstníku).[2] Úř. věst. L 161, 18.6.1997, s. 2.--------------------------------------------------


title: Rozhodnutí Rady 2006/1000/SZBP ze dne 11. prosince 2006 o provádění společné akce 2002/589/SZBP s ohledem na příspěvek Evropské unie k boji proti destabilizujícímu hromadění a šíření ručních palných a lehkých zbraní v Latinské Americe a v Karibiku

text:
               22.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 367/77

      ROZHODNUTÍ RADY 2006/1000/SZBP
   ze dne 11. prosince 2006
   o provádění společné akce 2002/589/SZBP s ohledem na příspěvek Evropské unie k boji proti destabilizujícímu hromadění a šíření ručních palných a lehkých zbraní v Latinské Americe a v Karibiku
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na společnou akci 2002/589/SZBP ze dne 12. července 2002 o příspěvku Evropské unie k boji proti destabilizujícímu hromadění a šíření ručních palných a lehkých zbraní (1), a zejména na článek 6 a 7 této společné akce ve spojení s čl. 23 odst. 2 druhou odrážkou Smlouvy o založení Evropské unie,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Rozhodnutí Rady 2001/200/SZBP (2) a rozhodnutí Rady 2003/543/SZBP (3) přispěla k boji proti nekontrolovanému hromadění a šíření ručních palných a lehkých zbraní, které představují hrozbu pro mír a bezpečnost a snižují možnosti udržitelného rozvoje, kromě jiného v Latinské Americe a Karibiku prostřednictvím regionálního střediska OSN pro mír, odzbrojení a rozvoj v Latinské Americe a Karibiku (UN-LiREC) se sídlem v Limě, jednajícím jménem odboru OSN pro záležitosti odzbrojení (DDA).

               (2)

               Od roku 2001 je finanční příspěvek Evropské unie účinným prostředkem zajišťujícím kursy odborné přípravy pro orgány činné v trestním řízení, jakož i pro poslance parlamentu v uvedeném regionu a jejich poradce, pokud jde o právní předpisy týkající se střelných zbraní, rozvoj databází a činnosti spojené s ničením zbraní a řízení zásob. Aby bylo možné tyto činnosti dovést do konce, požádalo středisko UN-LiREC a DDA Evropskou unii o další a poslední podporu.

               (3)

               Evropská unie proto hodlá dokončit svoji finanční pomoc poskytovanou činnostem střediska UN-LiREC. Mělo by se jednat o poslední příspěvek Evropské unie na tyto činnosti,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   1.   Evropská unie poskytne konečný finanční příspěvek středisku UN-LiREC pro boj proti destabilizujícímu hromadění a šíření ručních palných a lehkých zbraní v Latinské Americe a v Karibiku.
   2.   Pro účely odstavce 1 je Evropská unie středisku UN-LiREC nápomocna při:

               a)

               podpoře převzetí dotčenými zeměmi činností souvisejících s Akčním programem OSN na rok 2001 k prevenci, potírání a vymýcení nezákonného obchodu s ručními a lehkými zbraněmi ve všech jeho aspektech,

               b)

               napojování těchto činností na podobné akce prováděné členskými státy Evropské unie,

               c)

               vývoji osnov odborné přípravy pro osvojování osvědčených postupů pro jiné světové regiony, jako je Afrika a jihovýchodní Evropa.

         Podrobný popis těchto činností je stanoven v příloze.
   3.   Přiměřená viditelnost příspěvku Evropské unie na činnosti uvedené v příloze se zajistí mj. prostřednictvím vhodných opatření přijatých střediskem UN-LiREC v souladu se způsoby stanovenými tímto rozhodnutím.
   Článek 2
   1.   Finanční referenční částka pro účely uvedené v článku 1 činí 700 000 EUR.
   2.   Pro účely tohoto rozhodnutí Komise uzavře finanční dohodu s DDA, jehož jménem středisko UN-LiREC jedná, o podmínkách využití příspěvku od Evropské unie, který bude mít formu grantu. Finanční dohoda uloží středisku UN-LiREC/DDA předkládat příslušné zprávy a zajistit viditelnost finančního příspěvku Evropské unie na tento projekt odpovídající výši tohoto příspěvku.
   3.   Na řádné plnění finančního příspěvku EU uvedeného v tomto článku dohlíží Komise. Za tímto účelem je Komise pověřena úkolem kontrolovat a hodnotit finanční aspekty plnění tohoto rozhodnutí stanovené v tomto článku.
   4.   Na hospodaření s částkou financovanou ze souhrnného rozpočtu Evropské unie a uvedenou v odstavci 1 se vztahují postupy a pravidla Společenství pro rozpočtové záležitosti s výjimkou toho, že jakékoliv prostředky předfinacování přestávají být majetkem Společenství. Hospodaření se řídí ustanoveními Finanční a správní rámcové dohody mezi Evropským společenstvím a OSN ze dne 29. dubna 2003.
   Článek 3
   1.   Předsednictví, kterému je nápomocen generální tajemník Rady, vysoký představitel pro SZBP, odpovídá za provádění tohoto rozhodnutí a informuje o něm Radu. Komise je plně zapojena do těchto úkolů a zejména poskytne informace o plnění finančních aspektů.
   2.   Komise podává pravidelné zprávy příslušným orgánům Rady v souladu s čl. 2 odst. 2 tohoto rozhodnutí. Tyto informace se opírají zejména o pravidelné zprávy podávané střediskem UN-LiREC jménem DDA v rámci smluvního vztahu s Komisí, jak je uvedeno v čl. 2 odst. 2.
   Článek 4
   Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí. Jeho použitelnost končí dvanáct měsíců po uzavření dohody uvedené v čl. 2 odst. 2.
   Článek 5
   Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 11. prosince 2006.

            Za Radu

            předseda

         E. TUOMIOJA

      (1)  Úř. věst. L 191, 19.7.2002, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 72, 14.3.2001, s. 1.

      (3)  Úř. věst. L 185, 24.7.2003, s. 59.

