title: Rozhodnutí Evropské rady pro systémová rizika ze dne 11. prosince 2015 o hodnocení významnosti třetích zemí pro bankovní systém Unie v souvislosti s uznáváním a stanovením sazeb proticyklické kapitálové rezervy (ESRB/2015/3)

text:
               12.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 97/23

         ROZHODNUTÍ EVROPSKÉ RADY PRO SYSTÉMOVÁ RIZIKA
   ze dne 11. prosince 2015
   o hodnocení významnosti třetích zemí pro bankovní systém Unie v souvislosti s uznáváním a stanovením sazeb proticyklické kapitálové rezervy
   (ESRB/2015/3)
   (2016/C 97/11)
   GENERÁLNÍ RADA EVROPSKÉ RADY PRO SYSTÉMOVÁ RIZIKA,
   s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1092/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o makroobezřetnostním dohledu nad finančním systémem na úrovni Evropské unie a o zřízení Evropské rady pro systémová rizika (1), a zejména na čl. 3 odst. 2 písm. a) a b) a článek 15 tohoto nařízení,
   s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky, o změně směrnice 2002/87/ES a zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES (2), a zejména na článek 138 této směrnice,
   s ohledem na prováděcí nařízení Komise (EU) č. 680/2014 ze dne 16. dubna 2014, kterým se stanoví prováděcí technické normy, pokud jde o podávání zpráv institucí pro účely dohledu podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 (3), a zejména na přílohy I a II tohoto nařízení,
   s ohledem na rozhodnutí Evropské rady pro systémová rizika ESRB/2015/2 ze dne 21. července 2015 o poskytování a shromažďování informací pro účely makroobezřetnostního dohledu nad finančním systémem v rámci Unie a o zrušení rozhodnutí ESRB/2011/6 (4),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Evropská rada pro systémová rizika (ESRB) odpovídá za provádění makroobezřetnostního dohledu s cílem přispět k předcházení systémovým rizikům v Unii nebo k jejich zmírňování.

               (2)

               Za účelem plnění svých úkolů musí ESRB posuzovat makroobezřetnostní rizika, která vyplývají z vývoje v Unii a ve třetích zemích. Tato rizika by mohla vzniknout z přeshraničních expozic, které má bankovní systém Unie vůči třetím zemím a které by mohly být zdrojem rozšíření nákazy v Unii. Pokud by nebyl řešen prostřednictvím opatření makroobezřetnostní politiky dané země, mohl by nadměrný růst úvěrů v určité třetí zemi konkrétně vést k velkým ztrátám pro bankovní sektor v Unii a v konečném důsledku ohrozit finanční stabilitu v Unii.

               (3)

               Článek 138 směrnice 2013/36/EU poskytuje ESRB zvláštní oprávnění řešit rizika, která vyplývají z nadměrného růstu úvěrů ve třetích zemích. ESRB může konkrétně podniknout kroky k ochraně bankovního sektoru Unie před riziky vyplývajícími z nadměrného růstu úvěrů v určité zemi, pokud se opatření přijatá orgány této třetí země považují za nedostatečná. ESRB může konkrétně prostřednictvím doporučení poskytnout pokyny pověřeným orgánům v rámci Unie ohledně přiměřené sazby proticyklické kapitálové rezervy pro expozice vůči třetím zemím.

               (4)

               Plnění tohoto mandátu vyžaduje, aby byly identifikovány třetí země, vůči nimž má bankovní systém Unie podstatné expozice (dále jen „významné třetí země“). Dopad, který by nadměrný růst úvěrů v určité třetí zemi mohl mít na bankovní systém Unie, závisí na velikosti a povaze expozic, jež banky se sídlem v Unii vůči této třetí zemi mají. Vzhledem k tomu, že ESRB není schopna sledovat vývoj ve všech třetích zemích na celém světě, má za to, že svůj mandát na základě článku 138 směrnice 2013/36/EU může nejlépe plnit tak, že se zaměří na sledování známek nadměrného růstu úvěrů v těch třetích zemích, v nichž má bankovní systém Unie podstatné expozice.

               (5)

               Za účelem identifikace významných třetích zemí hodlá ESRB využít údaje z oblasti dohledu, které shromažďuje Evropský orgán pro bankovnictví (EBA) v souladu s rozhodnutím Evropského orgánu pro bankovnictví EBA/DC/2015/130 ze dne 23. září 2015 (5). Rozhodnutí EBA/DC/2015/130 poskytuje podrobné informace o expozicích v bankovním portfoliu vzorku 191 největších bank v Unii, a to celkově vůči všem třetím zemím. I když tyto údaje nezahrnují expozice v obchodním portfoliu a nezahrnují všechny banky v Unii, ESRB má za to, že pro účely identifikace významných třetích zemí jsou tyto údaje dostatečné. Zaměření na expozice v bankovním portfoliu se považuje za přiměřené, jelikož tyto expozice představují většinu expozic. V důsledku mechanismů vzájemného započtení a používání mimo jiné derivátů a krátkých pozic je navíc obtížné přiřadit jednotlivé expozice v obchodním portfoliu určité třetí zemi. Zaměření na vzorek největších bank se považuje za adekvátní, neboť tyto banky zpravidla vykazují největší objem přeshraničních aktivit, a nadměrný růst úvěrů ve třetí zemi, pokud by nebyl řešen, by proto měl na tyto banky největší dopad. V roce 2014 představovalo 191 bank ve vzorku přibližně 92 % celkových aktiv bankovního systému Unie. Jelikož ESRB pro účely identifikace významných třetích zemí nepotřebuje údaje o expozicích týkající se jednotlivých bank, má v úmyslu požadovat od orgánu EBA údaje, které byly shromážděny v souladu s rozhodnutím EBA/DC/2015/130, a to ve formě údajů agregovaných na úrovni jednotlivých zemí. Tyto žádosti o poskytnutí údajů se řídí rozhodnutím ESRB/2015/2.

               (6)

               ESRB identifikuje významné třetí země na základě tří ukazatelů expozic: rizikově vážených aktiv, původních expozic a expozic v selhání ve vztahu ke třetím zemím. Hlavním účelem použití několika ukazatelů je zajistit komplexní pohled na povahu expozic vůči třetím zemím. Výhradní zaměření na rizikově vážená aktiva by mohlo vést k situacím, kdy nebudou náležitě zohledněny významné expozice s nízkou rizikovou váhou. Ukazatel původní expozice tuto skutečnost kompenzuje tím, že zohledňuje velikost expozic před uplatněním rizikových vah. Účelem expozic v selhání je potom postihnout ty expozice, které pro banky představují větší úvěrové riziko.

               (7)

               ESRB obvykle definuje třetí zemi jako významnou, pokud expozice bankovního systému Unie vůči této třetí zemi činí nejméně 1 % v případě alespoň jednoho ze tří výše uvedených ukazatelů. Ve srovnání s nefinančními podniky je výše vlastního kapitálu bank v poměru k jejich aktivům relativně nízká. To znamená, že i v případě expozic, které by se v porovnání s velikostí rozvahy banky mohly zdát malé, mohou ztráty dosáhnout úrovně, která ohrožuje solventnost bank a/nebo vzbuzuje u veřejnosti pochybnosti ohledně jejich solventnosti. To by odůvodňovalo stanovení nízké prahové hodnoty, jelikož nepříznivý vývoj v určité třetí zemi by mohl významně ovlivnit kapitálovou pozici bank. Prahová hodnota, která slouží k identifikaci významných třetích zemí, by zároveň neměla zohledňovat třetí země, vůči nimž má expozice jen jeden členský stát, ledaže by tyto expozice byly tak veliké, že by představovaly riziko pro Unii nad rámec daného členského státu. S cílem minimalizovat tyto případy by měla být stanovena vysoká prahová hodnota, která zajistí, že budou zachyceny jen největší expozice jednotlivých členských států. ESRB má za to, že prahová hodnota ve výši 1 % celkových expozic představuje náležitou rovnováhu mezi oběma uvedenými žádoucími výsledky.

               (8)

               ESRB sestaví seznam významných třetích zemí a každoročně jej bude aktualizovat na základě kritérií, jimiž se řídí doplňování tohoto seznamu a výmazy z něj. Bankovní expozice se postupně vyvíjejí, přičemž odrážejí cyklický i strukturální vývoj hospodářské a finanční integrace ve světě. Proces identifikace významných třetích zemí musí tento vývoj zohledňovat. Za tímto účelem byla vymezena kritéria, jimiž se řídí doplňování seznamu významných třetích zemí a výmazy z něj. Tato kritéria jsou koncipována tak, že jsou: a) konzervativní - doplnit určitou třetí zemi do seznamu je jednodušší, než ji z něj vymazat; a b) transparentní - kritéria pro doplňování seznamu a výmazy z něj jsou založena na jednoduchých pravidlech. Kromě toho může ESRB při určování, zda je určitá třetí země významná pro bankovní sektor Unie, postupovat podle vlastního uvážení. Takové vlastní uvážení se s největší pravděpodobností uplatní v případech, kdy je třetí země na hranici splnění kritérií významnosti.

               (9)

               Každou revizi seznamu významných třetích zemí bude schvalovat generální rada písemným postupem. Je-li vznesena námitka, bude generální rada hlasovat. Sekretariát ESRB každoročně připraví návrh seznamu významných třetích zemí za použití kritérií pro doplňování seznamu a provádění výmazů z něj. Poradní technický výbor bude moci uplatnit vlastní uvážení a změnit návrh seznamu před jeho předložením generální radě.

               (10)

               Významné třetí země identifikované v souladu s tímto rozhodnutím bude sledovat sekretariát ESRB. Ostatní třetí země budou sledovány jinými jurisdikcemi v Unii v závislosti na jejich významnosti pro vnitrostátní bankovní systém daného členského státu. Poznatky získané z přehledu ukazatelů rizik a z dřívější práce v oblasti proticyklických kapitálových rezerv budou využity k identifikaci těch ukazatelů, které jsou více relevantní, pokud jde o včasné zjištění nadměrného růstu úvěrů.

               (11)

               ESRB na základě údajů z oblasti dohledu s referenčním datem 30. června 2014 zprvu identifikovala šest třetích zemí, které se považují za významné. Mezi třetí země, které byly zprvu identifikovány jako významné, patří Brazilská federativní republika, Zvláštní administrativní oblast Čínské lidové republiky Hongkong, Čínská lidová republika, Turecká republika, Ruská federace a Spojené státy americké. Změny seznamu významných třetích zemí by měly být zveřejněny na internetových stránkách ESRB.

               (12)

               První revize seznamu významných třetích zemí, které ESRB identifikovala, se uskuteční ve druhém čtvrtletí 2017 za použití údajů z oblasti dohledu s referenčním datem 31. prosince 2016. To odráží skutečnost, že k uplatnění kritérií pro doplnění seznamu jsou zapotřebí dostatečné údaje. Vzhledem k tomu, že pro účely uplatnění kritérií pro výmaz ze seznamu nebudou k dispozici dostatečné údaje, bude předmětem první revize pouze případné doplnění seznamu významných třetích zemí.

