title: Rozhodnutí Komise ze dne 24. listopadu 2015 o koordinaci činností Unie a členských států prostřednictvím koordinačního mechanismu – uprchlického nástroje pro Turecko

text:
               8.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 407/8

         ROZHODNUTÍ KOMISE
   ze dne 24. listopadu 2015
   o koordinaci činností Unie a členských států prostřednictvím koordinačního mechanismu – uprchlického nástroje pro Turecko
   (2015/C 407/07)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 210 odst. 2 a čl. 214 odst. 6 této Smlouvy,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Mezinárodní společenství čelí bezprecedentní uprchlické krizi, jež vyžaduje solidaritu, soudržnost a účinnost. Jde o společnou výzvu a reakci na ni je třeba zkoordinovat.

               (2)

               Vzhledem ke své zeměpisné poloze je Turecko hlavní zemí prvotního přijetí i tranzitu migrantů, která bude konce roku 2015 hostit více než 2 miliony žadatelů o azyl a uprchlíků, což je nejvyšší počet na světě. Turecko vyvíjí chvályhodné úsilí při poskytování enormní humanitární pomoci a podpory bezprecedentnímu a neustále rostoucímu počtu osob hledajících útočiště. Na řešení této krize již vydalo ze svých vlastních zdrojů více než 7 miliard eur.

               (3)

               Turecko je spolu s EU odhodláno čelit stávajícím problémům a společně je překonat. Dne 15. října 2015 proto Turecko schválilo ad referendum politický dokument (dále jen „společný akční plán EU a Turecka“), který se zabývá otázkou uprchlické krize a řízení migrace a odráží shodu Unie a Turecké republiky ohledně zintenzivnění koordinované spolupráce při podpoře Syřanů, kteří požívají dočasné ochrany, a při řízení migrace. Závěry Evropské rady z téhož dne přivítaly „společný akční plán EU a Turecka jako součást komplexní spolupráce založené na sdílené odpovědnosti, vzájemných závazcích a jejich plnění“ a konstatovaly, že „EU a její členské státy jsou připraveny posílit spolupráci s Tureckem a v daném rámci podstatně zvýšit svou politickou a finanční angažovanost“.

               (4)

               Jak je stanoveno ve společném akčním plánu EU a Turecka, EU musí udržitelně a urychleně zmobilizovat značné nové finanční zdroje, aby pomohla Turecku s uspokojováním vznikajících potřeb a s řešením problému, který představuje přítomnost Syřanů požívajících dočasné ochrany na jeho území. Tyto finanční prostředky by měly být mobilizovány co nejpružněji a co nejrychleji. O prioritách a oblastech, kam by mělo financování směřovat, by se mělo rozhodovat ve spolupráci s tureckými orgány; výjimku tvoří činnosti, které poskytují okamžitou humanitární pomoc. Přednost bude mít poskytnutí okamžité humanitární, rozvojové a jiné pomoci; hostitelským komunitám, národním a místním orgánům by měla být poskytnuta pomoc, pokud jde o zvládání a řešení dopadů způsobených přílivem uprchlíků.

               (5)

               Od začátku konfliktu v Sýrii již bylo z rozpočtů Evropské unie a členských států mobilizováno celkem 3,6 miliardy eur (přibližně 1,6 miliardy eur z rozpočtu EU a 2,0 miliardy eur z rozpočtů členských států), takže EU a její členské státy jsou hlavním světovým dárcem přispívajícím na řešení následků krize v Sýrii. Tyto prostředky umožnily urychlené poskytnutí humanitární pomoci a podpořily národní a místní kapacity při poskytování služeb osobám zasaženým krizí (vzdělávání, zdravotnictví, základní služby, jako je dodávka vody a nakládání s odpady, podpora živobytí). Rozličné nástroje Evropské unie a programy členských států však pracují souběžně prostřednictvím různých bilaterálních kanálů (agentury OSN, nevládní organizace, vnitrostátní agentury, vlády hostitelských zemí).

               (6)

               Část pátá hlava III Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) se mimo jiné týká rozvojové spolupráce se třetími zeměmi a humanitární pomoci. V souladu s čl. 4 odst. 4 SFEU nesmí výkon pravomoci Unie v těchto oblastech bránit členským státům ve výkonu jejich pravomoci.

               (7)

               Na seznamu příjemců oficiální rozvojové pomoci Výboru pro rozvojovou pomoc OECD je Turecko uvedeno jako „země s vyššími středními příjmy“.

               (8)

               V souladu s čl. 210 odst. 1 SFEU Unie a členské státy koordinují své politiky v příslušné oblasti a vzájemně slaďují své programy. Je proto nezbytná lepší koordinace. V souladu s čl. 210 odst. 2 a čl. 214 odst. 6 SFEU může Komise vyvinout jakoukoli užitečnou činnost potřebnou na podporu koordinace činností Unie a členských států, aby prohloubila účinnost a doplňkovost programů Unie a programů členských států v oblasti humanitární pomoci.

               (9)

               Obecným cílem nástroje pro Turecko je koordinace a racionalizace činností financovaných z rozpočtu EU a prostřednictvím dvoustranných příspěvků členských států s cílem prohloubit účinnost a doplňkovost podpory poskytované uprchlíkům a hostitelským komunitám v Turecku.

               (10)

               Pomoc EU a členských států umožní komplexní a přiměřenou reakci, jež by měla přispět ke zmírnění důsledků spojených s přílivem uprchlíků, které pociťují jak uprchlíci, tak Turecko coby hostitelská země. Tato reakce by měla spočívat v koncentraci prostředků a činností ze strany EU a jejích členských států ve prospěch koordinovaného a komplexního řešení potřeb.

               (11)

               Nástroje EU, které jsou nyní využívány v souvislosti s krizí v Sýrii, jako je evropský nástroj sousedství (ENI) (1), nástroj pro rozvojovou spolupráci (DCI) (2), nástroj předvstupní pomoci (IPA II) (3), nástroj přispívající ke stabilitě a míru (IcSP) (4) a financování v rámci nařízení Rady (ES) č. 1257/96 o humanitární pomoci (5), mohou v rámci limitů stanovených ve víceletém finančním rámci na období 2014–2020 přispět k fungování nástroje pro Turecko. Veškerá humanitární pomoc v rámci nástroje pro Turecko bude poskytnuta v naprostém souladu s humanitárními zásadami a s Evropským konsensem o humanitární pomoci (6).

               (12)

               Činnosti a opatření, jež se mají financovat z rozpočtu Unie, budou prováděny v souladu s finančními pravidly a předpisy Unie. To zahrnuje jak přímé, tak nepřímé řízení a svěřenské fondy Unie jako jeden z prováděcích nástrojů uvedených v článku 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 236/2014 ze dne 11. března 2014, kterým se stanoví společná pravidla a postupy pro provádění nástrojů Unie pro financování vnější činnosti (7).

               (13)

               Komise bere na vědomí, že členské státy vyjádřily záměr přispět částkou 2,5 miliardy eur (z celkové částky ve výši 3 miliard eur). Komise vyzývá členské státy, aby se ke svému finančnímu příspěvku v souladu s rozdělením na základě HND uvedeným v příloze formálně zavázaly.

               (14)

               Komise podotýká, že v rozpočtu na rok 2015 jsou v současnosti „neočekávané“„ostatní příjmy“ a cla ve výši 2,3 miliardy eur; tyto příjmy pocházejí z vyšší míry pokut vybraných v oblasti hospodářské soutěže, z investic a poskytnutých půjček, sankcí, úroků z prodlení a neočekávaně vyšších cel. Zmíněná částka ve výši 2,3 miliardy eur je součástí návrhu opravného rozpočtu č. 8/2015, který byl nedávno přijat Evropským parlamentem a Radou. Tyto neočekávané příjmy v rozpočtu na rok 2015 budou odečteny z příspěvků členských států do rozpočtu EU.