      PŘÍLOHA
      Školení školitelů a projekt rozvoje databází, třetí fáze
      Třetí a poslední fáze projektu UN-LiREC sestává z dvou hlavních okruhů činností. První z nich zahrnuje pokračování již probíhajících činností, zatímco druhá skupina činností sestává z uplatňování postupů vyvinutých UN-LiREC na související činnosti uskutečňované v Evropě na podporu politiky EU v jihovýchodní Evropě a v jiných světových regionech, jako je např. Afrika.
      První okruh činností
      1.   Školení školitelů

                  1.1

                  Podpora národních kursů odborné přípravy o vyšetřovacích metodách prostřednictvím osob činných v trestním řízení již dříve vyškolených UN-LiREC;

                  1.2

                  podpora rozvoje Regionálního střediska odborné přípravy pro veřejnou bezpečnost, založeného Brazílií, jehož cílem je koordinovat budoucí regionální činnosti spojené s kursy odborné přípravy, a

                  1.3

                  pořádání pokročilých kursů odborné přípravy o zpravodajství a mezinárodní spolupráci.

            2.   Databáze spojené s palnými zbraněmi

                  2.1

                  Další rozvoj databází systému pro registraci ručních palných a lehkých abraní (SALSA) a

                  2.2

                  integrace databází SALSA do ostatních databází orgánů činných v trestním řízení v uvedeném regionu.

            3.   Iniciativa výměny mezi parlamenty

                  3.1

                  Pokračování kursů odborné přípravy pro poslance v tomto regionu a

                  3.2

                  technická podpora pro reformu právních předpisů upravujících palné zbraně.

            4.   Ničení zbraní a řízení zásob

                  4.1

                  Pokračování v práci na podporu ničení zbraní a řízení zásob a

                  4.2

                  podpora národních programů ničení.

            Druhý okruh činností
      Stanovení spojitosti mezi činnostmi prováděnými v Latinské Americe a Karibiku a činnostmi spojenými s Evropou a předávání znalostí a získaných poznatků za účelem zajištění synergií mezi Latinskou Amerikou a Karibikem a jinými světovými regiony:

                  1.

                  Posouzení evropských právních předpisů týkajících se palných zbraní a propagace kodexu chování EU v oblasti kontroly vývozu zbraní v zájmu identifikace získaných poznatků pro zlepšení právních předpisů zemí Latinské Ameriky a Karibiku: navrhovaná spolupráce s Evropským parlamentem.

                  2.

                  Rozšíření a přizpůsobení systému databází SALSA tak, aby zahrnoval výměnu informací s členskými státy EU za účelem usnadnění koordinace a spolupráce mezi oběma regiony: navrhovaná spolupráce s jinými subjekty, které se zabývají otázkou nedovoleného obchodování s palnými zbraněmi, jako jsou národní orgány činné v trestním řízení a EUROPOL.

                  3.

                  Přizpůsobení osnov školících kursů vypracovaných UN-LiREC potřebám a příležitostem zemí v jiných světových regionech, za účelem aktualizace získaných poznatků.

                  4.

                  Vyhodnocení stavu provádění a zjišťování příležitostí pro synergické účinky v doporučeních hlav států a vlád Latinské Ameriky a Karibiku a Evropy, pokud jde o otázku palných zbraní, na setkáních na vysoké úrovni v Rio de Janeiru, Madridu a Mexiku, zejména s odkazem na prohlášení vzešlá z těchto setkání a související s výše uvedenými činnostmi.

            Činnosti vyvrcholí zavedením společného velitelského stanoviště (CCP) – regionálního operačního střediska Regionálního střediska odborné přípravy pro veřejnou bezpečnost v brazilském hlavním městě Brasilii – za účelem koordinace výcviku souvisejícího s palnými zbraněmi a jinými činnostmi s prací přibližně 3 000 úředníků v 33 zemích. Pro usnadnění převzetí programu dotčenými zeměmi bude celý soubor školení do konce roku 2007 převeden ze střediska UN-LiREC na CCP a na ostatní jednotlivé země. CCP bude též sloužit jako hlavní uzel propojující tuto síť orgánů činných v trestním řízení s jinými regiony.


title: 2012/451/EU: Rozhodnutí Rady ze dne 24. července 2012 o postoji, který má Evropská unie zaujmout ve Smíšeném výboru EHP ke změně přílohy XX (Životní prostředí) Dohody o EHP

text:
               1.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 205/1

         ROZHODNUTÍ RADY
   ze dne 24. července 2012
   o postoji, který má Evropská unie zaujmout ve Smíšeném výboru EHP ke změně přílohy XX (Životní prostředí) Dohody o EHP
   (2012/451/EU)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1, ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2894/94 ze dne 28. listopadu 1994 o některých prováděcích pravidlech k Dohodě o Evropském hospodářském prostoru (1), a zejména na čl. 1 odst. 3 uvedeného nařízení,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dohoda o Evropském hospodářském prostoru (2) (dále jen „Dohoda o EHP“) vstoupila v platnost dne 1. ledna 1994.

               (2)

               Podle článku 98 Dohody o EHP se může Smíšený výbor EHP rozhodnout změnit mimo jiné přílohu XX Dohody o EHP.

               (3)

               Příloha XX Dohody o EHP obsahuje ustanovení a opatření týkající se životního prostředí.

               (4)

               Je vhodné do Dohody o EHP začlenit směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/29/ES ze dne 23. dubna 2009, kterou se mění směrnice 2003/87/ES s cílem zlepšit a rozšířit systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství (3).

               (5)

               Je vhodné do Dohody o EHP začlenit nařízení Komise (EU) č. 1031/2010 ze dne 12. listopadu 2010 o harmonogramu, správě a jiných aspektech dražeb povolenek na emise skleníkových plynů v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v rámci Společenství (4), ve znění nařízení Komise (EU) č. 1210/2011 ze dne 23. listopadu 2011, kterým se mění nařízení (EU) č. 1031/2010 zejména s cílem stanovit objem povolenek na emise skleníkových plynů, které se mají dražit před rokem 2013 (5). Je rovněž vhodné začlenit do Dohody o EHP další akty Komise přijaté na základě směrnice 2003/87/ES (6).

               (6)

               Některé úpravy by měly být provedeny v souvislosti se směrnicí 2003/87/ES ve znění směrnice 2009/29/ES a s nařízením (EU) č. 1031/2010; důvodem je rozšíření systému pro obchodování s emisemi Evropské unie na státy ESVO EHP.

               (7)

               Příloha XX Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.

               (8)

               Postoj, který má Evropská unie zaujmout ve Smíšeném výboru EHP, by měl vycházet z připojeného návrhu rozhodnutí,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Postoj, který má Evropská unie zaujmout ve Smíšeném výboru EHP k navrhované změně přílohy XX (Životní prostředí) Dohody o EHP, vychází z návrhu rozhodnutí Smíšeného výboru EHP připojeného k tomuto rozhodnutí.
   Článek2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 24. července 2012.

