title: 2013/566/EU: Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 17. dubna 2013 o udělení absolutoria za plnění rozpočtu Evropského orgánu pro bankovnictví na rozpočtový rok 2011

text:
               16.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 308/196

      ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU

   ze dne 17. dubna 2013
   o udělení absolutoria za plnění rozpočtu Evropského orgánu pro bankovnictví na rozpočtový rok 2011
   (2013/566/EU)
   EVROPSKÝ PARLAMENT,

               —

               s ohledem na konečnou roční účetní závěrku Evropského orgánu pro bankovnictví za rozpočtový rok 2011;

               —

               s ohledem na zprávu Účetního dvora o roční účetní závěrce Evropského orgánu pro bankovnictví za rozpočtový rok 2011, spolu s odpověďmi orgánu (1),

               —

               s ohledem na doporučení Rady ze dne 12. února 2013 (05753/2013 – C7-0041/2013),

               —

               s ohledem na článek 319 Smlouvy o fungování Evropské unie,

               —

               s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (2), a zejména na článek 185 tohoto nařízení,

               —

               s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a o zrušení nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (3), a zejména na článek 208 tohoto nařízení,

               —

               s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 ze dne 24. listopadu 2010, kterým se zřizuje Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví), o změně rozhodnutí č. 716/2009/ES a o zrušení rozhodnutí Komise 2009/78/ES (4), a zejména na článek 64 tohoto nařízení,

               —

               s ohledem na nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (5), a zejména na článek 94 tohoto nařízení,

               —

               s ohledem na článek 77 a přílohu VI jednacího řádu,

               —

               s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu a stanovisko Hospodářského a měnového výboru (A7-0113/2013),

               1.

               uděluje výkonnému řediteli Evropského orgánu pro bankovnictví absolutorium za plnění rozpočtu tohoto orgánu na rozpočtový rok 2011;

               2.

               předkládá své připomínky v níže uvedeném usnesení;

               3.

               pověřuje svého předsedu, aby předal toto rozhodnutí a usnesení, které je jeho nedílnou součástí, výkonnému řediteli Evropského orgánu pro bankovnictví, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru a aby zajistil jejich zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie (řada L).

            Předseda

         Martin SCHULZ

            Generální tajemník

         Klaus WELLE

      (1)  Úř. věst. C 388, 15.12.2012, s. 60.

      (2)  Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1.

      (3)  Úř. věst. L 298, 26.10.2012, s. 1.

      (4)  Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 12.

      (5)  Úř. věst. L 357, 31.12.2002, s. 72.

         USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU

      ze dne 17. dubna 2013
      obsahující připomínky, které jsou nedílnou součástí tohoto rozhodnutí o udělení absolutoria za plnění rozpočtu Evropského orgánu pro bankovnictví na rozpočtový rok 2011
      EVROPSKÝ PARLAMENT,

                  —

                  s ohledem na konečnou roční účetní závěrku Evropského orgánu pro bankovnictví za rozpočtový rok 2011;

                  —

                  s ohledem na zprávu Účetního dvora o roční účetní závěrce Evropského orgánu pro bankovnictví za rozpočtový rok 2011, spolu s odpověďmi orgánu (1),

                  —

                  s ohledem na doporučení Rady ze dne 12. února 2013 (05753/2013 – C7-0041/2013),

                  —

                  s ohledem na článek 319 Smlouvy o fungování Evropské unie,

                  —

                  s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (2), a zejména na článek 185 tohoto nařízení,

                  —

                  s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a o zrušení nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (3), a zejména na článek 208 tohoto nařízení,

                  —

                  s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 ze dne 24. listopadu 2010, kterým se zřizuje Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví), o změně rozhodnutí č. 716/2009/ES a o zrušení rozhodnutí Komise 2009/78/ES (4), a zejména na článek 64 tohoto nařízení,

                  —

                  s ohledem na nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (5), a zejména na článek 94 tohoto nařízení,

                  —

                  s ohledem na článek 77 a přílohu VI jednacího řádu,

                  —

                  s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu a stanovisko Hospodářského a měnového výboru (A7-0113/2013),

                  A.

                  vzhledem k tomu, že Účetní dvůr prohlásil, že získal přiměřenou jistotu, že roční účetní závěrka Evropského orgánu pro bankovnictví (dále jen „orgán“) za rozpočtový rok 2011 je spolehlivá a uskutečněné operace jsou legální a správné;

                  B.

                  vzhledem k tomu, že orgán je novou agenturou se sídlem v Londýně, která byla ustavena nařízením (EU) č. 1093/2010 a oficiálně zahájila svou činnost jako nezávislý subjekt dne 1. ledna 2011;

                  C.

                  vzhledem k tomu, že orgán by měl být posuzován s ohledem na skutečnost, že je právním nástupcem Evropského výboru orgánů bankovního dohledu (CEBS), což znamená, že kromě svého nového mandátu převzal veškeré stávající a dlouhodobé úkoly orgánu CEBS;

                  D.

                  vzhledem k tomu, že orgán je nedílnou součástí Evropského systému orgánů finančního dohledu a úzce spolupracuje se sesterskými orgány, tj. na půdě společného výboru s Evropským orgánem pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění a Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy, a s Evropskou radou pro systémová rizika;

                  E.

                  vzhledem k tomu, že orgánu byl na rok 2011 přidělen rozpočet v celkové výši 12 685 000 EUR;

                  F.

                  vzhledem k tomu, že 60 % jeho rozpočtu bylo v souladu s jeho ustavujícím nařízením (6) financováno z příspěvků členských států a zemí Evropského sdružení volného obchodu (ESVO) a 40 % z rozpočtu Unie;

                  G.

                  vzhledem k tomu, že orgán na konci roku 2011 vykazoval kladný výsledek plnění rozpočtu ve výši 3 579 861 EUR (7), který byl následně zanesen do účetnictví jako závazek vůči Komisi;

         Rozpočtové a finanční řízení

                  1.

                  bere na vědomí, že podle roční účetní závěrky (8) byl původní příspěvek Unie do rozpočtu orgánu na rok 2011 stanoven na 5 073 000 EUR; konstatuje, že se jednalo o první rok provozu orgánu;

                  2.

                  na základě roční účetní závěrky shledává, že celkový rozpočet orgánu na rok 2011 činil 12 865 000 EUR (včetně příspěvků vnitrostátních orgánů dohledu ve výši 7 413 000 EUR a částky 199 000 EUR, kterou přispěli pozorovatelé);

                  3.