               (13)

               Následné revize seznamu významných třetích zemí se uskuteční za použití údajů pro účely dohledu s referenčním datem 31. prosince každého příslušného kalendářního roku. Jakmile budou k dispozici dostatečné údaje pro uplatnění kritérií pro výmaz, budou předmětem následných revizí též případné výmazy ze seznamu významných třetích zemí,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Oblast působnosti
   Tímto rozhodnutím se vymezují postupy ESRB pro hodnocení významnosti třetích zemí pro bankovní sektor Unie v souvislosti s uznáváním a stanovením sazeb proticyklické kapitálové rezervy v souladu se směrnicí 2013/36/EU.
   Článek 2
   Definice
   Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí tyto definice:

               a)

               „sazba proticyklické kapitálové rezervy“ má stejný význam jako v čl. 128 odst. 7 směrnice 2013/36/EU;

               b)

               „expozice“ má stejný význam jako v čl. 5 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 (6);

               c)

               „sledováním sekretariátem ESRB“ se rozumí správa a řízení, vedení a pravidelná aktualizace souboru ukazatelů a kvantitativních nástrojů sekretariátem ESRB za účelem signalizace potenciálně nadměrného růstu úvěrů ve významných třetích zemích;

               d)

               „třetí země“ má stejný význam jako v oddílu 2 bodě 1 písm. g) doporučení ESRB/2015/1.

         Článek 3
   Shromažďování údajů
   1.   Za účelem posouzení, které třetí země jsou významné pro bankovní sektor Unie, a v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1092/2010 sekretariát ESRB vyžaduje od EBA agregované údaje z oblasti dohledu, jak jsou vymezeny v příloze I prováděcího nařízení (EU) č. 680/2014, které EBA shromažďuje v souladu s rozhodnutím EBA/DC/2015/130.
   2.   Při hodnocení významnosti třetí země pro bankovní sektor Unie je třeba vzít do úvahy tyto ukazatele:

               a)

               objemy rizikově vážených expozic;

               b)

               původní expozice a

               c)

               expozice v selhání.

         3.   ESRB konkrétně čtvrtletně shromažďuje níže uvedené datové body z údajů z oblasti dohledu uvedených v odstavci 1 za každou příslušnou třetí zemi:

               a)

               Vzor C 09.01: průsečík řádků 070, 080, 090, 100, 110, 120, 130, 140, 150, 160 a sloupců 010, 020 a 080 a

               b)

               Vzor C 09.02: průsečík řádků 030, 060 a 140 a sloupců 010, 030 a 110.

         4.   Sekretariát ESRB úzce spolupracuje s EBA v souvislosti s předkládáním datových bodů uvedených v odstavci 3, jakož i v souvislosti s možnými budoucími změnami vzorů pro vykazování.
   Článek 4
   Hodnocení významnosti
   1.   Třetí země se identifikuje jako významná pro bankovní sektor Unie a doplní se do seznamu významných třetích zemí v těchto případech:

               a)

               aritmetický průměr expozic vůči třetí zemi za osm čtvrtletí předcházejících referenčnímu datu činil minimálně 1 % v případě alespoň jednoho z ukazatelů uvedených v čl. 3 odst. 2 a

               b)

               expozice v každém ze dvou čtvrtletí předcházejících referenčnímu datu činily minimálně 1 % v případě alespoň jednoho z ukazatelů uvedených v čl. 3 odst. 2.

         2.   Země se vymaže ze seznamu významných třetích zemí, pokud:

               a)

               aritmetický průměr expozic vůči dané zemi za dvanáct čtvrtletí předcházejících referenčnímu datu byl nižší než 1 % v případě všech ukazatelů uvedených v čl. 3 odst. 2 a

               b)

               expozice v každém ze dvou čtvrtletí předcházejících referenčnímu datu byly nižší než 1 % v případě všech ukazatelů uvedených v čl. 3 odst. 2.

         3.   Třetí zemi, která byla identifikována jako významná pro bankovní sektor Unie na základě kritérií vymezených v odstavci 1, sleduje sekretariát ESRB.
   4.   Sekretariát ESRB seznam významných třetích zemí každoročně přezkoumá a předloží návrh poradnímu technickému výboru. Tento návrh se zakládá na údajích z oblasti dohledu shromážděných za dvanáct čtvrtletí předcházejících 31. prosinci příslušného kalendářního roku. Návrh se předkládá poradnímu technickému výboru do 30. června příslušného roku. Poradní technický výbor může uplatnit svou diskreční pravomoc a změnit návrh před tím, než jej předloží generální radě ke schválení, zejména v těch případech, kdy ESRB vydala doporučení v souladu s článkem 138 směrnice 2013/36/EU a třetí země, jíž se doporučení týká, by měla být vymazána ze seznamu významných třetích zemí.
   5.   Generální rada přijme rozhodnutí o změně seznamu významných třetích zemí na základě návrhu poradního technického výboru. Každá změna seznamu významných třetích zemí se zveřejňuje na internetových stránkách ESRB.
   Článek 5
   Přechodná ustanovení
   1.   Na prvotním seznamu významných třetích zemí sestaveném na základě referenčních údajů za druhé čtvrtletí 2014 jsou Brazilská federativní republika, Zvláštní administrativní oblast Čínské lidové republiky Hongkong, Čínská lidová republika, Turecká republika, Ruská federace a Spojené státy americké.
   2.   Při revizi seznamu významných třetích zemí, která se uskuteční v roce 2017 za použití údajů z oblasti dohledu s referenčním datem k 31. prosinci 2016, se kritéria pro výmaz ze seznamu stanovená v čl. 4 odst. 2 nepoužijí.
   Článek 6
   Vstup v platnost
   Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2016.

      Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 11. prosince 2015.

            Předseda ESRB

         Mario DRAGHI

      (1)  Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 176, 27.6.2013, s. 338.

      (3)  Úř. věst. L 191, 28.6.2014, s. 1.

      (4)  Úř. věst. C 394, 27.11.2015, s. 4.

      (5)  Rozhodnutí Evropského orgánu pro bankovnictví EBA/DC/2015/130 ze dne 23. září 2015 o předkládání výkazů příslušných orgánů orgánu EBA, zveřejněno na internetových stránkách orgánu EBA www.eba.europa.eu

      (6)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. L 176, 27.6.2013, s. 1).


title: 2014/319/EU: Rozhodnutí Rady ze dne 12. května 2014 o uzavření Protokolu k Dohodě o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Gruzií na straně druhé o rámcové dohodě mezi Evropskou unií a Gruzií o obecných zásadách účasti Gruzie na programech Unie

text:
               4.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 165/16

         ROZHODNUTÍ RADY
   ze dne 12. května 2014
   o uzavření Protokolu k Dohodě o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Gruzií na straně druhé o rámcové dohodě mezi Evropskou unií a Gruzií o obecných zásadách účasti Gruzie na programech Unie

      (2014/319/EU)

   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 212 ve spojení s čl. 218 odst. 6 písm. a) této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   s ohledem na souhlas Evropského parlamentu,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Protokol k Dohodě o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Gruzií na straně druhé o rámcové dohodě mezi Evropskou unií a Gruzií o obecných zásadách účasti Gruzie na programech Unie (dále jen „protokol“) byl podepsán jménem Unie dne 12. prosince 2013.

               (2)

               Cílem protokolu k rámcové dohodě je stanovit finanční a technická pravidla, která Gruzii umožní účastnit se některých programů Unie. Horizontální rámec stanovený protokolem je opatřením hospodářské, finanční a technické spolupráce, které umožňuje přístup k pomoci, zejména finanční pomoci, poskytované Unií v souladu s programy Unie. Tento rámec se vztahuje pouze na ty programy Unie, u nichž příslušné právní základy účast Gruzie umožňují. Uzavření protokolu tudíž neznamená výkon pravomocí v rámci různých odvětvových politik uskutečňovaných prostřednictvím programů; k výkonu těchto pravomocí dochází při zavádění programů.

               (3)

               Uvedený protokol by měl být schválen,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Protokol k Dohodě o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Gruzií na straně druhé o rámcové dohodě mezi Evropskou unií a Gruzií o obecných zásadách účasti Gruzie na programech Unie (dále jen „protokol“) se schvaluje jménem Unie (1).
   Článek 2
   Předseda Rady učiní jménem Unie oznámení podle článku 10 protokolu (2).
   Článek 3
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 12. května 2014.

            Za Radu

            předsedkyně

         C. ASHTON

      (1)  Protokol byl zveřejněn v Úř. věst. L 8, 11.1.2014, s. 3 spolu s rozhodnutím o jeho podpisu.

      (2)  Den vstupu protokolu v platnost zveřejní generální sekretariát Rady v Úředním věstníku Evropské unie.


title: Rozhodnutí Rady 2012/152/SZBP ze dne 15. března 2012 , kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu

text:
               16.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 77/18

         ROZHODNUTÍ RADY 2012/152/SZBP
   ze dne 15. března 2012,
   kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 29 této smlouvy,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 26. července 2010 přijala Rada rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (1).

               (2)

               V reakci na své vážné a prohlubující se znepokojení nad povahou íránského jaderného programu přijala Rada dne 23. ledna 2012 rozhodnutí 2012/35/SZBP, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP (2).

               (3)

               V této souvislosti je třeba, aby v souladu s rozhodnutím 2010/413/SZBP poskytovatelé specializovaných služeb předávání údajů o finančních transakcích dále rozvíjeli uplatňování cílených finančních opatření.

               (4)

               Rozhodnutí 2010/413/SZBP by mělo být odpovídajícím způsobem změněno,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   V článku 20 rozhodnutí 2010/413/SZBP se doplňuje nový odstavec, který zní:

      „12.   Aniž jsou dotčeny výjimky stanovené v tomto článku, je zakázáno poskytovat osobám a subjektům uvedeným v odstavci 1 specializované služby předávání údajů o finančních transakcích, které jsou využívány k výměně finančních údajů.“

   Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 15. března 2012.

            Za Radu

            předseda

         N. WAMMEN

      (1)  Úř. věst. L 195, 27.7.2010, s. 39.

