title: 2011/472/EU: Rozhodnutí Rady ze dne 19. července 2011 o zahájení automatizované výměny údajů o DNA s Portugalskem

text:
               27.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 195/71

         ROZHODNUTÍ RADY
   ze dne 19. července 2011
   o zahájení automatizované výměny údajů o DNA s Portugalskem
   (2011/472/EU)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na rozhodnutí Rady 2008/615/SVV ze dne 23. června 2008 o posílení přeshraniční spolupráce, zejména v boji proti terorismu a přeshraniční trestné činnosti (1), a zejména na čl. 2 odst. 3 a článek 25 uvedeného rozhodnutí,
   s ohledem na rozhodnutí Rady 2008/616/SVV ze dne 23. června 2008 o provádění rozhodnutí 2008/615/SVV (2), a zejména na článek 20 a kapitolu 4 přílohy uvedeného rozhodnutí,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Podle Protokolu o přechodných ustanoveních připojeného ke Smlouvě o Evropské unii, Smlouvě o fungování Evropské unie a Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii jsou právní účinky aktů orgánů, institucí a jiných subjektů Unie přijatých před vstupem Lisabonské smlouvy v platnost zachovány až do zrušení, zániku nebo změny těchto aktů v rámci provádění Smluv.

               (2)

               Článek 25 rozhodnutí 2008/615/SVV je tedy použitelný a Rada musí jednomyslně rozhodnout, zda členské státy provedly ustanovení kapitoly 6 uvedeného rozhodnutí.

               (3)

               Článek 20 rozhodnutí 2008/616/SVV stanoví, že rozhodnutí uvedená v čl. 25 odst. 2 rozhodnutí 2008/615/SVV se mají přijímat na základě hodnotící zprávy, která vychází z dotazníku. Pokud jde o automatizovanou výměnu údajů podle kapitoly 2 rozhodnutí 2008/615/SVV, má hodnotící zpráva vycházet z hodnotící návštěvy a zkušebního testu.

               (4)

               Portugalsko informovalo generální sekretariát Rady o národních souborech analýzy DNA, na které se vztahují články 2 až 6 rozhodnutí 2008/615/SVV a podmínky automatizovaného vyhledávání podle čl. 3 odst. 1 uvedeného rozhodnutí v souladu s čl. 36 odst. 2 uvedeného rozhodnutí.

               (5)

               Podle kapitoly 4 bodu 1.1 přílohy rozhodnutí Rady 2008/616/SVV se dotazník vypracovaný příslušnou pracovní skupinou Rady týká každé automatizované výměny údajů a členský stát jej musí vyplnit, pokud se domnívá, že splňuje podmínky pro sdílení údajů v příslušné kategorii údajů.

               (6)

               Portugalsko vyplnilo dotazník o ochraně údajů a dotazník o výměně údajů o DNA.

               (7)

               Portugalsko provedlo úspěšný zkušební test s Německem.

               (8)

               V Portugalsku proběhla hodnotící návštěva a německý hodnotící tým vypracoval zprávu o hodnotící návštěvě a předal ji příslušné pracovní skupině Rady.

               (9)

               Radě byla předložena celková hodnotící zpráva, v níž jsou shrnuty výsledky dotazníku, hodnotící návštěvy a zkušebního testu,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Pro účely automatizovaného vyhledávání a srovnávání údajů o DNA Portugalsko plně provedlo obecná ustanovení o ochraně údajů obsažená v kapitole 6 rozhodnutí 2008/615/SVV a je oprávněno přijímat a poskytovat osobní údaje v souladu s články 3 a 4 uvedeného rozhodnutí ode dne vstupu tohoto rozhodnutí v platnost.
   Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 19. července 2011.

            Za Radu

            předseda

         M. SAWICKI

      (1)  Úř. věst. L 210, 6.8.2008, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 210, 6.8.2008, s. 12.


title: Rozhodnutí Rady (EU) 2015/1572 ze dne 18. září 2015 o jmenování jednoho rakouského člena a jednoho rakouského náhradníka Výboru regionů

text:
               22.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 245/9

         ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2015/1572
   ze dne 18. září 2015
   o jmenování jednoho rakouského člena a jednoho rakouského náhradníka Výboru regionů
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 305 této smlouvy,
   s ohledem na návrh rakouské vlády,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Ve dnech 26. ledna, 5. února a 23. června 2015 Rada přijala rozhodnutí (EU) 2015/116 (1), (EU) 2015/190 (2) a (EU) 2015/994 (3) o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2015 do 25. ledna 2020.

               (2)

               Po skončení mandátu pana Hanse NIESSLA se uvolnilo jedno místo člena Výboru regionů.

               (3)

               Po skončení mandátu pana Christiana ILLEDITSE se uvolnilo jedno místo náhradníka Výboru regionů,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Členem Výboru regionů je na zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2020, jmenován:

               —

               pan Christian ILLEDITS, Landtagspräsident Burgenland

         Článek 2
   Náhradníkem Výboru regionů je na zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2020, jmenován:

               —

               pan Hans NIESSL, Landeshauptmann Burgenland.

         Článek 3
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 18. září 2015.

            Za Radu

            předsedkyně

         C. DIESCHBOURG

      (1)  Úř. věst. L 20, 27.1.2015, s. 42.

      (2)  Úř. věst. L 31, 7.2.2015, s. 25.

      (3)  Úř. věst. L 159, 25.6.2015, s. 70.


title: Rozhodnutí Rady (EU) 2016/1838 ze dne 13. října 2016 o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států pro rok 2016

text:
               18.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 280/30

         ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2016/1838
   ze dne 13. října 2016
   o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států pro rok 2016
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 148 odst. 2 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
   s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
   po konzultaci s Výborem regionů,
   s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost (3),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Smlouva o fungování Evropské unie stanoví, že členské státy a Unie mají pracovat na rozvoji koordinované strategie zaměstnanosti a zejména na podpoře kvalifikace, vzdělání a přizpůsobivosti pracovníků a schopnosti trhů práce reagovat na hospodářské změny, aby dosáhly cílů vymezených v článku 3 Smlouvy o Evropské unii.

               (2)

               Strategie Evropa 2020 pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění (dále jen „strategie Evropa 2020“), navržená Komisí, umožňuje Unii nasměrovat své hospodářství k inteligentnímu a udržitelnému růstu podporujícímu začlenění a doprovázenému vysokou úrovní zaměstnanosti, produktivity a sociální soudržnosti. Pět hlavních cílů představuje společné cíle, jimiž se řídí opatření členských států, a zohledňuje příslušnou výchozí situaci a podmínky v jednotlivých členských státech i situaci a podmínky v Unii. Dne 14. července 2015 přijala Rada doporučení (EU) 2015/1184 (4) o hlavních směrech hospodářských politik členských států a Unie. Poté dne 5. října 2015 přijala Rada rozhodnutí (EU) 2015/1848 (5) o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států pro rok 2015 (dále jen „hlavní směry politik zaměstnanosti“). Tyto dva soubory hlavních směrů tvoří integrované hlavní směry pro provádění strategie Evropa 2020 (dále jen „integrované hlavní směry Evropa 2020“). Vedoucí úlohu při realizaci cílů zaměstnanosti a pracovního trhu strategie Evropa 2020 má Evropská strategie zaměstnanosti.

               (3)

               Integrované hlavní směry Evropa 2020 jsou v souladu se závěry Evropské rady ze dnů 17. a 18. března 2016 a s Paktem stability a růstu. Členským státům poskytují jasná vodítka, pokud jde o definování národních programů reforem a provádění reforem, přičemž berou ohled na jejich vzájemnou provázanost. Hlavní směry politik zaměstnanosti by měly být základem pro veškerá doporučení, která může Rada adresovat členským státům na základě čl. 148 odst. 4 Smlouvy o fungování Evropské unie, ve spojení s doporučeními podávanými jednotlivým členským státům na základě čl. 121 odst. 2 uvedené smlouvy. Hlavní směry politik zaměstnanosti by měly být rovněž podkladem pro přípravu společné zprávy o zaměstnanosti, kterou Rada a Komise zasílají každoročně Evropské radě.

               (4)

               Posouzení národních programů reforem členských států, které je součástí společné zprávy o zaměstnanosti, ukazuje, že členské státy by měly vyvíjet co největší úsilí s cílem podpořit poptávku po pracovní síle, zlepšit nabídku práce, dovedností a kompetencí, zdokonalit fungování trhu práce, posílit sociální začleňování, bojovat proti chudobě a podporovat rovné příležitosti.

               (5)

               Členské státy by při provádění hlavních směrů politik zaměstnanosti měly pokud možno využívat Evropský sociální fond.

               (6)

               Hlavní směry politik zaměstnanosti by měly zůstat beze změn, aby bylo zajištěno zaměření na jejich provádění. Jakékoli aktualizace hlavních směrů politik zaměstnanosti by proto měly být přísně omezeny. Na základě posouzení vývoje trhů práce a sociální situace od doby jejich přijetí v roce 2015 není žádné aktualizace potřeba. Důvody pro jejich přijetí v roce 2015 zůstávají v platnosti, a proto by tyto hlavní směry měly zůstat zachovány,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Hlavní směry politik zaměstnanosti členských států, které jsou stanoveny v příloze rozhodnutí (EU) 2015/1848, zůstávají v platnosti platné i pro rok 2016 a členské státy k nim budou ve svých politikách zaměstnanosti přihlížet.
   Článek 2
   Toto rozhodnutí je určeno členským státům.

      V Lucemburku dne 13. října 2016.

            Za Radu

            předseda

         J. RICHTER

      (1)  Stanovisko ze dne 15. září 2016 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).

      (2)  Úř. věst. C 264, 20.7.2016, s. 134.

      (3)  Stanovisko ze dne 16. února 2016.

      (4)  Doporučení Rady (EU) 2015/1184 ze dne 14. července 2015 o hlavních směrech hospodářských politik členských států a Unie (Úř. věst. L 192, 18.7.2015, s. 27).