                  vyzývá Komisi, aby zvážila, zda by nebylo vhodné předložit návrh, který by zajišťoval, že rozpočty všech tří evropských orgánů dohledu budou plně financovány z rozpočtových prostředků Unie;

                  4.

                  se znepokojením konstatuje, že ustanovení finančního nařízení nejsou plně přizpůsobena systému financování orgánu, protože 60 % jeho rozpočtových prostředků pochází z příspěvků členských států a zemí ESVO; je přesvědčen o tom, že by se tato otázka měla řešit nejpozději v rámci příští revize ustanovení finančního nařízení, která se týkají agentur, a vyzývá Komisi, aby situaci posoudila a předložila o této záležitosti zprávu orgánu příslušnému k udělení absolutoria;

                  5.

                  konstatuje, že podle roční účetní závěrky se orgán v roce 2011 soustředil především na své zprovoznění a další rozšíření;

                  6.

                  zdůrazňuje, že je důležité, aby přidělený rozpočet a stávající pracovní místa orgánu odpovídala jeho svěřeným úkolům, neboť v opačném případě by mohlo dojít k personální nerovnováze, pokud jde o přijímání pracovníků orgánu na straně jedné a využívání národních odborníků na straně druhé; vyjadřuje své znepokojení nad tím, že Komise změnila plán pracovních míst navržený orgánem, aniž by o této skutečnosti jasně informovala; naléhavě žádá Komisi, aby nejen v této, ale i v jiných záležitostech postupovala zcela transparentně;

                  7.

                  bere na vědomí obavy, které MMF vyjádřil v předběžných závěrech hodnocení finančního sektoru v EU z prosince 2012, v nichž se doporučuje posílit zdroje a pravomoci evropských orgánů dohledu tak, aby mohly úspěšně plnit své mandáty, a současně zvýšit jejich operační nezávislost;

                  8.

                  na základě roční účetní závěrky konstatuje, že správní rada na ustavující schůzi orgánu konané dne 12. ledna 2011 přijala a schválila základní finanční pravidla a finanční předpisy orgánu, aby mu umožnila výkon jeho pravomocí jako subjektu EU;

                  9.

                  bere na vědomí, že náklady na dvě pronajaté kanceláře o celkové výměře 1 089 m2 činily 1 016 512,64 EUR, a vyzývá orgán, aby zajistil, aby pronájem kanceláři a spojené náklady nepřekračovaly běžné ceny na místním trhu, a aby rovněž usiloval o snížení ročních nákladů se zlepšující se situací na trhu;

         Účetní systém

                  10.

                  na základě roční účetní závěrky (9) konstatuje, že standardní a obecnou strukturu rozpočtu, kterou orgán přijal na začátku roku 2011, bylo nutné přizpůsobit jeho skutečným potřebám (rozpočet byl totiž připraven před prvním rokem jeho činnosti, a nebyly tudíž k dispozici předchozí zkušenosti);

                  11.

                  na základě roční účetní závěrky shledává, že orgán dne 10. června 2011 zavedl účetnictví na akruální bázi (ABAC), což je účetní systém používaný Komisí k rozpočtovému účetnictví; dále konstatuje, že orgán během přechodného období mezi 1. lednem a 10. červnem 2011 používal ke svému rozpočtovému účetnictví nástroj na bázi Excelu a že po skončení tohoto přechodného období byla vypracována zpráva o závazcích a platbách zaúčtovaných v systému ABAC;

                  12.

                  všímá si toho, že platby provedené před zavedením systému ABAC jsou zaznamenány pouze v přechodném systému, a nikoli v systému ABAC; konstatuje, že vždy, když je zpráva o plnění rozpočtu vypracována na základě systému ABAC, provádí se manuální sumarizace v excelové tabulce, aby byl plně zohledněn počáteční stav rozpočtu a plnění závazků a plateb během celého rozpočtového roku;

                  13.

                  na základě roční účetní závěrky konstatuje, že počínaje rokem 2012 jsou všechny finanční transakce plně zaznamenány v systému ABAC;

                  14.

                  na základě roční účetní závěrky konstatuje, že orgán dne 10. června 2011 zavedl pro všeobecné účetnictví systém SAP, který je přímo propojen se systémem ABAC používaným Komisí; dále konstatuje, že orgán do uvedeného data používal systém SAGE (10), který k účetnictví používal orgán CEBS, a že k 10. červnu 2011 byla stanovena přechodná platební bilance;

                  15.

                  bere na vědomí, že orgán dne 28. srpna 2011 zavedl systém Komise pro registraci aktiv (ABAC Assets), aby bylo možné jednotlivé položky dlouhodobých aktiv fyzicky sledovat (systém ABAC Assets je integrován do účetního systému orgánu); dále bere na vědomí, že pro tento účel v orgánu CEBS žádný systém neexistoval;

                  16.

                  na základě roční účetní závěrky (11) konstatuje, že během srpna a září 2011 přistoupil orgán k fyzické inventuře dlouhodobých aktiv obdržených od orgánu CEBS a došel k závěru, že žádné výrazné odchylky nebyly zjištěny;

                  17.

                  vítá skutečnost, že účetní systém orgánu validoval externí auditor Deloitte Consulting (12); konstatuje, že v listopadu 2012 byl účetní systém orgánu přezkoumán;

                  18.

                  ze zprávy firmy Deloitte Consulting se dozvídá, že provedené postupy pro ověření souladu prokázaly, že účetní systém orgánu splňuje kritéria stanovená Komisí (GŘ pro rozpočet) a že několik vnitřních kontrol již bylo v souladu s osvědčenými postupy zavedeno a je řádně prováděno úředníky orgánu příslušnými pro účetní postupy a zpřístupnění klíčových prvků příslušné informačně-technologické infrastruktury;

         Závazky

                  19.

                  na základě roční účetní závěrky konstatuje, že orgán na konci roku 2011 zaznamenal míru plnění rozpočtu ve výši 71 % u plateb a 59 % u závazků;

                  20.

                  konstatuje, že u prostředků na závazky v rámci hlavy I (Výdaje na zaměstnance) bylo dosaženo 91 % míry plnění, což je v souladu s počtem obsazených míst k 31. prosinci 2011 (41 míst ze 46 předpokládaných na základě personálního plánu); konstatuje rovněž, že nižší míra plnění u prostředků na platby (83 %) je zapříčiněna především zpožděnou fakturací za zaměstnance přidělené ze strany vnitrostátních orgánů dohledu; vyzývá orgán, aby informoval orgán příslušný k udělení absolutoria o opatřeních, která k nápravě tohoto nedostatku přijal;

                  21.

