               24.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/441

         P7_TA(2014)0097
   Rozhodnutí nevyjádřit svůj nesouhlas s prováděcím opatřením: povolenky na emise skleníkových plynů, které se mají dražit v období 2013–2020
   Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 6. února 2014 nevyslovit námitky k návrhu nařízení Komise (EU) č. …/…, kterým se mění nařízení (EU) č. 1031/2010 zejména s cílem stanovit objem povolenek na emise skleníkových plynů, které se mají dražit v období 2013–2020 (D031326/02 – 2014/2523(RPS))
   (2017/C 093/63)

      Evropský parlament,

               —

               s ohledem na návrh nařízení Komise (EU) č. …/…, kterým se mění nařízení (EU) č. 1031/2010 zejména s cílem stanovit objem povolenek na emise skleníkových plynů, které se mají dražit v období 2013–2020,

               —

               s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (1),

               —

               s ohledem na stanovisko, které dne 8. ledna 2014 poskytl výbor uvedený v článku 23 k výše uvedené směrnici,

               —

               s ohledem na dopis Komise ze dne 7. ledna 2014, kterým Komise žádá Evropský parlament, aby uvedl, že nevysloví námitku k tomuto návrhu nařízení

               —

               s ohledem na dopis, který dne 30. ledna 2014 zaslal Výbor pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin předsedovi Konference předsedů výborů,

               —

               s ohledem na rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (2),

               —

               s ohledem na čl. 88 odst. 4 písm. d) a čl. 87a odst. 6 jednacího řádu,

               1.

               prohlašuje, že nevysloví námitku k návrhu nařízení Komise;

               2.

               pověřuje svého předsedu, aby předal toto rozhodnutí Komisi a pro informaci Radě.

      (1)  Úř. věst. L 275, 25.10.2003, s. 32.

      (2)  Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.


title: Rozhodnutí č. F2 ze dne 23. června 2015 o výměně údajů mezi institucemi za účelem poskytování rodinných dávek (Text s významem pro EHP a pro dohodu mezi ES a Švýcarskem)

text:
               11.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/11

         ROZHODNUTÍ č. F2
   ze dne 23. června 2015
   o výměně údajů mezi institucemi za účelem poskytování rodinných dávek
   (Text s významem pro EHP a pro dohodu mezi ES a Švýcarskem)
   (2016/C 52/07)
   SPRÁVNÍ KOMISE PRO KOORDINACI SYSTÉMŮ SOCIÁLNÍHO ZABEZPEČENÍ,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (1), a zejména na čl. 72 písm. a) uvedeného nařízení,
   s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 ze dne 16. září 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k prováděcímu nařízení (ES) č. 883/2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (2), a zejména na čl. 2 odst. 2 a hlavu III kapitolu VI uvedeného nařízení.
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Na 340. zasedání správní komise konaném ve dnech 22.–23. října 2014 vyslovily delegace obavy, pokud jde o problémy, s nimiž se setkaly v souvislosti s rychlostí, jednotností a strukturou výměny informací mezi příslušnými institucemi pro účely přiznávání a výpočtu rodinných dávek.

               (2)

               Složitost a délka postupu pro poskytování rodinných dávek byly předmětem diskuze rovněž na schůzi pracovní skupiny pro rodinné dávky v rámci správní komise, která se konala 18. dubna 2012, a také na fóru věnovaném úvahám týkajícím se exportu a kompetence v oblasti rodinných dávek konaném 10. března 2015.

               (3)

               Výměna informací mezi institucemi by měla probíhat v souladu s čl. 68 odst. 3 a čl. 76 odst. 4 nařízení (ES) č. 883/2004 a článkem 2 a čl. 60 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 987/2009.

               (4)

               V čl. 60 odst. 3 nařízení (ES) č. 987/2009 se stanoví, že pokud dojde instituce, které byla žádost o rodinné dávky předložena, k závěru, že její právní předpisy jsou sice použitelné, avšak nikoliv na základě práva přednosti, měla by neprodleně přijmout prozatímní rozhodnutí o použitelných pravidlech přednosti a postoupit žádost v souladu s čl. 68 odst. 3 nařízení (ES) č. 883/2004 instituci jiného členského státu, který má podle ní hlavní kompetenci.

               (5)

               S výjimkou případů, kdy instituce, která obdrží žádost postoupenou podle čl. 60 odst. 3 nařízení (ES) č. 987/2009, během stanoveného období dvou měsíců sdělí, že uvedené prozatímní rozhodnutí zpochybňuje, stane se toto prozatímní rozhodnutí konečným buď k datu, kdy přijímací instituce rozhodnutí schválí, nebo, pokud přijímací instituce nesdělí svůj postoj k prozatímnímu rozhodnutí, po uplynutí dvou měsíců od data, kdy přijímací instituce žádost obdržela (podle toho, co nastane dříve).

               (6)

               Podle čl. 68 odst. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 883/2004 a čl. 60 odst. 3 nařízení (ES) č. 987/2009 by měl být vyrovnávací doplatek vypočítán a přiznán neprodleně, jakmile dotčené osobě vznikne nárok na dávku a jakmile má členský stát k dispozici informace nezbytné k výpočtu vyrovnávacího doplatku.

               (7)

               Pokud instituce, u níž byla podána žádost o rodinné dávky, přijala prozatímní rozhodnutí o použitelných pravidlech přednosti, avšak doposud nemá k dispozici všechny informace nezbytné k výpočtu výše vyrovnávacího doplatku, měla by tato instituce na žádost dotčené osoby vyrovnávací doplatek vypočítat a vyplatit na prozatímním základě, pokud je takovýto výpočet možný na základě dostupných informací v souladu s čl. 68 odst. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 883/2004 a článku 7 a čl. 60 odst. 3 nařízení (ES) č. 987/2009. Mají-li dotyčné instituce rozdílné názory na to, které právní předpisy jsou na základě práva přednosti použitelné, použijí se ustanovení čl. 6 odst. 2 až 5 a čl. 60 odst. 4 nařízení (ES) č. 987/2009.

               (8)

               Používání formulářů pro výměnu údajů za účelem přiznání a výpočtu rodinných dávek podle nařízení (ES) č. 883/2004 a (ES) 987/2009 by mělo být v souladu s rozhodnutím č. E1 (3).

               (9)

               Správní komise souhlasí s tím, že by měly být v zájmu usnadnění jednotného uplatňování nařízení (ES) č. 883/2004 a (ES) 987/2009 stanoveny jasnější lhůty pro výměnu údajů za účelem přiznání a výpočtu rodinných dávek podle nařízení (ES) č. 883/2004 a (ES) 987/2009 a že by navíc měla existovat jasnější pravidla pro platbu vyrovnávacího doplatku (a to i na prozatímním základě).
               V souladu s podmínkami stanovenými v čl. 71 odst. 2 nařízení (ES) č. 883/2004,

         ROZHODLA TAKTO:

               1.

               Instituce neprodleně poskytne všechny informace nezbytné ke stanovení nároku na rodinné dávky a k jejich výpočtu dotčeným institucím v ostatních členských státech. Obdobně, pokud instituce zjistí informace, které mohou být relevantní pro rozhodnutí o nároku na rodinné dávky nebo jejich výši, předá příslušné informace co nejdříve ostatním dotčeným institucím.

               2.

               Instituce reaguje na žádost o informace z jiného členského státu obratem a rozhodně ne později než:

                           a)

                           do dvou měsíců ode dne přijetí žádosti, pokud se týká postoje k prozatímnímu rozhodnutí o použitelných pravidlech přednosti, které je uvedeno v čl. 60 odst. 3 nařízení (ES) č. 987/2009) nebo

                           b)

                           do tří měsíců ode dne přijetí žádosti ve všech ostatních případech.

               3.