      (5)  Rozhodnutí Rady (EU) 2015/1848 ze dne 5. října 2015 o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států pro rok 2015 (Úř. věst. L 268, 15.10.2015, s. 28).


title: Rozhodnutí Rady ze dne 16. prosince 2002 o podpisu a uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a Tureckou republikou o prekursorech a chemických látkách často používaných k nedovolené výrobě omamných nebo psychotropních látek

text:
Důležité právní upozornění

|

32003D0155

Úřední věstník L 064 , 07/03/2003 S. 0028 - 0029

		Rozhodnutí Radyze dne 16. prosince 2002o podpisu a uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a Tureckou republikou o prekursorech a chemických látkách často používaných k nedovolené výrobě omamných nebo psychotropních látek(2003/155/ES)RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy ve spojení s první větou čl. 300 odst. 2 a čl. 300 odst. 4 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,vzhledem k těmto důvodům:(1) Dne 5. dubna 2001 Rada zmocnila Komisi, aby sjednala s Tureckem dohodu o prekursorech a chemických látkách často používaných k nedovolené výrobě omamných nebo psychotropních látek (dále jen "dohoda").(2) Společenství by mělo zesílit kontrolu zásilek prekursorů do Turecka, neboť tyto zásilky se znovu dostávají do Společenství v podobě heroinu nebo jiných omamných nebo psychotropních látek.(3) Je vhodné, aby Rada zmocnila Komisi k tomu, aby po poradě se zvláštním výborem jmenovaným Radou schvalovala jménem Společenství změny, u nichž dohoda stanoví, že mají být přijímány smíšenou kontrolní skupinou. Toto zmocnění však musí být omezeno na změny příloh dohody, pokud se týkají látek, které již jsou předmětem úpravy právních předpisů Společenství o prekursorech drog a chemických látkách.(4) Uvedenou dohodu je třeba schválit,ROZHODLA TAKTO:Článek 1Dohoda mezi Evropským společenstvím a Tureckou republikou o prekursorech a chemických látkách často používaných k nedovolené výrobě omamných nebo psychotropních látek se jménem Společenství schvaluje.Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.Článek 21. Společenství je ve smíšené kontrolní skupině uvedené v článku 9 dohody zastoupeno Komisí, jíž jsou nápomocni zástupci členských států.2. Komise je zmocněna schvalovat jménem Společenství změny příloh dohody přijaté smíšenou kontrolní skupinou postupem podle článku 10 dohody.Komisi je při plnění tohoto úkolu nápomocen zvláštní výbor, který jmenuje Rada a který má za úkol vypracovat společný postoj.3. Zmocnění uvedené v odstavci 2 je omezeno na látky, které jíž jsou předmětem úpravy příslušných právních předpisů Společenství o prekursorech drog a chemických látkách.Článek 3Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat uvedenou dohodu.Článek 4Předseda Rady provede jménem Společenství výměnu listin podle článku 12 dohody [1].Článek 5Toto rozhodnutí se vyhlašuje v Úředním věstníku Evropské unie.V Bruselu dne 16. prosince 2002.Za RadupředsedkyněM. Fischer Boel[1] Datum vstupu dohody v platnost zveřejní generalní sekretariát Rady v Úřdním věstníku Evropské unie--------------------------------------------------


title: Rozhodnutí Rady (EU) 2015/634 ze dne 20. dubna 2015 o jmenování jednoho belgického člena Evropského hospodářského a sociálního výboru

text:
               23.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 104/16

         ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2015/634
   ze dne 20. dubna 2015
   o jmenování jednoho belgického člena Evropského hospodářského a sociálního výboru
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 302 této smlouvy,
   s ohledem na návrh belgické vlády,
   s ohledem na stanovisko Evropské komise,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 13. září 2010 přijala Rada rozhodnutí 2010/570/EU, Euratom o jmenování členů Evropského hospodářského a sociálního výboru na období od 21. září 2010 do 20. září 2015 (1).

               (2)

               Dne 24. června 2014 přijala Rada rozhodnutí 2014/411/EU o jmenování jednoho belgického člena Evropského hospodářského a sociálního výboru (2).

               (3)

               Po skončení mandátu pana Alessandra GRUMELLIHO se uvolnilo jedno místo člena Evropského hospodářského a sociálního výboru,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Pan Ferdinand WYCKMANS, Algemeen Secretaris Landelijke bediendencentrale – Nationaal Verbond voor Kaderpersoneel Noordergewest (LBC-NVK) je jmenován členem Evropského hospodářského a sociálního výboru na zbývající část funkčního období, tedy do 20. září 2015.
   Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Lucemburku dne 20. dubna 2015.

            Za Radu

            předseda

         J. DŪKLAVS

      (1)  Úř. věst. L 251, 25.9.2010, s. 8.

      (2)  Úř. věst. L 190, 28.6.2014, s. 82.


title: 2010/621/EU: Rozhodnutí Rady ze dne 8. října 2010 o podpisu Dohody mezi Evropskou unií a Brazilskou federativní republikou o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty pro držitele diplomatických, služebních či úředních pasů jménem Evropské unie

text:
               19.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 273/2

         ROZHODNUTÍ RADY
   ze dne 8. října 2010
   o podpisu Dohody mezi Evropskou unií a Brazilskou federativní republikou o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty pro držitele diplomatických, služebních či úředních pasů jménem Evropské unie
   (2010/621/EU)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 77 odst. 2 písm. a) ve spojení s čl. 218 odst. 5 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Za účelem sjednocení své vízové politiky s nařízením Rady (ES) č. 539/2001 ze dne 15. března 2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni (1), zrušily některé členské státy vízovou povinnost pro státní příslušníky Brazilské federativní republiky (dále jen „Brazílie“) ještě před svým přistoupením k Unii, neboť Brazílie je na seznamu třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od vízové povinnosti osvobozeni.

               (2)

               Z ústavních důvodů nemůže Brazílie zrušit vízovou povinnost pro tyto členské státy jednostranně; je nutno uzavřít dohodu o zrušení vízové povinnosti, kterou ratifikuje brazilský parlament.

               (3)

               Brazílie má s většinou členských států dvoustranné dohody o zrušení vízové povinnosti, které byly uzavřeny buď před přistoupením těchto států k Unii, nebo před zavedením společné vízové politiky. Avšak se čtyřmi členskými státy Brazílie v minulosti dvoustrannou dohodu o zrušení vízové povinnosti neuzavřela, a proto od státních příslušníků těchto členských států stále ještě pro krátkodobé pobyty vízum požaduje.

               (4)

               Z povahy společné vízové politiky a výlučné vnější pravomoci Unie v této oblasti vyplývá, že nikoli jednotlivé členské státy, ale pouze Unie může sjednat a uzavřít dohodu o zrušení vízové povinnosti.

               (5)

               Vzhledem k nerecipročnímu zacházení ze strany Brazílie vůči jistým členským státům zmocnila Rada svým rozhodnutím ze dne 18. dubna 2008 Komisi, aby jednala o dohodě mezi Unií a Brazílií o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty za účelem zajištění plného recipročního zrušení vízové povinnosti.

               (6)

               Jednání o dohodě byla zahájena dne 2. července 2008 a byla uzavřena dne 19. listopadu 2009.

               (7)

               Dohoda mezi Evropskou unií a Brazilskou federativní republikou o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty pro držitele diplomatických, služebních či úředních cestovních pasů, parafovaná v Bruselu dne 28. dubna 2010, by měla být podepsána s výhradou pozdějšího uzavření.

               (8)

               Toto rozhodnutí rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis
                   (2). Spojené království se tudíž nepodílí na jeho přijímání, a proto pro ně není závazné ani použitelné.

               (9)

               Toto rozhodnutí rozvíjí ustanovení ta schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis
                   (3). Irsko se tudíž nepodílí na jeho přijímání, a proto pro ně není závazné ani použitelné,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Podpis Dohody mezi Evropskou unií a Brazilskou federativní republikou o zrušení vízové povinnosti pro krátkodobé pobyty pro držitele diplomatických, služebních či úředních cestovních pasů (dále jen „dohoda“) se schvaluje jménem Unie s výhradou jejího uzavření (4).
   Článek 2
   Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Unie s výhradou jejího uzavření.
   Článek 3
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Lucemburku dne 8. října 2010.

            Za Radu

            předseda

         M. WATHELET

      (1)  Úř. věst. L 81, 21.3.2001, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 131, 1.6.2000, s. 43.

      (3)  Úř. věst. L 64, 7.3.2002, s. 20.

      (4)  Znění dohody bude zveřejněno spolu s rozhodnutím o jejím uzavření.


title: Rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/157 ze dne 30. ledna 2015 , kterým se mění rozhodnutí 2011/72/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku

text:
               31.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 26/29

         ROZHODNUTÍ RADY (SZBP) 2015/157
   ze dne 30. ledna 2015,
   kterým se mění rozhodnutí 2011/72/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména článek 29 této smlouvy,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 31. ledna 2011 přijala Rada rozhodnutí 2011/72/SZBP (1).

               (2)

               Použitelnost omezujících opatření stanovených v rozhodnutí 2011/72/SZBP končí dne 31. ledna 2015. Z přezkumu uvedeného rozhodnutí vyplývá, že použitelnost omezujících opatření by měla být prodloužena do 31. ledna 2016. Měly by být pozměněny údaje týkající se tří osob.

               (3)

               Rozhodnutí 2011/72/SZBP by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Rozhodnutí 2011/72/SZBP se mění takto:

               1)

               článek 5 se nahrazuje tímto:
               „Článek 5
               Toto rozhodnutí se použije do dne 31. ledna 2016. Je průběžně přezkoumáváno. Pokud bude mít Rada za to, že jeho cílů nebylo dosaženo, může být odpovídajícím způsobem prodlouženo nebo změněno.“;

               2)

               příloha se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.

         Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 30. ledna 2015.

            Za Radu

            předseda

         E. RINKĒVIČS

      (1)  Rozhodnutí Rady 2011/72/SZBP ze dne 31. ledna 2011 o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku (Úř. věst. L 28, 2.2.2011, s. 62).