                  na základě roční účetní závěrky shledává, že nižší míra plnění v rámci hlavy III (Provozní výdaje) se týká především oblasti informačních technologií (IT), což je vysvětlováno jednak časově náročnějším náborem IT zaměstnanců, než se očekávalo, a jednak zdlouhavým postupem při zadávání veřejných zakázek; vyzývá orgán, aby informoval orgán příslušný k udělení absolutoria o opatřeních, která ke zvýšení míry plnění v rámci hlavy III přijal;

                  22.

                  na základě výroční zprávy orgánu (13) za rok 2011 konstatuje, že orgán v roce 2011 použil pouze nerozlišené prostředky; dále shledává, že prostředky na závazky dosáhly výše 9 054 030 EUR, neboli 71 % rozpočtu na rok 2011, z čehož 7 436 217 EUR bylo vyplaceno a 1 617 813 EUR bylo automaticky převedeno na základě článku 10 finančního nařízení orgánu do roku 2012;

                  23.

                  se znepokojením bere na vědomí připomínku Účetního dvora ohledně nízké míry plnění u závazků, zejména v rámci hlavy II (Administrativní výdaje) (57 %) a hlavy III (provozní výdaje) (46 %), což mělo dopad na cíle orgánu v oblasti IT, kterých nebylo v plné míře dosaženo; vyzývá orgán, aby orgán příslušný k udělení absolutoria informoval o opatřeních přijatých ke zvýšení míry plnění, neboť její nízká hodnota svědčí o obtížích s plánováním a plněním rozpočtu;

                  24.

                  bere na vědomí, že Účetní dvůr poukázal na nedostatky, pokud jde o tři právní závazky učiněné před závazky rozpočtovými (742 000 EUR); vyzývá orgán, aby informovala orgán příslušný k udělení absolutoria o opatřeních, která k nápravě tohoto nedostatku přijal;

         Postupy zadávání veřejných zakázek

                  25.

                  na základě výroční zprávy orgánu (14) bere na vědomí, že v roce 2011 bylo zahájeno několik postupů pro zadávání veřejných zakázek na poskytování zboží a služeb; bere rovněž na vědomí, že orgán využil stávající rámcové smlouvy Komise, zejména pokud jde o informační technologie – pro zavedení řady interních systémů v oblasti IT, jako je elektronická pošta a intranet, jakož i IT platformy pro shromažďování a analyzování údajů od vnitrostátních orgánů dohledu;

                  26.

                  konstatuje, že orgán učinil výrazný pokrok v modernizaci svých postupů pro zadávání veřejných zakázek, aby zajistil jejich soulad s pravidly Unie v této oblasti; bere na vědomí, že zpoždění v nedokončených veřejných soutěžích bylo výrazně omezeno a že podle tvrzení orgánu budou případy zpoždění nebo nesouladu napraveny v roce 2013; vyzývá orgán, aby se těmito záležitostmi zabýval a aby orgánu příslušnému k udělení absolutoria podal zprávu o pokroku dosaženém při jejich řešení;

                  27.

                  bere na vědomí, že v rámci pravidel pro zadávání veřejných zakázek bylo uděleno několik výjimek; všímá si však, že v roce 2012 byl jejich počet mnohem nižší než v roce 2011 a že u většiny oblastí poznamenaných vážným porušením pravidel bylo dosaženo nápravy; vyzývá orgán, aby informoval orgán příslušný k udělení absolutoria o jakýchkoli dalších opatřeních, která k nápravě tohoto nedostatku přijal;

         Postupy pro přijímání zaměstnanců

                  28.

                  bere na vědomí zjištění Účetního dvora, že orgán musí zvýšit transparentnost svých postupů pro přijímání zaměstnanců; vyzývá orgán, aby informoval orgán příslušný k udělení absolutoria o opatřeních, která k nápravě tohoto nedostatku přijal; domnívá se, že některá ustanovení služebního řádu mohou představovat značnou administrativní zátěž; vybízí proto Komisi, aby u agentur umožnila určitou míru zjednodušení podle článku 110 služebního řádu;

                  29.

                  na základě výroční zprávy orgánu (15) konstatuje, že rok 2011 byl pro orgán klíčový pro sestavení a rozšíření pracovního týmu, který by mohl náležitě plnit nové funkce a úkoly orgánu; konstatuje rovněž, že bylo uskutečněno celkem 33 přijímacích řízení a že počet zaměstnanců orgánu se od 1. ledna do 31. prosince 2011 zvýšil z 31 na 52 a že v jeho složení je zastoupeno 19 národností;

                  30.

                  pokud jde o další připomínky, které jsou připojeny k jeho rozhodnutí o udělení absolutoria a mají horizontální povahu, odkazuje na své usnesení ze dne 17. dubna 2013 (16) o výkonnosti, finančním řízení a kontrole agentur.

         (1)  Úř. věst. C 388, 15.12.2012, s. 60.

         (2)  Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1.

         (3)  Úř. věst. L 298, 26.10.2012, s. 1.

         (4)  Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 12.

         (5)  Úř. věst. L 357, 31.12.2002, s. 72.

         (6)  Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 12, čl. 62 odst. 1.

         (7)  Roční účetní závěrka za rok 2011, s. 19.

         (8)  Roční účetní závěrka za rok 2011, s. 18.

         (9)  Roční účetní závěrka za rok 2011, s. 31.

         (10)  SAGE je systém vyvinutý speciálně pro malé a střední podniky, organizace a instituce.

         (11)  Roční účetní závěrka za rok 2011, s. 26.

         (12)  Evropský orgán pro bankovnictví (EBA), Validace účetních systémů, 7.12.2012, Deloitte.

         (13)  Výroční zpráva za rok 2011, s. 41.

         (14)  Výroční zpráva za rok 2011, s. 36.

         (15)  Výroční zpráva za rok 2011, s. 36.

         (16)  Přijaté texty, P7_TA(2013)0134 (viz strana 374 v tomto čísle Úředního věstníku).


title: Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 778/2013/EU ze dne 12. srpna 2013 o poskytnutí další makrofinanční pomoci Gruzii

text:
               14.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 218/15

         ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY č. 778/2013/EU
   ze dne 12. srpna 2013
   o poskytnutí další makrofinanční pomoci Gruzii
   EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 212 odst. 2 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
   v souladu s řádným legislativním postupem, s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 26. června 2013 (1),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Vztahy mezi Gruzií a Evropskou unií se rozvíjejí v rámci evropské politiky sousedství. V roce 2006 schválily Společenství a Gruzie akční plán evropské politiky sousedství, který stanoví střednědobé priority ve vztazích mezi EU a Gruzií. V roce 2010 zahájily Unie a Gruzie jednání o dohodě o přidružení, která má podle očekávání nahradit stávající dohodu mezi EU a Gruzií o partnerství a spolupráci (2). Rámec vztahů mezi EU a Gruzií je dále posílen nově zavedeným Východním partnerstvím.