            Za Radu

            předseda

         A. D. MAVROYIANNIS

      (1)  Úř. věst. L 305, 30.11.1994, s. 6.

      (2)  Úř. věst. L 1, 3.1.1994, s. 3.

      (3)  Úř. věst. L 140, 5.6.2009, s. 63.

      (4)  Úř. věst. L 302, 18.11.2010, s. 1.

      (5)  Úř. věst. L 308, 24.11.2011, s. 2.

      (6)  Úř. věst. L 275, 25.10.2003, s. 32.

      NÁVRH
      ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP č. …/2012
      ze dne …,
      kterým se mění příloha XX (Životní prostředí) Dohody o EHP
      SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
      s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
      vzhledem k těmto důvodům:

                  (1)

                  Příloha XX Dohody o EHP byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. …/… ze dne … (1).

                  (2)

                  Do Dohody o EHP by mělo být začleněno nařízení Komise (EU) č. 1031/2010 ze dne 12. listopadu 2010 o harmonogramu, správě a jiných aspektech dražeb povolenek na emise skleníkových plynů v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství (2).

                  (3)

                  Do Dohody o EHP by mělo být začleněno nařízení Komise (EU) č. 550/2011 ze dne 7. června 2011, kterým se na základě směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES stanoví některá omezení pro použití mezinárodních kreditů z projektů zahrnujících průmyslové plyny (3).

                  (4)

                  Do Dohody by mělo být začleněno nařízení Komise (EU) č. 1210/2011 ze dne 23. listopadu 2011, kterým se mění nařízení (EU) č. 1031/2010 zejména s cílem stanovit objem povolenek na emise skleníkových plynů, které se mají dražit před rokem 2013 (4).

                  (5)

                  Do Dohody o EHP by měla být začleněna směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/29/ES ze dne 23. dubna 2009, kterou se mění směrnice 2003/87/ES s cílem zlepšit a rozšířit systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství (5).

                  (6)

                  Do Dohody o EHP by mělo být začleněno rozhodnutí Komise 2010/2/EU ze dne 24. prosince 2009, kterým se podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES sestavuje seznam odvětví a pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku (6).

                  (7)

                  Do Dohody o EHP by mělo být začleněno rozhodnutí Komise 2010/345/EU ze dne 8. června 2010 o změně rozhodnutí 2007/589/ES, pokud jde o zahrnutí pokynů pro monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů ze zachytávání, přepravy a geologického ukládání oxidu uhličitého (7) (CO2).

                  (8)

                  Do Dohody o EHP by mělo být začleněno rozhodnutí Komise 2010/670/EU ze dne 3. listopadu 2010, kterým se stanoví kritéria a opatření pro financování komerčních demonstračních projektů, jež jsou zaměřeny na zachycování a geologické ukládání CO2, která nepoškozují životní prostředí, a financování demonstračních projektů inovativních technologií v oblasti obnovitelných zdrojů energie v rámci systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství, jak je stanoveno směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (8).

                  (9)

                  Do Dohody o EHP by mělo být začleněno rozhodnutí Komise 2011/278/EU ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (9).

                  (10)

                  Do Dohody o EHP by mělo být začleněno rozhodnutí Komise 2011/540/EU ze dne 18. srpna 2011 o změně rozhodnutí 2007/589/ES, pokud jde o zahrnutí pokynů pro monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů z nových činností a plynů (10).

                  (11)

                  Do Dohody o EHP by mělo být začleněno rozhodnutí Komise 2011/745/EU ze dne 11. listopadu 2011 o změně rozhodnutí 2010/2/EU a 2011/278/EU, pokud jde o odvětví a pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku (11).

                  (12)

                  Toto rozhodnutí Smíšeného výboru nijak neomezuje nezávislost smluvních stran při mezinárodních jednáních o změnách klimatu, zejména v kontextu Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu a Kjótského protokolu nebo jakékoli jiné mezinárodní dohody o změně klimatu jiné než týkající se aspektů důležitých pro systém EU pro obchodování s emisemi (EU ETS), které jsou začleněny do Dohody o EHP. Státy ESVO mají ovšem brát náležitě v úvahu závazky, které mají v rámci Dohody o EHP. Každý stát ESVO je odpovědný za provádění politik a opatření k plnění svých mezinárodních závazků v rámci Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu, Kjótského protokolu a jakékoli jiné mezinárodní dohody související se změnou klimatu.

                  (13)

                  Účastí států ESVO v systému EU ETS není dotčena účast států ESVO v jakémkoli flexibilním nástroji pro zmírnění emisí.

                  (14)

                  Rozšíření systému EU ETS na zařízení ve státech ESVO má za důsledek zvýšení celkového množství povolenek v rámci EU ETS jako celku podle článků 9 a 9a směrnice 2003/87/ES (12). Státy ESVO poskytnou v části A dodatku směrnice příslušné údaje, aby Komise mohla stanovit průměrné roční celkové množství povolenek pro celý EHP.

                  (15)

                  Komise informuje státy ESVO, pokud jde o jednání a uzavírání dohod s třetími zeměmi podle článku 11a směrnice 2003/87/ES a o důsledky, které by tyto dohody mohly mít na použití ověřených snížení emisí (CER).

                  (16)

                  Po uzavření dohody podle článků 11a nebo 25 směrnice 2003/87/ES nebudou státy ESVO a jejich provozovatelé diskriminováni oproti členským státům EU a jejich provozovatelům.

                  (17)

                  Komise informuje státy ESVO o provádění čl. 24a odst. 1 směrnice 2003/87/ES a o důsledcích, které by toto provádění mohlo mít na množství povolenek v rámci EU ETS.

                  (18)

                  Státy ESVO plně podpoří skutečnost, že množství povolenek přidělených do dražby se v systému EU ETS zvyšuje s cílem dosáhnout toho, aby do roku 2027 bylo ukončeno přidělování bezplatných povolenek. Cílem států ESVO vždy bylo zvýšení procentního podílu povolenek, které jsou přidělovány za úplatu. Státy ESVO připomínají úpravu v písmeni e) stanovenou v čl. 1 bodě 2 rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 146/2007 (13), kterým se do Dohody o EHP začleňuje směrnice 2003/87/ES.