      (2)  Úř. věst. L 19, 24.1.2012, s. 22.


title: Rozhodnutí Rady a Komise ze dne 13. prosince 1993 o uzavření Dohody o Evropském hospodářském prostoru mezi Evropskými společenstvími, jejich členskými státy a Rakouskou republikou, Finskou republikou, Islandskou republikou, Lichtenštejnským knížectvím, Norským královstvím, Švédským královstvím a Švýcarskou konfederací

text:
Důležité právní upozornění

|

31994D0001

Úřední věstník L 001 , 03/01/1994 S. 0001 - 0001 Finské zvláštní vydání: Kapitola 2 Svazek 11 S. 0037  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 2 Svazek 11 S. 0037

		Rozhodnutí Rady a Komiseze dne 13. prosince 1993o uzavření Dohody o Evropském hospodářském prostoru mezi Evropskými společenstvími, jejich členskými státy a Rakouskou republikou, Finskou republikou, Islandskou republikou, Lichtenštejnským knížectvím, Norským královstvím, Švédským královstvím a Švýcarskou konfederací(94/1/ESUO, ES)RADA EVROPSKÉ UNIE,KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 238 ve spojení s čl. 228 odst. 3 druhým pododstavcem této smlouvy,s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [1],vzhledem k tomu, že je třeba schválit Dohodu o Evropském hospodářském prostoru mezi Evropskými společenstvími, jejich členskými státy a Rakouskou republikou, Finskou republikou, Islandskou republikou, Lichtenštejnským knížectvím, Norským královstvím, Švédským královstvím a Švýcarskou konfederací, podepsanou v Portu dne 2. května 1992,ROZHODLY TAKTO:Článek 1Dohoda o Evropském hospodářském prostoru mezi Evropskými společenstvími, jejich členskými státy a Rakouskou republikou, Finskou republikou, Islandskou republikou, Lichtenštejnským knížectvím, Norským královstvím, Švédským královstvím a Švýcarskou konfederací, její protokoly a přílohy, jakož i prohlášení, schválený zápis a výměny dopisů připojené k závěrečnému aktu se schvalují jménem Evropského společenství a Evropského společenství uhlí a oceli.Znění aktů uvedených v prvním pododstavci je připojeno k tomuto rozhodnutí.Článek 2Schvalovací listinu uvedenou v článku 129 uvedené dohody uloží předseda Rady jménem Evropského společenství a předseda Komise jménem Evropského společenství uhlí a oceli [2].V Bruselu dne 13. prosince 1993.Za RadupředsedaPh. MaystadtZa KomisiJ. Delorspředseda[1] Úř. věst. C 305, 23.11.1992, s. 66.[2] Úř. věst. L 1, 3.1.1994, s. 606.--------------------------------------------------


title: 2005/113/EU: Rozhodnutí zástupců vlád členských států zasedajících v Radě ze dne 27. ledna 2005 o udělení absolutoria generálnímu tajemníkovi Konventu o budoucnosti Evropské unie za plnění rozpočtu fondu zřízeného pro financování Konventu v rozpočtovém roce 2003

text:
               9.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 36/7

      ROZHODNUTÍ ZÁSTUPCŮ VLÁD ČLENSKÝCH STÁTŮ ZASEDAJÍCÍCH V RADĚ

   ze dne 27. ledna 2005
   o udělení absolutoria generálnímu tajemníkovi Konventu o budoucnosti Evropské unie za plnění rozpočtu fondu zřízeného pro financování Konventu v rozpočtovém roce 2003
   (2005/113/EU)
   ZÁSTUPCI VLÁD ČLENSKÝCH STÁTŮ ZASEDAJÍCÍ V RADĚ EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na rozhodnutí zástupců vlád členských států zasedajících v Radě 2002/176/EU ze dne 21. února 2002 o zřízení fondu pro financování Konventu o budoucnosti Evropské unie a o stanovení finančních předpisů pro jeho řízení (1), a zejména na článek 20 uvedeného rozhodnutí,
   s ohledem na souhlas Evropského parlamentu ze dne 14. prosince 2004 s udělením absolutoria generálnímu tajemníkovi Konventu o budoucnosti Evropské unie za plnění rozpočtu fondu zřízeného pro financování Konventu v rozpočtovém roce 2003,
   s ohledem na souhlas Rady ze dne 28. června 2004 s udělením absolutoria generálnímu tajemníkovi Konventu o budoucnosti Evropské unie za plnění rozpočtu fondu zřízeného pro financování Konventu v rozpočtovém roce 2003,
   s ohledem na souhlas Komise ze dne 19. října 2004 s udělením absolutoria generálnímu tajemníkovi Konventu o budoucnosti Evropské unie za plnění rozpočtu fondu zřízeného pro financování Konventu v rozpočtovém roce 2003,
   po přezkoumání výkazu příjmů a výdajů, rozvahy a zprávy Účetního dvora za rozpočtový rok 2003 (2), které jim byly předloženy,
   vzhledem k tomu, že podle výkazu příjmů a výdajů za rozpočtový rok 2003 se:

               —

               příjmy rovnaly částce 4 088 524 EUR

               —

               výdaje vyplacené z rozpočtu rovnaly částce 3 968 149 EUR,

         ROZHODLI TAKTO:
   Jediný článek
   Generálnímu tajemníkovi Konventu o budoucnosti Evropské unie se uděluje absolutorium za plnění rozpočtu fondu zřízeného pro financování Konventu v rozpočtovém roce 2003.

      V Bruselu dne 27. ledna 2005.

            předseda

         M. SCHOMMER

      (1)  Úř. věst. L 60, 1.3.2002, s. 56.

      (2)  Úř. věst. C 157, 14.6.2004, s. 1.


title: 2005/2/: Rozhodnutí Stálého výboru členských států ESVO č. 2/2005/SC ze dne 28. dubna 2005 o auditu finančního řízení a projektů v rámci finančního nástroje

text:
               30.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 332/36

      ROZHODNUTÍ STÁLÉHO VÝBORU ČLENSKÝCH STÁTŮ ESVO
   č. 2/2005/SC
   ze dne 28. dubna 2005
   o auditu finančního řízení a projektů v rámci finančního nástroje
   STÁLÝ VÝBOR ČLENSKÝCH STÁTŮ ESVO,
   s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda EHP“) a s ohledem na rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 47/2000 ze dne 22. května 2000 o zřízení finančního nástroje,
   s ohledem na rozhodnutí Stálého výboru členských států ESVO č. 1/2000/SC ze dne 2. října 2000 o zřízení Výboru pro finanční nástroje,
   s ohledem na rozhodnutí č. 5/2002 Výboru pro dozor a soud a rozhodnutí Rady č. 2/2002, kterým se nahrazuje rozhodnutí Rady č. 6 a rozhodnutí Výboru pro dozor a soud z roku 1998,
   ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   Rada auditorů jedná jako nejvyšší orgán pro audit finančního řízení a projektů v rámci finančního nástroje.
   Článek 2
   Státy ESVO, coby smluvní strany Dohody o EHP, mají každý svého zástupce v Radě auditorů při provádění auditů finančního řízení a/nebo projektů v rámci finančního nástroje.
   Článek 3
   Rada auditorů je složena ze státních příslušníků států ESVO, které jsou smluvní stranou Dohody o EHP, přednostně ze členů nejvyšších kontrolních institucí ve státech ESVO. Musí poskytovat veškeré záruky nezávislosti. Pracovník ESVO nemůže být jmenován auditorem, dokud od ukončení jeho zaměstnání v jakékoli instituci ESVO neuplyne lhůta v délce tří let.
   Článek 4
   Členy Rady auditorů, kteří provádějí audit finančního řízení a/nebo projektů v rámci finančního nástroje, jmenuje Stálý výbor států ESVO. Všechna jmenování jsou na dobu čtyř let. Obvykle mohou být členové opětovně zvoleni na jedno další období. Členové jmenovaní Stálým výborem států ESVO mohou být totožní s osobami jmenovanými Výborem pro dozor a soud na základě jeho rozhodnutí č. 5/2002.
   Článek 5
   Členové Rady auditorů vykonávají svou funkci zcela nezávisle.
   Článek 6
   Náklady řádného a přiměřeného auditu finančního řízení a/nebo projektů v rámci finančního řízení prováděného Radou auditorů se financují ze správního rozpočtu finančního nástroje. Na základě příslušného návrhu rozpočtu ze strany Rady auditorů se Stálý výbor dohodne na částce, která pro tento účel bude přidělená.
   Článek 7
   Rada auditorů může pro svoje potřeby zapojit také externí odborníky. Externí odborníci musí splňovat stejné požadavky ohledně nezávislosti jako členové Rady auditorů.
   Článek 8
   Rada auditorů podává Stálému výboru států ESVO zprávy o auditu finančního řízení a projektů v rámci finančního nástroje. Může předložit návrhy na opatření.
   Článek 9
   Rada auditorů navrhne svůj vlastní jednací řád týkající se auditu finančního řízení a projektů v rámci finančního nástroje a předloží jej Stálému výboru ESVO ke schválení.
   Článek 10
   Toto rozhodnutí nabývá účinku okamžitě.
   Článek 11
   Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 28. dubna 2005.

            Za stálý výbor

            Předseda

         Amb B. GRYDELAND

            Generální tajemník

         William ROSSIER


title: Rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 28/13/KOL ze dne 30. ledna 2013 , kterým se po osmdesáté osmé mění procesní a hmotněprávní pravidla v oblasti státní podpory vložením nové kapitoly o krátkodobém pojištění vývozních úvěrů

text:
               19.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 343/54

         ROZHODNUTÍ KONTROLNÍHO ÚŘADU ESVO
   č. 28/13/KOL
   ze dne 30. ledna 2013,
   kterým se po osmdesáté osmé mění procesní a hmotněprávní pravidla v oblasti státní podpory vložením nové kapitoly o krátkodobém pojištění vývozních úvěrů
   KONTROLNÍ ÚŘAD ESVO,
   s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (1), a zejména na články 61 a 63 této dohody a protokol 26 připojený k této dohodě,
   s ohledem na Dohodu mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora (2), a zejména na čl. 5 odst 2 písm. b) a článek 24 této dohody,
   s odkazem na procesní a hmotněprávní pravidla v oblasti státní podpory přijatá Kontrolním úřadem dne 19. ledna 1994 (3),
   vzhledem k těmto důvodům:
   Podle článku 24 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru uplatňuje Kontrolní úřad ustanovení Dohody o EHP týkající se státní podpory.
   Podle čl. 5 odst. 2 písm. b) Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru vydá Kontrolní úřad oznámení nebo pokyny k záležitostem, kterými se Dohoda o EHP zabývá, pokud to tato dohoda nebo Dohoda o Kontrolní úřadu a Soudním dvoru výslovně stanoví nebo pokud to Kontrolní úřad považuje za nezbytné.
   Evropská komise přijala dne 6. prosince 2012 nové sdělení o uplatňování článků 107 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie na krátkodobé pojištění vývozních úvěrů
       (4).
   Uvedené sdělení je relevantní rovněž pro Evropský hospodářský prostor.
   V celém Evropském hospodářském prostoru je třeba zajistit jednotné uplatňování pravidel EHP pro státní podporu.
   Podle bodu II v položce „VŠEOBECNÉ“ na konci přílohy XV Dohody o EHP má Kontrolní úřad ESVO přijmout po konzultaci s Komisí právní akty odpovídající právním aktům přijatým Evropskou komisí.
   Byly provedeny konzultace s Evropskou komisí a státy ESVO,
   PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Pokyny pro státní podporu se mění tím způsobem, že se do nich vkládá nová kapitola o krátkodobém pojištění vývozních úvěrů. Nová kapitola je uvedena v příloze tohoto rozhodnutí.
   Článek 2
   Pouze anglické znění je závazné.