               Ve výjimečných případech, kdy instituce, která obdrží žádost o informace, nemůže z odůvodněných příčin odpovědět ve lhůtách stanovených v odst. 2 písm. b), musí instituce o této skutečnosti a důvodech prodlení uvědomit přijímací instituci; pokud je to možné, musí instituce dále uvést, kdy požadované informace poskytne, a průběžně přijímací instituci informovat o jakýchkoliv změnách v tomto orientačním časovém rámci.

               4.

               Pokud jsou dotčeny alespoň dva členské státy, musí příslušné instituce na požádání provést výměnu informací o rodinné situaci příjemců a výši a sazbách vyplácených dávek. Na takovéto žádosti se vztahují časové rámce uvedené v odst. 2 písm. b) Aniž jsou dotčeny povinnosti uvedené v odstavci 1, v případě periodických žádostí obecného rázu týkajících se buď kontroly výše dávky, nebo ověření nároku na dávku, které byly podány bez konkrétního důvodu, nesmí příslušná instituce zaslat takovouto žádost vícekrát než jednou ročně a obdobně příslušná přijímací instituce není povinna odpovědět na takovou žádost vícekrát než jednou ročně.

               5.

               Vyrovnávací doplatek by měl být vypočítán a vyplacen neprodleně, jakmile dotčené osobě vznikne nárok na dávku a jakmile má členský stát k dispozici informace nezbytné k výpočtu vyrovnávacího doplatku. Doplatek nebo prozatímní doplatek se vyplácí v intervalech stanovených ve vnitrostátních právních předpisech členského státu příslušného pro výplatu rodinných dávek.

               6.

               Toto rozhodnutí se vyhlašuje v Úředním věstníku Evropské unie. Vstupuje v platnost dvacátým dnem po zveřejnění.

            předsedkyně správní komise

         Liene RAMANE

      (1)  Úř. věst. L 166, 30.4.2004, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 284, 30.10.2009, s. 1.

      (3)  Rozhodnutí č. E1 ze dne 12. června 2009 o praktických opatřeních pro přechodné období pro elektronickou výměnu dat uvedenou v článku 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 (Úř. věst. C 106, 24.4.2010, s. 9).


title: Rozhodnutí Komise (EU) 2016/1847 ze dne 4. července 2016 o státní podpoře SA.41612 – 2015/C (ex SA.33584 (2013/C) (ex 2011/NN)), kterou provedlo Nizozemsko ve prospěch profesionálního fotbalového klubu MVV v Maastrichtu (oznámeno pod číslem C(2016) 4053) (Text s významem pro EHP )

text:
                  19.10.2016

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  L 282/53

            ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2016/1847
      ze dne 4. července 2016
      o státní podpoře SA.41612 – 2015/C (ex SA.33584 (2013/C) (ex 2011/NN)), kterou provedlo Nizozemsko ve prospěch profesionálního fotbalového klubu MVV v Maastrichtu

            (oznámeno pod číslem C(2016) 4053)

      (Pouze nizozemské znění je závazné)
      (Text s významem pro EHP)
      EVROPSKÁ KOMISE,
      s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
      s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
      poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s čl. 108 odst. 2 Smlouvy (1), a s ohledem na tyto připomínky,
      vzhledem k těmto důvodům:
      1.   POSTUP

                  (1)

                  Komise byla v roce 2010 informována, že Nizozemsko provedlo opatření podpory pro profesionální fotbalový klub MVV v Maastrichtu. V letech 2010 a 2011 obdržela Komise rovněž stížnosti týkající se opatření ve prospěch jiných profesionálních fotbalových klubů v Nizozemsku, jmenovitě Willem II v Tilburgu, FC Den Bosch v 's-Hertogenboschi, PSV v Eindhovenu a NEC v Nijmegenu. Nizozemsko poskytlo Komisi další informace o opatření týkajícím se klubu MVV v dopisu ze dne 2. září 2011.

                  (2)

                  Komise dopisem ze dne 6. března 2013 informovala Nizozemsko o svém rozhodnutí zahájit v souvislosti s opatřeními ve prospěch klubů Willem II, NEC, MVV, PSV a FC Den Bosch řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o ES.

                  (3)

                  Rozhodnutí Komise zahájit řízení (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“) bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie
                      (2). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby k předmětným opatřením vyjádřily své připomínky.

                  (4)

                  Nizozemsko předložilo vyjádření v rámci řízení týkajícího se opatření ve prospěch klubu MVV v dopisech ze dne 31. května 2013 a 12. listopadu 2013. Dopisem ze dne 26. března 2014 odpovědělo rovněž na žádost o doplňující informace. Dne 13. června 2014 se uskutečnilo setkání mezi útvary Komise a obcí Maastricht, po kterém následoval dopis od Nizozemska ze dne 30. července 2014.

                  (5)

                  Komise neobdržela vyjádření od zúčastněných stran ohledně opatření ve prospěch MVV.

                  (6)

                  V návaznosti na rozhodnutí o zahájení řízení a ve shodě s Nizozemskem byla šetření týkající se jednotlivých klubů vedena odděleně. Šetření týkající se MVV bylo zaregistrováno jako věc číslo SA.41612.

            2.   PODROBNÝ POPIS OPATŘENÍ

      2.1.   Opatření a jeho příjemce

                  (7)

                  Národní fotbalová federace Koninklijke Nederlandse Voetbal Bond (dále jen „KNVB“) je zastřešující organizace pro profesionální i amatérskou fotbalovou soutěž. Profesionální fotbal je v Nizozemsku organizován ve dvouúrovňovém systému. V sezóně 2014/2015 se skládal ze 38 klubů, z nichž 18 hrálo v nejvyšší lize (eredivisie) a 20 v nižší lize (eerste divisie).

                  (8)

                  Klub Maastrichtse Voetbal Vereniging, od sezóny 2010/2011 nazývaný Maatschappelijke Voetbal Vereniging Maastricht (dále jen „MVV“), byl založen v roce 1908 a hraje své domácí zápasy na fotbalovém stadionu De Geusselt v Maastrichtu. V roce 2000 sestoupil MVV z nejvyšší ligy do nižší ligy. MVV nehrál v evropském turnaji od roku 1970.

                  (9)

                  Právní struktura MVV je nadace, Stichting MVV. Podle informací předložených Nizozemskem je MVV malý podnik (3). V sezóně 2009/2010 měl 38 zaměstnanců a v sezóně 2010/2011 35 zaměstnanců. Jeho obrat a bilanční suma zůstaly v obou obdobích výrazně pod 10 miliony EUR.

                  (10)

                  V prvním čtvrtletí roku 2010 se obec Maastricht (dále jen „obec“) dozvěděla, že MVV čelí vážným finančním obtížím. Jeho zadlužení se zvýšilo na 6,5 milionu EUR, z nichž 1,7 milionu EUR dlužil obci samotné ve formě podřízené půjčky. V dubnu 2010 byla fanoušky, společnostmi a sponzory („Initatiefgroup MVV Maastricht“) zahájena iniciativa s cílem zabránit úpadku MVV. Tato iniciativa zahrnovala obchodní plán s cílem ozdravit finanční situaci MVV a přeměnit MVV na životaschopný profesionální fotbalový klub. Obec se tímto plánem řídila. V květnu 2010 se obec jako součást dohody věřitelů, avšak nikoli v rámci formálního řízení o pozastavení plateb, vzdala své pohledávky ve výši 1,7 milionu EUR. Koupila rovněž stadion a pozemky pro trénink, které používal pouze MVV, ale byly v ekonomickém vlastnictví třetí osoby (nadace Stichting Stadion Geusselt) na základě transakce zahrnující dlouhodobý pronájem, a to za 1,85 milionu EUR. Tato cena byla založena na externí zprávě o ocenění.

                  (11)

                  Nizozemsko neoznámilo Komisi svůj úmysl vzdát se pohledávky vůči MVV ve výši 1,7 milionu EUR a koupit fotbalový stadion a pozemky pro trénink za 1,85 milionu EUR, jak stanoví čl. 108 odst. 3 Smlouvy.