      PŘÍLOHA
      Údaje týkající se následujících osob uvedených v příloze rozhodnutí 2011/72/SZBP se nahrazují níže uvedenými údaji.

                  Jméno

                  Identifikační údaje

                  Odůvodnění

                  3.

                  Moncef Ben Mohamed Ben Rhouma TRABELSI

                  Tuniský státní příslušník, narozen v Tunisu dne 4. března 1944, syn Saidy DHERIFOVÉ, manžel Yaminy SOUIEIOVÉ, ředitel společnosti, dříve pobývající na adrese 11 rue de France – Radès Ben Arous, držitel průkazu totožnosti č. 05000799.
                  Zemřel 4. dubna 2011.

                  Osoba (zemřelá), jejíž činnost je soudně vyšetřována tuniskými orgány v souvislosti se spoluúčastí na zpronevěře veřejných finančních prostředků veřejným činitelem, spoluúčastí na zneužití pravomoci veřejného činitele za účelem neoprávněného zvýhodnění třetí strany, čímž státní správě vznikla škoda, a spoluúčastí na nezákonném ovlivňování veřejného činitele za účelem přímého či nepřímého získání výhod ve prospěch jiných osob.

                  12.

                  Mohamed Adel Ben Mohamed Ben Rehouma TRABELSI

                  Tuniský státní příslušník, narozen v Tunisu dne 26. dubna 1950, syn Saidy DHERIFOVÉ, manžel Souady BEN JEMIAOVÉ, ředitel společnosti, dříve pobývající na adrese 3 rue de la Colombe – Gammarth Supérieur, držitel průkazu totožnosti č. 00178522.
                  Zemřel 27. ledna 2011.

                  Osoba (zemřelá), jejíž činnost je soudně vyšetřována tuniskými orgány v souvislosti se spoluúčastí na zpronevěře veřejných finančních prostředků veřejným činitelem, spoluúčastí na zneužití pravomoci veřejného činitele za účelem neoprávněného zvýhodnění třetí strany, čímž státní správě vznikla škoda, a spoluúčastí na nezákonném ovlivňování veřejného činitele za účelem přímého či nepřímého získání výhod ve prospěch jiných osob.

                  32.

                  Faouzi Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen BEN ALI

                  Tuniský státní příslušník, narozen v Hammam-Sousse dne 13. března 1947, manžel Zohry BEN AMMAROVÉ, ředitel společnosti, dříve pobývající na adrese rue El Moez – Hammam – Sousse, držitel průkazu totožnosti č. 02800443.
                  Zemřel 25. února 2011.

                  Osoba (zemřelá), jejíž činnost je soudně vyšetřována tuniskými orgány v souvislosti se spoluúčastí na zpronevěře veřejných finančních prostředků veřejným činitelem, spoluúčastí na zneužití pravomoci veřejného činitele za účelem neoprávněného zvýhodnění třetí strany, čímž státní správě vznikla škoda, a spoluúčastí na nezákonném ovlivňování veřejného činitele za účelem přímého či nepřímého získání výhod ve prospěch jiných osob.


title: 2011/786/EU: Rozhodnutí Komise ze dne 29. listopadu 2011 o požadavcích na bezpečnost, které mají splňovat evropské normy pro kola, kola pro mladší děti a zavazadlové nosiče pro kola podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/95/ES  Text s významem pro EHP

text:
               2.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 319/106

         ROZHODNUTÍ KOMISE
   ze dne 29. listopadu 2011
   o požadavcích na bezpečnost, které mají splňovat evropské normy pro kola, kola pro mladší děti a zavazadlové nosiče pro kola podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/95/ES
   (Text s významem pro EHP)
   (2011/786/EU)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/95/ES ze dne 3. prosince 2001 o obecné bezpečnosti výrobků (1), a zejména na čl. 4 odst. 1 písm. a) uvedené směrnice,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Směrnice 2001/95/ES stanoví, že evropské normy mají být vypracovány evropskými normalizačními orgány. Tyto normy by měly zajistit, aby výrobky splňovaly obecný požadavek na bezpečnost podle uvedené směrnice.

               (2)

               Podle směrnice 2001/95/ES se předpokládá, že výrobek je bezpečný, je-li ve shodě s nezávaznými vnitrostátními normami provádějícími evropské normy, na něž byly zveřejněny odkazy v Úředním věstníku Evropské unie.

               (3)

               Článek 4 směrnice 2001/95/ES stanoví postup pro vypracovávání evropských norem. Podle tohoto postupu stanoví Komise zvláštní požadavky na bezpečnost, které by měly evropské normy splňovat, a následně pověří evropské normalizační orgány, aby takové normy vypracovaly.

               (4)

               Komise zveřejní odkazy na přijaté evropské normy v Úředním věstníku Evropské unie.

               (5)

               Podle čl. 4 odst. 2 druhého pododstavce směrnice 2001/95/ES mohou být odkazy na evropské normy, které byly evropskými normalizačními orgány přijaty před vstupem uvedené směrnice v platnost, zveřejněny v Úředním věstníku Evropské unie i bez pověření ze strany Komise, pokud tyto normy zajišťují soulad s obecným požadavkem na bezpečnost stanoveným v uvedené směrnici.

               (6)

               Rozhodnutím 2006/514/ES (2) Komise zveřejnila v Úředním věstníku Evropské unie odkazy na evropské normy EN 14764:2005 pro městská trekkingová jízdní kola, EN 14766:2005 pro horská jízdní kola, EN 14781:2005 pro závodní jízdní kola a EN 14872:2006 pro zavazadlové nosiče.

               (7)

               Tyto čtyři evropské normy zahrnuté v rozhodnutí 2006/514/ES nejsou podepřeny pověřením Komise přijatým v souladu s čl. 4 odst. 1 směrnice 2001/95/ES.

               (8)

               Evropský výbor pro normalizaci (CEN) oznámil, že evropské normy EN 14764:2005, EN 14766:2005, EN 14781:2005 a EN 14872:2006 budou revidovány. Odkazy na nové verze těchto norem, poté co budou zrevidovány, nemohou být zveřejněny v Úředním věstníku Evropské unie z důvodu chybějícího pověření Komise, které by stanovovalo zvláštní požadavky na bezpečnost.

               (9)

               Komise by proto měla stanovit zvláštní požadavky na bezpečnost týkající se kol a zavazadlových nosičů pro kola s cílem pověřit evropské normalizační orgány, aby na základě těchto požadavků vypracovaly odpovídající evropské normy.

               (10)

               Kola pro mladší děti, která nejsou považována za hračky ve smyslu směrnice o bezpečnosti hraček (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/48/ES (3)), nejsou-li bezpečná, mohou vystavit děti nebezpečí vážného zranění hlavy, hrudníku, břicha nebo končetin, a to především následkem pádu.

               (11)

               Dětští cyklisté se často zraní při hře či příliš rychlé jízdě (4) a především jsou náchylní k pádům, a to jak z důvodu rozvíjejících se motorických schopností a růstu, tak proto, že se teprve učí kolo správně ovládat, k čemuž patří i vyhýbání se překážkám, chodcům či jiným cyklistům. Tyto faktory spolu s výše položeným těžištěm u dětí ztěžují udržování rovnováhy.

               (12)

               Podle databáze úrazů se 37 % úrazů cyklistů v EU týká dětí ve věku mezi pěti a devíti lety (5). Přestože dopravní nehody představují velké procento těchto nehod, mnoho nehod se stane při hře, kdy se dětští cyklisté střetnou s předměty nebo dalšími lidmi či jednoduše spadnou z kola. Ve Spojeném království se odhaduje, že ročně je více než 2 000 dětí převezeno do nemocnice v důsledku nehody, která se jim stala na kole doma, a dalších 21 000 v důsledku nehod, které se jim staly na kole v místech jako jsou parky a hřiště (6).

               (13)

               Evropská norma EN 14765: 2005 + A1:2008 uvádí požadavky na bezpečnost a zkušební metody pro kola pro mladší děti, která jsou vyňata z oblasti působnosti směrnice o bezpečnosti hraček (směrnice 2009/48/ES). Tato norma však není podepřena pověřením Komise.

               (14)

               Z tohoto důvodu je třeba stanovit požadavky na bezpečnost a vyzvat k přípravě evropských norem v souladu s těmito požadavky pro kola pro mladší děti, která nejsou považována za hračky ve smyslu směrnice o bezpečnosti hraček (směrnice 2009/48/EU).

               (15)

               Jakmile budou příslušné normy k dispozici a pakliže se Komise rozhodne zveřejnit odkaz na tyto normy v Úředním věstníku, mělo by se podle postupu stanoveného v čl. 4 odst. 2 směrnice 2001/95/ES předpokládat, že kola, kola pro mladší děti a zavazadlové nosiče pro kola, které tyto normy splňují, vyhovují obecnému požadavku na bezpečnost uvedenému ve směrnici 2001/95/ES, pokud jde o požadavky na bezpečnost obsažené ve zmíněných normách.

               (16)

               Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 15 směrnice 2001/95/ES. Ani Evropský parlament ani Rada nevyjádřily nesouhlas s těmito opatřeními,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Pro účely tohoto rozhodnutí se:

               a)

               „kolem“ rozumí dvoukolý dopravní prostředek, který je poháněn pouze či hlavně svalovou prací jezdce, s výjimkou dopravních prostředků se dvěma nebo více sedly;

               b)

               „kolem pro mladší děti“ rozumí kolo s maximální výškou sedla větší než 435 mm a menší než 635 mm určené pro cyklisty s průměrnou váhou 30 kg;

               c)

               „městským a trekkingovým kolem“ rozumí kolo s maximální výškou sedla 635 mm a více, které je určené pro použití na veřejných cestách včetně cest nedlážděných;

               d)

               „horským kolem“ rozumí kolo s maximální výškou sedla 635 mm a více, které je určené pro použití v náročném terénu mimo cesty a na veřejných zpevněných i nezpevněných komunikacích a které je vybaveno vhodně zesíleným rámem a dalšími komponenty a typické jsou široké pneumatiky s výraznými vzorky a široká škála převodů;

               e)

               „závodním kolem“ rozumí kolo s maximální výškou sedla 635 mm a více, které je určené pro vysokorychlostní jízdu na veřejných komunikacích. Tato kola jsou obecně určena pro jízdu na dlážděných komunikacích;

               f)

               „zavazadlovým nosičem pro kola“ rozumí zařízení či nádoba, s výjimkou vlečných zařízení, které je umístěno a trvale upevněno nad a/nebo u zadního kola (zadní zavazadlový nosič) nebo u předního kola (přední zavazadlový nosič) a které je určeno výhradně k převážení zavazadel nebo dětí posazených v dětské sedačce.