      V Bruselu dne 30. ledna 2013.

            Za Kontrolní úřad ESVO

         Oda Helen SLETNES

            předsedkyně

         Sabine MONAUNI-TÖMÖRDY

            členka kolegia

      (1)  „Dohoda o EHP“.

      (2)  „Dohoda o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru“.

      (3)  Pokyny pro uplatňování a výklad článků 61 a 62 Dohody o EHP a článku 1 protokolu 3 k Dohodě o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru, které byly přijaty a vydány Kontrolním úřadem dne 19. ledna 1994, zveřejněné v Úředním věstníku Evropské unie (dále jen „Úř. věst.“) L 231, 3.9.1994, s. 1 a dodatku EHP č. 32, 3.9.1994, s. 1, dále jen „pokyny pro státní podporu“. Aktualizované znění pokynů pro státní podporu je k dispozici na internetové stránce Kontrolního úřadu: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/

      (4)  Sdělení Evropské komise členským státům o uplatňování článků 107 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie na krátkodobé pojištění vývozních úvěrů (Úř. věst. C 392, 19.12.2012, s. 1).

      PŘÍLOHA

         POKYNY PRO KRÁTKODOBÉ POJIŠTĚNÍ VÝVOZNÍCH ÚVĚRŮ
          (1)

      1   Úvod

                  1)

                  Vývozní subvence mohou nepříznivě ovlivnit hospodářskou soutěž na trhu mezi potenciálními konkurenčními dodavateli zboží a služeb. Proto Evropská komise a Kontrolní úřad ESVO (dále jen „Kontrolní úřad“) jako strážci hospodářské soutěže podle Smlouvy o ES a Dohody o EHP vždy přísně odsuzovaly podpory vývozu pro obchod uvnitř EHP i pro vývozy mimo EHP. Aby se zabránilo tomu, že podpora států EHP na pojištění vývozních úvěrů naruší hospodářskou soutěž, je třeba objasnit její posuzování podle pravidel EHP pro státní podpory.

                  2)

                  Kontrolní úřad v roce 1998 stanovil ve svých pokynech pro krátkodobé pojištění vývozních úvěrů zásady týkající se státních zásahů (2). Pokyny z roku 1998 se měly uplatňovat od 1. června 1998 po dobu téměř pěti let. Následně byly pozměněny a doba jejich uplatňování byla v roce 2001 prodloužena (3).

                  3)

                  Ze zkušeností získaných uplatňováním pokynů z roku 1998, zejména během finanční krize v letech 2009 až 2011, vyplývá, že by se politika Kontrolního úřadu v této oblasti měla přezkoumat.

                  4)

                  Pravidla stanovená v těchto pokynech pomohou zajistit, aby státní podpora nenarušovala hospodářskou soutěž mezi soukromými a veřejnými nebo veřejně podporovanými pojistiteli vývozních úvěrů, a vytvořit rovné podmínky mezi vývozci.

                  5)

                  Cílem těchto pokynů je poskytnout státům ESVO podrobnější vysvětlení k zásadám, na nichž Kontrolní úřad hodlá založit svůj výklad článků 61 a 62 Dohody o EHP a jejich použití ve vztahu ke krátkodobému pojištění vývozních úvěrů. Politika Kontrolního úřadu v této oblasti by se na jejich základě měla stát co nejtransparentnější a měla by zajistit předvídatelnost a rovné zacházení. Za tímto účelem je v pokynech stanoven soubor podmínek, které musí být splněny, pokud státní pojistitelé chtějí vstoupit na trh s krátkodobým pojištěním vývozních úvěrů pro obchodovatelná rizika.

                  6)

                  Rizika, která v zásadě nejsou obchodovatelná, nespadají do působnosti těchto pokynů.

                  7)

                  Oddíl 2 se zabývá oblastí působnosti těchto pokynů a definicemi, které jsou v nich použity. Oddíl 3 se věnuje uplatňování čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP a obecnému zákazu státní podpory na pojištění vývozních úvěrů na obchodovatelná rizika. Na závěr se v oddíle 4 stanovují některé výjimky z definice obchodovatelných rizik a vymezují podmínky pro zásahy státu v oblasti pojištění dočasně neobchodovatelných rizik.

            2   Oblast působnosti pokynů a definice

      2.1   Oblast působnosti

                  8)

                  Kontrolní úřad bude používat zásady stanovené v těchto pokynech pouze v případě pojištění vývozních úvěrů s dobou trvání rizika kratší než dva roky. Všechny ostatní nástroje pro financování vývozu jsou z oblasti působnosti těchto pokynů vyloučeny.

            2.2   Definice

                  9)

                  Pro účely těchto pokynů platí následující definice:

                              „soupojištěním“ se rozumí procentní podíl každé pojistné události, který není odškodněn pojistitelem, ale který musí zaplatit jiný pojistitel,

                              „úvěrovým obdobím“ se rozumí lhůta v rámci transakce vývozního úvěru, kterou má odběratel na zaplacení dodaného zboží a služeb,

                              „komerčními riziky“ se rozumí rizika, která zejména zahrnují:

                                          —

                                          svévolné vypovězení smlouvy odběratelem, tj. jakékoli svévolné rozhodnutí neveřejného odběratele přerušit nebo ukončit platnost smlouvy bez oprávněného důvodu,

                                          —

                                          svévolné odmítnutí neveřejného odběratele přijmout zboží, které je předmětem smlouvy, bez oprávněného důvodu,

                                          —

                                          platební neschopnost neveřejného odběratele a jeho ručitele,

                                          —

                                          přetrvávající neplacení, tj. neplacení závazků vyplývajících ze smlouvy ze strany neveřejného odběratele a jeho ručitele,

                              „pojištěním vývozních úvěrů“ se rozumí pojistný produkt, v jehož rámci pojistitel poskytuje při vývozní transakci pojištění proti komerčnímu a politickému riziku souvisejícímu s platebními závazky,

                              „obdobím výroby“ se rozumí období mezi datem objednávky a datem dodání zboží nebo služeb,

                              „obchodovatelnými riziky“ se rozumí komerční a politická rizika spojená s veřejnými a neveřejnými odběrateli v zemích uvedených v dodatku, pokud je maximální doba trvání rizika kratší než dva roky; všechna ostatní rizika se pro účely těchto pokynů považují za neobchodovatelná,

                              „politickými riziky“ se rozumí rizika, která zejména zahrnují:

                                          —

                                          riziko, že veřejný odběratel nebo země zabrání dokončení transakce nebo nezaplatí včas,

                                          —

                                          riziko, které překračuje působnost jednotlivého odběratele nebo nespadá pod jeho odpovědnost,

                                          —

                                          riziko, že země nepřevede peníze, které odběratelé s bydlištěm v této zemi zaplatili, do země pojištěného,

                                          —

                                          riziko, že mimo zemi pojistitele dojde k události způsobené vyšší mocí, např. k událostem podobným válkám, nakolik její dopady nejsou kryty jiným pojištěním,

                              „soukromým pojistitelem úvěrů“ se rozumí společnost nebo organizace jiná než státní pojistitel, která poskytuje pojištění vývozních úvěrů,

                              „kvótovým zajištěním“ se rozumí zajištění, v rámci kterého pojistitel převede určitý procentní podíl každého rizika, které nese v rámci určené kategorie pojištění, na zajistitele, který to přijme,

                              „zajištěním“ se rozumí pojištění, které si pojistitel kupuje od jiného pojistitele, aby snížením vlastního rizika řídil rizika,

                              „dobou trvání rizika“ se rozumí období výroby plus úvěrové období,

                              „pojištěním jediného rizika“ se rozumí pojištění všech prodejů jednomu odběrateli nebo pojištění jedné smlouvy s jedním odběratelem,

                              „státním pojistitelem“ se rozumí společnost nebo organizace, která poskytuje pojištění vývozních úvěrů s podporou určitého státu EHP, nebo jeho jménem, nebo stát EHP, který poskytuje pojištění vývozních úvěrů,

                              „doplňkovým pojištěním“ se rozumí dodatečné pojištění nad úvěrový limit stanovený jiným pojistitelem,

                              „pojištěním celého obratu“ se rozumí pojištění úvěrů jiné než pojištění jediného rizika, tj. pojištění úvěrů, které pokrývá všechny prodeje pojištěného na úvěr, nebo jejich většinu, jakož i pohledávky z prodejů více odběratelům.

            3   Použitelnost čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP

      3.1   Obecné zásady

                  10)

                  Ustanovení čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP uvádí, že „podpory poskytované v jakékoli formě členskými státy ES, státy ESVO nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi smluvními stranami, neslučitelné s fungováním této dohody“.

                  11)

                  Pokud pojištění vývozních úvěrů poskytují státní pojistitelé, zahrnuje takové pojištění využití státních prostředků. Účast státu může pojistitelům a/nebo vývozcům poskytovat selektivní výhodu a mohla by tedy narušovat hospodářskou soutěž nebo hrozit jejím narušením a ovlivnit obchod mezi státy EHP. Následující zásady jsou navrženy tak, aby sloužily jako vodítko pro posuzování takových opatření podle pravidel pro státní podpory.

            3.2   Podpora pojistitelům

                  12)

                  Pokud požívají státní pojistitelé v porovnání se soukromými pojistiteli úvěrů určité výhody, může se jednat o státní podporu. Tyto výhody mohou mít různé formy a mohou mimo jiné zahrnovat:

                              a)

                              státní záruky za půjčky nebo ztráty;

                              b)

                              osvobození od povinnosti vytvářet přiměřené rezervy a od ostatních požadavků vycházejících z vyloučení úkonů pojištění vývozních úvěrů poskytovaných na účet státu nebo s jeho zárukou z působnosti první směrnice Rady 73/239/EHS ze dne 24. července 1973 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti v přímém pojištění jiném než životním a jejího výkonu (4);

                              c)

                              úlevu nebo osvobození od daní, které je třeba obvykle odvádět (např. daně z příjmů právnických osob a daně vybírané z pojistek);

                              d)

                              udělení podpory nebo poskytnutí kapitálu státem nebo jiné formy financování, které nejsou v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství;

                              e)

                              poskytnutí nepeněžitých služeb ze strany státu, např. zpřístupnění a využívání státní infrastruktury, státních zařízení nebo privilegovaných informací za podmínek, které neodpovídají jejich tržní hodnotě;

                              f)

                              přímé zajištění poskytované státem nebo záruka za přímé zajištění státem za výhodnějších podmínek, než jsou podmínky dostupné na soukromém trhu se zajištěním, což vede buď k podhodnocení ceny zajištění, anebo k umělému vytvoření kapacity, kterou by soukromý trh nebyl schopen poskytnout.