               (15)

               V souladu s čl. 21 odst. 2 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie a kterým se zrušuje nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (8), by finanční příspěvky členských států měly být zahrnuty do rozpočtu Unie jako vnější účelově vázané příjmy,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   Zřízení uprchlického nástroje pro Turecko
   Tímto rozhodnutím se zřizuje koordinační mechanismus – uprchlický nástroj pro Turecko (dále jen „nástroj“), jehož cílem je pomoci Turecku při řešení naléhavých humanitárních a rozvojových potřeb uprchlíků a jejich hostitelským komunitám, národním a místním orgánům v oblasti zvládání a řešení dopadů způsobených přílivem uprchlíků.
   Článek 2
   Cíle nástroje
   1.   Cílem tohoto nástroje je koordinace a racionalizace činností financovaných z rozpočtu Unie a prostřednictvím dvoustranných příspěvků členských států.
   2.   Jeho konkrétním cílem je posílit účinnost a doplňkovost podpory poskytované uprchlíkům a hostitelským komunitám v Turecku.
   3.   Komise zajistí, aby se všechny činnosti v rámci nástrojů financování vnější činnosti Unie i jednotlivá opatření členských států doplňovaly s činnostmi koordinovanými v rámci tohoto nástroje.
   Článek 3
   Rozsah a forma podpory
   1.   Komise koordinuje činnosti Unie a členských států stanovením priorit a koordinací umisťování zdrojů.
   Činí tak v souladu s mechanismem stanoveným v článku 5 tohoto rozhodnutí.
   2.   Prostřednictvím tohoto nástroje se koordinuje humanitární, rozvojová a jiná pomoc poskytovaná uprchlíkům a pomoc hostitelským komunitám, národním a místním orgánům, pokud jde o zvládání a řešení dopadů způsobených přílivem uprchlíků.
   3.   V souladu s článkem 4 nařízení (EU) č. 236/2014 může mít tato pomoc podobu grantů, kromě případů, kdy povaha projektu, který má být financován, vyžaduje jinou formu podpory.
   4.   Komise zajistí zohlednění a podporu rovnosti mezi muži a ženami a začlenění hlediska rovnosti pohlaví během jednotlivých etap provádění nástroje.
   Komise přijme vhodná opatření, aby při získávání přístupu k projektům podporovaným v rámci tohoto nástroje nedocházelo k diskriminaci na základě pohlaví, rasového nebo etnického původu, náboženského vyznání nebo víry, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace.
   Článek 4
   Koordinace zdrojů v rámci nástroje
   1.   Nástroj koordinuje částku 3 miliardy eur.
   2.   Z rozpočtu EU se poskytne 500 milionů eur z celkově stanovené částky, s výhradou následných individuálních rozhodnutí o financování podle čl. 84 odst. 2 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 a v souladu finančními předpisy o souhrnném rozpočtu a požadavky příslušného základního aktu.
   3.   Na základě přislíbených finančních příspěvků a v souladu s rozdělením uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí poskytnou členské státy částku 2,5 miliardy eur.
   Článek 5
   Řídící výbor
   1.   Řídící výbor pro tento nástroj zajišťuje strategické vedení v otázce koordinace poskytované pomoci.
   Nepřetržitě také monitoruje provádění nástroje.
   Řídící výbor se skládá ze dvou zástupců Komise a jednoho zástupce z každého členského státu.
   Turecko je členem řídícího výboru jako poradce, aby byla zajištěna plná koordinace činností v praxi, s výjimkou činností, které poskytují okamžitou humanitární pomoc.
   Řídícímu výboru předsedá Komise.
   Je třeba zajistit, aby zástupci členských států a Komise ve výboru nebyli ve střetu zájmů, jak je stanoveno v nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012.
   2.   Komise má odpovědnost za konečné rozhodnutí týkající se stanovení priorit, určení činností a přidělení prostředků, přičemž usiluje o dosažení konsensu, kdykoli je to možné.
   3.   Řídící výbor na návrh Komise do dvou měsíců ode dne přijetí tohoto rozhodnutí vypracuje a přijme svůj jednací řád.
   4.   Sekretariát nástroje zajišťuje Komise.
   Článek 6
   Způsoby provádění
   1.   Komise vybírá a koordinuje provádění příslušných činností, zejména prověřováním ex ante navrhovaných činností.
   2.   Prioritou jsou činnosti poskytující okamžitou humanitární, rozvojovou a jinou pomoc uprchlíkům a pomoc hostitelským komunitám, národním a místním orgánům, pokud jde o zvládání a řešení dopadů způsobených přílivem uprchlíků.
   Všechny činnosti, které neposkytují okamžitou humanitární pomoc, se konzultují s tureckými orgány.
   Komise organizuje pravidelná setkání s příslušnými orgány členských států a příslušnými orgány Turecka.
   3.   Činnosti a opatření, které mají být financovány z rozpočtu Unie, se provádějí v souladu s finančními předpisy o souhrnném rozpočtu a požadavky příslušného základního aktu.
   4.   Příspěvky členských států určené na financování činností a opatření vybraných a koordinovaných v souladu s tímto rozhodnutím se zahrnou do rozpočtu Unie jako vnější účelově vázané příjmy v souladu s čl. 21 odst. 2 písm. b) nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012. Tyto finanční příspěvky plní Komise podle čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 buď přímo, nebo tak, že podle čl. 58 odst. 1 písm. c) nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 pověří úkoly souvisejícími s plněním rozpočtu jiné subjekty, včetně soukromoprávních subjektů členského státu.
   5.   Činnosti poskytující okamžitou humanitární pomoc, které jsou koordinovány v rámci nástroje, se vybírají a provádějí v souladu se zásadami uvedenými v Evropském konsensu o humanitární pomoci.
   Článek 7
   Viditelnost
   Komise poskytuje informace o činnostech nástroje a propaguje je tak, aby byla zajištěna viditelnost nástroje.
   Článek 8
   Informování, monitorování a hodnocení
   1.   Komise pravidelně informuje Evropský parlament a Radu o provádění nástroje.
   2.   Každý rok předá Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění nástroje.
   3.   Komise v úzké spolupráci se členskými státy provede do 31. prosince 2019 hodnocení nástroje.
   Článek 9
   Závěrečná ustanovení
   1.   Tento nástroj se zřizuje ode dne 1. ledna 2016 pro finanční příspěvky za rozpočtové roky 2016 a 2017. Do 21. prosince 2015 oznámí členské státy Komisi lhůty pro odvod svých příspěvků, včetně předpokládaného harmonogramu plateb na období 2016–2017.
   2.   Komise do 31. prosince 2016 přezkoumá finanční kapacitu, trvání a povahu financování.

      Ve Štrasburku dne 24. listopadu 2015.

            Za Komisi

         Johannes HAHN

            člen Komise

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 232/2014, kterým se zřizuje evropský nástroj sousedství (Úř. věst. L 77, 15.3.2014, s. 27).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 233/2014, kterým se zřizuje finanční nástroj pro rozvojovou spolupráci (Úř. věst. L 77, 15.3.2014, s. 44).

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 231/2014, kterým se zřizuje nástroj předvstupní pomoci (Úř. věst. L 77, 15.3.2014, s. 11).

      (4)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 230/2014, kterým se zřizuje nástroj přispívající ke stabilitě a míru (Úř. věst. L 77, 15.3.2014, s. 1).

      (5)  Úř. věst. L 163, 2.7.1996, s. 1.

      (6)  Společné prohlášení Rady a zástupců vlád členských států zasedajících v Radě, Evropském parlamentu a Evropské komisi „Evropský konsensus o humanitární pomoci“ (Úř. věst. C 25, 30.1.2008, s. 1).

      (7)  Úř. věst. L 77, 15.3.2014, s. 95.

      (8)  Úř. věst. L 298, 26.10.2012, s. 1.