            2.2.   Důvody vedoucí k zahájení řízení

                  (12)

                  V rozhodnutí o zahájení řízení dospěla Komise k předběžnému závěru, že obec poskytla MVV selektivní výhodu za použití státních prostředků a poskytla tedy fotbalovému klubu podporu. Komise měla za to, že o obou opatřeních bylo rozhodnuto společně a že vzájemně úzce souvisejí. Komise rovněž zaujala stanovisko, že opatření podpory určená profesionálním fotbalovým klubům mohou narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod mezi členskými státy ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Pokud jde o úhradu dluhu obcí, Komise nemohla na základě dostupných informací dojít k závěru, že chování obce bylo chováním typického věřitele v tržním hospodářství. Pokud jde o nákup stadionu a pozemků pro trénink od třetí osoby, Komise nemohla při neexistenci věrohodného obchodního plánu stanoveného před nákupem vyvodit závěr, že chování obce bylo chováním typického investora v tržním hospodářství. Komise v neposlední řadě požadovala podrobné informace o prohlášeních vznesených v městské radě, že výnos z nákupu stadionu bude třetí osobou (nadací Stadium De Geusselt) převeden k uhrazení preferenčních částí dluhů MVV, jako jsou příspěvky na důchody a daně.

                  (13)

                  Komise podotýká, že MVV se před rokem 2010 po několik let nacházel v obtížné finanční situaci. V sezóně 2007/2008 vykázal ztrátu ve výši 0,15 milionu EUR a měl záporný vlastní kapitál (mínus 2,7 milionu EUR). V sezóně 2008/2009 vykázal MVV ztrátu ve výši 1,1 milionu CZK a jeho vlastní kapitál činil mínus 3,8 milionu EUR. Do března 2010 došlo k dalším ztrátám ve výši 1,3 milionu EUR a vlastní kapitál klesl na mínus 5,17 milionu EUR. V dubnu 2010 již MVV nebyl schopen hradit platy a jiné běžné výdaje a skutečně se ocitl na pokraji úpadku.

                  (14)

                  Na základě uvedených informací Komise v rozhodnutí o zahájení řízení připomněla, že v době, kdy byla podpora udělena, se MVV nacházel ve finančních obtížích. Pro účely posuzování slučitelnosti podpory s pokyny Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích z roku 2004 (4) (dále jen „pokyny“) si Komise vyžádala informace o dodržení všech požadavků stanovených v pokynech.

                  (15)

                  Komise zejména nebyla schopna ověřit, zda byly dodrženy podmínky uvedené v bodech 34 až 37 pokynů týkající se povahy a plnění restrukturalizačního plánu. Komise rovněž nemohla ověřit, zda byla přijata přiměřená kompenzační opatření ve smyslu bodů 38 až 42 pokynů. Navíc bylo potřeba prokázat, že podpora byla omezena na nezbytné minimum, že příjemce sám zaplatil odpovídající vlastní příspěvek na svoji restrukturalizaci a že bude dodržena zásada „jednou a dost“.

            3.   PŘIPOMÍNKY NIZOZEMSKA

                  (16)

                  Pokud jde o opatření ve prospěch MVV, Nizozemsko nesouhlasilo s tím, že tato opatření představují státní podporu. Podle Nizozemska obec, která měla podřízenou pohledávku vůči společnosti na pokraji úpadku, jednala v roce 2010 v souladu se zásadou věřitele v tržním hospodářství, když se své pohledávky vzdala. Uvedlo, že pouhý formální návrh věřitele na úpadek nebo žádost o něj by vyvolaly okamžitý úpadek. Podle Nizozemska by v případě úpadku MVV obec se vší pravděpodobností nikdy nezískala zpět nic ze své podřízené půjčky. Pohledávka byla podřízená, a tedy nižšího pořadí než pohledávky v celkové výši přibližně 3 miliony EUR (jak preferenční (preferente), tak nezajištěné (concurrente) pohledávky jiných věřitelů). Nizozemsko tvrdilo, že proto neexistovala žádná pravděpodobnost získání jakékoli kompenzace částky půjčky a že i věřitelé pořadí „preferente“ a „concurrente“ byli ochotni uvolnit své pohledávky v rámci plánu celkové restrukturalizace. Zároveň platí, že pokud by se obec v květnu 2010 nevzdala své pohledávky, a tím vyvolala zahájení oficiálního úpadkového řízení, MVV byl podle pravidel KNVB ohrožen tím, že přijde o svou licenci ke hraní profesionálního fotbalu. Neexistovala by možnost převedení této licence na jiný klub.

                  (17)

                  Pokud jde o nabytí stadionu De Geusselt a tréninkových zařízení používaných MVV, Nizozemsko tvrdilo, že toto nabytí se uskutečnilo za hodnotu stanovenou externími odborníky, a proto bylo v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství. Toto hodnocení se skládalo z ocenění práva na dlouhodobý pronájem a hodnoty budov na pozemku. Nizozemsko též zdůraznilo strategické umístění stadionu ve městě Maastricht a zájmy obce ve vztahu k rozsáhlé, obcí prováděné výstavbě a přestavbě zóny De Geusselt, do které jsou stadion a pozemky pro trénink začleněny.

                  (18)

                  Nizozemsko rovněž tvrdilo, že i kdyby opatření bylo nutné považovat za taková, která poskytla MVV selektivní výhodu, tato opatření nenaruší hospodářskou soutěž ani neovlivní obchod mezi členskými státy. Nizozemsko zdůraznilo slabé postavení MVV v národním profesionálním fotbale, které činí účast v soutěžích na evropské úrovni velmi nepravděpodobnou. Bylo též poukázáno na to, že Komise neprokázala, že podpora MVV naruší hospodářskou soutěž nebo ovlivní obchod na kterémkoli z trhů uvedených v rozhodnutí o zahájení řízení.

                  (19)

                  Jako podpůrný argument Nizozemsko uvedlo, že pokud by bylo nutné opatření považovat za opatření představující státní podporu, budou slučitelná s vnitřním trhem. Uvedené argumenty byly založeny zaprvé na pokynech a zadruhé na provedení posouzení slučitelnosti přímo na základě čl. 107 odst. 3 písm. c) a d) Smlouvy.

            4.   POSOUZENÍ OPATŘENÍ

      4.1.   Existence státní podpory podle čl. 107 odst. 1 Smlouvy

                  (20)

                  Podle čl. 107 odst. 1 SFEU je státní podpora podporou poskytovanou v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, která narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňuje určité podniky nebo určitá odvětví výroby a ovlivňuje obchod mezi členskými státy. Podmínky uvedené v čl. 107 odst. 1 SFEU jsou kumulativní, a proto má-li být opatření kvalifikováno jako státní podpora, je nezbytné, aby byly splněny všechny tyto podmínky.

                  (21)

                  Komise na základě rozhodnutí o zahájení řízení posoudila rozhodnutí obce ze dne 25. května 2010 vzdát se podřízené pohledávky ve výši 1,7 milionu EUR vůči MVV a koupit stadion De Geusselt a tréninková zařízení MVV za částku 1,85 milionu EUR. Nizozemsko tvrdí, že obě opatření dodržují zásadu tržně jednajícího hospodářského subjektu, takže by neměla být kvalifikována jako zahrnující státní podporu.

                  (22)

                  Komise má v souladu s příslušnou judikaturou (5) za to, že mezi oběma opatřeními existuje nutná a nerozlučná vazba. Pro učinění tohoto závěru vzala Komise v úvahu chronologii dotyčných opatření, jejich účel a situaci MVV v době, kdy obec přijala rozhodnutí MVV podpořit (6). Komise za prvé poznamenává, že obě opatření byla předložena společně a rozhodnuta na tomtéž zasedání městské rady dne 25. května 2010. Účelem obou opatření bylo zajistit záchranu MVV v bezprostřední budoucnosti a obě byla projednána – v rámci jednoho návrhu – jako součást stanoviska obce k záchrannému plánu, který vytvářela iniciativa „Initiatiefgroep MVV Maastricht“. Komise se proto kloní k názoru, že opatření jsou úzce propojena svým účelem, jmenovitě zajistit záchranu MVV vzhledem k jeho zřejmé nejisté finanční situaci, a situací MVV v dané době.