            3.3   Zákaz státní podpory na vývozní úvěry

                  13)

                  Výhody uvedené v bodě 12, které požívají státní pojistitelé, pokud jde o obchodovatelná rizika, ovlivňují obchod uvnitř EHP v oblasti služeb pojištění úvěrů. Vedou k rozdílům v pojistném krytí, které je v různých státech EHP nabízeno ve vztahu k obchodovatelným rizikům. To narušuje hospodářskou soutěž mezi pojistiteli v různých státech EHP a má druhotné účinky na obchod uvnitř EHP bez ohledu na to, zda jde o vývoz uvnitř EHP nebo vývoz mimo EHP (5). Je nezbytné vymezit podmínky, za jakých mohou státní pojistitelé působit, pokud v porovnání se soukromými pojistiteli úvěrů požívají takové výhody, aby se zajistilo, že neobdrží státní podporu. To však vyžaduje, aby nesměli pojišťovat obchodovatelná rizika.

                  14)

                  Výhody pro státní pojistitele se také někdy – přinejmenším částečně – přenášejí na vývozce. Tyto výhody mohou narušit hospodářskou soutěž a obchod a mohou představovat státní podporu ve smyslu čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP. Pokud jsou však splněny podmínky pro poskytování pojištění vývozních úvěrů na dočasně neobchodovatelná rizika, které jsou stanoveny v oddíle 4.3 těchto pokynů, bude mít Kontrolní úřad za to, že na vývozce nebyla přenesena žádná neoprávněná výhoda.

            4   Podmínky pro poskytování pojištění vývozních úvěrů na dočasně neobchodovatelná rizika

      4.1   Obecné zásady

                  15)

                  Jak je uvedeno v bodě 13, pokud státní pojistitelé požívají ve srovnání se soukromými pojistiteli úvěrů jakékoli výhody (jak je popsáno v bodě 12), nesmějí pojišťovat obchodovatelná rizika. Pokud by státní pojistitelé nebo jejich dceřiné společnosti chtěli pojistit obchodovatelná rizika, musí být zajištěno, že k tomu nebudou využívat přímo ani nepřímo státní podporu. Za tímto účelem musí disponovat určitou výší vlastních finančních prostředků (míra solventnosti včetně garančního fondu) a technických rezerv (zejména vyrovnávací rezerva) a musí obdržet nezbytné povolení podle směrnice 73/239/EHS. Musí rovněž vést oddělený účet pro administrativu a samostatné účetnictví pro pojištění obchodovatelných a neobchodovatelných rizik pojišťovaných na účet státu nebo s jeho zárukou, aby prokázali, že při pojišťování obchodovatelných rizik nezískávají státní podporu. Účetnictví týkající se pojišťovacích činností vykonávaných na vlastní účet pojistitele by mělo být vedeno v souladu se směrnicí Rady 91/674/ES (6).

                  16)

                  Každý stát ESVO poskytující pojistitelům vývozních úvěrů služby zajištění prostřednictvím účasti nebo podílení se na zajistných smlouvách v rámci soukromého sektoru, které kryjí obchodovatelná i neobchodovatelná rizika, musí být schopen prokázat, že tento systém zajištění neobsahuje státní podporu ve smyslu bodu 12 písm. f).

                  17)

                  Státní pojistitelé mohou poskytovat pojištění vývozních úvěrů na dočasně neobchodovatelná rizika, pokud splní podmínky stanovené v těchto pokynech.

            4.2   Výjimky z definice obchodovatelných rizik: dočasně neobchodovatelná rizika

                  18)

                  Bez ohledu na definici obchodovatelných rizik se určitá komerční a politická rizika spojená s odběrateli usazenými v zemích uvedených v dodatku považují za dočasně neobchodovatelná vtěchto případech:

                              a)

                              pokud Kontrolní úřad rozhodne o dočasném vynětí jedné nebo více zemí ze seznamu zemí s obchodovatelnými riziky uvedeného v dodatku prostřednictvím mechanismu popsaného v oddíle 5.2, protože kapacita soukromého pojišťovacího trhu není v dané zemi nebo dotčených zemích dostatečná pro krytí všech hospodářsky odůvodněných rizik;

                              b)

                              pokud Kontrolní úřad po obdržení oznámení od státu ESVO rozhodne, že rizika, kterým jsou vystaveny malé a střední podniky definované v doporučení Komise ze dne 6. května 2003 o definici mikropodniků, malých a středních podniků (7), jejichž celkový roční obrat vývozu nepřesahuje 2 miliony EUR, jsou ve státě ESVO, který podal oznámení, pro vývozce dočasně neobchodovatelná;

                              c)

                              pokud Kontrolní úřad po obdržení oznámení od státu ESVO rozhodne, že pojištění jediného rizika s dobou trvání nejméně 181 dní, avšak kratší než dva roky, je pro vývozce ve státě ESVO, který podal oznámení, dočasně neobchodovatelné;

                              d)

                              pokud Kontrolní úřad po obdržení oznámení od státu ESVO rozhodne, že kvůli nedostatku pojištění vývozních úvěrů jsou určitá rizika pro vývozce ve státě ESVO, který podal oznámení, dočasně neobchodovatelná.

                  19)

                  S cílem minimalizovat narušení hospodářské soutěže na trhu EHP mohou být rizika, která se považují za dočasně neobchodovatelná rizika v souladu s bodem 18, pojištěna státními pojistiteli za předpokladu, že splňují podmínky uvedené v oddíle 4.3.

            4.3   Podmínky pro poskytování pojištění na dočasně neobchodovatelná rizika

      4.3.1   Kvalita pojistného krytí

                  20)

                  Kvalita pojistného krytí, které nabízejí státní pojistitelé, musí být v souladu s tržními zvyklostmi. Kryta tak mohou být pouze hospodářsky odůvodněná rizika, tj. rizika, která lze přijmout v souladu se zásadami řádného pojištění. Maximální procentní podíl krytí komerčních a politických rizik nesmí překročit 95 % a čekací lhůta na uplatnění nároku musí trvat nejméně 90 dní.

            4.3.2   Zásady pojištění

                  21)

                  Při posuzování rizik se vždy musí uplatňovat zásady řádného pojištění. Z tohoto důvodu nesmí být riziko spojené s finančně nespolehlivými transakcemi způsobilé pro pojištění v rámci veřejně podporovaných režimů. Vzhledem k těmto zásadám musí být kritéria přijatelnosti rizika výslovně vyjádřena. Pokud již existují obchodní vztahy, musí mít vývozci pozitivní obchodní a/nebo platební zkušenosti. Odběratelé musí prokázat bezškodní průběh, pravděpodobnost platební neschopnosti odběratelů, jakož i jejich interní a/nebo externí finanční rating musí být přijatelné.

            4.3.3   Přiměřené stanovení cen

                  22)

                  Přebírání rizika ve smlouvách o pojištění vývozních úvěrů musí být zaplaceno přiměřeným pojistným. S cílem minimalizovat vytlačování soukromých pojistitelů musí být průměrné pojistné v rámci veřejně podporovaných režimů vyšší, než je průměrné pojistné účtované soukromými pojistiteli úvěrů pro podobná rizika. Tento požadavek zajistí postupné upouštění od státních zásahů, neboť vyšším pojistným se zajistí, že se vývozci vrátí k soukromým pojistitelům úvěrů, jakmile jim to tržní podmínky dovolí a riziko se opět stane obchodovatelným.

                  23)

                  Ceny se považují za přiměřené, pokud se v příslušné kategorii rizika (8), do které byli odběratelé zařazeni, účtuje minimální pojistné (9) („pojistné safe-harbour“), jak je uvedeno v následující tabulce. Pojistné safe-harbour se uplatňuje, pokud státy ESVO neposkytnou důkazy o tom, že jsou tyto sazby pro dané riziko nepřiměřené. Pokud jde o pojištění celého obratu, musí daná kategorie rizika odpovídat průměrnému riziku spojenému s odběrateli, které je kryto daným pojištěním.

                              Kategorie rizika

                              Roční rizikové pojistné (10)

                              (% pojištěného objemu)

                              Vynikající (11)

                              0,2 – 0,4

                              Dobré (12)

                              0,41 – 0,9

                              Uspokojivé (13)

                              0,91 – 2,3

                              Slabé (14)

                              2,31 – 4,5

                  24)

                  Pro soupojištění, kvótové zajištění a doplňkové pojištění se ceny považují za přiměřené, pokud je účtované pojistné nejméně o 30 % vyšší než pojistné v rámci (původního) pojištění poskytovaného soukromým pojistitelem úvěrů.

                  25)

                  Bez ohledu na dobu trvání smlouvy musí být k rizikovému pojistnému připočten správní poplatek, aby bylo možné považovat stanovení cen za přiměřené.

            4.3.4.   Transparentnost a podávání zpráv

                  26)

                  Státy ESVO musí na internetových stránkách státních pojistitelů zveřejnit režimy zavedené pro rizika, která jsou považována za dočasně neobchodovatelná v souladu s bodem 18, jakož i všechny platné podmínky.

                  27)

                  Musí Kontrolnímu úřadu předložit výroční zprávy o rizicích, která jsou považována za dočasně neobchodovatelná v souladu s bodem 18 a která jsou kryta státními pojistiteli. Musí tak učinit do 31. července roku, který následuje po zásahu státu.

                  28)

                  Zpráva musí obsahovat informace ohledně využití každého režimu, mimo jiné především údaje o celkovém objemu poskytnutých úvěrových limitů, pojištěném obratu, účtovaném pojistném, registrovaných a zaplacených nárocích, zpět získaných částkách a nákladech na správu daného režimu. Kontrolní úřad zprávy zveřejní na svých internetových stránkách.

            5   Procedurální otázky

      5.1   Obecné zásady

                  29)

                  Rizika uvedená v bodě 18 písm. a) mohou být pojištěna státními pojistiteli, pokud jsou splněny podmínky v oddíle 4.3. Tyto případy není nutné oznamovat Kontrolnímu úřadu.

                  30)

                  Rizika uvedená v bodě 18 písm. b), c) a d) mohou být pojištěna státními pojistiteli, pokud jsou splněny podmínky v oddíle 4.3, a po oznámení Kontrolnímu úřadu a získání jeho souhlasu.

                  31)

                  Nesplnění některé z podmínek stanovených v oddíle 4.3 neznamená, že jsou pojištění vývozních úvěrů nebo režim pojištění automaticky zakázané. Pokud se některý stát ESVO hodlá odchýlit od daných podmínek nebo pokud existují pochybnosti o tom, zda plánovaný režim pojištění vývozních úvěrů splňuje podmínky stanovené v těchto pokynech, musí stát ESVO daný režim oznámit Kontrolnímu úřadu.

                  32)

                  Analýza podle pravidel pro státní podpory se nedotýká otázky slučitelnosti daného opatření s dalšími ustanoveními Dohody o EHP.