                  (19)

                  Státy ESVO využijí společné dražební platformy stanovené podle článku 26 nařízení (EU) č. 1031/2010 a jmenují subjekt sledující dražby vybraný podle článku 24 uvedeného nařízení pro sledování dražeb svých povolenek. Vzhledem k tomu, že se státy ESVO neúčastní společné akce, nemusí plnit žádné konkrétní úkoly v rámci postupů zadávání veřejných zakázek při jmenování společných dražebních platforem a subjektů sledujících dražby. Jakmile jsou tyto platformy a subjekty jmenovány, každý stát ESVO se bude snažit uzavřít s nimi smlouvu. Komise bude v rámci možností dbát na to, aby dražební platformy uzavřely obdobně smlouvu se státy ESVO, a to za stejných podmínek, jako jsou podmínky pro účastnící se členské státy EU ve smlouvách vyplývajících ze společných postupů zadávání veřejných zakázek, za předpokladu, že státy ESVO sloučí do dražby své povolenky s povolenkami účastnících se členských států EU. Pokud jde o subjekt sledující dražby, Komise bude v rámci možností dbát na to, aby tento subjekt uzavřel obdobně smlouvu se státy ESVO, a to za stejných podmínek, jako jsou podmínky platné buď pro účastnící se členské státy EU, nebo pro členské státy EU, které se neúčastní, podle toho, zda se státy ESVO rozhodnou sloučit do dražby své povolenky s povolenkami účastnících se členských států EU, nebo ne.

                  (20)

                  Rozpočtové otázky nejsou součástí Dohody o EHP. Finanční příspěvky od států ESVO členským státům EU se sjednávají prostřednictvím finančních mechanismů EHP. Uplatňování ustanovení směrnice 2003/87/ES týkající se těchto otázek a používání kritérií pro přidělení mezi některé členské státy EU určitých procentních podílů celkového množství povolenek, s nimiž se bude obchodovat formou dražby podle čl. 10 odst. 2 písm. b) a c) a podle příloh IIa a IIb směrnice 2003/87/ES, proto neovlivňuje působnost Dohody.

                  (21)

                  Kontrolní úřad ESVO úzce spolupracuje s Komisí, kdykoliv je vyzván k provedení úkolů, které se týkají států ESVO a za které, pokud jde o členské státy EU, odpovídá Komise podle směrnice 2003/87/ES, nařízení (ES) č. 2216/2004, rozhodnutí 2007/589/ES a rozhodnutí 2006/780/ES. Mezi tyto úkoly patří mimo jiné posouzení vnitrostátních prováděcích opatření uvedených v článku 11 směrnice 2003/87/ES a veškeré uplatnění jednostranného zahrnutí dodatečných činností a plynů podle článku 24 uvedené směrnice,

            PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
      Článek 1
      Příloha XX Dohody o EHP se mění takto:

                  1)

                  V bodu 21al (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES) se doplňuje tato odrážka:

                              „—

                                 32009 L 0029: směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/29/ES ze dne 23. dubna 2009 (Úř. věst. L 140, 5.6.2009, s. 63).“

                  2)

                  Úpravy uvedené v bodě 21al (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES) se nahrazují tímto:
                  „Pro účely Dohody se ustanovení směrnice upravují takto:

                              a)

                              Aniž je dotčen budoucí vývoj určený Smíšeným výborem EHP, je třeba poznamenat, že do Dohody nejsou začleněny tyto akty Společenství:

                                          i)

                                          Rozhodnutí Rady 2002/358/ES ze dne 25. dubna 2002 o schválení Kjótského protokolu k Rámcové úmluvě OSN o změně klimatu jménem Evropského společenství a o společném plnění závazků z něj vyplývajících (14),

                                          ii)

                                          Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 280/2004/ES ze dne 11. února 2004 o mechanismu monitorování emisí skleníkových plynů ve Společenství a provádění Kjótského protokolu (15).

                              b)

                              V dobězačleóvání směrnice neprobíhá na území Lichtenštejnska žádná činnost v oblasti letectví, jak ji definuje směrnice. Jakmile bude na území Lichtenštejnska relevantní činnost v oblasti letectví probíhat, tento stát bude plnit své povinnosti vyplývající ze směrnice.

                              c)

                              V čl. 3c odst. 4 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
                              „Při začleňování rozhodnutí Komise do Dohody Smíšený výbor EHP rozhodne v souladu s postupy stanovenými Dohodou a na základě číselných údajů poskytnutých Kontrolním úřadem ESVO ve spolupráci s úřadem Eurocontrol o historických emisích z letectví pro celý EHP přičtením příslušných číselných údajů týkajících se letů v rámci území států ESVO a mezi nimi a letů mezi státy ESVO a třetími zeměmi k uvedenému rozhodnutí Komise.“

                              d)

                              V čl. 3d odst. 4 se zrušuje druhý pododstavec.

                              e)

                              V čl. 3e odst. 2 a čl. 3f odst. 4 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
                              „K témuž dni předloží státy ESVO obdržené žádosti Kontrolnímu úřadu ESVO, který je neprodleně předá Komisi.“

                              f)

                              V čl. 3e odst. 3 se doplňují nové pododstavce, které znějí:
                              „Při začleňování rozhodnutí Komise do Dohody Smíšený výbor EHP rozhodne, v souladu s postupy stanovenými Dohodou a na základě číselných údajů poskytnutých Kontrolním úřadem ESVO ve spolupráci s úřadem Eurocontrol, pro celý EHP o celkovém počtu povolenek, o počtu povolenek, které mají být vydraženy, o počtu povolenek ve zvláštní rezervě a o počtu povolenek přidělených zdarma, a to přičtením příslušných číselných údajů týkajících se letů v rámci území států ESVO a mezi nimi a letů mezi státy ESVO a třetími zeměmi k uvedenému rozhodnutí Komise.
                              Komise rozhodne o referenční hodnotě pro celý EHP. Komise bude během rozhodovacího procesu úzce spolupracovat s Kontrolním úřadem ESVO. Státy ESVO provedou výpočet a zveřejnění podle čl. 3e odst. 4 následně po přijetí rozhodnutí Smíšeného výboru EHP, které začlení rozhodnutí přijaté Komisí do Dohody.“

                              g)