                  (23)

                  Obě opatření byla rozhodnuta obcí a mají pro ni finanční důsledky (ve výši 3,55 milionu EUR). Zahrnují tudíž použití státních prostředků, což je závěr, který Nizozemsko nepopírá. Převod státních prostředků může mít mnoho forem, jako jsou přímé granty, půjčky, záruky, účast na kapitálu podniků a věcná plnění. Vzdát se pohledávek státu a investovat za jiných než tržních podmínek rovněž představuje převod státních prostředků.

                  (24)

                  Nizozemsko a obec dále tvrdí, že obec jednala ohledně vzdání se pohledávky v souladu se zásadou věřitele v tržním hospodářství a ohledně nabytí stadionu a tréninkových zařízení v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství, neposkytla tedy MVV neoprávněnou hospodářskou výhodu. Komise s tímto stanoviskem z níže uvedených důvodů nesouhlasí.

                  (25)

                  Pokud se v důsledku státního zásahu zlepší finanční situace podniku, jedná se o zvýhodnění. K posouzení, zda je tato výhoda neoprávněná, je třeba porovnat finanční situaci podniku po přijetí opatření s jeho finanční situací v případě, že by dané opatření nebylo uděleno. Je nesporné, že se finanční situace MVV prostřednictvím šetřených opatření výrazně zlepšila.

            4.1.1.   Vzdání se podřízené půjčky/pohledávky

                  (26)

                  Opatření přijatá obcí a jinými významnými věřiteli umožnila MVV očistit svoji rozvahu. Komise konstatuje, že jiní významní věřitelé MVV, tj. věřitelé s pohledávkami přesahujícími 150 000 EUR, se rovněž vzdali svých pohledávek, zatímco menší věřitelé se vzdali části svých pohledávek. Tato opatření, která vedla k tomu, že se soukromé subjekty vzdaly pohledávek ve výši 2,25 milionu EUR, ani opatření obce se neuskutečnila v souvislosti s formálním řízením o pozastavení plateb. Neexistence formálního rámce vysvětluje, proč se nakonec menšina věřitelů, kteří drželi pohledávky ve výši 145 347 EUR, na vzdání se pohledávek nepodílela, ačkoli to někteří z nich přislíbili. Komise také bere na vědomí, že jiné pohledávky, jichž se věřitelé vzdali, nebyly podřízené povahy jako pohledávky obce. Podle Nizozemska neexistence formálního řízení nepředstavovala žádný významný rozdíl v tom smyslu, že výsledek řešení dluhů byl pro obec totožný s tím, k čemu by došlo ve formálním řízení o pozastavení plateb podle vnitrostátního úpadkového práva, tj. že by jiní věřitelé mohli být nuceni, aby se připojili k dohodě věřitelů, jejímž důsledkem by v případě obce každopádně byla naprostá ztráta částky (podřízené) půjčky.

                  (27)

                  Komise však podotýká, že jak je již zmíněno v rozhodnutí o zahájení řízení, tři věřitelé se svých pohledávek nevzdali zcela, ale převedli je na pohledávku na možné budoucí platby za přestupy placené MVV za hráče, kteří z klubu odejdou. Nizozemsko v této souvislosti poukázalo na to, že tři uvedení věřitelé měli preferenční a zajištěné pohledávky ve výši 1,135 milionu EUR. Proto by v případě formálního úpadkového řízení měli větší naději na navrácení alespoň určité části svých pohledávek než jiní věřitelé s nezajištěnými pohledávkami, natož pak obec se svou podřízenou pohledávkou. Komise má za to, že ačkoli půjčka obce nebyla poskytnuta za stejných podmínek, soukromý investor by se pohledávky nevzdal zcela nebo by si alespoň za vzdání se takové významné částky půjčky zajistil – či by se snažil si zajistit – určité (možné) zajištění, i kdyby naděje na splacení byla chabá. Komise navíc podotýká, že pokud záchranný plán skutečně závisel také na účasti obce, obec si potenciálně mohla zajistit výhodu od ostatních věřitelů. Komise má tedy za to, že úplné vzdání se půjčky obcí bez jakékoli podmínky nebo zajištění není v souladu se zásadou věřitele v tržním hospodářství.

                  (28)

                  Pokud jde o rozhodnutí účastnit se dohody věřitelů mimo formální řízení o pozastavení plateb, Nizozemsko poukázalo na to, že by v případě formálního pozastavení plateb KNVB odňala MVV licenci ke hraní profesionálního fotbalu. Formální pozastavení plateb proto nebylo považováno za akci v zájmu obce a stejně tomu bylo u velké většiny ostatních věřitelů. Tento aspekt tudíž sám o sobě nečiní stanovisko obce odlišným od stanovisek ostatních věřitelů.

                  (29)

                  Nizozemské orgány odkazují v této souvislosti na část rozhodnutí o zahájení řízení, ve které Komise dospěla k závěru, že opatření obce Arnhem ve prospěch fotbalového klubu Vitesse nepředstavuje státní podporu: zásada rovnosti zacházení vyžaduje posuzovat situaci stejným způsobem jako situaci obce Arnhem, tj. jako situaci v souladu s čl. 107 odst. 1 Smlouvy, neboť rozhodnutí obce by dodrželo zásadu soukromého věřitele. V této souvislosti Komise podotýká, že každý případ musí být posuzován na základě svých konkrétních výsledků. V případě Arnhem/Vitesse znamenaly podmínky spojené s dohodou věřitelů, že příslušná postavení obce a ostatních věřitelů byla zcela rovnocenná (každý by obdržel 12 % ze svých nesplacených pohledávek), čemuž tak v případě Maastricht/MVV není: ostatní (preferenční) věřitelé mohli mít výměnou za vzdání se svých pohledávek prospěch z možných příjmů z přestupů hráčů, ale obec Maastricht nikoli.

                  (30)

                  Ostatní důvody, jichž se Nizozemsko ve vztahu k socioekonomickým důsledkům úpadku MVV dovolává, nelze vzít v rámci posuzování zásady investora v tržním hospodářství v úvahu.

                  (31)

                  Za prvé socioekonomické důsledky případného úpadku MVV se týkají úlohy obce jako orgánu veřejné moci, nikoli postavení soukromého investora. Ačkoli se obec mohla nacházet v postavení investora do oblasti De Geusselt, jak se uvádí v zápisu z jednání městské rady ze dne 25. května 2010, tyto zájmy jsou součástí širšího zájmu týkajícího se jiných obecných politických cílů, jako jsou rozvoj infrastruktury oblasti a její hospodářský rozvoj, politika obce v oblasti sportu a její spolupráce s jinými obcemi. Vzdání se půjčky nebylo tedy v době, kdy bylo poskytnuto, spojeno se soukromým obchodním zájmem obce jako vlastníka pozemku nebo jako podniku, nebo pouze částečně. Pokud obchodní zájmy existovaly, Nizozemsko neposkytlo žádné podrobnosti, v čem by spočívaly. Zadruhé Komise podotýká, že vzdání se půjčky jako takové by nezabránilo úpadku MVV: byla nutná další opatření podpory, jako byl nákup stadionu a pozemků pro trénink, o nichž se Komise domnívá, že nebyla v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství. Jak je vysvětleno výše, opatření je nutné posuzovat společně.

                  (32)

                  Z těchto důvodů dochází Komise k závěru, že když se v květnu 2010 obec rozhodla vzdát se své pohledávky ve výši 1,7 milionu EUR, nejednala jako hospodářský subjekt v tržním hospodářství. Tento závěr je rovněž založen na skutečnosti, že uvedené vzdání se půjčky je nutné posuzovat společně s nákupem pozemků pro trénink a stadionu, ohledně nějž Komise dospěla k závěru, že není v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství, jak je vysvětleno níže.