            5.2   Úprava seznamu zemí s obchodovatelnými riziky

                  33)

                  Při určování, zda nedostatečné soukromé kapacity opravňují k dočasnému vynětí země ze seznamu zemí s obchodovatelnými riziky, jak je stanoveno v bodě 18 písm. a), Kontrolní úřad zohlední následující ukazatele seřazené podle důležitosti:

                              a)

                              snížení kapacity soukromého pojištění úvěrů: zejména rozhodnutí velkého pojistitele nepojišťovat rizika spojená s odběrateli v dotčené zemi, významný pokles celkových pojistných částek nebo významný pokles míry přijetí v dotčené zemi během šesti měsíců;

                              b)

                              zhoršení ratingů státního sektoru: především náhlé změny úvěrových ratingů během šesti měsíců, např. vícenásobné snížení ratingů nezávislými ratingovými agenturami nebo vysoký nárůst v rozpětí swapů úvěrového selhání;

                              c)

                              zhoršení výkonnosti v podnikovém sektoru: zejména prudký nárůst případů platební neschopnosti v dotčené zemi během šesti měsíců.

                  34)

                  Pokud kapacita trhu již nestačí na to, aby pokryla všechna hospodářsky odůvodněná rizika, může Kontrolní úřad na písemnou žádost státu ESVO nebo z vlastního podnětu změnit seznam zemí s obchodovatelnými riziky.

                  35)

                  Pokud Kontrolní úřad hodlá změnit seznam zemí s obchodovatelnými riziky uvedený v dodatku, bude konzultovat státy ESVO, soukromé pojistitele úvěrů a zúčastněné strany a požádá je o informace. Konzultace a druh požadovaných informací budou oznámeny na internetových stránkách Kontrolního úřadu. Konzultace zpravidla nebude trvat déle než 20 pracovních dní. Pokud se Kontrolní úřad na základě obdržených informací rozhodne, že změní seznam zemí s obchodovatelnými riziky, bude o tom písemně informovat státy ESVO a rozhodnutí oznámí na svých internetových stránkách.

                  36)

                  Dočasné vynětí určité země ze seznamu zemí s obchodovatelnými riziky bude platné po dobu nejméně dvanácti měsíců. Platnost pojistek týkajících se dočasně vyňaté země, které byly sjednány během tohoto období, skončí nejpozději 180 dní po dni, kdy přestalo platit dočasné vynětí ze seznamu. Po tomto datu nesmí být sjednány žádné nové pojistky. Tři měsíce před skončením platnosti dočasného vynětí Kontrolní úřad zváží, zda prodlouží vynětí dotčené země ze seznamu. Pokud Kontrolní úřad při zohlednění ukazatelů uvedených v bodě 33 dojde k závěru, že kapacita trhu je stále nedostatečná na to, aby pokryla všechna hospodářsky odůvodněná rizika, může v souladu s bodem 35 prodloužit platnost dočasného vynětí země ze seznamu.

            5.3   Povinnost oznámit výjimky podle bodu 18 písm. b) a c)

                  37)

                  Údaje, které má Kontrolní úřad v současné době k dispozici, naznačují, že na trhu existuje mezera, pokud jde o rizika uvedená v bodě 18 písm. b) a c), a že tato rizika jsou tudíž neobchodovatelná (15). Je však třeba mít na zřeteli, že nedostatečné krytí neexistuje v každém státě EHP a že se situace může postupem času změnit, neboť soukromý sektor může o tento segment trhu projevit zájem. Státní zásah by měl být přípustný pouze v případě rizik, která by na trhu jinak nebyla kryta.

                  38)

                  Z těchto důvodů, pokud chce určitý stát ESVO pokrýt rizika uvedená v bodě 18 písm. b) nebo c), musí to podle protokolu 3 připojeného k Dohodě o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru oznámit Kontrolnímu úřadu a v tomto oznámení musí prokázat, že kontaktoval hlavní pojistitele a zprostředkovatele úvěrů v tomto státě ESVO (16) a dal jim příležitost předložit důkazy o tom, že pojištění proti příslušným rizikům v tomto státě ESVO existuje. Pokud dotyční pojistitelé úvěrů neinformují stát ESVO či Kontrolní úřad o podmínkách krytí a pojistných objemech ve vztahu k typu rizik, která chce stát ESVO pokrýt, a to do 30 dnů po obdržení žádosti státu ESVO o tyto informace, nebo pokud poskytnuté informace neprokáží, že pojištění proti dotčeným rizikům v tomto státě ESVO existuje, bude Kontrolní úřad tato rizika považovat za dočasně neobchodovatelná.

            5.4   Oznamovací povinnost v ostatních případech

                  39)

                  Pokud jde o rizika uvedená v bodě 18 písm. d), musí příslušný stát ESVO ve svém oznámení, které předloží Kontrolnímu úřadu podle protokolu 3 připojeného k Dohodě o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru, prokázat, že pojistné krytí je pro vývozce v tomto konkrétním státě ESVO nedostupné z důvodu šoku na straně nabídky na trhu se soukromým pojištěním způsobeného především odchodem velkého pojistitele úvěrů z tohoto státu ESVO, sníženou kapacitou nebo omezenou škálou produktů v porovnání s jinými státy ESVO.

            6   Začátek a doba použitelnosti

                  40)

                  Kontrolní úřad bude uplatňovat zásady stanovené těmito pokyny od jejich přijetí do 31. prosince 2018.

         (1)  Tyto pokyny odpovídají sdělení Evropské komise členským státům o uplatňování článků 107 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie na krátkodobé pojištění vývozních úvěrů, 6.12.2012 (Úř. věst. C 392, 19.12.2012, s. 1).

         (2)  Úř. věst. L 120, 23.4.1998, s. 27 a dodatek EHP č. 16, 23.4.1998, s. 1.

         (3)  Úř. věst. L 30, 31.1.2002, s. 52 a dodatek EHP č. 7, 31.1.2002, s. 1.

         (4)  Úř. věst. L 228, 16.8.1973, s. 3, srv. bod 2 přílohy IX Dohody o EHP.

         (5)  Soudní dvůr Evropské unie v svém rozsudku ve věci C-142/87 Belgické království v. Komise Evropských společenství konstatoval, že nejen podpora vývozů uskutečňovaných uvnitř Unie, ale rovněž podpora vývozů do třetích zemí může ovlivnit hospodářskou soutěž a obchod uvnitř Unie. Oba druhy těchto úkonů jsou pojišťovány pojistiteli vývozních úvěrů, takže v obou případech může mít podpora dopady na hospodářskou soutěž a obchod uvnitř Unie.

         (6)  Směrnice Rady 91/674/ES ze dne 19. prosince 1991 o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách pojišťoven (Úř. věst. L 374, 31.12.1991, s. 7), přizpůsobená pro účely Dohody o EHP rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 7/94 (Úř. věst. L 160, 28.6.1994; dodatek EHP č. 17, 28.6.1994).

         (7)  Úř. věst. L 124, 20.5.2003, s. 36.

         (8)  Kategorie rizika, do kterých jsou odběratelé zařazeni, vycházejí z úvěrových ratingů. Není nutné používat ratingy od konkrétních ratingových agentur. Vnitrostátní ratingové systémy nebo systémy používané bankami jsou rovněž přijatelné. Pro společnosti bez veřejného ratingu by se mohl použít rating založený na ověřitelných údajích.

         (9)  Pro příslušnou kategorii rizika bylo rozmezí pojistného safe-harbour stanoveno na základě ročního rozpětí swapů úvěrového selhání (Credit Default Swap – CDS), které vychází z ratingu složeného z ratingů všech tří hlavních ratingových agentur (Standard & Poor, Moody’s a Fitch) za posledních pět let (2007–2011), přičemž se vychází z předpokladu, že průměrná míra návratnosti je u krátkodobého pojištění vývozních úvěrů 40 %. Daná rozmezí se následně upravila tak, aby na sebe navazovala s cílem zohlednit skutečnost, že rizikové pojistné se v průběhu času mění.

         (10)  Safe-harbour pojistné z 30denní pojistné smlouvy lze vypočítat vydělením ročního rizikového pojistného číslem 12.

         (11)  Riziková kategorie „vynikající“ zahrnuje rizika rovnající se ratingům AAA, AA+, AA, AA–, A+, A, A– agentury Standard & Poor’s.

         (12)  Riziková kategorie „dobré“ zahrnuje rizika rovnající se ratingům BBB+, BBB nebo BBB– agentury Standard & Poor’s.

         (13)  Riziková kategorie „uspokojivé“ zahrnuje rizika rovnající se ratingům BB+, BB nebo BB– agentury Standard & Poor’s.

         (14)  Riziková kategorie „slabé“ zahrnuje rizika rovnající se ratingům B+, B nebo B– agentury Standard & Poor’s.

         (15)  Viz sdělení Evropské komise členským státům EU o uplatňování článků 107 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie na krátkodobé pojištění vývozních úvěrů, 6.12.2012 (Úř. věst. C 392, 19.12.2012, s. 1), bod 37.

         (16)  Kontaktovaní pojistitelé a zprostředkovatelé úvěrů by měli být reprezentativní, pokud jde o nabízené produkty (např. specializovaní poskytovatelé pojištění jediného rizika) i velikost trhu, který pokrývají (např. na trhu měli mít společně nejméně 50 % podíl).

         Dodatek

            Seznam zemí s obchodovatelnými riziky

                     Všechny členské státy EU a státy ESVO EHP

                     Austrálie

                     Kanada

                     Japonsko

                     Nový Zéland

                     Švýcarsko

                     Spojené státy americké


title: Rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 441/12/KOL ze dne 29. listopadu 2012 o jmenování nových úředníků pro slyšení v určitých řízeních ve věcech hospodářské soutěže

text:
               11.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 190/92

      ROZHODNUTÍ KONTROLNÍHO ÚŘADU ESVO
   č. 441/12/KOL
   ze dne 29. listopadu 2012
   o jmenování nových úředníků pro slyšení v určitých řízeních ve věcech hospodářské soutěže
   KONTROLNÍ ÚŘAD ESVO,
   S OHLEDEM na jednací řád Kontrolního úřadu ESVO, a zejména na článek 15 tohoto řádu,
   S OHLEDEM na rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 442/12/KOL ze dne 29. listopadu 2012 o funkci a mandátu úředníků pro slyšení v určitých řízeních ve věcech hospodářské soutěže, a zejména na článek 2 uvedeného rozhodnutí,
   vzhledem k těmto důvodům:
   S cílem zajistit, aby byla řízení ve věcech hospodářské soutěže vedena efektivně a aby bylo v těchto řízeních zaručeno právo stran na slyšení, je zapotřebí jmenovat jednoho nebo více úředníků pro slyšení.
   Člen Kontrolního úřadu odpovědný za hospodářskou soutěž může rozhodnout, že úředník Kontrolního úřadu bude nadále vykonávat funci úředníka pro slyšení v daném případě i poté, co skončil jeho pracovní poměr u Kontrolního úřadu.
   Pokud není úředník pro slyšení schopen konat, převezme jeho úlohu jiný úředník pro slyšení. Pokud žádný úředník pro slyšení není schopen konat, jmenuje příslušný člen kolegia jiného příslušného úředníka Kontrolního úřadu, který se daného případu neúčastní, aby vykonával povinnosti úředníka pro slyšení,
   PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Jmenování úředníků pro slyšení
   1.   Pro řízení ve věcech hospodářské soutěže jsou jako úředníci pro slyšení jmenovány tyto právničky: paní Clémence Perrin a paní Auður Steinarsdóttir.
   2.   Pokud žádný úředník pro slyšení není schopen konat, je příslušný člen kolegia odpovědný za hospodářskou soutěž tímto oprávněn jmenovat jiného příslušného úředníka Kontrolního úřadu ESVO, který se daného případu neúčastní, aby vykonával povinnosti úředníka pro slyšení.
   Článek 2
   Zrušení předchozích rozhodnutí
   Rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 554/08/KOL a rozhodnutí č. 7/10/KOL se tímto zrušují a mandát bývalých úředníků pro slyšení tím končí.
   Článek 3
   Informace
   Kopie tohoto rozhodnutí je pro informaci zasílána členským států ESVO a Evropské komisi.
   Článek 4
   Vstup v platnost
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 29. listopadu 2012.