         Článek 2
   Příloha tohoto rozhodnutí stanoví zvláštní požadavky na bezpečnost kol, kol pro mladší děti a zavazadlových nosičů pro kola, které musí splňovat evropské normy podle článku 4 směrnice 2001/95/ES.
   Článek 3
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 29. listopadu 2011.

            Za Komisi

         José Manuel BARROSO

            předseda

      (1)  Úř. věst. L 11, 15.1.2002, s. 4.

      (2)  Úř. věst. L 200, 20.7.2006, s. 35.

      (3)  Úř. věst. L 170, 30.6.2009, s. 1.

      (4)  http://www.rospa.com/roadsafety/info/cycling_accidents.pdf

      (5)  Databáze IDB 2006–2008

      (6)  http://www.capt.org.uk/resources/talking-about-cycle-safety

      PŘÍLOHA
      ČÁST I

         Zvláštní požadavky na bezpečnost pro kola

         ODDÍL 1

         Požadavky na bezpečnost vztahující se na všechny typy kol

      1.   Obecné požadavky

      Všechny typy kol musí být navrženy tak, aby odpovídaly cyklistickým dovednostem a tělesnému stavu uživatelů, pro které jsou určeny. Zvláštní pozornost je třeba věnovat modelům kol pro mladší děti.
      Míra rizika zranění či škody na zdraví způsobené při jízdě na kole musí být minimální v souladu s přiměřeným a předvídatelným používáním výrobku a musí být považována za přijatelnou a odpovídající vysoké míře ochrany zdraví a bezpečnosti.
      Žádné části přístupné uživateli během běžného a zamýšleného používání nesmí způsobovat tělesná zranění.
      Uživatelé musí být informováni o pravděpodobných rizicích a nebezpečích a o tom, jak jim předcházet (viz oddíl o informaci o bezpečnosti výrobku).
      Kola musí být vybavena světlometem a odrazkami vpředu, vzadu a na bocích, aby byla zaručena dobrá viditelnost kola i cyklisty. Toto vybavení musí být v souladu s ustanoveními platnými v zemi, v níž je výrobek uváděn na trh.
      Výrobce musí uvést doporučené maximální přípustné zatížení (např. váhu cyklisty a pasažérů, zavazadla, zavazadlového nosiče atd.), pro které je kolo určeno.
      Výrobce musí uvést, zda kolo je či není vhodné pro upevnění zavazadlového nosiče a (nebo) dětské sedačky.
      2.   Fyzikální vlastnosti

         Manipulace

      Plně sestavené kolo musí umožňovat stabilní manipulaci při jízdě, brzdění, zatáčení a řízení. Kolo musí být možné řídit i ve chvílích, kdy jedna ruka není v kontaktu s řídítky (například při dávání signálu rukou), bez toho, aby bylo řízení kola pro cyklistu obtížné či nebezpečné.

         Stabilita

      Všechny části kola musí být sestrojeny tak, aby při běžném používání poskytovaly zamýšlenému uživateli odpovídající míru stability.
      Kolo musí být možné řídit i ve chvílích, kdy jedna ruka není v kontaktu s řídítky (například při dávání signálu rukou), bez toho, aby bylo řízení kola pro cyklistu obtížné či nebezpečné. Kolo s naloženým zavazadlovým nosičem musí umožňovat stabilní manipulaci při jízdě, brzdění, zatáčení i řízení.

         Životnost/únava materiálu

      Všechny části kola musí být pro zamýšleného uživatele bezpečné během celé doby životnosti výrobku. V případě potřeby musí dotčené části udávat termín opotřebení, před kterým mají být vyměněny, aby byla zajištěna plná funkčnost.
      Vliv povětrnostních podmínek (např. deště) na brzdové systémy musí být minimální.

         Brzdové systémy

      Kolo musí být vybaveno nejméně dvěma nezávislými brzdovými systémy. Alespoň jeden musí být pro přední kolo a jeden pro zadní kolo. Brzdové systému musí být navrženy tak, aby zajišťovaly bezpečnost brzdění za vlhka i za sucha.
      Rozhodnutí, zda zadní brzdový systém ovládá cyklista rukou nebo nohou, by mělo být v souladu s právními předpisy, zvyky nebo preferencemi v zemi, do které je kolo dodáváno.

         Ostré hrany

      Žádné odkryté hrany, které se mohou dostat do kontaktu s tělem uživatele při běžné jízdě, běžném používání či údržbě nesmí být ostré.

         Zachycení

      Kola nesmí představovat žádné riziko zachycení, kterému se lze vyhnout konstrukčním řešením.
      Existuje-li riziko zachycení při běžném používání či údržbě, pak musí být uvedeno v návodu k obsluze/upozorněních na kole.

         Výstupky

      Výstupkům, které by mohly být pro uživatele nebezpečné, je třeba se vyhnout.
      3.   Mechanické vlastnosti

         Skládací mechanismy

      Skládací mechanismy musí být funkční, stabilní a zabezpečené proti neúmyslnému otevření během používání a nesmí způsobit zranění.

         Spojovací materiály

      Aby se předešlo zranění, všechny spojovací materiály, šrouby, paprsky kol a matice drátů použité na kole musí být odpovídající velikosti a ze vhodného materiálu.
      Všechny spojovací materiály a šrouby použité na kole v místech důležitých pro bezpečnost musí být zajištěny a zabezpečeny proti neúmyslnému uvolnění.

         Nastavitelnost a ovládací prvky

      Části kola, které byly zkonstruovány jako nastavitelné podle výšky a postavy uživatele, jako například sedlo či řídítka, musí být jednoduše upravitelné bez toho, aby byla ohrožena bezpečnost uživatele. V instrukcích musí být uvedeno odpovídající nářadí s ohledem na zamýšleného uživatele. Veškeré ovládací prvky musí být za podmínek odpovídajících běžnému použití snadno a bezpečně přístupné. Musí být zkonstruovány a namontovány tak, aby umožňovaly uživateli udržet si stálou kontrolu nad kolem. Cyklista by měl být především schopen brzdit a měnit převody tak, aby alespoň jedna ruka zůstala stále na řídítkách.
      4.   Chemické vlastnosti

      Žádné prvky, které přijdou do kontaktu s cyklistou nesmí pro zamýšleného uživatele představovat nebezpečí toxicity, především u dětských kol.
      5.   Zkušební metody

      Norma musí popsat zkoušky stability, zkoušky maximálního zatížení, účinnosti pohonu, brzd, řízení, odolnosti částí rámu a zkoušky únavy materiálu.
      6.   Informace o bezpečnosti výrobku

      Informace o bezpečnosti výrobku musí být napsány v jazyce (jazycích) země, ve které je výrobek prodáván.
      Informace o bezpečnosti výrobku musí být dodány u všech typů kol. Tyto informace musí být čitelné, srozumitelné, co nejjasnější a zároveň stručné.
      Vizuální nástroje jako např. piktogramy a ilustrace musí být v informacích o bezpečnosti výrobku uvedeny výrazně.
      Informace o bezpečnosti výrobku musí zahrnovat údaje o koupi, návod na použití, čištění, kontrolu a údržbu, označení a upozornění a musí upozorňovat na možná rizika a na způsoby prevence nehod.
      Informace o bezpečnosti výrobku musí zahrnovat instrukce k nastavení odrazek a svítilen tak, aby byla zajištěna maximální viditelnost, v souladu s ustanoveními platnými v zemi, ve které je výrobek uváděn na trh.
      Nesmí dojít k nesouladu mezi informacemi o bezpečnosti dodávanými spolu s výrobkem a jeho běžným používáním.
      Rám musí na snadno viditelném místě nést zřetelné a trvalé označení pořadového čísla rámu včetně názvu a adresy provozovatele, který kolo smontoval (nebo jeho zástupce).

         ODDÍL 2

         Doplňkové požadavky na bezpečnost u konkrétních typů kol

      Vedle požadavků na bezpečnost uvedených v oddíle 1 se pro kola uvedená v tomto oddíle uplatňují další níže uvedené požadavky.
      1.   Kola pro mladší děti

      Limity pro maximální výšku sedla a průměrnou váhu vycházejí z antropometrických údajů (průměrné váhy a délky nohou vzhledem k věku). Na tato kola se vztahují tyto požadavky:

                  —

                  Zákaz používání jakýchkoliv prvků s možností rychlého uvolnění.

                  —

                  Zákaz používání řemínků a klipsen na pedálech.

                  —

                  Účinek předních brzd musí být omezen, aby se předešlo ztrátě kontroly nad kolem následkem zablokování kol.

                  —

                  Balanční kolečka musí být namontovatelná i odmontovatelná bez toho, aby bylo třeba uvolnit zadní nápravu.

                  —

                  Kola pro mladší děti nesmí vykazovat nebezpečí zachycení při žádném možném nastavení sedla.

                  —

                  Kola pro mladší děti musí být vybavena nejméně dvěma nezávislými brzdnými systémy, jedním vpředu a jedním vzadu.