      PŘÍLOHA

                  Členský stát

                  1 % hrubého národního důchodu
                  (EUR)

                  Rozdělení podle HND

                  Národní příspěvek do uprchlického nástroje pro Turecko
                  (EUR)

                  Belgie

                  4 044 908 000

                  2,88 %

                  72 055 025,81

                  Bulharsko

                  412 388 025

                  0,29 %

                  7 346 181,86

                  Česká republika

                  1 429 950 658

                  1,02 %

                  25 472 799,77

                  Dánsko

                  2 691 551 852

                  1,92 %

                  47 946 662,36

                  Německo

                  29 998 426 500

                  21,38 %

                  534 384 810,63

                  Estonsko

                  195 941 500

                  0,14 %

                  3 490 455,12

                  Irsko

                  1 605 484 000

                  1,14 %

                  28 599 708,83

                  Řecko

                  1 758 757 000

                  1,25 %

                  31 330 077,48

                  Španělsko

                  10 723 591 000

                  7,64 %

                  191 027 490,92

                  Francie

                  21 697 735 000

                  15,46 %

                  386 518 273,19

                  Chorvatsko

                  414 701 663

                  0,30 %

                  7 387 396,46

                  Itálie

                  15 782 177 500

                  11,25 %

                  281 139 943,61

                  Kypr

                  162 048 000

                  0,12 %

                  2 886 684,40

                  Lotyšsko

                  245 937 500

                  0,18 %

                  4 381 071,93

                  Litva

                  363 756 951

                  0,26 %

                  6 479 879,52

                  Lucembursko

                  302 768 000

                  0,22 %

                  5 393 436,90

                  Maďarsko

                  1 028 794 578

                  0,73 %

                  18 326 701,09

                  Malta

                  79 473 735

                  0,06 %

                  1 415 726,15

                  Nizozemsko

                  6 589 010 000

                  4,70 %

                  117 375 051,69

                  Rakousko

                  3 201 701 000

                  2,28 %

                  57 034 337,54

                  Polsko

                  3 997 275 344

                  2,85 %

                  71 206 509,04

                  Portugalsko

                  1 708 890 500

                  1,22 %

                  30 441 767,55

                  Rumunsko

                  1 517 506 692

                  1,08 %

                  27 032 502,06

                  Slovinsko

                  366 916 000

                  0,26 %

                  6 536 154,06

                  Slovensko

                  737 276 500

                  0,53 %

                  13 133 667,62

                  Finsko

                  1 992 220 500

                  1,42 %

                  35 488 940,55

                  Švédsko

                  4 301 727 510

                  3,07 %

                  76 629 947,27

                  Spojené království

                  22 990 023 751

                  16,38 %

                  409 538 796,60

                  Celkem

                  140 340 939 259

                  1

                  2 500 000 000,00


title: Rozhodnutí Rady (EU) 2015/1293 ze dne 20. července 2015 o uzavření Evropské úmluvy o právní ochraně služeb s podmíněným přístupem a služeb tvořených podmíněným přístupem jménem Evropské unie

text:
               29.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 199/3

         ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2015/1293
   ze dne 20. července 2015
   o uzavření Evropské úmluvy o právní ochraně služeb s podmíněným přístupem a služeb tvořených podmíněným přístupem jménem Evropské unie
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 4 první pododstavec ve spojení s čl. 218 odst. 6 písm. a) bodem v) této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   s ohledem na souhlas Evropského parlamentu,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 16. července 1999 zmocnila Rada Komisi, aby v rámci Rady Evropy jednala jménem Evropského společenství o úmluvě o právní ochraně služeb s podmíněným přístupem a služeb tvořených podmíněným přístupem.

               (2)

               Evropská úmluva o právní ochraně služeb s podmíněným přístupem a služeb tvořených podmíněným přístupem (dále jen „úmluva“) byla přijata Radou Evropy dne 24. ledna 2001 a vstoupila v platnost dnem 1. července 2003.

               (3)

               Úmluva zavádí téměř stejný regulativní rámec jako směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/84/ES (1).

               (4)

               Úmluva byla podepsána jménem Unie dne 21. prosince 2011 (2).

               (5)

               Uzavření úmluvy by přispělo k širšímu uplatňování ustanovení podobných ustanovením směrnice 98/84/ES mimo území Unie a k zavedení práva služeb s podmíněným přístupem, které by se uplatňovalo na celém evropském kontinentu.

               (6)

               Úmluva by měla být schválena jménem Unie,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Evropská úmluva o právní ochraně služeb s podmíněným přístupem a služeb tvořených podmíněným přístupem (3) se schvaluje jménem Unie.
   Článek 2
   Předseda Rady je oprávněn určit osobu nebo osoby zmocněné uložit jménem Unie listinu o schválení uvedenou v článku 12 úmluvy vyjadřující souhlas Unie být úmluvou vázána.
   Článek 3
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 20. července 2015.

            Za Radu

            předsedkyně

         F. MOGHERINI

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/84/ES ze dne 20. listopadu 1998 o právní ochraně služeb s podmíněným přístupem a služeb tvořených podmíněným přístupem (Úř. věst. L 320, 28.11.1998, s. 54).

      (2)  Úmluva byla podepsána na základě rozhodnutí Rady 2011/853/EU ze dne 29. listopadu 2011 o podpisu Evropské úmluvy o právní ochraně služeb s podmíněným přístupem a služeb tvořených podmíněným přístupem jménem Evropské unie (Úř. věst. L 336, 20.12.2011, s. 1). Toto rozhodnutí bylo poté nahrazeno rozhodnutím Rady 2014/243/EU ze dne 14. dubna 2014 o podpisu Evropské úmluvy o právní ochraně služeb s podmíněným přístupem a služeb tvořených podmíněným přístupem jménem Evropské unie (Úř. věst. L 128, 30.4.2014, s. 61).

      (3)  Znění úmluvy bylo zveřejněno v Úř. věst. L 336, 20.12.2011, s. 2.

      PŘÍLOHA

         PROHLÁŠENÍ EU
          (1)

      Unie plně uznává cíle Evropské úmluvy o právní ochraně služeb s podmíněným přístupem a služeb tvořených podmíněným přístupem, současně však vyjadřuje obavu ohledně uplatňování článku 9 a čl. 10 odst. 3 úmluvy po přistoupení Unie k této úmluvě, na základě své výlučné pravomoci.
      Tímto prohlášením nejsou dotčeny postupy hlasování v rámci Výboru ministrů Rady Evropy.

         (1)  Prohlášení bude sděleno generálnímu tajemníkovi Rady Evropy současně s uložením listin o schválení úmluvy.


title: 2011/842/EU: Rozhodnutí Rady ze dne 13. prosince 2011 o plném uplatňování ustanovení schengenského acquis v Lichtenštejnském knížectví

text:
               16.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 334/27

         ROZHODNUTÍ RADY
   ze dne 13. prosince 2011
   o plném uplatňování ustanovení schengenského acquis v Lichtenštejnském knížectví
   (2011/842/EU)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Protokol mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k Dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis
       (1), a zejména na čl. 10 odst. 1 tohoto protokolu,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Podle čl. 10 odst. 1 protokolu jsou ustanovení schengenského acquis uplatňována Lichtenštejnským knížectvím pouze na základě rozhodnutí Rady vydaného za tímto účelem a poté, co Rada ověřila, že Lichtenštejnské knížectví splnilo nezbytné podmínky pro uplatňování tohoto acquis.

               (2)

               Rada ověřila, že Lichtenštejnské knížectví splnilo podmínky pro uplatňování příslušné části schengenského acquis týkající se ochrany údajů, a svým rozhodnutím 2011/352/EU (2) stanovila, že ustanovení schengenského acquis týkající se Schengenského informačního systému jsou pro Lichtenštejnské knížectví použitelná ode dne 9. června 2011.

               (3)

               Rada ověřila v souladu s platnými postupy schengenského hodnocení, jak je stanoví rozhodnutí výkonného výboru ze dne 16. září 1998, kterým se zřizuje Stálý výbor pro hodnocení a provádění Schengenu (SCH/Com-ex (98) 26 def.) (3), zda byly v Lichtenštejnském knížectví splněny nezbytné podmínky pro uplatňování schengenského acquis ve všech dalších oblastech tohoto acquis.

               (4)

               Rada dne 13. prosince 2011 dospěla k závěru, že Lichtenštejnské knížectví podmínky ve všech uvedených oblastech splnilo.

               (5)

               Je možné stanovit termín pro plné uplatňování schengenského acquis Lichtenštejnským knížectvím,tedy konkrétní datum, od nějž by měly být zrušeny kontroly osob na vnitřních hranicích s Lichtenštejnským knížectvím.

               (6)

               K tomuto datu by měla být zrušena omezení pro použití Schengenského informačního systému stanovená v rozhodnutí Rady 2011/352/EU.

               (7)

               V souladu s článkem 15 Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o kritériích a mechanismech určení státu příslušného pro posuzování žádosti o azyl podané v některém z členských států nebo ve Švýcarsku (4) a článkem 8 Protokolu mezi Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k Dohodě mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o kritériích a mechanismech určení státu příslušného pro posuzování žádosti o azyl podané v některém z členských států nebo ve Švýcarsku (5), je posledně uvedená dohoda prováděna od 7. března 2011.

               (8)

               Dohoda mezi Lichtenštejnským knížectvím a Dánským královstvím o provádění, uplatňování a rozvoji ustanovení schengenského acquis, která spadají pod hlavu V Smlouvy o fungování Evropské unie, podepsaná v Bruselu dne 18. března 2011, stanoví, že se tato ustanovení v Lichtenštejnském knížectví použijí od stejného dne jako ustanovení uvedená v článku 2 protokolu.