            4.1.2.   Nákup pozemků pro trénink a stadionu

                  (33)

                  Obec nejen že se vzdala podřízené pohledávky vůči MVV, zakoupila také stadion De Geusselt a tréninková zařízení klubu Klein Geusselt. Tento nákup byl navíc součástí celkového plánu zachránit MVV a provést jeho restrukturalizaci. Nizozemsko tvrdí, že uvedený nákup nepředstavuje státní podporu, protože se uskutečnil za tržních podmínek. Tento argument je založen na sdělení Komise o prvcích státní podpory při prodejích pozemků a staveb orgány veřejné moci (7) (dále jen „sdělení o prodejích pozemků“) a rovněž na zásadě investora v tržním hospodářství, podle níž finanční akty orgánů veřejné moci týkající se podniku, které by byly za totožných podmínek rovněž přijatelné pro jiné subjekty, nelze považovat za poskytující podniku výhodu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Pokud jde o sdělení o prodejích pozemků, Nizozemsko uznává, že toto sdělení se vztahuje na prodej pozemků, nikoli na nákup nemovitostí, ale domnívá se, že se použije obdobně.

                  (34)

                  Komise podotýká, že kupní cena ve výši 1,85 milionu EUR byla určena na základě zprávy externího odborníka, která byla předložena Komisi (zpráva inspektorů Van Der Horst Taxateurs, červen 2010). Komise rovněž podotýká, že obec již vlastnila pozemek, na němž byl stadion vybudován. Zakoupila stadion a ostatní aktiva, ale také právo dlouhodobého pronájmu pozemku (recht van erfpacht). […] (*) Cena ve výši 1,85 milionu EUR zahrnuje tréninková zařízení, která ve zprávě odborníka nebyla obsažena. Je třeba podotknout, že zpráva odborníka neuvádí totožnost kupujícího.

                  (35)

                  Komise za prvé poznamenává, že důvody obce pro nákup stadionu zahrnovaly úvahy týkající se „veřejného zdraví“ a „sociální soudržnosti“, vzhledem k tomu, že chtěla v oblasti De Geusselt udržovat a rozvíjet „sportovní zónu“ (8). Takové politické cíle by nebyly součástí investičního rozhodnutí tržního investora, obec tedy nelze srovnávat s hospodářským subjektem v tržním hospodářství. Za druhé Komise nesouhlasí, že by byl hospodářský subjekt v tržním hospodářství ochoten zakoupit fotbalový stadion za jeho reprodukční hodnotu. Na rozdíl od pozemků nebo jiných komodit je fotbalový stadion produktivní aktivum, které lze využít k vytváření příjmů, které však s sebou rovněž nese náklady na údržbu. Hospodářský subjekt v tržním hospodářství by takový stadion koupil pouze na základě obchodního plánu prokazujícího vysokou pravděpodobnost dostatečně ziskového využívání. Tento obchodní plán by rovněž určil cenu, za niž by investor byl ochoten stadion zakoupit. Obec takový obchodní plán neměla, a to ani před nákupem, ani když o koupi stadionu rozhodla. Ve skutečnosti byla městská rada v květnu 2010 obecními výkonnými orgány informována, že bude vypracován plán na budoucí využívání stadionu jako víceúčelového zařízení. Takový plán byl skutečně radě předložen, ale až v prosinci 2010. Komise podotýká, že v květnu 2010, když bylo přijato rozhodnutí o zakoupení stadionu, obec odhadovala, že roční náklady na údržbu stadionu budou činit 380 000 EUR, zatímco roční nájemné účtované MVV bylo 75 000 EUR (9). Rozdíl ve výši 305 000 EUR by byl financován příjmem z nájemného z jiných akcí nebo by musel být pokryt obcí. Ačkoli byla kupní cena stanovena tak, aby zohledňovala možné ztráty v důsledku nízkého nájemného MVV, nelze učinit závěr, že by soukromý tržní subjekt přistoupil na smlouvu, která by zahrnovala zjištěné vysoké riziko, že bude ztrátová. Zpráva předložená městské radě v prosinci 2010 potvrzuje, že „za stávající situace není možné komerční využívání stadionu ani jeho využívání pokrývající náklady“. V červnu 2012 konstatovala zpráva vypracovaná městským účetním dvorem (10), že využívání stadionu zůstává ztrátové.

                  (36)

                  Navíc v případě prodeje v naléhavé situaci, která – pokud jde o MVV – nastala, se dalo očekávat, že tržní subjekt využije aspekt načasování jako páku pro získání lepší ceny, než je hodnota odhadovaná inspektorem. Tak tomu u obce, která jednoduše použila hodnotu inspektora jako „realistickou“, nebylo.

                  (37)

                  Na tomto závěru nic nemění zvláštní zájem, který obec ve vztahu k plánům rozvoje oblasti De Geusselt měla. V záchranném plánu, jak byl formulován v roce 2010, neodkazovalo Nizozemsko před červnem 2010 na žádný plán pro nákup nebo výpočet týkající se možného nákupu obcí. Takové posouzení před nákupem by však bylo možné od tržního investora očekávat.

                  (38)

                  Ze všech uvedených důvodů má Komise za to, že obec v roce 2010, když rozhodovala o opatřeních pro nákup stadionu a pozemků pro trénink, nejednala tak, jak by jednal hospodářský subjekt v tržním hospodářství.

            4.1.3.   Účinek podpory na MVV

                  (39)

                  Výhodou pro MVV bylo za prvé, že byl osvobozen od svého zadlužení, a zadruhé, že mohl nadále hrát fotbal na svém domovském stadionu De Geusselt. Měsíční nájemné za nevýlučné využívání obou zařízení po jejich nákupu obcí činilo 3 % rozpočtu MVV nebo minimálně 75 000 EUR (11). Komise rovněž podotýká, že podle podmínek kupní smlouvy by částku ve výši 1,85 milionu EUR zaplacenou obcí prodávající, třetí strana Stichting Stadion De Geusselt
                      (12), použil na pokrytí dluhů MVV na daních, platech hráčů a penzijních závazcích, tyto dluhy totiž nespadaly pod dohodu věřitelů. Uvedená částka ve výši 1,85 milionu EUR je skutečně v účtech MVV za sezónu 2009/2010 zaúčtována jako mimořádný příjem s vysvětlením „příspěvek obce Maastricht“ (Bijdrage Gemeente Maastricht). Výnosy prodeje plynoucí nadaci Stichting Stadion De Geusselt měly být opravdu použity na úlevu v zadluženosti a na restrukturalizaci MVV (viz dopis nadace obci ze dne 9. června 2010).

                  (40)

                  Nizozemsko zpochybnilo dopad jakékoli podpory na vnitřní trh pro kluby, které nehrají fotbal na evropské úrovni. Komise v této souvislosti zdůrazňuje, že MVV je každý rok potenciálním účastníkem v evropských fotbalových turnajích. Jako druholigový klub je MVV v zásadě schopen ovlivnit soutěž v národním fotbalovém poháru a pohár vyhrát, což by mu umožnilo hrát následující rok o Evropský pohár. I nízko umístěný fotbalový klub může během krátké doby postoupit na vyšší úroveň (13). Komise dále zdůrazňuje, že profesionální fotbalové kluby mimoto vykonávají hospodářskou činnost na řadě jiných trhů, než je účast ve fotbalových soutěžích, jako např. trh pro přestupy profesionálních hráčů, propagaci, sponzorskou činnost, zboží nebo mediální práva. Podpora profesionálního fotbalového klubu posiluje jeho postavení na každém z těchto trhů, z nichž většina pokrývá několik členských států. Jsou-li tedy státní prostředky použity k poskytnutí selektivní výhody profesionálnímu fotbalovému klubu, je pravděpodobné, že taková podpora může narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod mezi členskými státy ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy (14). Konkrétněji pokud jde o MVV, v průběhu roku 2010 mělo několik hráčů MVV státní příslušnost jiných členských států, zejména belgickou státní příslušnost.