            2.   Horská kola

      Všechny bezpečnostní komponenty horských kol musí být navrženy tak, aby při běžném používání odolaly celkově většímu zatížení než ostatní typy kol (např. vibracím a nárazům způsobeným nerovnostmi na cestách a vyššímu zatížení komponentů pohonu, řízení a brzd) a aby odolaly efektu ztráty brzdné síly.
      3.   Závodní kola

      Všechny komponenty závodních kol musí být navrženy tak, aby při běžném používání odolaly celkově většímu zatížení než ostatní typy kol (např. vyšší rychlosti a vyššímu zatížení komponentů pohonu, řízení a brzd).
      ČÁST II

         Zvláštní požadavky na bezpečnost pro zavazadlové nosiče pro kola

      1.   Obecné požadavky

      Zvláštní požadavky na bezpečnost a zkušební metody pro zavazadlové nosiče pro kola musí zajistit bezpečnost cyklisty i dítěte, je-li na kole převáženo. Výrobek musí projít zkouškami, které potvrdí jeho stabilitu, pevnost a odolnost vůči únavě materiálu a teplotě.
      2.   Zařazení

      Zavazadlové nosiče se dělí do tříd podle nákladové kapacity, zamýšleného použití a umístění na kole.
      3.   Velikost

      Velikost zavazadlových nosičů určených pro dětské sedačky musí odpovídat tomuto druhu použití.
      4.   Stabilita

      Všechny části zavazadlového nosiče musí být uzpůsobeny tak, aby výrobek při běžném použití zajišťoval zamýšleným uživatelům dostatečnou stabilitu.
      Komponenty zavazadlového nosiče musí být pevně sestavené a připevněné dle instrukcí výrobce a pomocí upevňovacích zařízení dodaných spolu s nosičem nebo doporučených výrobcem.
      Všechny upevňovací mechanismy musí mít odpovídající velikost.
      Vliv povětrnostních podmínek na bezpečnost zavazadlového nosiče musí být minimální.
      5.   Ostré hrany

      Odkryté hrany, které se mohou dostat do kontaktu s tělem cyklisty nebo převáženého dítěte při běžné jízdě, běžném používání či údržbě nemají představovat nebezpečí úrazu. Zakončení pružin musí být zaoblená nebo vybavená ochrannými krytkami.
      6.   Výstupky

      Výstupkům je třeba se vyhnout nebo je navrhnout tak, aby pro cyklistu nebo převážené dítě představovaly nulové nebo jen minimální riziko.
      7.   Viditelnost

      Výrobek musí být navržen tak, aby zachoval viditelnost kola za tmy nebo snížené viditelnosti.
      8.   Informace o bezpečnosti výrobku

      Bez ohledu na to, zda je zavazadlový nosič prodáván jako samostatný doplněk nebo je na kole již namontován, musí výrobek poskytovat spotřebiteli alespoň tyto následující údaje:

                  a)

                  jak a kde má být zavazadlový nosič na kole upevněn;

                  b)

                  maximální kapacita zavazadlového nosiče a upozornění, že tento limit nesmí být překročen, musí být trvale vyznačené na výrobku;

                  c)

                  zda je nosič vhodný pro připevnění dětské sedačky;

                  d)

                  upozornění, že zavazadlo lze bezpečně převážet pouze na nosiči;

                  e)

                  upozornění na zákaz úprav nosiče;

                  f)

                  upozornění na to, že upevňovací mechanismy je nutné zajistit a pravidelně kontrolovat;

                  g)

                  upozornění, že s nákladem na nosiči může dojít ke změně chování kola (především při řízení a brzdění);

                  h)

                  upozornění na to, že je nutné se přesvědčit, že náklad nebo dětská sedačka jsou bezpečně uchyceny na nosiči v souladu s pokyny výrobce a že se žádné volné popruhy nemohou zachytit do žádného z kol;

                  i)

                  instrukce o nastavení odrazek a svítilen tak, aby byla zajištěna viditelnost v jakémkoliv okamžiku, především v případě, kdy je například nosič naložen;

                  j)

                  údaje obsahující název a adresu výrobce, dovozce nebo zástupce, obchodní značku, model a číslo výrobní šarže či reference musí být na výrobku umístěny viditelně, čitelně a trvale;

                  k)

                  údaje o typu (typech) kol, pro které jsou nosiče určeny, pokud výrobek není prodáván jako součást kola a není na něm již namontován.


title: Rozhodnutí Rady ze dne 27. října 2003 o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Ruskou federací, kterou se mění Dohoda o obchodu s některými výrobky z oceli mezi Evropským společenstvím uhlí a oceli a vládou Ruské federace ze dne 9. července 2002

text:
Důležité právní upozornění

|

32004D0042

Úřední věstník L 009 , 15/01/2004 S. 0021 - 0021

		Rozhodnutí Radyze dne 27. října 2003o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Ruskou federací, kterou se mění Dohoda o obchodu s některými výrobky z oceli mezi Evropským společenstvím uhlí a oceli a vládou Ruské federace ze dne 9. července 2002(2004/42/ES)RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,vzhledem k těmto důvodům:(1) Dohoda o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ruskou federací na straně druhé [1], vstoupila v platnost dne 1. prosince 1997.(2) Článek 21 dohody o partnerství a spolupráci stanoví, že obchod s výrobky Evropského společenství uhlí a oceli (dále jen "ESUO") se řídí ustanoveními hlavy III, s výjimkou článku 15 této hlavy, a ustanoveními dohody.(3) Dne 9. července 2002 ESUO a vláda Ruské federace uzavřely Dohodu o obchodu s některými výrobky z oceli [2], která byla schválena jménem ESUO rozhodnutím Komise 2002/603/ESUO [3].(4) Použitelnost smlouvy o ESUO skončila dne 23. července 2002. Strany se v souladu s čl. 10 odst. 2 dohody o obchodu s některými výrobky z oceli dohodly, že je třeba, aby byla dohoda prodloužena a aby byly všechna práva a povinnosti po ukončení použitelnosti smlouvy zachovány.(5) Strany zahájily konzultace v souladu s dohodnutým zápisem č. 2 výše uvedené dohody a dohodly se, že seznam dotčených výrobků dohody musí být rozšířen, aby zahrnoval rovněž skupiny výrobků SA5 a SA6 s příslušnými množstevními limity,ROZHODLA TAKTO:Článek 11. Dohoda mezi Evropským společenstvím a vládou Ruské federace, kterou se mění Dohoda o obchodu s některými výrobky z oceli mezi ESUO a vládou Ruské federace ze dne 9. července 2002, se schvaluje jménem Společenství.2. Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.Článek 2Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat dohodu uvedenou v článku 1.V Lucemburku dne 27. října 2003.Za RadupředsedaA. Matteoli[1] Úř. věst. L 327, 28.11.1997, s. 3.[2] Úř. věst. L 195, 24.7.2002, s. 55.[3] Úř. věst. L 195, 24.7.2002, s. 54.--------------------------------------------------


title: 2006/616/ES: Rozhodnutí Rady ze dne 24. července 2006 o uzavření Protokolu proti pašování přistěhovalců po zemi, po moři a letecky, doplňujícího Úmluvu Organizace spojených národů proti nadnárodnímu organizovanému zločinu, jménem Evropského společenství, pokud jde o ustanovení protokolu, která spadají do oblasti působnosti článků 179 a 181a Smlouvy o založení Evropského společenství

text:
               22.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 262/24

      ROZHODNUTÍ RADY

   ze dne 24. července 2006
   o uzavření Protokolu proti pašování přistěhovalců po zemi, po moři a letecky, doplňujícího Úmluvu Organizace spojených národů proti nadnárodnímu organizovanému zločinu, jménem Evropského společenství, pokud jde o ustanovení protokolu, která spadají do oblasti působnosti článků 179 a 181a Smlouvy o založení Evropského společenství
   (2006/616/ES)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 179 a 181a ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
   s ohledem na návrh Komise,
   s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Komise se souhlasem Rady sjednala jménem Společenství oblasti protokolu, které spadají do pravomoci Společenství.

               (2)

               Rada Komisi pověřila, aby sjednala přistoupení Společenství k uvedené mezinárodní dohodě.

               (3)

               Jednání byla úspěšně uzavřena a Společenství podepsalo výsledný akt dne 12. prosince 2000 v souladu s rozhodnutím Rady 2001/87/ES ze dne 8. prosince 2000 (2).

               (4)

               Některé členské státy jsou smluvními stranami protokolu, zatímco v jiných členských státech probíhá proces ratifikace.

               (5)

               Uzavření úmluvy bylo schváleno jménem Společenství rozhodnutím Rady 2004/579/ES ze dne 29. dubna 2004 (3), což je podmínkou pro to, aby se Společenství stalo smluvní stranou protokolu podle čl. 37 odst. 2 úmluvy.

               (6)

               Byly splněny ostatní podmínky, které dovolují Společenství uložit listinu o schválení podle čl. 36 odst. 3 úmluvy a čl. 21 odst. 3 protokolu.

               (7)

               V případě ustanovení protokolu spadajících do oblasti působnosti článků 179 a 181a Smlouvy by uzavření protokolu mělo být schváleno jménem Společenství.

               (8)

               V případě ustanovení protokolu spadajících do oblasti působnosti části třetí hlavy IV Smlouvy by uzavření protokolu jménem Společenství mělo být schváleno samostatným rozhodnutím Rady (4).

               (9)

               Společenství by při uložení listiny o schválení mělo rovněž uložit prohlášení o rozsahu pravomoci Společenství v záležitostech upravených protokolem podle čl. 21 odst. 3 protokolu o pašování přistěhovalců,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   Protokol proti pašování přistěhovalců po zemi, po moři a letecky, doplňující Úmluvu Organizace spojených národů proti nadnárodnímu organizovanému zločinu, uvedený v příloze I, se schvaluje jménem Evropského společenství.
   Listina Společenství o formálním potvrzení zahrnuje prohlášení o pravomoci podle čl. 21 odst. 3 protokolu, které je uvedeno v příloze II.
   Článek 2
   Toto rozhodnutí se použije v případě ustanovení protokolu, která spadají do oblasti působnosti článků 179 a 181a Smlouvy.
   Článek 3
   Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou uložit listinu o formálním potvrzení zavazující Společenství.
   Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 24. července 2006.