               (9)

               V souladu s čl. 15 odst. 1 druhým pododstavcem Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis
                   (6) a jako výsledek částečného uplatňování schengenského acquis Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska stanoveného v rozhodnutí Rady 2004/926/ES ze dne 22. prosince 2004 o uvedení v platnost částí schengenského acquis pro Spojené království Velké Británie a Severního Irska (7), a zejména s čl. 1 prvním pododstavcem tohoto rozhodnutí, by se měla ve vztazích Lichtenštejnského knížectví se Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska použít pouze část ustanovení schengenského acquis použitelná v Lichtenštejnském knížectví v rámci vztahů s členskými státy, které schengenské acquis uplatňují v plném rozsahu.

               (10)

               V souladu s čl. 15 odst. 1 třetím pododstavcem Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis a jako výsledek částečného uplatňování schengenského acquis v Kyperské republice na základě čl. 3 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2003 a v Bulharské republice a Rumunsku na základě čl. 4 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2005, by pro Lichtenštejnské knížectví v rámci jeho vztahů s uvedenými členskými státy měla být použitelná pouze část ustanovení schengenského acquis použitelná rovněž v těchto členských státech,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   1.   Všechna ustanovení uvedená v přílohách A a B Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, všechna ustanovení uvedená v příloze protokolu k uvedené dohodě a jakýkoli akt navazující na jedno nebo více těchto ustanovení se použijí pro Lichtenštejnské knížectví v rámci jeho vztahů s Belgickým královstvím, Českou republikou, Dánským královstvím, Spolkovou republikou Německo, Estonskou republikou, Řeckou republikou, Španělským královstvím, Francouzskou republikou, Italskou republikou, Lotyšskou republikou, Litevskou republikou, Lucemburským velkovévodstvím, Maďarskem, Maltou, Nizozemským královstvím, Rakouskou republikou, Polskou republikou, Portugalskou republikou, Republikou Slovinsko, Slovenskou republikou, Finskou republikou a Švédským královstvím ode dne 19. prosince 2011.
   Veškerá omezení týkající se použití Schengenského informačního systému členskými státy uvedenými v prvním pododstavci se zrušují k témuž dni.
   2.   Ustanovení schengenského acquis uvedená v platnost pro Spojené království Velké Británie a Severního Irska na základě článku 1 rozhodnutí 2004/926/ES a jakýkoli akt navazující na jedno nebo více těchto ustanovení se pro Lichtenštejnské knížectví v rámci jeho vztahů se Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska použijí ode dne 19. prosince 2011.
   3.   Ustanovení schengenského acquis uplatňovaná v Kyperské republice na základě čl. 3 odst. 1 aktu o přistoupení z roku 2003 a v Bulharské republice a Rumunsku na základě čl. 4 odst. 1 aktu o přistoupení z roku 2005 a jakýkoli akt navazující na jedno nebo více těchto ustanovení se v Lichtenštejnském knížectví v rámci jeho vztahů s Kyperskou republikou, Bulharskou republikou a Rumunskem použijí ode dne 19. prosince 2011.
   Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 13. prosince 2011.

            Za Radu

            předseda

         M. CICHOCKI

      (1)  Úř. věst. L 160, 18.6.2011, s. 21.

      (2)  Úř. věst. L 160, 18.6.2011, s. 84.

      (3)  Úř. věst. L 239, 22.9.2000, s. 138.

      (4)  Úř. věst. L 53, 27.2.2008, s. 5.

      (5)  Úř. věst. L 160, 18.6.2011, s. 39.

      (6)  Úř. věst. L 53, 27.2.2008, s. 52.

      (7)  Úř. věst. L 395, 31.12.2004, s. 70.


title: 2009/78/ES: Rozhodnutí Komise ze dne 23. ledna 2009 o zřízení Evropského výboru orgánů bankovního dohledu (Text s významem pro EHP)

text:
               29.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 25/23

      ROZHODNUTÍ KOMISE

   ze dne 23. ledna 2009
   o zřízení Evropského výboru orgánů bankovního dohledu
   (Text s významem pro EHP)
   (2009/78/ES)
   KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Jako součást tzv. „Lamfalussyho procesu“ přijala Komise rozhodnutí 2004/5/ES ze dne 5. listopadu 2003 o zřízení Evropského výboru orgánů bankovního dohledu (1) (dále jen „výbor“). Výbor se ujal svých povinností dne 1. ledna 2004 a sloužil jako nezávislý subjekt k výměně zkušeností a názorů a radil Komisi v otázkách bankovní regulace a bankovního dohledu.

               (2)

               Při plnění ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/1/ES ze dne 9. března 2005, kterou se mění směrnice Rady 73/239/EHS, 85/611/EHS, 91/675/EHS, 92/49/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/19/ES, 98/78/ES, 2000/12/ES, 2001/34/ES, 2002/83/ES a 2002/87/ES za účelem zavedení nové organizační struktury výborů pro finanční služby (2), provedla Komise v roce 2007 přezkum Lamfalussyho procesu a předložila hodnocení ve sdělení ze dne 20. listopadu 2007 s názvem „Přezkum Lamfalussyho procesu – Posílení sbližování dohledu“ (3).

               (3)

               Ve sdělení Komise poukázala na význam Evropského výboru regulátorů trhů s cennými papíry, Evropského výboru orgánů bankovního dohledu a Evropského výboru orgánů dozoru nad pojišťovnictvím a zaměstnaneckým penzijním pojištěním (dále jen „výbory orgánů dohledu“) na stále integrovanějším evropském finančním trhu. Jednoznačný rámec pro činnost těchto výborů v oblasti sbližování dohledu a spolupráce byl považován za nezbytný.

               (4)

               Při přezkumu fungování Lamfalussyho procesu Rada Komisi vyzvala, aby objasnila úlohu výborů orgánů dohledu a uvážila všechny jednotlivé možnosti posílení fungování těchto výborů, aniž by došlo k narušení rovnováhy stávajícího institucionálního uspořádání nebo omezení odpovědnosti orgánů dohledu (4).

               (5)

               Evropská rada na zasedání ve dnech 13. a 14. března 2008 vyzvala k urychlenému zlepšení fungování výborů orgánů dohledu (5).

               (6)

               Dne 14. května 2008 (6) Rada Komisi vyzvala, aby provedla revizi svých rozhodnutí o zřízení výborů orgánů dohledu, aby byla zajištěna soudržnost a návaznost jejich mandátů a úkolů a byl posílen jejich příspěvek ke spolupráci a sbližování v oblasti dohledu. Rada uvedla, že by tyto výbory měly být výslovně pověřeny konkrétními úkoly, aby se posílila spolupráce a sbližování v oblasti dohledu i jejich úloha při posuzování rizik ohrožujících finanční stabilitu. Proto je nutno stanovit posílený právní rámec pro úlohu a úkoly výboru v tomto ohledu.

               (7)

               Složení výboru by mělo odrážet organizaci bankovního dohledu a mělo by rovněž brát v úvahu úlohu centrálních bank, pokud jde o celkovou stabilitu bankovního sektoru na vnitrostátní úrovni a na úrovni Společenství. Práva různých kategorií účastníků by měla být jasně vymezena. Zejména předsednictví a hlasovací práva by měla být vyhrazena pro příslušné orgány dohledu každého členského státu. Účast na důvěrných poradách o jednotlivých institucích, ve kterých se provádí dohled, by měla být případně omezena na příslušné orgány dohledu a na centrální banky, které mají zvláštní odpovědnost za dohled nad jednotlivými dotčenými institucemi.

               (8)

               Výbor by měl sloužit jako nezávislá poradní skupina Komise v oblasti bankovního dohledu.

               (9)

               Mandát výboru by měl zahrnovat dohled nad finančními konglomeráty. S cílem zamezit duplicitě práce, předejít nesrovnalostem a zajistit, aby výbor držel krok s pokrokem a aby měl možnost výměny informací, by se spolupráce s Evropským výborem orgánů dozoru nad pojišťovnictvím a zaměstnaneckým penzijním pojištěním při dohledu nad finančními konglomeráty měla uskutečňovat v rámci Smíšeného výboru pro finanční konglomeráty.

               (10)

               Výbor by měl rovněž přispět ke společnému a jednotnému každodennímu provádění právních předpisů Společenství a jejich jednotnému uplatňování orgány dohledu.