               (2)

               Na mimořádném zasedání Evropské rady dne 1. září 2008 byla potvrzena vůle Unie posílit vztahy mezi EU a Gruzií po ozbrojeném konfliktu mezi Gruzií a Ruskou federací v srpnu 2008.

               (3)

               Hospodářství Gruzie je od třetího čtvrtletí roku 2008 ovlivněno mezinárodní finanční krizí, klesá jeho výkonnost, snižují se daňové příjmy a rostou potřeby financování z externích zdrojů.

               (4)

               Na mezinárodní dárcovské konferenci konané dne 22. října 2008 přislíbilo mezinárodní společenství podporu gruzínské hospodářské obnově v souladu se společným hodnocením potřeb provedeným OSN a Světovou bankou.

               (5)

               Unie přislíbila, že Gruzii poskytne finanční pomoc ve výši až 500 milionů EUR.

               (6)

               Korekce a obnova gruzínské ekonomiky je podporována finanční pomocí Mezinárodního měnového fondu (MMF). V září roku 2008 se gruzínské orgány dohodly s MMF na dohodě o pohotovostním úvěru ve výši 750 milionů USD, který má pomoci gruzínskému hospodářství dosáhnout nezbytného přizpůsobení vzhledem k finanční krizi.

               (7)

               Po dalším zhoršení hospodářské situace Gruzie a nezbytné revizi ekonomických prognóz, jež byly podkladem programu MMF, jakož i s ohledem na vyšší potřeby Gruzie týkající se financování z externích zdrojů bylo mezi Gruzií a MMF dosaženo dohody ohledně zvýšení půjčky poskytované v rámci dohody o pohotovostním úvěru, a to o 424 milionů USD, což v srpnu roku 2009 schválila výkonná rada MMF.

               (8)

               Unie rozdělila Gruzii v letech 2010–2012 granty rozpočtové podpory v rámci Evropského nástroje sousedství a partnerství v průměru 24 milionů EUR ročně.

               (9)

               Vzhledem ke své zhoršující se hospodářské situaci a prognózám požádala Gruzie Unii o poskytnutí makrofinanční pomoci.

               (10)

               Vzhledem k tomu, že u platební bilance Gruzie je stále zbytkový schodek financování, je makrofinanční pomoc za stávajících výjimečných okolností považována za vhodnou odpověď na žádost Gruzie o podporu hospodářské stability ve spojení se stávajícím programem MMF.

               (11)

               Makrofinanční pomoc Unie, která má být poskytnuta Gruzii (dále jen „makrofinanční pomoc Unie“), by neměla pouze doplňovat programy a zdroje z MMF a Světové banky, ale měla by rovněž zajistit přidanou hodnotu vyplývající ze zapojení Unie.

               (12)

               Komise by měla zajistit, aby makrofinanční pomoc Unie byla po právní i obsahové stránce v souladu s opatřeními, která byla přijata v rámci jednotlivých oblastí vnější činnosti, a dalšími příslušnými politikami Unie.

               (13)

               Zvláštní cíle makrofinanční pomoci Unie by měly zvyšovat efektivitu, transparentnost a odpovědnost. Komise by měla plnění těchto cílů pravidelně sledovat.

               (14)

               Podmínky spojené s poskytnutím makrofinanční pomoci Unie by měly odrážet hlavní zásady a cíle politiky Unie vůči Gruzii.

               (15)

               S cílem zajistit účinnou ochranu finančních zájmů Unie souvisejících s makrofinanční pomocí Unie je nezbytné, aby Gruzie přijala vhodná opatření v oblasti prevence a potírání podvodů, korupce a jakýchkoli jiných nesrovnalostí souvisejících s touto pomocí. Je rovněž nezbytné, aby Komise zajistila odpovídající kontroly a Účetní dvůr odpovídající audity.

               (16)

               Uvolněním makrofinanční pomoci Unie nejsou dotčeny pravomoci rozpočtového orgánu.

               (17)

               Makrofinanční pomoc Unie by měla být řízena Komisí. Komise by měla pravidelně informovat Evropský parlament a Hospodářský a finanční výbor o vývoji souvisejícím s makrofinanční pomocí Unie a poskytovat jim příslušné dokumenty, aby tak mohly sledovat provádění tohoto rozhodnutí.

               (18)

               S cílem zajistit jednotné podmínky pro provádění tohoto rozhodnutí by Komisi měly být svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (3).

               (19)

               V této souvislosti je třeba připomenout, že podle uvedeného nařízení by se měl poradní postup obecně použít ve všech případech, kromě případů stanovených v uvedeném nařízení. Vzhledem k potenciálně významnému dopadu operací přesahujících prahovou hodnotu 90 milionů EUR je vhodné použít na takové operace přezkumný postup. Vzhledem k výši makrofinanční pomoci, kterou poskytne Unie Gruzii, by měl být pro přijetí memoranda o porozumění nebo pro snížení, zastavení či zrušení pomoci použit poradní postup,

         PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   1.   Unie poskytne Gruzii makrofinanční pomoc v maximální výši 46 milionů EUR s cílem podpořit stabilizaci gruzínského hospodářství a pokrýt potřeby v oblasti platební bilance stanovené ve stávajícím programu MMF. Z této maximální částky bude až 23 milionů EUR poskytnuto ve formě grantů a až 23 milionů EUR ve formě úvěrů. Uvolnění makrofinanční pomoci Unie je vázáno na schválení rozpočtu Unie na rok 2013 rozpočtovým orgánem.
   2.   Aby mohla Komise financovat úvěrovou část makrofinanční pomoci Unie, je zmocněna vypůjčit si potřebné prostředky jménem Unie. Úvěr bude mít maximální dobu splatnosti 15 let.
   3.   Uvolnění makrofinanční pomoci Unie řídí Komise způsobem, který je v souladu s dohodami nebo ujednáními uzavřenými mezi MMF a Gruzií a s hlavními zásadami a cíli hospodářské reformy stanovenými v dohodě o partnerství a spolupráci mezi EU a Gruzií. Komise pravidelně informuje Evropský parlament a Hospodářský a finanční výbor o vývoji v oblasti řízení makrofinanční pomoci Unie a poskytuje jim příslušné dokumenty.
   4.   Makrofinanční pomoc Unie se poskytne na dobu dvou let a šesti měsíců, počínaje prvním dnem po vstupu memoranda o porozumění uvedeného v čl. 2 odst. 1 v platnost.
   Článek 2
   1.   Komise přijme poradním postupem podle čl. 6 odst. 2 memorandum o porozumění, které stanoví podmínky v oblasti hospodářské politiky a finanční podmínky, na nichž makrofinanční pomoc Unie závisí, včetně časového rámce pro jejich splnění. Podmínky v oblasti hospodářské politiky a finanční podmínky stanovené v memorandu o porozumění musí být v souladu s dohodami nebo ujednáními uvedenými v čl. 1 odst. 3. Tyto podmínky zejména posílí efektivnost a transparentnost makrofinanční pomoci Unie a odpovědnost za ni, včetně systémů řízení veřejných financí v Gruzii. Komise pravidelně sleduje pokrok při plnění těchto cílů. Podrobné finanční podmínky makrofinanční pomoci Unie se stanoví v grantové dohodě a smlouvě o úvěru, které Komise dojedná s gruzínskými orgány.
   2.   Během provádění makrofinanční pomoci Unie sleduje Komise řádný stav gruzínských finančních mechanismů, správních postupů a mechanismů vnitřní a vnější kontroly, které mají význam pro tuto pomoc, a dodržování dohodnutého časového rámce ze strany Gruzie.
   3.   Komise pravidelně ověřuje, zda je gruzínská hospodářská politika v souladu s cíli makrofinanční pomoci Unie a zda jsou uspokojivě plněny dohodnuté podmínky v oblasti hospodářské politiky. Za tímto účelem Komise postupuje v úzké koordinaci s MMF a Světovou bankou a v případě potřeby s Hospodářským a finančním výborem.
   Článek 3
   1.   S výhradou podmínek uvedených v odstavci 2 je makrofinanční pomoc Unie poskytnuta Komisí ve dvou splátkách, přičemž každá splátka bude sestávat z grantové a úvěrové části. Výše obou splátek bude stanovena v memorandu o porozumění.
   2.   Komise rozhodne o uvolnění splátek v závislosti na uspokojivém plnění podmínek v oblasti hospodářské politiky a finančních podmínek dohodnutých v memorandu o porozumění. K vyplacení druhé splátky dojde nejdříve po třech měsících od uvolnění první splátky.
   3.   Finanční prostředky Unie jsou vypláceny Gruzínské národní bance. S výhradou ustanovení, která budou dojednána v rámci memoranda o porozumění, včetně potvrzení zbývajících rozpočtových potřeb v oblasti financování, mohou být finanční prostředky Unie převedeny ministerstvu financí Gruzie jako konečnému příjemci.
   Článek 4
   1.   Výpůjční a úvěrové operace týkající se úvěrové části makrofinanční pomoci Unie se uskuteční v eurech se stejným dnem připsání a Unie nesmí být vystavena změně splatnosti, riziku směnných kurzů nebo riziku úrokových sazeb ani žádnému jinému obchodnímu riziku.
   2.   Komise přijme na žádost Gruzie potřebná opatření s cílem zajistit, aby do podmínek úvěru byla zahrnuta doložka o předčasném splacení a aby byla spojena s odpovídající doložkou v podmínkách výpůjčních operací Komise.
   3.   Pokud okolnosti umožní snížení úrokové sazby půjčky, může Komise na žádost Gruzie zcela nebo částečně refinancovat svou původní půjčku nebo restrukturalizovat odpovídající finanční podmínky. Refinanční nebo restrukturalizační operace se uskuteční v souladu s podmínkami stanovenými v odstavci 1 a nesmí vést k prodloužení průměrné splatnosti dotyčného úvěru nebo zvýšení částky nesplacené jistiny ke dni refinancování nebo restrukturalizace.
   4.   Veškeré náklady vzniklé Unii související s výpůjčními a úvěrovými operacemi podle tohoto rozhodnutí hradí Gruzie.
   5.   Komise informuje Evropský parlament a Hospodářský a finanční výbor o vývoji operací uvedených v odstavcích 2 a 3.
   Článek 5
   Makrofinanční pomoc Unie se provádí v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie (4), a jeho prováděcími pravidly (5). Konkrétní opatření, která musí Gruzie provést v zájmu prevence a potírání podvodů, korupce a jiných nesrovnalostí souvisejících s makrofinanční pomocí Unie, jsou stanovena zejména v memorandu o porozumění, smlouvě o úvěru a grantové dohodě, které budou dojednány s gruzínskými orgány. V zájmu zajištění větší transparentnosti řízení a vyplácení finančních prostředků stanoví memorandum o porozumění, smlouva o úvěru a grantová dohoda rovněž možnost kontrol, včetně kontrol a inspekcí na místě, ze strany Komise, a to i Evropského úřadu pro boj proti podvodům. Kromě toho tyto dokumenty stanoví i možnost provádění auditů, včetně případných auditů na místě, ze strany Účetního dvora.
   Článek 6
   1.   Komisi je nápomocen výbor. Uvedený výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
   2.   Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 4 nařízení (EU) č. 182/2011.
   Článek 7
   1.   Komise každý rok do 30. června předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění tohoto rozhodnutí v předchozím roce, včetně vyhodnocení. Zpráva uvádí souvislost mezi podmínkami v oblasti hospodářské politiky a finančními podmínkami, stanovenými v memorandu o porozumění, průběžnými výsledky Gruzie v hospodářské a fiskální oblasti a rozhodnutími Komise o uvolnění splátek makrofinanční pomoci Unie.
   2.   Do dvou let po uplynutí doby pro poskytnutí půjčky uvedené v čl. 1 odst. 4 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o hodnocení ex post.
   Článek 8
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 12. srpna 2013.

            Za Evropský parlament

            předseda

         M. SCHULZ

            Za Radu

            předseda

         L. LINKEVIČIUS

      (1)  Postoj Evropského parlamentu ze dne 10. května 2011 (Úř. věst. C 377 E, 7.12.2012, s. 211) a postoj Rady v prvním čtení ze dne 10. května 2012 (Úř. věst. C 291 E, 27.9.2012, s. 1). Postoj Evropského parlamentu ze dne 11. prosince 2012 (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku). Legislativní usnesení Evropského parlamentu ze dne 4. července 2013 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 9. července 2013.

      (2)  Dohoda o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Gruzií na straně druhé (Úř. věst. L 205, 4.8.1999, s. 3).

      (3)  Úř. věst. L 55, 28.2.2011, s. 13.