            Za Radu

            předseda

         K. RAJAMÄKI

      (1)  Dosud nezveřejněné v Úředním věstníku.

      (2)  Úř. věst. L 30, 1.2.2001, s. 44.

      (3)  Úř. věst. L 261, 6.8.2004, s. 11.

      (4)  Viz strana 34 v tomto čísle Úředního věstníku.

      PŘÍLOHA I

         PROTOCOL
         against the Smuggling of Migrants by Land, Sea and Air, supplementing the United Nations Convention against Transnational Organised Crime
         PREAMBLE
         THE STATES PARTIES TO THIS PROTOCOL,
         DECLARING that effective action to prevent and combat the smuggling of migrants by land, sea and air requires a comprehensive international approach, including cooperation, the exchange of information and other appropriate measures, including socio-economic measures, at the national, regional and international levels,
         RECALLING General Assembly resolution 54/212 of 22 December 1999, in which the Assembly urged Member States and the United Nations system to strengthen international cooperation in the area of international migration and development in order to address the root causes of migration, especially those related to poverty, and to maximize the benefits of international migration to those concerned, and encouraged, where relevant, interregional, regional and subregional mechanisms to continue to address the question of migration and development,
         CONVINCED of the need to provide migrants with humane treatment and full protection of their rights,
         TAKING INTO ACCOUNT the fact that, despite work undertaken in other international forums, there is no universal instrument that addresses all aspects of smuggling of migrants and other related issues,
         CONCERNED at the significant increase in the activities of organised criminal groups in smuggling of migrants and other related criminal activities set forth in this Protocol, which bring great harm to the States concerned,
         ALSO CONCERNED that the smuggling of migrants can endanger the lives or security of the migrants involved,
         RECALLING General Assembly resolution 53/111 of 9 December 1998, in which the Assembly decided to establish an open-ended intergovernmental ad hoc committee for the purpose of elaborating a comprehensive international convention against transnational organised crime and of discussing the elaboration of, inter alia, an international instrument addressing illegal trafficking in and transporting of migrants, including by sea,
         CONVINCED that supplementing the United Nations Convention against Transnational Organised Crime with an international instrument against the smuggling of migrants by land, sea and air will be useful in preventing and combating that crime,
         HAVE AGREED AS FOLLOWS:
         I.   GENERAL PROVISIONS
         Article 1
         Relation with the United Nations Convention against Transnational Organised Crime
         1.   This Protocol supplements the United Nations Convention against Transnational Organised Crime. It shall be interpreted together with the Convention.
         2.   The provisions of the Convention shall apply, mutatis mutandis, to this Protocol unless otherwise provided herein.
         3.   The offences established in accordance with article 6 of this Protocol shall be regarded as offences established in accordance with the Convention.
         Article 2
         Statement of purpose
         The purpose of this Protocol is to prevent and combat the smuggling of migrants, as well as to promote cooperation among States Parties to that end, while protecting the rights of smuggled migrants.
         Article 3
         Use of terms
         For the purposes of this Protocol:

                     (a)

                     ‘smuggling of migrants’ shall mean the procurement, in order to obtain, directly or indirectly, a financial or other material benefit, of the illegal entry of a person into a State Party of which the person is not a national or a permanent resident;

                     (b)

                     ‘illegal entry’ shall mean crossing borders without complying with the necessary requirements for legal entry into the receiving State;

                     (c)

                     ‘fraudulent travel or identity document’ shall mean any travel or identity document:

                                 (i)

                                 that has been falsely made or altered in some material way by anyone other than a person or agency lawfully authorised to make or issue the travel or identity document on behalf of a State; or

                                 (ii)

                                 that has been improperly issued or obtained through misrepresentation, corruption or duress or in any other unlawful manner; or

                                 (iii)

                                 that is being used by a person other than the rightful holder;

                     (d)

                     ‘vessel’ shall mean any type of water craft, including non-displacement craft and seaplanes, used or capable of being used as a means of transportation on water, except a warship, naval auxiliary or other vessel owned or operated by a Government and used, for the time being, only on government non-commercial service.

               Article 4
         Scope of application
         This Protocol shall apply, except as otherwise stated herein, to the prevention, investigation and prosecution of the offences established in accordance with article 6 of this Protocol, where the offences are transnational in nature and involve an organised criminal group, as well as to the protection of the rights of persons who have been the object of such offences.
         Article 5
         Criminal liability of migrants
         Migrants shall not become liable to criminal prosecution under this Protocol for the fact of having been the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol.
         Article 6
         Criminalisation
         1.   Each State Party shall adopt such legislative and other measures as may be necessary to establish as criminal offences, when committed intentionally and in order to obtain, directly or indirectly, a financial or other material benefit:

                     (a)

                     the smuggling of migrants;

                     (b)

                     when committed for the purpose of enabling the smuggling of migrants:

                                 (i)

                                 producing a fraudulent travel or identity document;

                                 (ii)

                                 procuring, providing or possessing such a document;

                     (c)

                     enabling a person who is not a national or a permanent resident to remain in the State concerned without complying with the necessary requirements for legally remaining in the State by the means mentioned in subparagraph (b) of this paragraph or any other illegal means.

               2.   Each State Party shall also adopt such legislative and other measures as may be necessary to establish as criminal offences:

                     (a)

                     subject to the basic concepts of its legal system, attempting to commit an offence established in accordance with paragraph 1 of this article;

                     (b)

                     participating as an accomplice in an offence established in accordance with paragraph 1 (a), (b) (i) or (c) of this article and, subject to the basic concepts of its legal system, participating as an accomplice in an offence established in accordance with paragraph 1 (b) (ii) of this article;

                     (c)

                     organising or directing other persons to commit an offence established in accordance with paragraph 1 of this article.

               3.   Each State Party shall adopt such legislative and other measures as may be necessary to establish as aggravating circumstances to the offences established in accordance with paragraph 1 (a), (b) (i) and (c) of this article and, subject to the basic concepts of its legal system, to the offences established in accordance with paragraph 2 (b) and (c) of this article, circumstances:

                     (a)

                     that endanger, or are likely to endanger, the lives or safety of the migrants concerned; or

                     (b)

                     that entail inhuman or degrading treatment, including for exploitation, of such migrants.

               4.   Nothing in this Protocol shall prevent a State Party from taking measures against a person whose conduct constitutes an offence under its domestic law.
         II.   SMUGGLING OF MIGRANTS BY SEA
         Article 7
         Cooperation
         States Parties shall cooperate to the fullest extent possible to prevent and suppress the smuggling of migrants by sea, in accordance with the international law of the sea.
         Article 8
         Measures against the smuggling of migrants by sea
         1.   A State Party that has reasonable grounds to suspect that a vessel that is flying its flag or claiming its registry, that is without nationality or that, though flying a foreign flag or refusing to show a flag, is in reality of the nationality of the State Party concerned is engaged in the smuggling of migrants by sea may request the assistance of other States Parties in suppressing the use of the vessel for that purpose. The States Parties so requested shall render such assistance to the extent possible within their means.
         2.   A State Party that has reasonable grounds to suspect that a vessel exercising freedom of navigation in accordance with international law and flying the flag or displaying the marks of registry of another State Party is engaged in the smuggling of migrants by sea may so notify the flag State, request confirmation of registry and, if confirmed, request authorisation from the flag State to take appropriate measures with regard to that vessel. The flag State may authorise the requesting State, inter alia:

                     (a)

                     to board the vessel;

                     (b)

                     to search the vessel; and

                     (c)

                     if evidence is found that the vessel is engaged in the smuggling of migrants by sea, to take appropriate measures with respect to the vessel and persons and cargo on board, as authorised by the flag State.

               3.   A State Party that has taken any measure in accordance with paragraph 2 of this article shall promptly inform the flag State concerned of the results of that measure.
         4.   A State Party shall respond expeditiously to a request from another State Party to determine whether a vessel that is claiming its registry or flying its flag is entitled to do so and to a request for authorisation made in accordance with paragraph 2 of this article.
         5.   A flag State may, consistent with article 7 of this Protocol, subject its authorisation to conditions to be agreed by it and the requesting State, including conditions relating to responsibility and the extent of effective measures to be taken. A State Party shall take no additional measures without the express authorisation of the flag State, except those necessary to relieve imminent danger to the lives of persons or those which derive from relevant bilateral or multilateral agreements.
         6.   Each State Party shall designate an authority or, where necessary, authorities to receive and respond to requests for assistance, for confirmation of registry or of the right of a vessel to fly its flag and for authorisation to take appropriate measures. Such designation shall be notified through the Secretary-General to all other States Parties within one month of the designation.
         7.   A State Party that has reasonable grounds to suspect that a vessel is engaged in the smuggling of migrants by sea and is without nationality or may be assimilated to a vessel without nationality may board and search the vessel. If evidence confirming the suspicion is found, that State Party shall take appropriate measures in accordance with relevant domestic and international law.
         Article 9
         Safeguard clauses
         1.   Where a State Party takes measures against a vessel in accordance with article 8 of this Protocol, it shall:

                     (a)

                     ensure the safety and humane treatment of the persons on board;

                     (b)

                     take due account of the need not to endanger the security of the vessel or its cargo;

                     (c)

                     take due account of the need not to prejudice the commercial or legal interests of the flag State or any other interested State;

                     (d)

                     ensure, within available means, that any measure taken with regard to the vessel is environmentally sound.

               2.   Where the grounds for measures taken pursuant to article 8 of this Protocol prove to be unfounded, the vessel shall be compensated for any loss or damage that may have been sustained, provided that the vessel has not committed any act justifying the measures taken.
         3.   Any measure taken, adopted or implemented in accordance with this chapter shall take due account of the need not to interfere with or to affect:

                     (a)

                     the rights and obligations and the exercise of jurisdiction of coastal States in accordance with the international law of the sea; or

                     (b)

                     the authority of the flag State to exercise jurisdiction and control in administrative, technical and social matters involving the vessel.