                              V čl. 3f odst. 5 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
                              „Komise rozhodne o referenční hodnotě pro celý EHP. Komise během rozhodovacího procesu úzce spolupracuje s Kontrolním úřadem ESVO. Státy ESVO provedou výpočet a zveřejnění podle čl. 3f odst. 7 následně po přijetí rozhodnutí Smíšeného výboru EHP, které začlení rozhodnutí přijaté Komisí do Dohody o EHP.“

                              h)

                              V článku 9 se vkládají nové odstavce, které znějí:
                              „Zvýšení průměrného ročního celkového množství povolenek v systému EU pro obchodování s emisemi v důsledku rozšíření systému na Lichtenštejnsko a Norsko podle odstavce 1 je v souladu s rozhodnutím Kontrolního úřadu ESVO o jejich národních alokačních plánech na období 2008–2012.
                              Zvýšení průměrného ročního celkového množství povolenek v systému EU pro obchodování s emisemi v důsledku rozšíření systému na Island podle odstavce 1 bude odpovídat 23 934 tunám ekvivalentu CO2.
                              Pokud jde o státy ESVO, údaje, které mají být vzaty v úvahu pro výpočet množství povolenek pro celý EHP, které mají být vydány od roku 2013 podle tohoto článku, jsou stanoveny v části A dodatku.“

                              i)

                              V čl. 9a odst. 1 se doplňuje nová věta, která zní:
                              „Pokud jde o Norsko, průměrné roční množství povolenek vydaných pro zařízení uvedená v tomto odstavci činí 878 850.“

                              j)

                              V čl. 9a odst. 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
                              „Pokud jde o zařízení, která ve státech ESVO provádějí činnosti uvedené v příloze I a do systému Společenství budou začleněna až od roku 2013, průměrné roční emise za vykazované období, během kterého proběhnou úpravy, budou:
                              Island: 1 862 571 tun ekvivalentu CO2,
                              Lichtenštejnsko: 0 tun ekvivalentu CO2,
                              Norsko: 5 269 254 tun ekvivalentu CO2.“

                              k)

                              Za čl. 9a odst. 4 se vkládají nové odstavce, který znějí:
                              „5.   Pokud jde o státy ESVO, údaje, které mají být vzaty v úvahu pro úpravu množství povolenek pro celý EHP, které mají být vydány od roku 2013 podle tohoto článku, jsou stanoveny v části A dodatku.
                              6.   Komise vypočítá a upraví roční množství povolenek pro celý EHP, které mají být vydány od roku 2013 v souladu s článkem 9 a tímto článkem tak, aby zahrnovalo údaje týkající se států ESVO, jak jsou uvedeny v části A dodatku. Komise zveřejní upravená množství povolenek pro celý EHP na rok 2013 a další roky.“

                              l)

                              V čl. 10 odst. 2 se doplňuje nový poodstavec, který zní:
                              „Pro účely písm. a), pokud jde o Lichtenštejnsko a Norsko, se jejich podíly vypočítají na základě těchto emisí:
                              Lichtenštejnsko: 20 943 tun ekvivalentu CO2.
                              Norsko: 18 635 669 tun ekvivalentu CO2.
                              Pokud jde o Island, podíl uvedený v písm. a) se vypočítá na základě 36 196 tun ekvivalentu CO2 upraveného o 899 645 tun ekvivalentu CO2, což představuje podíl ověřených emisí za rok 2005 ze zařízení provádějících činnosti uvedené v příloze I, které budou zahrnuty do systému Společenství až od roku 2013. Podíl Islandu bude tedy spočítán na základě 935 841 tun ekvivalentu CO2.“

                              m)

                              Pro státy ESVO se nepoužije čl. 10 odst. 3.

                              n)

                              V čl. 11a odst. 8 se za pátý pododstavec doplňuje nový pododstavec, který zní:
                              „Pokud jde o státy ESVO, údaje, které mají být vzaty v úvahu pro výpočet snížení v rámci celého EHP podle pátého pododstavce, jsou stanoveny v části B dodatku.“

                              o)

                              V čl. 16 odst. 3 se druhá věta nahrazuje títmo:
                              „Státy EVSO stanoví sankce za překročení emisí, které odpovídají sankcím v členských státech EU.“

                              p)

                              Za čl. 16 odst. 12 se vkládá nový odstavec, který zní:
                              „13.   Státy ESVO předloží veškeré žádosti podle čl. 16 odst. 5 a 10 Kontrolnímu úřadu ESVO, který je neprodleně předá Komisi.“

                              q)

                              V čl. 18a odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
                              „Přerozdělení provozovatelů letadel k jednotlivým státům ESVO proběhne v roce 2011 poté, co provozovatelé splní svoje povinnosti z roku 2010. Původní členský stát správy může souhlasit s odlišným časovým plánem pro přerozdělení provozovatelů letadel původně přidělených jinému členskému státu na základě kritérií uvedených v písmenu b) tohoto odstavce, pokud o to provozovatel výslovně požádá do šesti měsíců ode dne, kdy Komise přijme seznam provozovatelů pro celý EHP uvedený v čl. 18a odst. 3 písm. b). V takovém případě dojde k přerozdělení nejpozději v roce 2020 s ohledem na obchodovací období začínající rokem 2021.“

                              r)

                              V čl. 18a odst. 3 písm. b) se za slova „provozovatele letadel“ doplňují slova „v celém EHP“.

                              s)

                              V článku 18b se doplňuje následující pododstavec, který zní:
                              „Pro účely plnění svých úkolů vyplývajících ze směrnice mohou státy ESVO a Kontrolní úřad ESVO požádat o pomoc Eurocontrol nebo jinou příslušnou organizaci a mohou s uvedenými organizacemi v tomto smyslu uzavřít odpovídající dohody.“

                              t)

                              V článku 20 se doplňuje nový odstavec, který zní:
                              „4.   Vydávání, převádění a rušení povolenek týkající se států EVSO, jejich provozovatelů a provozovatelů letadel spravovaných těmito státy se evidují v nezávislém protokolu transakcí, který je uveden v odstavci 1.
                              Ústřední správce je způsobilý vykonávat úkoly uvedené v odstavcích 1 až 3, pokud se jedná o státy ESVO, jejich provozovatele nebo provozovatele letadel spravované těmito státy.“

                              u)

                              V článku 25 se doplňuje nový odstavec, který zní:
                              „3.   Povolenky systému Společenství zahrnují povolenky vydané nebo obchodované státy ESVO nebo jejich provozovateli v rámci systému Společenství. Pokud Společenství uzavře dohodu podle tohoto článku, není mezi těmito povolenkami činěn žádný rozdíl.
                              Komise informuje státy ESVO již v rané fázi o sjednávání a uzavírání dohod či nezávazných opatřeních podle tohoto článku.“

                              v)

                              Státy ESVO, které se účastní systému EU pro obchodování s emisemi, poskytují informace podle příslušných požadavků uvedených v čl. 30 odst. 3 prvním pododstavci, zatímco požadavky na podávání zpráv uvedené v druhém pododstavci se na ně nevztahují.