               (11)

               Výbor nemá na úrovni Společenství žádné regulační pravomoci. Měl by provádět přezkumy, prosazovat osvědčené postupy a vydávat nezávislé pokyny, doporučení a standardy s cílem zvýšit sbližování v celém Společenství.

               (12)

               Zlepšená dvoustranná a mnohostranná spolupráce v oblasti dohledu závisí na vzájemném porozumění a důvěře mezi orgány dohledu. Výbor by měl přispět ke zlepšení této spolupráce.

               (13)

               Výbor by měl rovněž podporovat sbližování v oblasti dohledu v celém Společenství. Aby byl tento cíl konkrétnější, je nutno vypracovat orientační a otevřený seznam úkolů, které má výbor plnit.

               (14)

               K řešení sporů přeshraniční povahy mezi orgány dohledu, zejména v rámci kolegií orgánů dohledu, by měl výbor vytvořit dobrovolný a nezávazný mechanismus zprostředkování.

               (15)

               Aby bylo možno využít zkušenosti výboru a aniž by byly dotčeny pravomoci orgánů dohledu, měly by mít orgány dohledu možnost postoupit záležitosti výboru, aby si vyžádaly jeho nezávazné stanovisko.

               (16)

               Výměna informací mezi orgány dohledu je zásadní pro jejich fungování. Je důležitá pro účinný dohled nad bankovními skupinami a pro finanční stabilitu. Ačkoli právní předpisy v oblasti bankovnictví ukládají orgánům dohledu jednoznačné právní povinnosti týkající se spolupráce a výměny informací, výbor by měl usnadnit každodenní výměnu informací mezi těmito orgány v praxi s výhradou příslušných ustanovení o důvěrnosti údajů obsažených v platných právních předpisech.

               (17)

               S cílem omezit duplicitu úkolů v oblasti dohledu, a zjednodušit tak dohled a snížit zátěž uloženou bankovním skupinám, by měl výbor usnadnit předávání úkolů mezi orgány dohledu, zejména v případech stanovených v příslušných právních předpisech.

               (18)

               Na podporu sbližování a soudržnosti mezi kolegii orgánů dohledu a zajištění rovných podmínek by výbor měl sledovat jejich fungování, aniž by byla omezena nezávislost členů kolegia.

               (19)

               Kvalita, srovnatelnost a jednotnost zpráv o dohledu je zásadní pro efektivnost nákladů u režimů dohledu ve Společenství a zátěž přeshraničních institucí spojenou s dodržováním požadavků. Výbor by měl přispět k zajištění toho, aby bylo vyloučeno překrývání a zdvojení a aby nahlášené údaje byly srovnatelné a přiměřeně kvalitní.

               (20)

               Finanční systémy ve Společenství jsou úzce propojeny a události v jednom členském státě mohou mít významný dopad na finanční instituce a trhy v ostatních členských státech. Neustálé vznikání nových finančních konglomerátů a stírání rozdílů mezi činnostmi podniků v bankovnictví, odvětví cenných papírů a pojišťovnictví vyvolávají dodatečné problémy v oblasti dohledu na vnitrostátní úrovni i na úrovni Společenství. V zájmu zajištění finanční stability je nutný systém na úrovni výboru, Evropského výboru regulátorů trhů s cennými papíry a Evropského výboru orgánů dozoru nad pojišťovnictvím a zaměstnaneckým penzijním pojištěním k určování možných rizik přesahujících hranice a jednotlivá odvětví v počáteční fázi a v případě potřeby informování Komise a ostatních výborů. Dále je nezbytné, aby výbor zajistil, aby byla informována ministerstva financí a národní centrální banky členských států. Úlohou výboru musí být v tomto ohledu určování rizik v bankovním odvětví a pravidelné podávání zpráv o výsledku Komisi. O tomto posouzení by měla být informována rovněž Rada. Výbor by měl taktéž spolupracovat s Evropským parlamentem a pravidelně jej informovat o situaci v bankovním odvětví. V této souvislosti výbor nesmí zveřejnit informace o jednotlivých subjektech, v nichž se provádí dohled.

               (21)

               V zájmu přiměřeného řešení meziodvětvových záležitostí by činnosti výboru měly být koordinovány s činností Evropského výboru regulátorů trhů s cennými papíry, Evropského výboru orgánů dozoru nad pojišťovnictvím a zaměstnaneckým penzijním pojištěním a Výboru pro bankovní dohled Evropského systému centrálních bank. To je obzvláště důležité při řešení možných meziodvětvových rizik ohrožujících finanční stabilitu.

               (22)

               Vzhledem ke globalizaci finančních služeb a rostoucímu významu mezinárodních standardů by měl výbor rovněž podporovat dialog a spolupráci s orgány dohledu mimo Společenství.

               (23)

               Odpovědnost výboru vůči institucím Společenství je velmi důležitá a měla by být jednou z náležitě stanovených norem při současném dodržování nezávislosti orgánů dohledu.

               (24)

               Výbor by měl vypracovat svůj jednací řád a plně respektovat výsady institucí a institucionální rovnováhu vytvořenou Smlouvou. Lepší rámec činností výboru by měl být doprovázen lepšími pracovními postupy. Za tímto účelem by v případě, že není možno dosáhnout shody, měla být rozhodnutí přijímána kvalifikovanou většinou podle pravidel stanovených ve Smlouvě.

               (25)

               Z důvodu právní jistoty a jasnosti by rozhodnutí 2004/5/ES mělo být zrušeno,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   Zřizuje se nezávislá poradní skupina pro bankovní dohled ve Společenství, která se nazývá „Evropský výbor orgánů bankovního dohledu“ (dále jen „výbor“).
   Článek 2
   Výbor radí Komisi zejména při přípravě návrhů prováděcích opatření v oblasti bankovních činností a v oblasti finančních konglomerátů, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost Komise.
   Pokud si Komise vyžádá radu výboru, může stanovit lhůtu, v níž výbor tuto radu poskytne. Tato lhůta je stanovena s přihlédnutím k naléhavosti věci.
   Článek 3
   Výbor plní úkoly, které mu byly uloženy, a vydáváním nezávazných pokynů, doporučení a standardů přispívá ke společnému a jednotnému provádění a soudržnému uplatňování právních předpisů Společenství.
   Článek 4
   1.   Výbor podporuje lepší spolupráci mezi vnitrostátními orgány dohledu v oblasti bankovnictví a sbližování postupů a přístupů členských států v oblasti dohledu v celém Společenství. Za tímto účelem plní nejméně tyto úkoly:

               a)

               zprostředkovává nebo usnadňuje zprostředkování mezi orgány dohledu v případech stanovených v příslušných právních předpisech nebo na žádost orgánu dohledu;

               b)

               poskytuje orgánům dohledu stanoviska v případech stanovených v příslušných právních předpisech nebo na jejich žádost;

               c)

               podporuje účinnou dvoustrannou a mnohostrannou výměnu informací mezi orgány dohledu s výhradou platných ustanovení o důvěrnosti údajů;

               d)

               usnadňuje předávání úkolů mezi orgány dohledu, zejména určením úkolů, které je možno přenést, a prosazováním osvědčených postupů;

               e)

               přispívá k zajištění účinného a jednotného fungování kolegií orgánů dohledu, zejména stanovením pokynů pro operativní činnost kolegií, sledováním soudržnosti postupů jednotlivých kolegií a sdílením osvědčených postupů;

               f)

               přispívá k vypracování kvalitních společných standardů pro podávání zpráv o dohledu;

               g)

               přezkoumává uplatňování nezávazných pokynů, doporučení a standardů vydaných výborem v praxi.