                  (41)

                  Vzhledem k výše uvedenému vyvozuje Komise závěr, že vzdání se půjčky a nákup pozemků pro trénink a stadionu (v celkové ceně 3,55 milionu EUR) představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Jejich slučitelnost s vnitřním trhem bude posouzena níže.

            4.2.   Posouzení podle čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy

                  (42)

                  Komise musí posoudit, zda opatření podpory ve prospěch MVV lze považovat za slučitelná s vnitřním trhem. Podle judikatury Soudního dvora je na členském státu, aby uvedl možné důvody pro slučitelnost s vnitřním trhem a prokázal, že předpoklady pro tuto slučitelnost jsou splněny (15).

                  (43)

                  Na dotyčné opatření podpory se nevztahuje žádná z odchylek uvedených v čl. 107 odst. 2 Smlouvy. Nizozemsko ani netvrdilo, že by tomu tak bylo.

                  (44)

                  Pokud jde o odchylky stanovené v čl. 107 odst. 3 Smlouvy, Komise konstatuje, že na žádný z nizozemských regionů se nevztahuje odchylka v čl. 107 odst. 3 písm. a) Smlouvy. Dotyčná opatření podpory rovněž nenapomáhají významnému projektu společného evropského zájmu ani neslouží k nápravě žádného vážného narušení nizozemského hospodářství podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy.

                  (45)

                  Pokud jde o odchylku uvedenou v čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy, tj. podporu, která má usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem, Nizozemsko tvrdilo, že kdyby snad Komise zjistila, že dotyčná opatření představují státní podporu, mohla by se použít tato odchylka. Nizozemsko v této souvislosti rovněž uvedlo, že by analýza Komise měla vzít v úvahu čl. 107 odst. 3 písm. d) Smlouvy pro podporu určenou na pomoc kultuře nebo zachování kulturního dědictví ve spojení s článkem 165 Smlouvy.

                  (46)

                  Ve svém posouzení pojmu „rozvoj hospodářských činností“ v odvětví sportu Komise náležitě zohledňuje čl. 165 odst. 1 Smlouvy a čl. 165 odst. 2 poslední odrážku Smlouvy, která stanoví, že Unie přispívá k podpoře evropských hledisek sportu s přihlédnutím k jeho zvláštní povaze, jeho strukturám založeným na dobrovolné činnosti a jeho společenské a výchovné funkci. Smlouva však rozlišuje mezi pojmy sport a kultura, proto nemůže čl. 107 odst. 3 písm. d) Smlouvy sloužit jako základ pro posouzení slučitelnosti podpory MVV.

                  (47)

                  Komise vydala pro účely svých posouzení opatření podpory podle čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy řadu nařízení, rámců, pokynů a sdělení, jež se týkají forem podpory a horizontálních nebo odvětvových účelů, pro které je podpora udělena. Vzhledem k tomu, že MVV čelil v době, kdy byla opatření přijata, finančním obtížím a že podporu udělila obec s cílem tyto potíže řešit, Komise se domnívá, že je vhodné posoudit, zda by se na ní mohla vztahovat kritéria stanovená v pokynech (16). Komise v této souvislosti podotýká, že pokyny nevylučují profesionální fotbal. Na tuto hospodářskou činnost se tedy pokyny vztahují.

                  (48)

                  V červenci 2014 zveřejnila Komise nové pokyny pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci nefinančních podniků v obtížích (17). Ty se však na tuto neoznámenou podporu poskytnutou v roce 2010 nevztahují. Podle bodu 137 nových pokynů by tomu tak bylo pouze v případě jakékoli podpory na záchranu či restrukturalizaci poskytnuté bez předchozího povolení, pokud je celá podpora nebo její část poskytnuta po zveřejnění těchto pokynů v Úředním věstníku Evropské unie. Podle bodu 138 nových pokynů bude Komise ve všech ostatních případech postupovat podle pokynů platných v době, kdy byla podpora poskytnuta. Komise bude proto v projednávané věci zakládat svou analýzu na pokynech z roku 2004 (viz 14. bod odůvodnění výše).

                  (49)

                  Podle bodu 11 pokynů se podnik považuje za podnik v obtížích, pokud vykazuje běžné znaky podniku v obtížích, jako jsou zvyšující se ztráty, snižující se obrat, rostoucí množství zásob, nadbytečná kapacita, snižující se peněžní tok, rostoucí dluh, rostoucí úrokové platby a klesající nebo nulová čistá hodnota aktiv. V akutních případech se podnik již nachází v platební neschopnosti nebo je předmětem kolektivního úpadkového řízení podle vnitrostátního práva. Jak je uvedeno v 13. bodu odůvodnění výše, MVV měl záporný vlastní kapitál od sezóny 2007/2008 a v prvním čtvrtletí roku 2010 dosáhl jeho vlastní kapitál hodnoty mínus 5,1 milionu EUR, přičemž dluhy MVV činily celkem 6,4 milionu EUR. Jak podotklo Nizozemsko, MVV se na jaře roku 2010 prakticky vzato nacházel v úpadku. MVV proto jednoznačně byl společností v obtížích ve smyslu pokynů. Tento fakt Nizozemsko nepopírá. Proto musí být slučitelnost státní podpory poskytnuté subjektu MVV posouzena na základě pokynů.

                  (50)

                  Pokyny v oddíle 3.2 vyžadují, aby poskytnutí podpory bylo podmíněno provedením restrukturalizačního plánu. V souladu s bodem 59 pokynů nemusí být pro malé a střední podniky (jak je tomu u MVV) restrukturalizační plán schválen Komisí, ačkoli musí splňovat požadavky stanovené v bodech 35, 36 a 37 pokynů a musí být schválen dotyčným členským státem a sdělen Komisi. Komise podotýká, že Nizozemsko sdělilo restrukturalizační plán, který řeší podmínky stanovené v bodech 34 až 37 pokynů. Celkové náklady na restrukturalizaci činily téměř 6 milionů EUR. Komise v této souvislosti podotýká, že rozhodnutí obce poskytnout MVV podporu bylo podřízeno řadě podmínek. Tyto podmínky byly stanoveny v obchodním plánu na rok 2010, na nějž se odkazuje v 10. bodě odůvodnění.

                  (51)

                  Komise v této souvislosti podotýká, že po rozhodnutí obce vzdát se půjčky a zaplatit za komplex De Geusselt následovala analýza povahy a příčin potíží MVV. Transakce byla založena na řadě podmínek, jejichž cílem bylo obnovení dlouhodobé životaschopnosti klubu v přiměřené lhůtě tří let a splnění požadavků KNVB, aby MVV i nadále udělovala licenci pro profesionální soutěže. Restrukturalizační plán obnášel nové vedení, snížení počtu zaměstnanců a snížení počtu hráčů ve skupině. Restrukturalizační plán se neopírá o externí faktory, které MVV může sledovat, nikoli však plně kontrolovat, jako je nalézání nových sponzorů a zvýšení počtu diváků. Předpokládá se trvalé zlepšování finanční situace klubu a rovněž jeho pokračující fungování jako profesionálního fotbalového klubu. Vývoj, jak je popsán v bodě odůvodnění níže, ukazuje, že plán byl skutečně realistický.

                  (52)

                  Přijatá opatření byla nezbytná k obnovení životaschopnosti MVV. Finanční zdraví klubu bylo skutečně obnoveno. V důsledku těchto opatření zaúčtoval MVV za celou sezónu 2009/2010 zisk ve výši 3,9 milionu EUR a poprvé za několik letech měl kladný vlastní kapitál ve výši 0,051 milionu EUR. Následující sezóna 2010/2011 skončila ziskem ve výši 0,021 milionu EUR a vlastní kapitál MVV činil 0,072 milionu EUR. V sezóně 2011/2012 měl MVV vyrovnané výsledky. Na začátku sezóny 2011/2012 KNVB zlepšila finanční status MVV z kategorie 1 (nedostatečný) na kategorii 3 (dobrý).