                              w)

                              Za přílohu V se doplňuje nový text, který zní:

                                 „DODATEK

                                    ČÁST A

                                    Údaje týkající se států ESVO, které je třeba vzít v úvahu pro výpočet a úpravu množství povolenek pro celý EHP, které mají být vydány od roku 2013 podle článků 9 a 9a směrnice 2003/87/ES

                                 1.   Údaje týkající se států ESVO podle článku 9

                                 Pro stanovení těchto údajů byl použit lineární faktor 1,74 %.

                                    Island

                                 Tyto údaje vycházejí z průměrných ročních ověřených emisí za období od roku 2005 do roku 2010 z činností, na které se v zásadě vztahuje směrnice 2003/87/ES během období 2008 až 2012, což odpovídá 23 934 povolenkám.

                                             Rok

                                             Množství povolenek

                                             2013

                                             22 684

                                             2014

                                             22 268

                                             2015

                                             21 851

                                             2016

                                             21 435

                                             2017

                                             21 018

                                             2018

                                             20 602

                                             2019

                                             20 186

                                             2020

                                             19 769

                                    Lichtenštejnsko

                                 Tyto údaje vycházejí z průměrného ročního celkového množství povolenek vydaných Lichtenštejnskem na období od roku 2008 do roku 2012, což odpovídá 17 943 povolenkám, jak je uvedeno v lichtenštejnském národním alokačním plánu.

                                             Rok

                                             Množství povolenek

                                             2013

                                             17 006

                                             2014

                                             16 694

                                             2015

                                             16 382

                                             2016

                                             16 070

                                             2017

                                             15 758

                                             2018

                                             15 445

                                             2019

                                             15 133

                                             2020

                                             14 821

                                    Norsko

                                 Tyto údaje vycházejí z průměrného ročního celkového množství povolenek vydaných Norskem na období od roku 2008 do roku 2012, což odpovídá 14 255 268 povolenkám, jak je uvedeno v norském národním alokačním plánu.

                                             Rok

                                             Množství povolenek

                                             2013

                                             13 511 143

                                             2014

                                             13 263 101

                                             2015

                                             13 015 060

                                             2016

                                             12 767 018

                                             2017

                                             12 518 976

                                             2018

                                             12 270 935

                                             2019

                                             12 022 893

                                             2020

                                             11 774 851

                                       2.   Údaje týkající se států ESVO podle článku 9a odst. 1

                                 Pro stanovení těchto údajů byl použit lineární faktor 1,74 %.

                                    Norsko

                                             Rok

                                             Množství povolenek

                                             2013

                                             832 974

                                             2014

                                             817 682

                                             2015

                                             802 390

                                             2016

                                             787 098

                                             2017

                                             771 806

                                             2018

                                             756 514

                                             2019

                                             741 222

                                             2020

                                             725 930

                                       3.   Údaje týkající se států ESVO podle článku 9a odst. 2

                                 Pro stanovení těchto údajů byl použit lineární faktor 1,74 %.

                                    Island

                                             Rok

                                             Množství povolenek

                                             2013

                                             1 732 936

                                             2014

                                             1 700 527

                                             2015

                                             1 668 119

                                             2016

                                             1 635 710

                                             2017

                                             1 603 301

                                             2018

                                             1 570 892

                                             2019

                                             1 538 484

                                             2020

                                             1 506 075

                                    Norsko

                                             Rok

                                             Množství povolenek

                                             2013

                                             4 994 199

                                             2014

                                             4 902 514

                                             2015

                                             4 810 829

                                             2016

                                             4 719 144

                                             2017

                                             4 627 459

                                             2018

                                             4 535 774

                                             2019

                                             4 444 089

                                             2020

                                             4 352 404

                                    ČÁST B

                                    Údaje týkající se států ESVO, které je třeba vzít v úvahu pro výpočet snížení v rámci celého EHP podle čl. 11a odst. 8 pátého pododstavce

                                             Emise z činností v rámci stávajících odvětví za rok 2005
                                             (v tunách ekvivalentu CO2)

                                             Emise z činností v rámci odvětví nově zařazených od roku 2013
                                             (v tunách ekvivalentu CO2)

                                             Island

                                             36 196

                                             899 645

                                             Lichtenštejnsko

                                             18 121

                                             0

                                             Norsko

                                             19 730 000

                                             6 140 000“

                                       “

                  3)

                  Za bod 21al (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES) se vkládají tyto nové body:

                              „21ala.

                                 32010 R 1031: nařízení Komise (EU) č. 1031/2010 ze dne 12. listopadu 2010 o harmonogramu, správě a jiných aspektech dražeb povolenek na emise skleníkových plynů v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství (Úř. věst. L 302, 18.11.2010, s. 1), ve znění:

                                          —

                                             32011 R 1210: nařízení Komise (EU) č. 1210/2011 ze dne 23. listopadu 2011 (Úř. věst. L 308, 24.11.2011, s. 2).

                                    Pro účely Dohody se uvedené nařízení upravuje takto:

                                          a)

                                          První věta v čl. 22 odst. 7 se nahrazuje tímto:
                                          „Státy ESVO oznámí totožnost dražitele a jeho kontaktní údaje Kontrolnímu úřadu ESVO, který tyto informace předá Komisi.“

                                          b)

                                          V čl. 24 odst. 2 se doplňují nové věty, které znějí:
                                          „Státy ESVO uzavřou smlouvu se jmenovaným subjektem sledujícím dražby na základě společného zadávacího řízení mezi Komisí a členskými státy ke sledování veškerých dražebních postupů. V čl. 25 odst. 1, 2, 3, 4 a 5 je třeba výraz „členské státy chápat tak, že zahrnuje i státy ESVO“.“

                                          c)