         2.   Výbor průběžně přezkoumává postupy jednotlivých členských států v oblasti dohledu a posuzuje jejich sbližování. Výbor podává každoročně zprávu o dosaženém pokroku a určí zbývající překážky.
   3.   Výbor vyvine nové praktické nástroje sbližování na podporu společných přístupů v oblasti dohledu.
   Článek 5
   1.   Výbor sleduje a hodnotí vývoj v bankovním odvětví a v případě potřeby informuje Evropský výbor regulátorů trhů s cennými papíry, Evropský výbor orgánů dozoru nad pojišťovnictvím a zaměstnaneckým penzijním pojištěním a Komisi. Výbor zajistí, aby o možných nebo bezprostředních problémech byla informována ministerstva financí a národní centrální banky jednotlivých členských států.
   2.   Výbor nejméně dvakrát ročně předloží Komisi hodnocení týkající se trendů obezřetnostního dohledu na mikroúrovni, možných rizik a zranitelných míst bankovního odvětví.
   Výbor do tohoto hodnocení zahrne klasifikaci hlavních rizik a zranitelných míst a uvede, nakolik tato rizika a zranitelná místa ohrožují finanční stabilitu, a v případě potřeby navrhne preventivní nebo nápravná opatření.
   O tomto hodnocení je informována Rada.
   3.   Výbor zavede postupy, které orgánům dohledu umožní rychle reagovat. Výbor popřípadě usnadní společné posuzování orgánů dohledu ve Společenství týkající se rizik a zranitelných míst, jež mohou nepříznivě ovlivnit stabilitu finančního systému Společenství.
   4.   Výbor zajistí přiměřené pokrytí meziodvětvového vývoje, rizik a zranitelných míst úzkou spoluprací s Evropským výborem regulátorů trhů s cennými papíry, Evropským výborem orgánů dozoru nad pojišťovnictvím a zaměstnaneckým penzijním pojištěním a Výborem pro bankovní dohled Evropského systému centrálních bank.
   Článek 6
   1.   Výbor přispěje k vypracování společných postupů dohledu v oblasti bankovnictví a rovněž na meziodvětvovém základě v úzké spolupráci s Evropským výborem regulátorů trhů s cennými papíry a Evropským výborem orgánů dozoru nad pojišťovnictvím a zaměstnaneckým penzijním pojištěním.
   2.   Za tímto účelem zejména zavede odvětvové a meziodvětvové vzdělávací programy, usnadní výměny zaměstnanců a vybídne příslušné orgány, aby více využívaly režimy dočasného přidělování pracovníků, společné kontrolní týmy a kontrolní návštěvy a jiné nástroje.
   3.   Výbor popřípadě vyvine nové nástroje na podporu společných postupů v oblasti dohledu.
   4.   Výbor zlepší spolupráci s orgány dohledu ve třetích zemích, zejména jejich účastí ve společných vzdělávacích programech.
   Článek 7
   1.   Výbor se skládá ze zástupců na vysoké úrovni:

               a)

               orgánů členských států příslušných pro dohled nad úvěrovými institucemi (dále jen „příslušné orgány dohledu“);

               b)

               centrálních bank členských států, které mají zvláštní odpovědnost za dohled nad jednotlivými úvěrovými institucemi vedle příslušného orgánu dohledu;

               c)

               centrálních bank, které se přímo nepodílejí na dohledu nad jednotlivými úvěrovými institucemi, včetně Evropské centrální banky.

         2.   Každý členský stát určí zástupce na vysoké úrovni, kteří se účastní jednání výboru. Evropská centrální banka rovněž určí zástupce na vysoké úrovni, který se účastní jednání výboru.
   3.   Komise se účastní jednání výboru a jmenuje svého zástupce na vysoké úrovni k účasti na jeho jednáních.
   4.   Výbor si volí předsedu ze zástupců příslušných orgánů dohledu.
   5.   Výbor může na jednání přizvat odborníky a pozorovatele.
   Článek 8
   1.   Členové výboru nesmějí zveřejnit informace podléhající služebnímu tajemství. Všichni účastníci jednání jsou povinni dodržovat platné předpisy týkající se služebního tajemství.
   2.   Kdykoli projednávání určitého bodu programu vyžaduje výměnu důvěrných informací o instituci, v níž je prováděn dohled, může být účast na těchto jednáních omezena na příslušné orgány dohledu, jichž se to přímo týká, a na národní centrální banky států pověřené zvláštní provozní odpovědností za dohled nad jednotlivými dotčenými úvěrovými institucemi.
   Článek 9
   1.   Výbor pravidelně informuje Komisi o výsledku svých činností. Udržuje pravidelné kontakty s Evropským bankovním výborem zřízeným rozhodnutím Komise 2004/10/ES (7) a příslušným výborem Evropského parlamentu.
   2.   Výbor zajišťuje meziodvětvovou soudržnost práce v odvětvích finančních služeb pravidelnou a úzkou spoluprací s Evropským výborem regulátorů trhů s cennými papíry a Evropským výborem orgánů dozoru nad pojišťovnictvím a zaměstnaneckým penzijním pojištěním.
   3.   Předseda výboru se nejméně jednou za měsíc schází s předsedy Evropského výboru regulátorů trhů s cennými papíry a Evropského výboru orgánů dozoru nad pojišťovnictvím a zaměstnaneckým penzijním pojištěním.
   Článek 10
   Výbor může zřizovat pracovní skupiny. Komise je zvána k účasti na jednáních pracovních skupin jako pozorovatel.
   Článek 11
   V oblasti dohledu nad finančními konglomeráty spolupracuje výbor s Evropským výborem orgánů dozoru nad pojišťovnictvím a zaměstnaneckým penzijním pojištěním a se Smíšeným výborem pro finanční konglomeráty.
   Komise a Evropská centrální banka jsou zvány k účasti na jednáních Smíšeného výboru pro finanční konglomeráty jako pozorovatelé.
   Článek 12
   Před předáním svého stanoviska Komisi se výbor otevřeným a průhledným způsobem včas a obsáhle radí s účastníky trhu, spotřebiteli a konečnými uživateli. Výbor zveřejňuje výsledky konzultací, nepožaduje-li respondent opak.
   Jestliže se stanovisko výboru týká předpisů platných jak pro úvěrové instituce, tak i pro investiční podniky, konzultuje s orgány příslušné pro dohled nad investičními podniky, které nejsou ve výboru zastoupeny.
   Článek 13
   Výbor připravuje svůj roční pracovní program a do konce října každého roku jej předkládá Radě, Evropskému parlamentu a Komisi. Výbor pravidelně a nejméně jednou ročně informuje Radu, Evropský parlament a Komisi o provádění činností stanovených v pracovním programu.
   Článek 14
   Výbor pracuje na základě shody svých členů. Nelze-li dosáhnout shody, rozhodnutí jsou přijímána kvalifikovanou většinou. Hlasy zástupců členů výboru odpovídají hlasům členských států, jak je stanoveno v čl. 205 odst. 2 a 4 Smlouvy.
   Členové výboru, kteří nedodrží pokyny, doporučení, standardy a jiná opatření schválená výborem, musí být připraveni své rozhodnutí odůvodnit.
   Článek 15
   Výbor přijme jednací řád a stanoví své pracovní postupy.
   Ve věcech rozhodnutí o změnách jednacího řádu a voleb a propuštění z rady výboru může jednací řád stanovit rozhodovací postupy, které se liší od postupů stanovených v článku 14.
   Článek 16
   Rozhodnutí 2004/5/ES se zrušuje.
   Článek 17
   Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 23. ledna 2009.

            Za Komisi

         Charlie McCREEVY

            člen Komise

      (1)  Úř. věst. L 3, 7.1.2004, s. 28.

      (2)  Úř. věst. L 79, 24.3.2005, s. 9.

      (3)  KOM(2007) 727 v konečném znění.

      (4)  Závěry Rady 15698/07 ze dne 4. prosince 2007.

      (5)  Závěry Rady 7652/1/08 Rev 1.

      (6)  Závěry Rady 8515/3/08 Rev 3.

      (7)  Úř. věst. L 3, 7.1.2004, s. 36.


title: Rozhodnutí Evropské centrální banky (EU) 2016/955 ze dne 6. května 2016, kterým se mění rozhodnutí ECB/2013/54 o postupech pro akreditaci výrobců ochraňovaných hodnot eura a hodnot eura (ECB/2016/12)

text:
                  16.6.2016

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  L 159/19

            ROZHODNUTÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY (EU) 2016/955
      ze dne 6. května 2016,
      kterým se mění rozhodnutí ECB/2013/54 o postupech pro akreditaci výrobců ochraňovaných hodnot eura a hodnot eura (ECB/2016/12)
      RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
      s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 128 odst. 1 této smlouvy,
      s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na článek 12.1, článek 16 a článek 34.3 tohoto statutu,
      s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2532/98 ze dne 23. listopadu 1998 o pravomoci Evropské centrální banky uvalovat sankce (1),
      s ohledem na nařízení Evropské centrální banky (ES) č. 2157/1999 ze dne 23. září 1999 o pravomoci Evropské centrální banky uvalovat sankce (ECB/1999/4) (2),
      vzhledem k těmto důvodům:

                  (1)

                  Čl. 128 odst. 1 Smlouvy a článek 16 statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky stanoví, že Evropská centrální banka (ECB) má výlučné právo povolovat vydávání eurobankovek v Unii. Toto právo zahrnuje pravomoc přijímat opatření k ochraně důvěryhodnosti eurobankovek jako platebního prostředku.