            Za Kontrolní úřad ESVO

         Oda Helen SLETNES

            předsedkyně

         Sverrir Haukur GUNNLAUGSSON

            člen kolegia


title: Rozhodnutí Rady ze dne 21. prosince 1988 o předběžném uplatňování Mezinárodní dohody o přírodním kaučuku z roku 1987

text:
Důležité právní upozornění

|

31988D0662

Úřední věstník L 382 , 31/12/1988 S. 0039 - 0039 Finské zvláštní vydání: Kapitola 11 Svazek 14 S. 0209  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 11 Svazek 14 S. 0209

		Rozhodnutí Radyze dne 21. prosince 1988o předběžném uplatňování Mezinárodní dohody o přírodním kaučuku z roku 1987(88/662/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 113 a 116 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,vzhledem k tomu, že Mezinárodní dohoda o přírodním kaučuku z roku 1979 pozbyla platnosti;vzhledem k tomu, že podle rozhodnutí 88/107/EHS [1] podepsalo Společenství a jeho členské státy dne 18. prosince 1987 Mezinárodní dohodu o přírodním kaučuku z roku 1987 (dále jen "dohoda z roku 1987");vzhledem k tomu, že je vhodné zajistit, aby byla dohoda z roku 1987 vstoupila předběžně v platnost nejpozději dnem 1. ledna 1989; že k tomuto účelu musí Společenství a jeho členské státy, v souladu se svými vnitřními postupy nezbytnými pro tento účel a po jejich dokončení, oznámit generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů svůj úmysl předběžně uplatňovat dohodu z roku 1987,ROZHODLA TAKTO:Článek 1Jakmile Společenství a jeho členské státy dokončí vnitřní postupy nezbytné pro tento účel, oznámí generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů svůj úmysl prozatímně uplatňovat Mezinárodní dohodu o přírodním kaučuku z roku 1987 v souladu s čl. 59 odst. 1 a čl. 60 odst. 2 uvedené dohody.Článek 2Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou k uložení oznámení o prozatímním uplatňování dohody z roku 1987 jménem Společenství.V Bruselu dne 21 prosince 1988.Za RadupředsedkyněV. Papandreou[1] Úř. věst. L 58, 3.3.1988, s. 18.--------------------------------------------------


title: 2007/409/ES: Rozhodnutí Rady ze dne 11. června 2007 , kterým se mění rozhodnutí 2004/585/ES, kterým se zřizují regionální poradní sbory v rámci společné rybářské politiky

text:
               15.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 155/68

      ROZHODNUTÍ RADY

   ze dne 11. června 2007,
   kterým se mění rozhodnutí 2004/585/ES, kterým se zřizují regionální poradní sbory v rámci společné rybářské politiky
   (2007/409/ES)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Komise,
   s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky (1), a zejména jeho články 31 a 32, upravuje nové formy účasti zúčastněných osob na společné rybářské politice prostřednictvím zřízení regionálních poradních sborů.

               (2)

               Rozhodnutí 2004/585/ES (2) vymezuje společný rámec, který má každý z regionálních poradních sborů dodržovat.

               (3)

               Podle článku 9 rozhodnutí 2004/585/ES se regionálním poradním sborům poskytuje finanční podpora Společenství s cílem zajistit jejich účinné fungování a pokrýt jejich náklady na tlumočení a překlady.

               (4)

               Regionální poradní sbory poskytují Komisi a členským státům rady v oblasti společné rybářské politiky a zajišťují účinné zapojení zúčastněných osob, což je jedním ze základních pilířů reformy společné rybářské politiky a předpokladem pro řádnou správu věcí veřejných.

               (5)

               Regionální poradní sbory by proto měly být považovány za subjekty, které sledují cíl obecného evropského zájmu ve smyslu čl. 162 písm. b) nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (3).

               (6)

               Regionálním poradním sborům je třeba zajistit finanční stabilitu tím, že se jim poskytnou dostatečné a trvalé finanční prostředky, aby mohly nadále účinně plnit svou poradní roli v rámci společné rybářské politiky.

               (7)

               Ke zjednodušení řízení finančních prostředků Společenství obdržených regionálními poradními sbory by měl existovat jednotný finanční nástroj na pokrytí všech nákladů.

               (8)

               S ohledem na finanční podporu Společenství poskytovanou regionálním poradním sborům je důležité, aby Komise mohla vedle auditů kdykoli ověřit, že regionální poradní sbory pracují v souladu s úkoly, které jim byly svěřeny.

               (9)

               Rozhodnutí 2004/585/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   Rozhodnutí Rady 2004/585/ES se mění takto:

               1)

               Článek 9 se nahrazuje tímto:
               „Článek 9
               Financování
               1.   Regionální poradní sbor, který získal právní subjektivitu, může požádat Společenství o finanční podporu jakožto subjekt, který sleduje cíl obecného evropského zájmu ve smyslu čl. 162 písm. b) nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (4).
               2.   Komise podepíše s každým regionálním poradním sborem grantovou dohodu s cílem pokrýt jejich provozní náklady, včetně nákladů na překlady a tlumočení v souladu s přílohou II.

               2)

               Vkládá se nový článek, který zní:
               „Článek 9a
               Ověření Komise
               Komise může provádět veškerá ověření, která považuje za nezbytná pro zajištění plnění úkolů, jež regionálním poradním sborům svěřuje nařízení (ES) č. 2371/2002 a toto rozhodnutí.“

               3)

               Příloha II se nahrazuje zněním obsaženým v příloze této směrnice.

         Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost sedmým dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Lucemburku dne 11. června 2007.

            Za Radu

            předseda

         H. SEEHOFER

      (1)  Úř. věst. L 358, 31.12.2002, s. 59.

      (2)  Úř. věst. L 256, 3.8.2004, s. 17.

      (3)  Úř. věst. L 357, 31.12.2002, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES, Euratom) č. 478/2007 (Úř. věst. L 111, 28.4.2007, s. 13).

      (4)  Úř. věst. L 357, 31.12.2002, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES, Euratom) č. 478/2007 (Úř. věst. L 111, 28.4.2007, s. 13).“

      PŘÍLOHA

            „PŘÍLOHA II
            Příspěvek Společenství na náklady regionálních poradních sborů
            Společenství hradí část provozních nákladů regionálních poradních sborů jakožto subjektů, které sledují cíl obecného evropského zájmu. Grant, který přidělí Společenství každému regionálnímu sboru na jeho provozní náklady, nepřesáhne 90 % provozního rozpočtu regionálního poradního sboru. V následujících letech je finanční příspěvek stálý a závisí na dostupných rozpočtových prostředcích. Komise každoročně uzavře s každým regionálním poradním sborem dohodu o udělení provozního grantu, která stanoví přesné podmínky a postupy pro přidělení grantu.
            Způsobilé náklady zahrnují náklady potřebné k zajištění běžného provozu regionálních poradních sborů, které jim umožní sledovat jejich cíle. Příspěvek Společenství se vztahuje pouze na skutečné výdaje a je udělován za podmínky, že ostatní zdroje financování již byly přiděleny.
            Hradit lze tyto přímé náklady:

                        —

                        osobní náklady (náklady na zaměstnance za den práce na projektu),

                        —

                        vybavení zasedacích místností,

                        —

                        nové nebo použité zařízení,

                        —

                        materiál a zásoby,

                        —

                        rozšiřování informací mezi členy,

                        —

                        cestovní náklady a náklady na ubytování odborníků účastnících se zasedání výboru (na základě stupnice nebo pravidel stanovených útvary Komise),

                        —

                        audity,

                        —

                        náklady na tlumočení a překlady,

                        —

                        rezerva na nepředvídatelné výdaje nepřesahující 5 % přímých způsobilých nákladů.“


title: Rozhodnutí Rady ze dne 22. března 2004 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů o prozatímním provádění Protokolu, kterým se na období od 1. ledna 2004 do 31. prosince 2008 stanoví rybolovná práva a finanční příspěvek podle Dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a Guinejskou republikou o rybolovu při pobřeží Guineje

text:
Důležité právní upozornění

|

32004D0305

Úřední věstník L 099 , 03/04/2004 S. 0009 - 0010

		Rozhodnutí Radyze dne 22. března 2004o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů o prozatímním provádění Protokolu, kterým se na období od 1. ledna 2004 do 31. prosince 2008 stanoví rybolovná práva a finanční příspěvek podle Dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a Guinejskou republikou o rybolovu při pobřeží Guineje(2004/305/ES)RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 ve spojení s čl. 300 odst. 2 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,vzhledem k těmto důvodům:(1) Podle čl. 15 odst. 2 Dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a Guinejskou republikou o rybolovu při pobřeží Guineje [1] vedly obě smluvní strany jednání s cílem stanovit změny nebo dodatky k dohodě, které by měly být provedeny na konci doby platnosti k ní připojeného protokolu.(2) V závěru těchto jednání byl dne 27. června 2003 parafován nový protokol.(3) Protokol uděluje rybářům Společenství rybolovná práva ve vodách spadajících pod svrchovanost nebo jurisdikci Guineje, a to na dobu od 1. ledna 2004 do 31. prosince 2008.(4) Uvedený protokol měl být schválen co nejdříve, aby byla zaručena nepřetržitost rybolovných činností plavidel Společenství. Za tímto účelem obě strany parafovaly dohodu ve formě výměny dopisů o prozatímním provádění parafovaného protokolu od l. ledna 2004.(5) Je třeba stanovit metodu rozdělení rybolovných práv mezi členské státy na základě tradičního rozdělení rybolovných práv podle dohody o rybolovu.(6) Dohodu ve formě výměny dopisů je třeba schválit s výhradou jejího konečného uzavření Radou,ROZHODLA TAKTO:Článek 1Dohoda ve formě výměny dopisů o prozatímním provádění Protokolu, kterým se na období od 1. ledna 2004 do 31. prosince 2008 stanoví rybolovná práva a finanční příspěvek podle Dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a Guinejskou republikou o rybolovu při pobřeží Guineje se schvaluje jménem Společenství.Znění dohody ve formě výměny dopisů se připojuje k tomuto rozhodnutí.Článek 21. Rybolovná práva stanovená protokolem na rok 2004 se rozdělují mezi členské státy takto:a) lov ryb/hlavonožců:- Španělsko: 844 hrubých registrovaných tun (GRT)- Itálie: 750 hrubých registrovaných tun (GRT)- Řecko: 906 hrubých registrovaných tun (GRT);b) lov garnátů:- Španělsko: 1050 hrubých registrovaných tun (GRT)- Portugalsko: 300 hrubých registrovaných tun (GRT)- Řecko: 150 hrubých registrovaných tun (GRT);c) plavidla lovící tuňáky vlečnou sítí:- Francie: 17 plavidel- Španělsko: 17 plavidel;d) plavidla lovící tuňáky na pruty:- Francie: 7 plavidel- Španělsko: 7 plavidel;e) plavidla lovící na dlouhý vlasec s návazci:- Španělsko: 8- Portugalsko: 1.2. Pokud žádosti o povolení z těchto členských států nepokryjí všechna rybolovná práva stanovená protokolem, může Komise zohlednit rovněž žádosti o povolení z kteréhokoli jiného členského státu.Článek 3Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu ve formě výměny dopisů zavazující Společenství.V Bruselu dne 22. března 2004.Za RadupředsedaJ. Walsh[1] Úř. věst. L 111, 27.4.1983, s. 1.--------------------------------------------------