      (4)  Úř. věst. L 298, 26.10.2012, s. 1.

      (5)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 ze dne 29. října 2012 o prováděcích pravidlech k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (Úř. věst. L 362, 31.12.2012, s. 1).

      Společné prohlášení Evropského parlamentu a Rady přijaté společně s rozhodnutím o poskytnutí další makrofinanční pomoci Gruzii
      Evropský parlament a Rada:

                  —

                  souhlasí, že přijetí rozhodnutí o poskytnutí další makrofinanční pomoci Gruzii by mělo být chápáno v širším kontextu potřeby vytvoření rámce, který by měl být zárukou kvalitních a účinných rozhodnutí o poskytování makrofinanční pomoci třetím zemím,

                  —

                  souhlasí, že přijímání rozhodnutí o budoucích operacích makrofinanční pomoci by se mělo opírat o níže uvedená odůvodnění a zásady poskytování makrofinanční pomoci Unie způsobilým třetím zemím a územím, aniž je dotčeno právo legislativní iniciativy a právní forma budoucího nástroje, který tyto odůvodnění a zásady formalizuje,

                  —

                  se zavazují, že v budoucích jednotlivých rozhodnutích o poskytnutí makrofinanční pomoci Unie tyto odůvodnění a zásady plně zohlední.

            ČÁST A –   ODŮVODNĚNÍ

                  (1)

                  Unie je významným poskytovatelem hospodářské, finanční a technické pomoci třetím zemím. Makrofinanční pomoc Unie (dále jen „makrofinanční pomoc“) se osvědčila jako účinný nástroj hospodářské stabilizace a jako motivační faktor strukturálních reforem v zemích a územích, které tuto pomoc přijímají (dále jen „příjemci“). V souladu se svou celkovou politikou vůči kandidátským, potenciálním kandidátským a sousedním zemím by Unie měla mít možnost poskytovat těmto zemím makrofinanční pomoc s cílem vytvořit zónu sdílené stability, bezpečnosti a prosperity.

                  (2)

                  Makrofinanční pomoc by měla vycházet z rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady, která se přijímají ad hoc pro jednotlivé země. Tyto zásady mají za cíl zvýšit účinnost a efektivnost rozhodovacího procesu, který těmto rozhodnutím a jejich provádění předchází, vést k tomu, aby příjemci ve vyšší míře plnili nezbytné politické předpoklady pro poskytnutí makrofinanční pomoci, a zlepšit transparentnost a demokratickou kontrolu této pomoci.

                  (3)

                  Ve svém usnesení o provádění makrofinanční pomoci třetím zemím ze dne 3. června 2003 Evropský parlament vyzval k přijetí rámcového nařízení o makrofinanční pomoci, které by urychlilo rozhodovací proces a sloužilo jako formální a transparentní základ pro tento finanční nástroj.

                  (4)

                  Ve svých závěrech ze dne 8. října 2002 Rada stanovila kritéria (takzvaná genvalská kritéria), jimiž se mají operace makrofinanční pomoci řídit. Bylo by vhodné tato kritéria aktualizovat a vyjasnit, zejména pokud jde o kritéria pro stanovení vhodné formy pomoci (půjčka, grant nebo jejich kombinace).

                  (5)

                  Tyto zásady by Unii měly umožnit pohotové poskytování makrofinanční pomoci, zvláště v případě, kdy okolnosti vyžadují okamžité kroky, a zvýšit jasnost a transparentnost kritérií pro provádění makrofinanční pomoci.

                  (6)

                  Komise by měla zajistit, aby makrofinanční pomoc byla v souladu s hlavními zásadami, cíli a opatřeními v různých oblastech vnější činnosti i ostatních příslušných politik Unie.

                  (7)

                  Makrofinanční pomoc by měla podporovat vnější politiku Unie. Útvary Komise a Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ) by v průběhu operace makrofinanční pomoci měly úzce spolupracovat, aby se koordinovala vnější politika Unie a zajistila se její ucelenost.

                  (8)

                  Makrofinanční pomoc by měla posilovat oddanost příjemců vůči hodnotám, které mají společné s Unií, včetně demokracie, právního státu, řádné správy věcí veřejných, dodržování lidských práv, udržitelného rozvoje a snižování chudoby a vůči zásadám otevřeného a spravedlivého obchodu založeného na pravidlech.

                  (9)

                  Předpokladem poskytnutí makrofinanční pomoci by měla být skutečnost, že způsobilá země uplatňuje účinné demokratické mechanismy, včetně parlamentního systému více politických stran a právního státu, a zaručuje dodržování lidských práv. Komise by měla pravidelně kontrolovat plnění těchto nezbytných předpokladů.

                  (10)

                  Konkrétní cíle jednotlivých rozhodnutí o makrofinanční pomoci by měly zahrnovat posílení efektivnosti, transparentnosti a odpovědnosti správy veřejných financí u příjemců. Komise by měla pravidelně kontrolovat dosažení těchto cílů.

                  (11)

                  Cílem makrofinanční pomoci by měla být podpora obnovy udržitelného stavu vnějšího financování třetích zemí a území, které se potýkají s nedostatkem zahraniční měny a mají další potíže spojené s vnějším financováním. Makrofinanční pomoc by neměla poskytovat běžnou finanční podporu a jejím hlavním cílem by rovněž neměla být podpora hospodářského a sociálního rozvoje příjemců.

                  (12)

                  Makrofinanční pomoc by měla doplňovat zdroje poskytované Mezinárodním měnovým fondem (MMF) a dalšími mnohostrannými finančními institucemi a příslušná zátěž Unie by měla být spravedlivě sdílena s jinými dárci. Makrofinanční pomoc by měla zajišťovat přidanou hodnotu ze zapojení Unie.

                  (13)

                  V zájmu zajištění účinné ochrany finančních zájmů Unie souvisejících s makrofinanční pomocí by příjemci měli přijmout vhodná opatření v oblasti prevence a potírání podvodů, korupce a jakýchkoli jiných nesrovnalostí souvisejících s touto pomocí a rovněž by měly být zavedeny kontroly Komise a audity Účetního dvora.

                  (14)

                  O výběru postupu pro přijímání memorand o porozumění by mělo být rozhodnuto v souladu s kritérii stanovenými v nařízení (EU) č. 182/2011. V této souvislosti by obecně měl být použit poradní postup, ale vzhledem k potenciálně významnému dopadu operací přesahujících prahovou hodnotu stanovenou v části B je v takovém případě vhodné použít přezkumný postup.