                  (2)

                  Po vstupu rozhodnutí ECB/2013/54 (3) v platnost se ukázalo, že pravomoc ECB ukládat v případě neplnění požadavků vhodné a přiměřené sankce včetně sankcí finančních je třeba posílit tak, aby byly zahrnuty všechny situace, které by mohly vyžadovat uložení sankce podle článku 20 rozhodnutí ECB/2013/54.

                  (3)

                  Rozhodnutí ECB/2013/54 je proto třeba odpovídajícím způsobem změnit,

            PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
      Článek 1
      Změna
      Článek 20 rozhodnutí ECB/2013/54 se nahrazuje tímto:

         „Článek 20
         Finanční sankce v případě nesrovnalostí v množství eurobankovek nebo papíru na výrobu bankovek
         1.   Výrobce, který vyrábí papír na výrobu eurobankovek nebo eurobankovky, oznámí ECB v souladu s hmotnými bezpečnostními požadavky veškeré nesrovnalosti v množství papíru na výrobu eurobankovek nebo v množství částečně či zcela vytištěných eurobankovek, které byly zjištěny během činnosti související s ochraňovanými hodnotami eura v jeho akreditovaném výrobním místě.
         2.   Pokud se během činnosti související s ochraňovanými hodnotami eura v akreditovaném výrobním místě vyskytne nesrovnalost v množství papíru na výrobu eurobankovek nebo v množství částečně či zcela vytištěných eurobankovek a výrobce nepostupuje v souladu s hmotnými bezpečnostními požadavky, může ECB výrobci uložit finanční sankci.
         3.   Při rozhodování o výši finanční sankce se v každém případě zohlední závažnost nesrovnalosti. Zejména se zohlední nominální hodnota bankovek, které jsou předmětem nesrovnalosti, a závažnost porušení hmotných bezpečnostních požadavků. Přesahuje-li uvedená nominální hodnota částku 50 000 EUR, ECB výrobci uloží finanční sankci ve výši příslušné nominální hodnoty, ledaže okolnosti případu odůvodňují uložení jiné sankce. Pokud je nominální hodnota nižší než 50 000 EUR, ECB výrobci uloží sankci ve výši 50 000 EUR, ledaže okolnosti případu odůvodňují uložení nižší sankce. Finanční sankce nesmí v žádném případě překročit 500 000 EUR.
         4.   Finanční sankci lze uložit jen v případech, kdy se jednoznačně prokáže, že výrobce porušil hmotné bezpečnostní požadavky. Rozhodnutí o finančních sankcích se řídí postupy vymezenými v nařízení (ES) č. 2532/98 a v nařízení Evropské centrální banky (ES) č. 2157/1999 (ECB/1999/4) (*). Kromě finančních sankcí může ECB rozhodnout, že vydá varovné rozhodnutí nebo že odejme či pozastaví prozatímní akreditaci či akreditaci.

      Článek 2
      Nabytí účinku
      Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem oznámení adresátům.
      Použije se ode dne 1. června 2016.
      Článek 3
      Určení
      Toto rozhodnutí je určeno výrobcům ochraňovaných hodnot eura a hodnot eura, jakož i národním centrálním bankám členských států, jejichž měnou je euro, v případě, že provádějí kontroly zásob, kontroly likvidace nebo kontroly přepravy.

         Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 6. května 2016.

               Prezident ECB

            Mario DRAGHI

         (1)  Úř. věst. L 318, 27.11.1998, s. 4.

         (2)  Úř. věst. L 264, 12.10.1999, s. 21.

         (3)  Rozhodnutí Evropské centrální banky ECB/2013/54 ze dne 20. prosince 2013 o postupech pro akreditaci výrobců ochraňovaných hodnot eura a hodnot eura, kterým se mění rozhodnutí ECB/2008/3 (Úř. věst. L 57, 27.2.2014, s. 29).


title: Rozhodnutí Rady 2009/796/SVV ze dne 4. června 2009 , kterým se mění rozhodnutí 2002/956/SVV o vytvoření Evropské sítě pro ochranu významných osob

text:
               30.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 283/62

      ROZHODNUTÍ RADY 2009/796/SVV
   ze dne 4. června 2009,
   kterým se mění rozhodnutí 2002/956/SVV o vytvoření Evropské sítě pro ochranu významných osob
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 30 odst. 1 písm. a) a c) a na čl. 34 odst. 2 písm. c) této smlouvy,
   s ohledem na podnět Nizozemského království (1),
   s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (2),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Nelze vyloučit možnost útoků a atentátů na významné osoby, ať už se jedná o osobu ve výkonu úřední funkce či o neúřední osobu.

               (2)

               Odpovědnost za ochranu významných osob přísluší hostitelskému členskému státu. Ochranná opatření hostitelského členského státu jsou upravena pouze platnými právními předpisy dotčeného členského státu a souvisejícími mezinárodními dohodami.

               (3)

               Evropská síť pro ochranu významných osob, která byla vytvořena v roce 2002, by měla přispívat k poskytování ochrany coby oficiální kanál pro komunikaci a konzultace mezi vnitrostátními orgány.

               (4)

               Je tedy vhodné změnit rozhodnutí Rady 2002/956/SVV ze dne 28. listopadu 2002 o vytvoření Evropské sítě pro ochranu významných osob (3), aby se vztahovalo i na neúřední osoby, které jsou považovány za ohrožené z důvodu jejich účasti na veřejné diskusi či vlivu na ni,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   Rozhodnutí 2002/956/SVV se mění takto:

               1)

               Článek 2 se nahrazuje tímto:
               „Článek 2
               Pro účely tohoto rozhodnutí se „významnou osobou“ rozumí jakákoli osoba, ať už se jedná o osobu ve výkonu úřední funkce či o neúřední osobu, které je přidělena ochranná služba podle vnitrostátních právních předpisů členského státu nebo podle předpisů mezinárodních nebo nadnárodních organizací nebo institucí.“

               2)

               V článku 4 se doplňuje nové písmeno, které zní:

                           „f)

                           podpora styků mezi příslušnými orgány členských států odpovídajícími za poskytování ochranných služeb, a to buď prostřednictvím kontaktních míst nebo přímým stykem mezi odpovědnými útvary, jak byly kontaktními místy oznámeny, v oblasti užití ochrany v případech, kdy je ochranu významných osob třeba zajistit ve dvou nebo více členských státech.“

         Článek 2
   Toto rozhodnutí nabývá účinku dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Lucemburku dne 4. června 2009.

            Za Radu

            předseda

         M. PECINA

      (1)  Úř. věst. C 330, 30.12.2008, s. 2.

      (2)  Stanovisko ze dne 22. dubna 2009 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).

      (3)  Úř. věst. L 333, 10.12.2002, s. 1.


title: Rozhodnutí Komise ze dne 25. února 2011 o prodloužení financování zvláštních nouzových opatření na ochranu Unie před vzteklinou

text:
               1.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/7

         ROZHODNUTÍ KOMISE
   ze dne 25. února 2011
   o prodloužení financování zvláštních nouzových opatření na ochranu Unie před vzteklinou
   2011/C 64/05
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na rozhodnutí Rady 2009/470/ES ze dne 25. května 2009 o některých výdajích ve veterinární oblasti (1), a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               V rozhodnutí Rady 2009/470/ES se stanoví, že pokud je členský stát přímo ohrožen výskytem nebo vývojem nákazy uvedené v příloze uvedeného rozhodnutí na území třetí země, mohou být přijata veškerá vhodná opatření přiměřená situaci, včetně poskytnutí finančního příspěvku Unie na opatření, jež se jeví jako zvláště potřebná pro úspěch příslušných akcí.

               (2)

               Rozhodnutím Komise 2009/582/ES ze dne 29. července 2009 o financování zvláštních nouzových opatření na ochranu Společenství před vzteklinou (2) bylo schváleno financování 36měsíčního plánu na eradikaci vztekliny z Kaliningradské oblasti Ruské federace.

               (3)

               Vzteklina je nákaza zvířat, která postihuje zejména volně žijící a domácí masožravce a má vážné dopady na veřejné zdraví. Vzteklina je uvedena v příloze rozhodnutí 2009/470/ES.