                                          V článku 26 odst. 1 a 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
                                          „Státy ESVO uzavřou smlouvu s dražební platformou jmenovanou společně Komisí a zúčastněnými členskými státy EU pro dražby jejich podílů povolenek, které mají být vydraženy, v případě, že se rozhodnou sloučit do dražby své povolenky s povolenkami členských států EU účastnících se společného postupu.“

                                          d)

                                          V čl. 27 odst. 1 a čl. 28 odst. 1 se doplňuje nová věta, která zní:
                                          „Aniž jsou dotčena pravidla stanovená ve smlouvě, která bude uzavřena mezi státy ESVO a dražební platformou, dražební platforma, která byla jmenována postupem společného zadávacího řízení mezi Komisí a členskými státy, které se účastní společného postupu, může poskytovat výše zmíněné služby rovněž pro státy ESVO.“

                                          e)

                                          Články 30 až 32 se nevztahují na státy ESVO, pokud uzavřely smlouvu s dražební platformou jmenovanou podle článku 26 v souladu s výše uvedenou úpravou c).

                                          f)

                                          V čl. 52 odst. 3 se doplňují nové pododstavce, které znějí:
                                          „Podíl nákladů subjektu sledujícího dražby připadající na dražební platformu jmenovanou podle čl. 26 odst. 1 nebo 2, se kterou mají státy ESVO smlouvu, se rozdělí mezi členské státy, které se účastní společného postupu, a státy ESVO v souladu s jejich podíly na celkovém objemu povolenek vydražených na dotčené dražební platformě, za předpokladu, že státy ESVO sloučí do dražby své povolenky s povolenkami členských států EU účastnících se společného postupu.
                                          Podíl nákladů subjektu sledujícího dražby připadající na dražební platformu jmenovanou podle čl. 30 odst. 1 nebo 2, se kterou mají státy ESVO smlouvu, včetně nákladů na veškeré zprávy požadované na základě čl. 25 odst. 4, nese dotčený stát ESVO, stejně jako je tomu u členských států EU, které se neúčastní společného postupu.“

                              21alb.

                                 32010 D 0002: rozhodnutí Komise 2010/2/EU ze dne 24. prosince 2009, kterým se podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES sestavuje seznam odvětví a pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku (Úř. věst. L 1, 5.1.2010, s. 10), ve znění:

                                          —

                                             32011 D 0745: rozhodnutí Komise 2011/745/EU ze dne 11. listopadu 2011 (Úř. věst. L 299, 17.11.2011, s. 9).

                              21alc.

                                 32011 D 0278: rozhodnutí Komise 2011/278/EU ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (Úř. věst. L 130, 17.5.2011, s. 1), ve znění:

                                          —

                                             32011 D 0745: rozhodnutí Komise 2011/745/EU ze dne 11. listopadu 2011 (Úř. věst. L 299, 17.11.2011, s. 9).

                              21ald.

                                 32010 D 0670: rozhodnutí Komise 2010/670/EU ze dne 3. listopadu 2010, kterým se stanoví kritéria a opatření pro financování komerčních demonstračních projektů, jež jsou zaměřeny na zachycování a geologické ukládání CO2, která nepoškozují životní prostředí, a financování demonstračních projektů inovativních technologií v oblasti obnovitelných zdrojů energie v rámci systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství, jak je stanoveno směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (Úř. věst. L 290, 6.11.2011, s. 39).

                              21ale.

                                 32011 R 0550: nařízení Komise (EU) č. 550/2011 ze dne 7. června 2011, kterým se na základě směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES stanoví některá omezení pro použití mezinárodních kreditů z projektů zahrnujících průmyslové plyny (Úř. věst. L 149, 8.6.2011, s. 1).“

                  4)

                  V bodě 21am (rozhodnutí Komise 2007/589/ES) se doplňují nové odrážky, které znějí:

                              „—

                                 32010 D 0345: rozhodnutí Komise 2010/345/EU ze dne 8. června 2010 (Úř. věst. L 155, 22.6.2010, s. 34),

                              —

                                 32011 D 0540: rozhodnutí Komise 2011/540/EU ze dne 18. srpna 2011 (Úř. věst. L 244, 21.9.2011, s. 1).…“

            Článek 2
      Znění nařízení (EU) č. 1031/2010, (EU) č. 550/2011 a (EU) č. 1210/2010, směrnice 2009/29/ES a rozhodnutí 2010/2/EU, 2010/345/EU, 2010/670/EU, 2011/278/EU, 2011/540/EU a 2011/745/EU v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
      Článek 3
      Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem … nebo prvním dnem po učinění posledního oznámení Smíšenému výboru EHP podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP, podle toho, co nastane později. (16)

      Článek 4
      Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.

         V … dne …

               Za Smíšený výbor EHP

               předseda nebo předsedkyně

               tajemníci Smíšeného výboru EHP

         (1)  Úř. věst. L ….

         (2)  Úř. věst. L 302, 18.11.2010, s. 1.

         (3)  Úř. věst. L 149, 8.6.2011, s. 1.

         (4)  Úř. věst. L 308, 24.11.2011, s. 2.

         (5)  Úř. věst. L 140, 5.6.2009, s. 63.

         (6)  Úř. věst. L 1, 5.1.2010, s. 10.

         (7)  Úř. věst. L 155, 22.6.2010, s. 34.

         (8)  Úř. věst. L 290, 6.11.2010, s. 39.

         (9)  Úř. věst. L 130, 17.5.2011, s. 1.

         (10)  Úř. věst. L 244, 21.9.2011, s. 1.

         (11)  Úř. věst. L 299, 17.11.2011, s. 9.

         (12)  Úř. věst. L 275, 25.10.2003, s. 32.

         (13)  Úř. věst. L 100, 10.4.2008, s. 92.

         (14)  Úř. věst. L 130, 15.5.2002, s. 1.

         (15)  Úř. věst. L 49, 19.2.2004, s. 1.