            ČÁST B –   ZÁSADY
      1.   Cíl pomoci

                  a)

                  Makrofinanční pomoc by měla být mimořádný finanční nástroj účelově nevázané všeobecné podpory platební bilance způsobilých třetích zemí a území. Jejím cílem by měla být obnova udržitelného stavu vnějšího financování způsobilých zemí a území, které mají s vnějším financováním potíže. Měla by podporovat provádění politického programu, jehož součástí by měla být účinná opatření zaměřená na korekci a strukturální reformy a určená ke zlepšení stavu platební bilance, zejména v průběhu trvání programu, a k posílení provádění příslušných smluv a programů s Unií.

                  b)

                  Makrofinanční pomoc Unie by měla být poskytnuta pouze za podmínky, že existují významné zbývající potřeby vnějšího financování, které zjistila Komise ve spolupráci s mnohostrannými finančními institucemi a na jejichž pokrytí nestačí prostředky poskytnuté MMF a jinými mnohostrannými institucemi, a to navzdory tomu, že příslušná země nebo území provádí účinné programy hospodářské stabilizace a reforem.

                  c)

                  Makrofinanční pomoc Unie by měla mít krátkodobou povahu a měla by být ukončena, jakmile se vnější finanční situace vrátí k udržitelnému stavu.

            2.   Způsobilé země a území
      Třetími zeměmi a územími způsobilými k tomu, aby se staly příjemci makrofinanční pomoci Unie, by měly být:

                  —

                  kandidátské a potenciální kandidátské země,

                  —

                  země a území, kterých se týká evropská politika sousedství,

                  —

                  za mimořádných a řádně odůvodněných okolností další třetí země, které mají rozhodující vliv na regionální stabilitu, jsou pro Unii strategicky významné a jsou Unii politicky, hospodářsky a zeměpisně blízké.

            3.   Forma pomoci

                  a)

                  Makrofinanční pomoc by obvykle měla mít formu půjčky. Ve výjimečných případech smí být pomoc poskytnuta formou grantu nebo kombinace půjčky a grantu. Při rozhodování o tom, jak vysoký podíl by měla tvořit případná grantová složka, by Komise ve fázi přípravy svého návrhu měla vzít v potaz úroveň hospodářského rozvoje příjemce posuzovanou podle příjmů na obyvatele a míry chudoby, jakož i jeho schopnost splácet určenou podle analýzy udržitelnosti dluhu. Zároveň by měla zajistit dodržování zásady spravedlivého rozdělení zátěže mezi Unii a jiné dárce. Za tímto účelem by Komise rovněž měla zohlednit, v jaké míře na danou zemi mezinárodní finanční instituce a jiní dárci uplatňují zvýhodněné podmínky.

                  b)

                  Jestliže má makrofinanční pomoc formu půjčky, měla by být Komise zmocněna půjčit si jménem Unie nezbytné finanční prostředky na kapitálových trzích nebo od finančních institucí a dále je půjčit příjemci.

                  c)

                  Výpůjční a úvěrové operace by měly být uskutečňovány v eurech se stejným dnem připsání a Unie by se neměla dotýkat změna splatnosti ani riziko směnných kurzů či riziko úrokových sazeb.

                  d)

                  Veškeré náklady vzniklé Unii v souvislosti s výpůjčními a úvěrovými operacemi by měl hradit příjemce.

                  e)

                  Pokud okolnosti umožní snížení úrokové sazby půjčky, může se Komise na žádost příjemce rozhodnout zcela nebo částečně refinancovat svou původní půjčku nebo restrukturalizovat odpovídající finanční podmínky. Refinanční a restrukturalizační operace by měly být uskutečňovány v souladu s podmínkami stanovenými v bodu 3 písm. d) a neměly by vést k prodloužení průměrné splatnosti dotyčné půjčky ani ke zvýšení částky nesplacené jistiny ke dni refinancování nebo restrukturalizace.

            4.   Finanční ustanovení

                  a)

                  Částky makrofinanční pomoci poskytnuté formou grantů by měly být v souladu s rozpočtovými prostředky stanovenými ve víceletém finančním rámci.

                  b)

                  Částky makrofinanční pomoci poskytnuté formou půjček by měly být dotovány v souladu s nařízením, kterým se zřizuje Záruční fond pro vnější vztahy. Výše dotací by měly být v souladu s rozpočtovými prostředky stanovenými ve víceletém finančním rámci

                  c)

                  Roční rozpočtové prostředky by měl schvalovat rozpočtový orgán v mezích víceletého finančního rámce.

            5.   Výše pomoci

                  a)

                  Stanovení výše pomoci by mělo vycházet ze zbývajících potřeb vnějšího financování způsobilé země nebo území a měla by při něm být zohledněna jejich schopnost financovat se z vlastních zdrojů, a to zejména z mezinárodních rezerv, které mají k dispozici. Tyto potřeby financování by měly být stanoveny Komisí ve spolupráci s mezinárodními finančními institucemi na základě úplného kvantitativního posouzení a transparentní podpůrné dokumentace. Komise by měla zejména vycházet z nejnovějších projekcí platební bilance dotyčné země nebo území, vypracovaných MMF, a zohlednit očekávané finanční příspěvky od mnohostranných dárců, jakož i dosavadní použití jiných unijních nástrojů vnějšího financování v uvedené způsobilé zemi nebo území.

                  b)

                  Dokumentace Komise by měla obsahovat informace o předpokládaném množství devizových rezerv, nebude-li makrofinanční pomoc poskytnuta, ve srovnání s výší těchto rezerv, kterou lze považovat za dostatečnou, a to na základě měření dle příslušných ukazatelů, jako např. poměru rezerv vůči krátkodobému vnějšímu zadlužení a poměru rezerv vůči dovozu přijímající země.

                  c)

                  Při určování výše poskytované makrofinanční pomoci by rovněž měla být zohledněna nutnost zajistit spravedlivé rozdělení zátěže mezi Unii a ostatní dárce a přidaná hodnota celkového zapojení Unie.

                  d)

                  V případě, že se během období vyplácení makrofinanční pomoci potřeby financování příjemce oproti původním předpokladům podstatně sníží, měla by Komise poradním postupem, jestliže se pomoc rovná 90 milionům EUR nebo je nižší, a přezkumným postupem, jestliže výše pomoci přesahuje 90 milionů EUR, snížit výši poskytované pomoci nebo ji zastavit či zrušit.