            4.2.1.   Kompenzační opatření

                  (53)

                  Body 38 až 42 pokynů vyžadují, aby příjemce přijal kompenzační opatření za účelem omezení rušivých účinků podpory a jejích nepříznivých účinků na obchodní podmínky na minimum. Podle bodu 41 pokynů se však tyto podmínky nevztahují na malé podniky, jako je MVV.

            4.2.2.   Podpora omezená na minimum

                  (54)

                  Komise rovněž konstatuje, že restrukturalizační plán je v souladu s body 43 a 44 pokynů kromě dosažených vlastních úspor do značné míry financován externími soukromými subjekty. Několik soukromých subjektů rovněž souhlasilo, že se vzdají svých dluhů. Celkový příspěvek věřitelů a obce na refinancování MVV činil zhruba 5,8 milionu EUR (zřeknutí se dluhů spolu s koupí stadionu a dlouhodobým pronájmem). Příspěvek zřeknutí se dluhů soukromých subjektů jiných než stát činil 2,25 milionu EUR a byl tudíž vyšší než 25 % požadovaných pro malé podniky.

                  (55)

                  Výše podpory byla nezbytná. Podle restrukturalizačního plánu by v sezónách 2011/2012 a 2012/2013 měla vést k menším ztrátám a později k mírně kladným výsledkům. To by MVV neumožňovalo kupovat nové hráče ani je přilákat vyššími platy.

                  (56)

                  Plán byl navržen s cílem umožnit zeštíhlenému MVV začít znovu na novém základě, bez zadlužení, ale s novou strukturou. Opatření měla by vést ke zdravé finanční situaci MVV a zároveň ke splnění požadavků KNVB. Komise v této souvislosti připomíná, že každý nizozemský profesionální fotbalový klub obdrží od KNVB licenci, podle níž musí splnit různé povinnosti. Jedna z povinností se týká finančního zdraví klubu. Klub je povinen předložit každou sezónu do 1. listopadu, 1. března a 15. června účetní výkazy, které zaznamenávají mimo jiné jeho současnou finanční situaci, a rovněž rozpočet na následující sezónu. Kluby jsou na základě těchto výkazů řazeny do tří kategorií (1: nedostatečné, 2: dostatečné, 3: dobré). Kluby v kategorii 1 mohou být povinny předložit plán zlepšení, aby dosáhly kategorie 2 nebo 3. Pokud klub plán neplní, může KNVB uložit sankce včetně úředního varování, snížení bodů v soutěži a – jako nejzazší sankci – odebrání licence. Profesionální fotbalový klub v Nizozemsku, na který je vyhlášen úpadek, ztrácí svou licenci. Pokud je založen nástupnický klub, není přijat přímo do profesionálních fotbalových lig, ale musí začít v druhé nejvyšší amatérské lize.

                  (57)

                  Restrukturalizační plán obnášel nové vedení, novou strukturu, nový název a snížení platů a počtu zaměstnanců včetně hráčů ve skupině. Několik hráčů přestoupilo, stávající smlouvy byly buď ukončeny, nebo prodlouženy za nižší plat, nové smlouvy byly buď uzavřeny bez plateb za přestup, nebo byli hráči pronajati z jiných klubů a bylo uzavřeno několik amatérských smluv. S tím bylo spojeno snížení nákladů na zaměstnance a hráče o 40 %. Jak je popsáno v 26. bodě odůvodnění a bodech následujících, jiní věřitelé než obec se vzdali pohledávek vůči MVV v celkové ceně 2,25 milionu EUR. MVV byl tudíž téměř zcela osvobozen od svých dluhů.

                  (58)

                  Komise se domnívá, že restrukturalizační plán řeší příčiny finančních potíží subjektu MVV, zvláště náklady na hráče ve formě mezd a plateb za přestupy. U profesionálního fotbalového klubu nelze očekávat, že se ve smyslu pokynů diverzifikuje na jiné trhy, dá se však očekávat, že dosáhne úspor při své hlavní činnosti, což MVV učinil. Nizozemsko poskytlo také seznam opatření přijatých MVV s cílem snížit jiné náklady při využívání klubu. Restrukturalizační plán se neopírá o externí faktory, o které MVV může usilovat, nikoli je však plně kontrolovat, jako je nalézání nových sponzorů a zvýšení počtu diváků. Komise proto došla k závěru, že provádění plánu umožňuje MVV nadále fungovat v nizozemském profesionálním fotbale na zdravém základě, jak rovněž uznala KNVB, která klubu udělila status kategorie 3. Komise rovněž konstatuje, že restrukturalizační plán je kromě dosažených vlastních úspor do značné míry financován externími soukromými subjekty. To splňuje požadavek bodu 44 pokynů, že pro malý podnik, jako je MVV, by mělo být nejméně 25 % nákladů na restrukturalizaci pokryto vlastním příspěvkem příjemce, včetně externího financování, které prokazuje přesvědčení o životaschopnosti příjemce.

                  (59)

                  Nizozemsko navíc poskytlo informace o dalších činnostech restrukturalizovaného MVV ve prospěch společnosti, včetně řady škol v Maastrichtu a v Euregiu. O těchto činnostech lze říci, že přispívají ke společenské a výchovné funkci sportu, jak je uvedeno v článku 165 Smlouvy.

         Sledování, výroční zpráva a zásada jednou a dost

                  (60)

                  Bod 49 pokynů vyžaduje, aby členský stát informoval o řádném provádění restrukturalizačního plánu prostřednictvím pravidelných podrobných zpráv. Bod 51 stanoví méně přísné podmínky pro malé a střední podniky, u nichž se obvykle považuje za dostatečné předávání každoročních kopií rozvahy a výkazu zisků a ztrát. Nizozemsko se zavázalo tyto zprávy předkládat. V souladu s pokyny se Nizozemsko zavázalo zaslat závěrečnou zprávu o dokončení restrukturalizačního plánu.

                  (61)

                  Body 72 až 77 pokynů odkazují na zásadu „jednou a dost“, podle níž by podpora na restrukturalizaci měla být poskytována pouze jednou za období 10 let. Nizozemsko upřesnilo, že MVV neobdržel podporu na záchranu nebo restrukturalizaci v průběhu 10 let před poskytnutím uvedené podpory. Zavázalo se také neposkytovat MVV po dobu 10 let žádnou novou podporu na záchranu nebo restrukturalizaci.

            5.   ZÁVĚR

                  (62)

                  Komise dospěla k závěru, že Nizozemsko nedodrželo své povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy tím, že neoznámilo předem státní podporu ve výši 3,55 milionu EUR, která byla v roce 2010 udělena MVV, když se nacházel ve finančních obtížích. Uvedenou podporu však lze považovat za slučitelnou s vnitřním trhem jakožto podporu na restrukturalizaci ve smyslu pokynů, neboť jsou splněny všechny podmínky stanovené pro takovou podporu v pokynech,

            PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
      Článek 1
      Státní podpora ve výši 3,55 milionu EUR, kterou Nizozemsko provedlo ve prospěch fotbalového klubu MVV v Maastrichtu, je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy o fungování Evropské unie.
      Článek 2
      Toto rozhodnutí je určeno Nizozemskému království.

         V Bruselu dne 4. července 2016.

               Za Komisi

            Margrethe VESTAGER

               členka Komise

         (1)  Rozhodnutí Komise ve věci SA.33584 (2013/C) (ex 2011/NN) – Nizozemsko: Podpora pro některé profesionální nizozemské fotbalové kluby v období 2008–2011 – Výzva k podání připomínek podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. C 116, 23.4.2013, s. 19).

         (2)  Viz poznámka pod čarou 1.

         (3)  V čl. 2 odst. 2 přílohy doporučení Komise 2003/361/ES ze dne 6. května 2003 o definici mikropodniků, malých a středních podniků (Úř. věst. L 124, 20.5.2003, s. 36) je malý podnik definován jako podnik, který zaměstnává méně než 50 osob a jehož roční obrat nepřesahuje 10 milionů EUR.