               (4)

               Území Kaliningradské oblasti, exklávy Ruska obklopené územím EU, sousedí s členskými státy, které jsou ve finální fázi úsilí směřujícího k úplné eradikaci této nákazy. Bylo zapotřebí přijmout zvláštní opatření, aby se zabránilo pokračujícímu opětovnému infikování sousedních členských států z Kaliningradské oblasti.

               (5)

               Vzhledem k relativní rozloze Kaliningradské oblasti je vhodnější a rentabilnější podpořit úsilí o eradikaci vztekliny z Kaliningradské oblasti než zavést nárazníkovou očkovací zónu na území sousedících členských států, která by musela být udržována bez časového omezení.

               (6)

               Jako výsledek provádění výše uvedeného plánu již podle zpráv předložených pracovní skupině pro monitorování eradikace nákaz zvířat zmizely případy vztekliny u volně žijících zvířat z oblastí Polska a Litvy sousedících s Kaliningradskou oblastí.

               (7)

               K úplnému odstranění rizika pro Unii ovšem může dojít pouze při eradikaci vztekliny z Kaliningradské oblasti, čehož může být v krátkodobém horizontu dosaženo, pouze pokud budou v následujících letech dále nepřetržitě probíhat očkování.

               (8)

               Zmíněný 36měsíční plán se týkal činností prováděných od 1. června 2008 a vyprší tedy 31. května 2011.

               (9)

               K dosažení účelů plánu na eradikaci vztekliny z Kaliningradské oblasti je nezbytné, aby finanční podpora tohoto plánu byla prodloužena na další 36měsíční období.

               (10)

               Podle článku 110 finančního nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 (3) jsou granty předmětem ročního programu. Roční pracovní program se provádí zveřejněním výzvy k předkládání návrhů, s výjimkou řádně odůvodněných naléhavých výjimečných případů. Podle čl. 168 odst. 1 písm. b) prováděcích pravidel k finančnímu nařízení určených nařízením (ES, Euratom) č. 2342/2002 (4) může Komise rozhodnout o poskytnutí grantu bez výzvy k předkládání návrhů pouze ve výjimečných a řádně odůvodněných naléhavých případech.

               (11)

               Dne 25. října 2010 předložilo Rusko Komisi program na eradikaci vztekliny z Kaliningradské oblasti na období 2010–2014 a tento program byl shledán přijatelným, pokud jde o cíl ochrany Unie před vzteklinou. Postupy, které se v tomto plánu předpokládají, jsou pro ochranu zájmů Unie klíčové, a je proto vhodné, aby Unie financovala určitá opatření. Na provedení uvedeného programu by tedy měl být v roce 2011 poskytnut finanční příspěvek Unie.

               (12)

               Toto rozhodnutí je rozhodnutím o financování ve smyslu článku 75 finančního nařízení, článku 90 prováděcích pravidel k finančnímu nařízení a článku 15 vnitřních pravidel pro provádění souhrnného rozpočtu Evropských společenství (5).

               (13)

               Rozhodnutí 2009/582/ES se navíc stane zastaralým, a mělo by být zrušeno.

               (14)

               Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   1.   Schvaluje se 36měsíční plán na eradikaci vztekliny v Kaliningradské oblasti („program na eradikaci vztekliny“), předložený Ruskem na období od 1. června 2011 do 31. května 2014.
   2.   Činnost na základě tohoto rozhodnutí zahrnuje následující specifické kroky:

               —

               nákup vakcinačních návnad k orální imunizaci volně žijících masožravců,

               —

               distribuci vakcinačních návnad uvedených v předcházejícím bodě na území Kaliningradské oblasti.

         Článek 2
   Maximální výše příspěvku Evropské unie je stanovena na 1 800 000 EUR financovaných z rozpočtové linie 17 04 03 01 souhrnného rozpočtu Evropské unie na finanční rok 2011.
   Článek 3
   1.   Schvaluje se udělení individuálního grantu Státní veterinární agentuře Kaliningradské oblasti Ruské federace „Oblastní středisko pro boj s nákazami zvířat“ (Государственнoe учреждение ветеринарии Калининградской области „Областная станция по борьбе с болезнями животных“).
   2.   Činnosti, na které se vztahuje toto rozhodnutí, mohou být financovány až do výše 100 % opodstatněných nákladů za předpokladu, že část celkových nákladů na akci hradí Státní veterinární agentura Kaliningradské oblasti Ruské federace „Oblastní středisko pro boj s nákazami zvířat“ (Государственнoe учреждение ветеринарии Калининградской области „Областная станция по борьбе с болезнями животных“) nebo se hradí z jiných příspěvků, než je příspěvek Unie.
   Článek 4
   Rozhodnutí Komise 2009/582/ES se zrušuje s účinkem od 31. prosince 2011.

      V Bruselu dne 25. února 2011.

            Za Komisi

         John DALLI

            člen Komise

      (1)  Úř. věst. L 155, 18.6.2009, s. 30.

      (2)  Úř. věst. L 198, 30.7.2009, s. 85.

      (3)  Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1.

      (4)  Úř. věst. L 357, 31.12.2002, s. 1.

      (5)  Rozhodnutí Komise ze dne 6. dubna 2009, K(2009) 2105.


title: Rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/477 ze dne 31. března 2016, kterým se mění rozhodnutí 2011/173/SZBP o omezujících opatřeních s ohledem na situaci v Bosně a Hercegovině

text:
               1.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 85/47

         ROZHODNUTÍ RADY (SZBP) 2016/477
   ze dne 31. března 2016,
   kterým se mění rozhodnutí 2011/173/SZBP o omezujících opatřeních s ohledem na situaci v Bosně a Hercegovině
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 29 této smlouvy,
   s ohledem na návrh vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Rada dne 21. března 2011 přijala rozhodnutí 2011/173/SZBP (1).

               (2)

               Na základě přezkumu rozhodnutí 2011/173/SZBP by platnost omezujících opatření měla být prodloužena do dne 31. března 2017.

               (3)

               Rozhodnutí 2011/173/SZBP by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   V článku 6 rozhodnutí Rady 2011/173/SZBP se druhý pododstavec nahrazuje tímto:

      „Toto rozhodnutí se použije do dne 31. března 2017.“

   Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 31. března 2016.

            Za Radu

            předseda

         A.G. KOENDERS

      (1)  Rozhodnutí Rady 2011/173/SZBP ze dne 21. března 2011 o omezujících opatřeních s ohledem na situaci v Bosně a Hercegovině (Úř. věst. L 76, 22.3.2011, s. 68).


title: Rozhodnutí Komise ze dne 13. března 2002, kterým se potvrzuje zřízení izraelského systému sledování správné laboratorní praxe (SLP) a jeho uspokojivé uvedení v činnost

text:
Důležité právní upozornění

|

32002D0227

Úřední věstník L 075 , 16/03/2002 S. 0067 - 0067

		Rozhodnutí Komiseze dne 13. března 2002,kterým se potvrzuje zřízení izraelského systému sledování správné laboratorní praxe (SLP) a jeho uspokojivé uvedení v činnost(2002/227/ES)KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na rozhodnutí Rady 1999/662/ES ze dne 19. července 1999 o uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a státem Izrael o vzájemném uznávání zásad správné laboratorní praxe (SLP) a kontrolních programů dodržování těchto zásad [1], a zejména na čl. 3 odst. 1 uvedeného rozhodnutí,po konzultaci se zvláštním výborem jmenovaným Radou,vzhledem k těmto důvodům:(1) První dvě zasedání smíšeného výboru EU-Izrael zřízeného na základě dohody, se konala ve dnech 27. listopadu 2000 a 16. listopadu 2001 a bylo při nich podrobně přezkoumáno zřízení izraelského národního systému sledování správné laboratorní praxe (SLP).(2) Dodatečné informace požadované útvary Komise poskytl izraelský kontrolní orgán SLP, Israel Laboratory Accreditation Authority (ISRAC), včas.(3) V souladu s čl. 11 odst. 2 a 3 dohody má Komise potvrdit, že kontrolní systém SLP byl zřízen a uspokojivě uveden v činnost před ukončením počátečního období dohody,PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:Jediný článekSpolečenství potvrzuje, že izraelský systém sledování SLP byl zřízen a uspokojivě uveden v činnost během počátečního období a že toto počáteční období může být tedy ukončeno s cílem přejít do fáze provádění dohody nejpozději dne 1. května 2002.V Bruselu dne 13. března 2002.Za KomisiPascal Lamyčlen Komise[1] Úř. věst. L 263, 9.10.1999, s. 6.--------------------------------------------------