         (16)  [Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.] [Byly oznámeny ústavní požadavky.]


title: 2005/132/ES: Rozhodnutí Komise ze dne 16. února 2005, kterým se zrušuje rozhodnutí Komise 2000/137/ES o přijetí závazků nabídnutých v souvislosti s dovozy některých bezešvých rour a trubek ze železa a nelegované oceli pocházející z Chorvatska a Ukrajiny do Společenství

text:
               17.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 46/44

      ROZHODNUTÍ KOMISE

   ze dne 16. února 2005,
   kterým se zrušuje rozhodnutí Komise 2000/137/ES o přijetí závazků nabídnutých v souvislosti s dovozy některých bezešvých rour a trubek ze železa a nelegované oceli pocházející z Chorvatska a Ukrajiny do Společenství
   (2005/132/ES)
   KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (dále jen „základní nařízení“) (1), a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
   po konzultaci s poradním výborem,
   vzhledem k těmto důvodům:
   A.   PŘEDCHOZÍ POSTUP

               (1)

               Nařízením (ES) č. 348/2000 (2) Rada uložila konečná antidumpingová cla z dovozu některých bezešvých rour a trubek ze železa nebo nelegované oceli pocházejících z Chorvatska a Ukrajiny do Společenství. Rozhodnutím 2000/137/ES (3) Komise přijala závazky nabídnuté vývozci pocházejícími z Chorvatska a Ukrajiny. Rozhodnutím 2002/669/ES Komise přijala dobrovolné zrušení společného závazku ukrajinských výrobců.

               (2)

               V návaznosti na žádost předloženou Výboru na obranu odvětví Evropské unie vyrábějícího bezešvé ocelové trubky zahájila Komise prozatímní přezkum platných antidumpingových opatření, včetně jejich podoby, podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení (4).

         B.   ZRUŠENÍ PŘIJETÍ ZÁVAZKU

               (3)

               Nařízením (ES) č. 258/2005 (5) Rada uzavřela přezkum.

               (4)

               Podle 137. bodu odůvodnění nařízení (ES) č. 258/2005 a po konzultaci se všemi zúčastněnými stranami se již daný závazek ve stávající podobě nepovažuje za přiměřený. Na tomto základě a rovněž v souladu s příslušnými ustanoveními daného závazku, jenž Komisi opravňuje k jednostrannému zrušení přijetí závazku, se Komise rozhodla přijetí závazku zrušit.

               (5)

               V prosinci 2004 Komise informovala chorvatskou společnost Mechel Željezara Ltd. o návrhu zrušit přijetí stávajícího závazku. V reakci na zveřejnění oznámení chorvatská vláda informovala Komisi, že daná společnost, jediný výrobce v Chorvatsku, byla zrušena a ukončila výrobu na podzim roku 2004. Proto se tento závazek již nepovažuje za platný.

         C.   ZRUŠENÍ ROZHODNUTÍ 2000/137/ES

               (6)

               S ohledem na výše uvedené skutečnosti by rozhodnutí Komise 2000/137/ES ve znění rozhodnutí Komise 2002/669/ES mělo být zrušeno.

               (7)

               Současně s tímto rozhodnutím uložila Rada nařízením (ES) č. 258/2005 celostátní konečné antidumpingové clo z dovozu některých bezešvých rour a trubek ze železa nebo nelegované oceli pocházejících z Chorvatska do Společenství,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Rozhodnutí Komise 2000/137/ES ve znění rozhodnutí Komise 2002/669/ES se zrušuje.
   Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 16. února 2005.

            Za Komisi

         Peter MANDELSON

            člen Komise

      (1)  Úř. věst. L 56, 6.3.1996, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 461/2004 (Úř. věst. L 77, 13.3.2004, s. 12).

      (2)  Úř. věst. L 45, 17.2.2000, s. 1. Nařízení ve znění nařízení (ES) č. 1515/2002 (Úř. věst. L 228, 24.8.2002, s. 8).

      (3)  Úř. věst. L 46, 18.2.2000, s. 34. Rozhodnutí ve znění rozhodnutí 2002/669/ES (Úř. věst. L 228, 24.8.2002, s. 20).

      (4)  Úř. věst. C 288, 23.11.2002, s. 11.

      (5)  Viz stranu 7 tohoto Úředního věstníku.


title: Rozhodnutí Rady (EU) 2017/768 ze dne 18. července 2016 o podpisu jménem Evropské unie a jejích členských států a prozatímním provádění Protokolu k Evropsko-středomořské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Egyptskou arabskou republikou na straně druhé s ohledem na přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii

text:
               4.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 115/1

         ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2017/768
   ze dne 18. července 2016
   o podpisu jménem Evropské unie a jejích členských států a prozatímním provádění Protokolu k Evropsko-středomořské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Egyptskou arabskou republikou na straně druhé s ohledem na přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 217 ve spojení s čl. 218 odst. 5 této smlouvy,
   s ohledem na akt o přistoupení Chorvatské republiky, a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedeného aktu,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 25. června 2001 byla podepsána Evropsko-středomořská dohoda, kterou se zakládá přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Egyptskou arabskou republikou na straně druhé (1) (dále jen „dohoda“). Tato dohoda vstoupila v platnost dnem 1. června 2004.

               (2)

               Chorvatská republika se stala dne 1. července 2013 členským státem Evropské unie.

               (3)

               Podle čl. 6 odst. 2 aktu o přistoupení Chorvatské republiky má být její přistoupení k dohodě schváleno prostřednictvím protokolu k dohodě uzavřeným mezi Radou jednající jednomyslně jménem členských států a Egyptskou arabskou republikou.

               (4)

               Rada dne 14. září 2012 pověřila Komisi, aby zahájila jednání s Egyptskou arabskou republikou. Tato jednání byla úspěšně uzavřena parafováním protokolu dne 29. října 2015 v Bruselu.

               (5)

               Ustanovení čl. 8 odst. 3 protokolu stanoví prozatímní provádění protokolu do okamžiku, než vstoupí v platnost.

               (6)

               Protokol by měl být podepsán s výhradou uzavření a měl by být prozatímně prováděn,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Podpis Protokolu k Evropsko-středomořské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Egyptskou arabskou republikou na straně druhé s ohledem na přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii jménem Unie a jejích členských států se schvaluje s výhradou uzavření uvedeného protokolu.
   Znění protokolu je připojeno k tomuto rozhodnutí.
   Článek 2
   Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat protokol jménem Evropské unie a jejích členských států.
   Článek 3
   Protokol je prováděn prozatímně v souladu s čl. 8 odst. 3 protokolu ode dne 1. července 2013 do okamžiku, než budou dokončeny postupy nezbytné pro jeho uzavření.
   Článek 4
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 18. července 2016.

            Za Radu

            předsedkyně

         F. MOGHERINI

      (1)  Úř. věst. L 304, 30.9.2004, s. 39.