               4.   Any measure taken at sea pursuant to this chapter shall be carried out only by warships or military aircraft, or by other ships or aircraft clearly marked and identifiable as being on government service and authorised to that effect.
         III.   PREVENTION, COOPERATION AND OTHER MEASURES
         Article 10
         Information
         1.   Without prejudice to articles 27 and 28 of the Convention, States Parties, in particular those with common borders or located on routes along which migrants are smuggled, shall, for the purpose of achieving the objectives of this Protocol, exchange among themselves, consistent with their respective domestic legal and administrative systems, relevant information on matters such as:

                     (a)

                     embarkation and destination points, as well as routes, carriers and means of transportation, known to be or suspected of being used by an organised criminal group engaged in conduct set forth in article 6 of this Protocol;

                     (b)

                     the identity and methods of organisations or organised criminal groups known to be or suspected of being engaged in conduct set forth in article 6 of this Protocol;

                     (c)

                     the authenticity and proper form of travel documents issued by a State Party and the theft or related misuse of blank travel or identity documents;

                     (d)

                     means and methods of concealment and transportation of persons, the unlawful alteration, reproduction or acquisition or other misuse of travel or identity documents used in conduct set forth in article 6 of this Protocol and ways of detecting them;

                     (e)

                     legislative experiences and practices and measures to prevent and combat the conduct set forth in article 6 of this Protocol; and

                     (f)

                     scientific and technological information useful to law enforcement, so as to enhance each other's ability to prevent, detect and investigate the conduct set forth in article 6 of this Protocol and to prosecute those involved.

               2.   A State Party that receives information shall comply with any request by the State Party that transmitted the information that places restrictions on its use.
         Article 11
         Border measures
         1.   Without prejudice to international commitments in relation to the free movement of people, States Parties shall strengthen, to the extent possible, such border controls as may be necessary to prevent and detect the smuggling of migrants.
         2.   Each State Party shall adopt legislative or other appropriate measures to prevent, to the extent possible, means of transport operated by commercial carriers from being used in the commission of the offence established in accordance with article 6, paragraph 1 (a), of this Protocol.
         3.   Where appropriate, and without prejudice to applicable international conventions, such measures shall include establishing the obligation of commercial carriers, including any transportation company or the owner or operator of any means of transport, to ascertain that all passengers are in possession of the travel documents required for entry into the receiving State.
         4.   Each State Party shall take the necessary measures, in accordance with its domestic law, to provide for sanctions in cases of violation of the obligation set forth in paragraph 3 of this article.
         5.   Each State Party shall consider taking measures that permit, in accordance with its domestic law, the denial of entry or revocation of visas of persons implicated in the commission of offences established in accordance with this Protocol.
         6.   Without prejudice to article 27 of the Convention, States Parties shall consider strengthening cooperation among border control agencies by, inter alia, establishing and maintaining direct channels of communication.
         Article 12
         Security and control of documents
         Each State Party shall take such measures as may be necessary, within available means:

                     (a)

                     to ensure that travel or identity documents issued by it are of such quality that they cannot easily be misused and cannot readily be falsified or unlawfully altered, replicated or issued; and

                     (b)

                     to ensure the integrity and security of travel or identity documents issued by or on behalf of the State Party and to prevent their unlawful creation, issuance and use.

               Article 13
         Legitimacy and validity of documents
         At the request of another State Party, a State Party shall, in accordance with its domestic law, verify within a reasonable time the legitimacy and validity of travel or identity documents issued or purported to have been issued in its name and suspected of being used for purposes of conduct set forth in article 6 of this Protocol.
         Article 14
         Training and technical cooperation
         1.   States Parties shall provide or strengthen specialised training for immigration and other relevant officials in preventing the conduct set forth in article 6 of this Protocol and in the humane treatment of migrants who have been the object of such conduct, while respecting their rights as set forth in this Protocol.
         2.   States Parties shall cooperate with each other and with competent international organisations, non-governmental organisations, other relevant organisations and other elements of civil society as appropriate to ensure that there is adequate personnel training in their territories to prevent, combat and eradicate the conduct set forth in article 6 of this Protocol and to protect the rights of migrants who have been the object of such conduct. Such training shall include:

                     (a)

                     improving the security and quality of travel documents;

                     (b)

                     recognizing and detecting fraudulent travel or identity documents;

                     (c)

                     Gathering criminal intelligence, relating in particular to the identification of organised criminal groups known to be or suspected of being engaged in conduct set forth in article 6 of this Protocol, the methods used to transport smuggled migrants, the misuse of travel or identity documents for purposes of conduct set forth in article 6 and the means of concealment used in the smuggling of migrants;

                     (d)

                     improving procedures for detecting smuggled persons at conventional and non-conventional points of entry and exit; and

                     (e)

                     the humane treatment of migrants and the protection of their rights as set forth in this Protocol.

               3.   States Parties with relevant expertise shall consider providing technical assistance to States that are frequently countries of origin or transit for persons who have been the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol. States Parties shall make every effort to provide the necessary resources, such as vehicles, computer systems and document readers, to combat the conduct set forth in article 6.
         Article 15
         Other prevention measures
         1.   Each State Party shall take measures to ensure that it provides or strengthens information programmes to increase public awareness of the fact that the conduct set forth in article 6 of this Protocol is a criminal activity frequently perpetrated by organised criminal groups for profit and that it poses serious risks to the migrants concerned.
         2.   In accordance with article 31 of the Convention, States Parties shall cooperate in the field of public information for the purpose of preventing potential migrants from falling victim to organised criminal groups.
         3.   Each State Party shall promote or strengthen, as appropriate, development programmes and cooperation at the national, regional and international levels, taking into account the socio-economic realities of migration and paying special attention to economically and socially depressed areas, in order to combat the root socio-economic causes of the smuggling of migrants, such as poverty and underdevelopment.
         Article 16
         Protection and assistance measures
         1.   In implementing this Protocol, each State Party shall take, consistent with its obligations under international law, all appropriate measures, including legislation if necessary, to preserve and protect the rights of persons who have been the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol as accorded under applicable international law, in particular the right to life and the right not to be subjected to torture or other cruel, inhuman or degrading treatment or punishment.
         2.   Each State Party shall take appropriate measures to afford migrants appropriate protection against violence that may be inflicted upon them, whether by individuals or groups, by reason of being the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol.
         3.   Each State Party shall afford appropriate assistance to migrants whose lives or safety are endangered by reason of being the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol.
         4.   In applying the provisions of this article, States Parties shall take into account the special needs of women and children.
         5.   In the case of the detention of a person who has been the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol, each State Party shall comply with its obligations under the Vienna Convention on Consular Relations, (1) where applicable, including that of informing the person concerned without delay about the provisions concerning notification to and communication with consular officers.
         Article 17
         Agreements and arrangements
         States Parties shall consider the conclusion of bilateral or regional agreements or operational arrangements or understandings aimed at:

                     (a)

                     establishing the most appropriate and effective measures to prevent and combat the conduct set forth in article 6 of this Protocol; or

                     (b)

                     enhancing the provisions of this Protocol among themselves.