         (4)  Sdělení Komise – Pokyny Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (Úř. věst. C 244, 1.10.2004, s. 2). Uplatňování těchto pokynů bylo prodlouženo sdělením Komise o prodloužení používání pokynů Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích ze dne 1. října 2004 (Úř. věst. C 296, 2.10.2012, s. 3).

         (5)  Věc T-1/12, Francie v. Komise, bod 37 a násl. a judikatura tam uvedená (věc T-11/95, BP Chemicals v. Komise).

         (6)  Věc BP Chemicals, bod 171.

         (7)  Úř. věst. C 209, 10.7.1997, s. 3.

         (*)  Důvěrné informace

         (8)  Zápis z jednání městské rady dne 25. května 2010, bod 10. V bodě 5, byť jako důvod nákupu stadionu uvádí zajištění svého postavení v oblasti nemovitostí, obec odkazuje také na další ekonomické a sociální důsledky, jichž chce dosáhnout.

         (9)  Nový nájem byl s MVV uzavřen dne 21. června 2010.

         (10)  Rekenkamer Maastricht: De relatie tussen de gemeente Maastricht en MVV.

         (11)  Nové nájemné bylo vázáno na minimální obrat MVV ve výši 75 000 EUR; pokud by MVV prosperoval, nájemné se zvýší. Výnos z pronájmu stadionu k jiným účelům by rovněž plynul obci.

         (12)  Nadace, která je podle Nizozemska nezávislá jak na MVV, tak na obci Maastricht.

         (13)  To ve skutečnosti prokázal jiný nizozemský profesionální fotbalový klub, PEC Zwolle, který v sezóně 2010/2011 rovněž hrál v druhé lize. PEC postoupil do první ligy v sezóně 2012/2013 a v sezóně 2013/2014 vyhrál národní fotbalový pohár, což jej opravňovalo hrát v sezóně 2014/2015 na evropské úrovni.

         (14)  Rozhodnutí Komise týkající se Německa ze dne 20. března 2013 o Multifunktionsarena der Stadt Erfurt (věc SA.35135 (2012/N)), bod 12, a Multifunktionsarena der Stadt Jena (věc SA.35440 (2012/N)), souhrnná sdělení v Úř. věst. C 140, 18.5.2013, s. 1, a ze dne 2. října 2013 o Fußballstadion Chemnitz (věc SA.36105 (2013/N)), souhrnné sdělení v Úř. věst. C 50, 21.2.2014, s. 1.

         (15)  Věc C-364/90, Itálie v. Komise, ECLI:EU:C:1993:157, bod 20.

         (16)  Viz poznámka pod čarou 4.

         (17)  Sdělení Komise o pokynech pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci nefinančních podniků v obtížích (Úř. věst. C 249, 31.7.2014, s. 1).


title: 2014/665/EU: Rozhodnutí Rady ze dne 18. února 2014 o podpisu jménem Evropské unie a jejích členských států a prozatímním provádění Protokolu k Dohodě o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií na straně druhé, který zohledňuje přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii

text:
               18.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 276/1

         ROZHODNUTÍ RADY
   ze dne 18. února 2014
   o podpisu jménem Evropské unie a jejích členských států a prozatímním provádění Protokolu k Dohodě o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií na straně druhé, který zohledňuje přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii

      (2014/665/EU)

   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 217 ve spojení s čl. 218 odst. 5 a čl. 218 odst. 8 druhým pododstavcem této smlouvy,
   s ohledem na akt o přistoupení Chorvatska, a zejména na čl. 6 odst. 2 druhý pododstavec tohoto aktu,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 24. září 2012 zmocnila Rada Komisi, aby jménem Unie a jejích členských států a Chorvatské republiky zahájila jednání s Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií za účelem uzavření Protokolu k Dohodě o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií na straně druhé, který zohledňuje přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii (dále jen „protokol“).

               (2)

               Tato jednání byla úspěšně dokončena a protokol byl schválen vládou Bývalé jugoslávské republiky Makedonie prostřednictvím výměny dopisů ze dne 25. října 2013.

               (3)

               Protokol by měl být podepsán jménem Unie a jejích členských států s výhradou pozdějšího uzavření.

               (4)

               Pokud jde o záležitosti spadající do působnosti Evropského společenství pro atomovou energii, řídí se uzavření protokolu zvláštním postupem.

               (5)

               S ohledem na přistoupení Chorvatska k Unii dne 1. července 2013 by se protokol měl prozatímně provádět od uvedeného dne az do dokončení postupů pro jeho uzavření,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Podpis, jménem Unie a jejích členských států, Protokolu k Dohodě o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií na straně druhé, který zohledňuje přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii, se schvaluje s výhradou uzavření uvedeného protokolu.
   Znění protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí.
   Článek 2
   Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat protokol jménem Unie a jejích členských států.
   Článek 3
   Protokol je ode dne 1. července 2013 až do dokončení postupů nezbytných k jeho uzavření prováděn prozatímně v souladu s čl. 13 odst. 2 tohoto protokolu.
   Článek 4
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 18. února 2014.

            Za Radu

         G. STOURNARAS

            předseda


title: Rozhodnutí Rady 2012/391/SZBP ze dne 16. července 2012 , kterým se mění rozhodnutí Rady 2010/279/SZBP o policejní misi Evropské unie v Afghánistánu (EUPOL AFGHANISTAN)

text:
               17.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 187/47

         ROZHODNUTÍ RADY 2012/391/SZBP
   ze dne 16. července 2012,
   kterým se mění rozhodnutí Rady 2010/279/SZBP o policejní misi Evropské unie v Afghánistánu (EUPOL AFGHANISTAN)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 28, čl. 42 odst. 4 a čl. 43 odst. 2 této smlouvy,
   s ohledem na návrh vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 18. května 2010 přijala Rada rozhodnutí 2010/279/SZBP (1) o prodloužení mise EUPOL AFGHANISTAN do 31. května 2013.

               (2)

               Stávající finanční referenční částka pokrývá období do 31. července 2012.

               (3)

               Rozhodnutí 2010/279/SZBP by proto mělo být změněno tak, aby zahrnovalo finanční referenční částku na období od 1. srpna 2012 do 31. května 2013,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Článek 13 rozhodnutí 2010/279/SZBP se nahrazuje tímto:

      „Článek 13
      Finanční ustanovení
      1.   Finanční referenční částka určená na krytí výdajů mise EUPOL AFGHANISTAN do 31. července 2011 činí 54 600 000 EUR.
      Finanční referenční částka určená na krytí výdajů mise EUPOL AFGHANISTAN na období od 1. srpna 2011 do 31. července 2012 činí 60 500 000 EUR.
      Finanční referenční částka určená na krytí výdajů mise EUPOL AFGHANISTAN na období od 1. srpna 2012 do 31. května 2013 činí 56 870 000 EUR.
      2.   Veškeré výdaje jsou spravovány v souladu s pravidly a postupy použitelnými na souhrnný rozpočet Evropské unie.
      3.   Vedoucí mise podává Komisi, která nad jeho činností vykonává dohled, úplné zprávy o činnostech vykonaných v rámci své smlouvy.
      4.   Státní příslušníci třetích států se mohou účastnit nabídkových řízení. S výhradou schválení Komise může vedoucí mise s vedoucími státy regionálních velitelství nebo provinčních rekonstrukčních týmů a mezinárodními činiteli nasazenými v Afghánistánu uzavřít technická ujednání ohledně poskytování vybavení, služeb a prostor pro misi, zejména pokud to vyžadují bezpečnostní podmínky.
      5.   Finanční ustanovení respektují operativní požadavky mise EUPOL AFGHANISTAN, včetně kompatibility vybavení a interoperability jejích týmů, a berou v úvahu nasazení personálu v regionálních velitelstvích a provinčních rekonstrukčních týmech.“

   Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 16. července 2012.

            Za Radu

            předseda

         S. ALETRARIS

      (1)  Úř. věst. L 123, 19.5.2010, s. 4.