title: Rozhodnutí Rady č. 252/2013/EU ze dne 11. března 2013 , kterým se stanoví víceletý rámec na roky 2013–2017 pro Agenturu Evropské unie pro základní práva

text:
               21.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 79/1

         ROZHODNUTÍ RADY č. 252/2013/EU
   ze dne 11. března 2013,
   kterým se stanoví víceletý rámec na roky 2013–2017 pro Agenturu Evropské unie pro základní práva
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 352 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
   s ohledem na souhlas Evropského parlamentu,
   v souladu se zvláštním legislativním postupem,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               S vědomím cílů, pro něž byla Agentura Evropské unie pro základní práva (dále jen „agentura“) založena, a v zájmu toho, aby agentura řádně plnila své úkoly, mají být přesné tematické oblasti její činnosti určeny víceletým rámcem, který se stanoví na období pěti let, jak je stanoveno v nařízení Rady (ES) č. 168/2007 ze dne 15. února 2007 o zřízení Agentury Evropské unie pro základní práva (1).

               (2)

               První víceletý rámec přijala Rada rozhodnutím 2008/203/ES ze dne 28. února 2008, kterým se provádí nařízení (ES) č. 168/2007, pokud jde o přijetí víceletého rámce na roky 2007–2012 pro Agenturu Evropské unie pro základní práva (2).

               (3)

               Víceletý rámec by se měl provádět výlučně v působnosti práva Unie.

               (4)

               Víceletý rámec by měl být v souladu s prioritami Unie, s řádným přihlédnutím k pokynům vyplývajícím z usnesení Evropského parlamentu a ze závěrů Rady v oblasti základních lidských práv.

               (5)

               Víceletý rámec by měl řádně zohledňovat finanční a lidské zdroje agentury.

               (6)

               Víceletý rámec by měl obsahovat ustanovení, jejichž záměrem je zajistit vzájemnou doplňkovost s působností dalších institucí a jiných subjektů Unie, jakož i Rady Evropy a dalších mezinárodních organizací působících v oblasti základních práv. Nejdůležitějšími agenturami a institucemi Unie ve vztahu k tomuto víceletému rámci jsou Evropský podpůrný úřad pro otázky azylu, zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 439/2010 (3), Evropská agentura pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích (Frontex), zřízená nařízením Rady (ES) č. 2007/2004 (4), Evropská migrační síť, zřízená rozhodnutím Rady 2008/381/ES (5), Evropský institut pro rovnost žen a mužů, zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1922/2006 (6), úřad evropského inspektora ochrany údajů, zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (7), Evropská jednotka pro soudní spolupráci (Eurojust), zřízená rozhodnutím Rady 2002/187/SVV (8), Evropský policejní úřad (Europol), zřízený rozhodnutím Rady 2009/371/SVV (9), Evropská policejní akademie (CEPOL), zřízená rozhodnutím Rady 2005/681/SVV (10), Evropská agentura pro provozní řízení rozsáhlých informačních systémů v prostoru svobody, bezpečnosti a práva, zřízená nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1077/2011 (11), a Evropská nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek (EUROFOUND), zřízená nařízením Rady (EHS) č. 1365/75 (12).

               (7)

               Víceletý rámec by měl mezi tematickými oblastmi činnosti agentury zahrnovat boj proti rasismu, xenofobii a s nimi spojené netoleranci.

               (8)

               Vzhledem k významu, jaký má pro Unii boj proti chudobě a sociálnímu vyloučení, který se stal jedním z pěti cílů její strategie růstu Evropa 2020, by agentura při shromažďování a šíření údajů v rámci tematických oblastí stanovených tímto rozhodnutím měla brát v úvahu hospodářské a sociální předpoklady, jež umožňují účinně využívat základních práv.

               (9)

               Agentura může v souladu s čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 168/2007 na žádost Evropského parlamentu, Rady nebo Komise pracovat rovněž mimo tematické oblasti stanovené ve víceletém rámci, pokud to její finanční a lidské zdroje dovolí. V souladu se Stockholmským programem – otevřená a bezpečná Evropa, která slouží svým občanům a chrání je (13), který přijala Evropská rada, by měly orgány plně využívat odborných znalostí agentury a v případě potřeby s touto agenturou v souladu s jejím mandátem konzultovat přípravu politik a právních předpisů majících dopad na základní práva.

               (10)

               Při přípravě svého návrhu Komise konzultovala správní radu agentury a dne 18. října 2011 obdržela její písemné připomínky,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Víceletý rámec
   1.   Tímto se stanoví víceletý rámec pro Agenturu Evropské unie pro základní práva (dále jen „agentura“) na roky 2013–2017.
   2.   Agentura v souladu s článkem 3 nařízení (ES) č. 168/2007 plní úkoly vymezené v čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 168/2007 v rámci tematických oblastí stanovených v článku 2 tohoto rozhodnutí.
   Článek 2
   Tematické oblasti
   Tematické oblasti jsou tyto:

               a)

               přístup ke spravedlnosti;

               b)

               oběti trestných činů, včetně odškodňování obětí trestných činů;

               c)

               informační společnost, a zejména respektování soukromého života a ochrana osobních údajů;

               d)

               integrace Romů;

               e)

               justiční spolupráce v jiných než trestních věcech;

               f)

               práva dítěte;

               g)

               diskriminace založená na pohlaví, rase, barvě pleti, etnickém nebo sociálním původu, genetických rysech, jazyku, náboženském vyznání nebo přesvědčení, politických názorech či jakýchkoli jiných názorech, příslušnosti k národnostní menšině, majetku, narození, zdravotním postižení, věku nebo sexuální orientaci;

               h)

               přistěhovalectví a integrace migrantů, víza, ochrana hranic a azyl;

               i)

               rasismus, xenofobie a s nimi spojená netolerance.

         Článek 3
   Doplňkovost a spolupráce s dalšími orgány
   1.   Při provádění tohoto víceletého rámce agentura v souladu s články 7, 8 a 10 nařízení (ES) č. 168/2007 zajišťuje náležitou spolupráci a koordinaci s příslušnými institucemi a jinými subjekty Unie, s členskými státy, mezinárodními organizacemi a občanskou společností.
   2.   Agentura se zabývá otázkami souvisejícími s diskriminací na základě pohlaví pouze coby součástí své práce podle čl. 2 písm. g) a v relevantním rozsahu, s ohledem na to, že shromažďování údajů týkajících se rovnosti žen a mužů a diskriminace na základě pohlaví je úlohou Evropského institutu pro rovnost žen a mužů. Agentura a Evropský institut pro rovnost žen a mužů spolupracují v souladu s dohodou o spolupráci ze dne 22. listopadu 2010.
   3.   Agentura spolupracuje s Evropskou nadací pro zlepšení životních a pracovních podmínek (EUROFOUND) v souladu s dohodou o spolupráci ze dne 8. října 2009 a s Evropskou agenturou pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích (Frontex) v souladu s dohodou o spolupráci ze dne 26. května 2010. Spolupracuje rovněž s Evropským podpůrným úřadem pro otázky azylu (EASO), Evropskou migrační sítí, Evropskou jednotkou pro soudní spolupráci (Eurojust), Evropským policejním úřadem (Europol), Evropskou policejní akademií (CEPOL) a Evropskou agenturou pro provozní řízení rozsáhlých informačních systémů v prostoru svobody, bezpečnosti a práva v souladu s příslušnými budoucími dohodami o spolupráci. Spolupráce s těmito subjekty se omezuje na činnosti, které spadají do tematických oblastí stanovených v článku 2 tohoto rozhodnutí.
   4.   Agentura plní své úkoly v oblasti informační společnosti, a zejména pokud jde o respektování soukromého života a ochranu osobních údajů, aniž je dotčen úkol evropského inspektora ochrany údajů zajišťovat v souladu se svými povinnostmi a pravomocemi podle článků 46 a 47 nařízení (ES) č. 45/2001 dodržování základních práv a svobod jednotlivců, zejména jejich práva na soukromí, orgány a institucemi Unie.
   5.   Agentura koordinuje svou činnost s činností Rady Evropy v souladu s článkem 9 nařízení (ES) č. 168/2007 a s dohodou mezi Evropským společenstvím a Radou Evropy o spolupráci mezi Agenturou Evropské unie pro základní práva a Radou Evropy (14), uvedenou ve zmíněném článku.
   Článek 4
   Vstup v platnost
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
   Použije se ode dne 1. ledna 2013.

      V Bruselu dne 11. března 2013.

            Za Radu

            předseda

         E. GILMORE

      (1)  Úř. věst. L 53, 22.2.2007, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 63, 7.3.2008, s. 14.

      (3)  Úř. věst. L 132, 29.5.2010, s. 11.

      (4)  Úř. věst. L 349, 25.11.2004, s. 1.

      (5)  Úř. věst. L 131, 21.5.2008, s. 7.

      (6)  Úř. věst. L 403, 30.12.2006, s. 9.

      (7)  Úř. věst. L 8, 12.1.2001, s. 1.

      (8)  Úř. věst. L 63, 6.3.2002, s. 1.

      (9)  Úř. věst. L 121, 15.5.2009, s. 37.

      (10)  Úř. věst. L 256, 1.10.2005, s. 63.

      (11)  Úř. věst. L 286, 1.11.2011, s. 1.

      (12)  Úř. věst. L 139, 30.5.1975, s. 1.

      (13)  Úř. věst. C 115, 4.5.2010, s. 1.

      (14)  Úř. věst. L 186, 15.7.2008, s. 7.