               Article 18
         Return of smuggled migrants
         1.   Each State Party agrees to facilitate and accept, without undue or unreasonable delay, the return of a person who has been the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol and who is its national or who has the right of permanent residence in its territory at the time of return.
         2.   Each State Party shall consider the possibility of facilitating and accepting the return of a person who has been the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol and who had the right of permanent residence in its territory at the time of entry into the receiving State in accordance with its domestic law.
         3.   At the request of the receiving State Party, a requested State Party shall, without undue or unreasonable delay, verify whether a person who has been the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol is its national or has the right of permanent residence in its territory.
         4.   In order to facilitate the return of a person who has been the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol and is without proper documentation, the State Party of which that person is a national or in which he or she has the right of permanent residence shall agree to issue, at the request of the receiving State Party, such travel documents or other authorisation as may be necessary to enable the person to travel to and re-enter its territory.
         5.   Each State Party involved with the return of a person who has been the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol shall take all appropriate measures to carry out the return in an orderly manner and with due regard for the safety and dignity of the person.
         6.   States Parties may cooperate with relevant international organisations in the implementation of this article.
         7.   This article shall be without prejudice to any right afforded to persons who have been the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol by any domestic law of the receiving State Party.
         8.   This article shall not affect the obligations entered into under any other applicable treaty, bilateral or multilateral, or any other applicable operational agreement or arrangement that governs, in whole or in part, the return of persons who have been the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol.
         IV.   FINAL PROVISIONS
         Article 19
         Saving clause
         1.   Nothing in this Protocol shall affect the other rights, obligations and responsibilities of States and individuals under international law, including international humanitarian law and international human rights law and, in particular, where applicable, the 1951 Convention and the 1967 Protocol relating to the Status of Refugees and the principle of non-refoulement as contained therein.
         2.   The measures set forth in this Protocol shall be interpreted and applied in a way that is not discriminatory to persons on the ground that they are the object of conduct set forth in article 6 of this Protocol. The interpretation and application of those measures shall be consistent with internationally recognised principles of non-discrimination.
         Article 20
         Settlement of disputes
         1.   States Parties shall endeavour to settle disputes concerning the interpretation or application of this Protocol through negotiation.
         2.   Any dispute between two or more States Parties concerning the interpretation or application of this Protocol that cannot be settled through negotiation within a reasonable time shall, at the request of one of those States Parties, be submitted to arbitration. If, six months after the date of the request for arbitration, those States Parties are unable to agree on the organisation of the arbitration, any one of those States Parties may refer the dispute to the International Court of Justice by request in accordance with the Statute of the Court.
         3.   Each State Party may, at the time of signature, ratification, acceptance or approval of or accession to this Protocol, declare that it does not consider itself bound by paragraph 2 of this article. The other States Parties shall not be bound by paragraph 2 of this article with respect to any State Party that has made such a reservation.
         4.   Any State Party that has made a reservation in accordance with paragraph 3 of this article may at any time withdraw that reservation by notification to the Secretary-General of the United Nations.
         Article 21
         Signature, ratification, acceptance, approval and accession
         1.   This Protocol shall be open to all States for signature from 12 to 15 December 2000 in Palermo, Italy, and thereafter at United Nations Headquarters in New York until 12 December 2002.
         2.   This Protocol shall also be open for signature by regional economic integration organisations provided that at least one member State of such organisation has signed this Protocol in accordance with paragraph 1 of this article.
         3.   This Protocol is subject to ratification, acceptance or approval. Instruments of ratification, acceptance or approval shall be deposited with the Secretary-General of the United Nations. A regional economic integration organisation may deposit its instrument of ratification, acceptance or approval if at least one of its Member States has done likewise. In that instrument of ratification, acceptance or approval, such organisation shall declare the extent of its competence with respect to the matters governed by this Protocol. Such organisation shall also inform the depositary of any relevant modification in the extent of its competence.
         4.   This Protocol is open for accession by any State or any regional economic integration organisation of which at least one Member State is a Party to this Protocol. Instruments of accession shall be deposited with the Secretary-General of the United Nations. At the time of its accession, a regional economic integration organisation shall declare the extent of its competence with respect to matters governed by this Protocol. Such organisation shall also inform the depositary of any relevant modification in the extent of its competence.
         Article 22
         Entry into force
         1.   This Protocol shall enter into force on the 90th day after the date of deposit of the 40th instrument of ratification, acceptance, approval or accession, except that it shall not enter into force before the entry into force of the Convention. For the purpose of this paragraph, any instrument deposited by a regional economic integration organisation shall not be counted as additional to those deposited by member States of such organisation.
         2.   For each State or regional economic integration organisation ratifying, accepting, approving or acceding to this Protocol after the deposit of the 40th instrument of such action, this Protocol shall enter into force on the 30th day after the date of deposit by such State or organisation of the relevant instrument or on the date this Protocol enters into force pursuant to paragraph 1 of this article, whichever is the later.
         Article 23
         Amendment
         1.   After the expiry of five years from the entry into force of this Protocol, a State Party to the Protocol may propose an amendment and file it with the Secretary-General of the United Nations, who shall thereupon communicate the proposed amendment to the States Parties and to the Conference of the Parties to the Convention for the purpose of considering and deciding on the proposal. The States Parties to this Protocol meeting at the Conference of the Parties shall make every effort to achieve consensus on each amendment. If all efforts at consensus have been exhausted and no agreement has been reached, the amendment shall, as a last resort, require for its adoption a two-thirds majority vote of the States Parties to this Protocol present and voting at the meeting of the Conference of the Parties.
         2.   Regional economic integration organisations, in matters within their competence, shall exercise their right to vote under this article with a number of votes equal to the number of their Member States that are Parties to this Protocol. Such organisations shall not exercise their right to vote if their member States exercise theirs and vice versa.
         3.   An amendment adopted in accordance with paragraph 1 of this article is subject to ratification, acceptance or approval by States Parties.
         4.   An amendment adopted in accordance with paragraph 1 of this article shall enter into force in respect of a State Party 90 days after the date of the deposit with the Secretary-General of the United Nations of an instrument of ratification, acceptance or approval of such amendment.
         5.   When an amendment enters into force, it shall be binding on those States Parties which have expressed their consent to be bound by it. Other States Parties shall still be bound by the provisions of this Protocol and any earlier amendments that they have ratified, accepted or approved.
         Article 24
         Denunciation
         1.   A State Party may denounce this Protocol by written notification to the Secretary-General of the United Nations. Such denunciation shall become effective one year after the date of receipt of the notification by the Secretary-General.
         2.   A regional economic integration organisation shall cease to be a Party to this Protocol when all of its member States have denounced it.
         Article 25
         Depositary and languages
         1.   The Secretary-General of the United Nations is designated depositary of this Protocol.
         2.   The original of this Protocol, of which the Arabic, Chinese, English, French, Russian and Spanish texts are equally authentic, shall be deposited with the Secretary-General of the United Nations.
         IN WITNESS WHEREOF, the undersigned plenipotentiaries, being duly authorised thereto by their respective Governments, have signed this Protocol.

         (1)  Ibid., vol. 596, Nos 8638 to 8640.

      PŘÍLOHA II

         Prohlášení o pravomoci Evropského společenství v záležitostech upravených Protokolem proti pašování přistěhovalců po zemi, po moři a letecky, doplňujícím Úmluvu Organizace spojených národů proti nadnárodnímu organizovanému zločinu
         Podle čl. 21 odst. 3 protokolu má listina o přistoupení organizace pro regionální hospodářskou integraci obsahovat prohlášení vymezující záležitosti upravené protokolem, ohledně kterých členské státy organizace, které jsou smluvními stranami protokolu, přenesly pravomoc na tuto organizaci.
         Pokud jde o pravomoci přenesené na Evropské společenství, vztahuje se Protokol proti pašování přistěhovalců po zemi, po moři a letecky na území, na které se vztahuje Smlouva o založení Evropského společenství, a to za podmínek stanovených v uvedené smlouvě, zejména v jejím článku 299, a v protokolech k ní připojených.
         Tímto prohlášením není dotčeno postavení Spojeného království a Irska podle Protokolu o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie a podle Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropského společenství.
         Tímto prohlášením rovněž není dotčeno postavení Dánska podle Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropského společenství.
         Podle článku 299 se toto prohlášení rovněž nevztahuje na území členských států, na která se nevztahuje uvedená smlouva, a nejsou jím dotčeny takové akty nebo postoje, jež mohou být přijaty podle protokolu dotčenými členskými státy jménem a v zájmu uvedených území. V souladu s výše uvedeným ustanovením se v tomto prohlášení vymezuje pravomoc v záležitostech upravených protokolem, kterou členské státy podle smluv přenesly na Společenství. Rozsah a výkon pravomoci Společenství je ze své podstaty předmětem neustálého vývoje, neboť Společenství přijímá další příslušná pravidla a předpisy, a Společenství toto prohlášení v případě potřeby doplní nebo změní v souladu s čl. 21 odst. 3 protokolu.
         Společenství zdůrazňuje, že mu přísluší pravomoc ohledně překračování vnějších hranic členských států, regulačních norem a postupů při provádění kontrol osob na těchto hranicích a pravidel pro udělování víz pro předpokládaný pobyt kratší než tři měsíce. Společenství má rovněž pravomoc přijímat opatření v oblasti přistěhovalecké politiky v souvislosti s podmínkami pro vstup a pobyt a opatření k potírání nedovoleného přistěhovalectví a nedovoleného pobytu, včetně vracení neoprávněně pobývajících osob. Navíc může Společenství přijímat opatření k zajištění spolupráce ve výše uvedených oblastech mezi příslušnými útvary správ členských států, jakož i mezi těmito útvary a Komisí. V těchto oblastech Společenství přijalo pravidla a předpisy, a tím, že tak učinilo, je nyní výhradně na Společenství, aby vstupovalo do vnějších závazků se třetími státy nebo příslušnou mezinárodní organizací.
         Politika Společenství v oblasti rozvojové spolupráce navíc doplňuje politiky členských států a zahrnuje i problematiku předcházení pašování přistěhovalců a boje proti němu.


title: Rozhodnutí Rady (EU) 2016/814 ze dne 13. května 2016 o jmenování jedné náhradnice Výboru regionů, navržené Rakouskou republikou

text:
               24.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 133/8

         ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2016/814
   ze dne 13. května 2016
   o jmenování jedné náhradnice Výboru regionů, navržené Rakouskou republikou
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 305 této smlouvy,
   s ohledem na návrh rakouské vlády,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 26. ledna, dne 5. února a dne 23. června 2015 přijala Rada rozhodnutí (EU) 2015/116 (1), 2015/190 (2) a 2015/994 (3) o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2015 do 25. ledna 2020.

               (2)

               Po skončení funkčního období paní Elisabeth VITOUCHOVÉ se uvolnilo jedno místo náhradníka Výboru regionů,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Do Výboru regionů je na zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2020, jmenována jako náhradnice:

               —

               Mag. Muna DUZDAROVÁ, Abgeordnete zum Wiener Landtag und Mitglied des Gemeinderats der Stadt Wien.

         Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 13. května 2016.

            Za Radu

            předsedkyně

         E.M.J. PLOUMEN

      (1)  Rozhodnutí Rady (EU) 2015/116 ze dne 26. ledna 2015 o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2015 do 25. ledna 2020 (Úř. věst. L 20, 27.1.2015, s. 42).

      (2)  Rozhodnutí Rady (EU) 2015/190 ze dne 5. února 2015 o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2015 do 25. ledna 2020 (Úř. věst. L 31, 7.2.2015, s. 25).

      (3)  Rozhodnutí Rady (EU) 2015/994 ze dne 23. června 2015 o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2015 do 25. ledna 2020 (Úř. věst. L 159, 25.6.2015, s. 70).


title: Rozhodnutí Rady (EU) 2015/484 ze dne 17. března 2015 o jmenování jednoho belgického člena Evropského hospodářského a sociálního výboru

text:
               21.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 77/11

         ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2015/484
   ze dne 17. března 2015
   o jmenování jednoho belgického člena Evropského hospodářského a sociálního výboru
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 302 této smlouvy,
   s ohledem na návrh belgické vlády,
   s ohledem na stanovisko Evropské komise,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 13. září 2010 přijala Rada rozhodnutí 2010/570/EU, Euratom o jmenování členů Evropského hospodářského a sociálního výboru na období od 21. září 2010 do 20. září 2015 (1).

               (2)

               Po skončení mandátu pana Tonyho VANDEPUTTEHO se uvolnilo jedno místo člena Evropského hospodářského a sociálního výboru,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Pan Rudi THOMAES, Administrateur délégué honoraire de la Fédération des Entreprises de Belgique (FEB), je jmenován členem Evropského hospodářského a sociálního výboru na zbývající část funkčního období, tedy do 20. září 2015.
   Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 17. března 2015.

            Za Radu

            předseda

         E. RINKĒVIČS

      (1)  Úř. věst. L 251, 25.9.2010, s. 8.