            6.   Podmíněnost

                  a)

                  Předpokladem poskytnutí makrofinanční pomoci by měla být skutečnost, že způsobilá země nebo území uplatňuje účinné demokratické mechanismy, včetně parlamentního systému více politických stran a právního státu, a zaručuje dodržování lidských práv. Komise by měla poskytnout veřejně dostupné posouzení (1) plnění tohoto předpokladu a měla by jej sledovat po celou dobu poskytování makrofinanční pomoci. Tento bod by měl být uplatňován v souladu s rozhodnutím o organizaci a fungování Evropské služby pro vnější činnost.

                  b)

                  Podmínkou poskytování makrofinanční pomoci by měla být existence úvěrové dohody mezi způsobilou zemí nebo územím a MMF, která nemá preventivní charakter a splňuje následující podmínky:

                              —

                              účel dohody je v souladu s účelem makrofinanční pomoci, tedy zmírněním krátkodobé potíže v oblasti platební bilance,

                              —

                              provádění účinných opatření zaměřených na korekci, která jsou v souladu cílem makrofinanční pomoci definovaném v bodu 1 písm. a).

                  c)

                  Vyplacení pomoci by mělo záviset na trvale uspokojivých výsledcích při provádění politického programu podporovaného MMF a splnění předpokladu uvedeného v písmenu a) tohoto bodu. Dále by mělo být podmíněno tím, že je v určitém časovém rámci prováděna řada jasně vymezených opatření hospodářské politiky zaměřených na strukturální reformy a zdravé veřejné finance, která budou dohodnuta mezi Komisí a příjemcem a budou stanovena v memorandu o porozumění.

                  d)

                  Za účelem ochrany finančních zájmů Unie a posílení správy věcí veřejných u příjemců by memorandum o porozumění mělo zahrnout opatření zaměřená na zvýšení efektivnosti, transparentnosti a odpovědnosti systémů správy veřejných financí.

                  e)

                  Při navrhování opatření politiky je třeba náležitě zohlednit také pokrok v oblasti vzájemného otevírání trhů, rozvoj spravedlivého obchodu založeného na pravidlech a další priority v rámci vnější politiky Unie.

                  f)

                  Opatření politiky by měla být v souladu se stávajícími dohodami o partnerství, dohodami o spolupráci nebo dohodami o přidružení uzavřenými mezi Unií a příjemcem a s programy makroekonomické korekce a strukturálních reforem, které příjemce provádí s podporou MMF.

            7.   Postup

                  a)

                  Země nebo území usilující o poskytnutí makrofinanční pomoci Unie by měly Komisi předložit písemnou žádost o tuto pomoc. Komise by měla ověřit, zda jsou splněny podmínky uvedené v bodech 1, 2, 4 a 6 a v případě potřeby by mohla Evropskému parlamentu a Radě předložit návrh rozhodnutí.

                  b)

                  V rozhodnutí o poskytnutí půjčky by měla být uvedena částka, maximální průměrná splatnost a maximální počet splátek makrofinanční pomoci. Pokud rozhodnutí obsahuje grantovou složku, měla by rovněž být uvedena její výše a maximální počet splátek. K rozhodnutí o udělení grantu by mělo být připojeno odůvodnění udělení grantu (nebo grantové složky). V obou případech by mělo být stanoveno období, během něhož je makrofinanční pomoc dostupná. Toto období by zpravidla nemělo překročit tři roky. Při předložení návrhu nového rozhodnutí o udělení makrofinanční pomoci by Komise měla poskytnout informace uvedené v bodu 12 písm. c).

                  c)

                  V návaznosti na přijetí rozhodnutí o udělení makrofinanční pomoci by Komise v souladu s poradním postupem, jestliže se pomoc rovná 90 milionům EUR nebo je nižší, a v souladu s přezkumným postupem, jestliže výše pomoci přesahuje 90 milionů EUR, měla s příjemcem v memorandu o porozumění dohodnout opatření politiky uvedená v bodu 6 písm. c), d), e) a f).

                  d)

                  V návaznosti na přijetí rozhodnutí o poskytnutí makrofinanční pomoci by měla Komise s příjemcem dohodnout podrobné finanční podmínky této pomoci. Tyto podrobné finanční podmínky by měly být stanoveny v dohodě o grantu nebo v dohodě o půjčce.

                  e)

                  Komise by měla Evropský parlament a Radu informovat o vývoji pomoci pro konkrétní zemi včetně jejího vyplácení a předložit těmto institucím včas příslušné dokumenty.

            8.   Provádění a finanční řízení

                  a)

                  Makrofinanční pomoc by měla Komise provádět v souladu s finančními pravidly Unie.

                  b)

                  Provádění makrofinanční pomoci by mělo podléhat přímému centralizovanému řízení.

                  c)

                  Rozpočtové závazky by měly být přijímány na základě rozhodnutí přijatých Komisí v souladu s tímto bodem. Jestliže je makrofinanční pomoc určena na několik rozpočtových let, mohou se rozpočtové závazky týkající se této pomoci rozdělit do ročních splátek.

            9.   Vyplácení pomoci

                  a)

                  Makrofinanční pomoc by měla být vyplacena centrální bance příjemce.

                  b)

                  Makrofinanční pomoc by měla být vyplacena v po sobě jdoucích splátkách s výhradou splnění předpokladu uvedeného v bodu 6 písm. a) a podmínek uvedených v bodu 6 písm. b) a c).

                  c)

                  Komise by měla pravidelně ověřovat, že jsou podmínky uvedené v bodu 6 písm. b) a c) nadále plněny.

                  d)

                  V případě, že předpoklad uvedený v bodu 6 písm. a) a podmínky uvedené v bodu 6 písm. b) a c) splněny nejsou, měla by Komise vyplácení makrofinanční pomoci dočasně pozastavit nebo zrušit. V těchto případech by měla informovat Evropský parlament a Radu o důvodech pro zastavení či zrušení.

            10.   Podpůrná opatření
      Na pokrytí výdajů nezbytných pro provádění makrofinanční pomoci mohou být použity rozpočtové prostředky Unie.
      11.   Ochrana finančních zájmů Unie

                  a)

                  Veškeré dohody uzavřené na základě jednotlivých rozhodnutí přijatých pro konkrétní země by měly obsahovat ustanovení zaručující, aby příjemci pravidelně kontrolovali, že financování z rozpočtu Unie bylo řádně použito, aby přijímali vhodná opatření pro předcházení nesrovnalostem a podvodům a v případě potřeby podnikali právní kroky s cílem vymoci veškeré finanční prostředky poskytnuté na základě jednotlivých rozhodnutí přijatých pro konkrétní země, které byly použity neoprávněně.

                  b)

                  Veškeré dohody uzavřené na základě jednotlivých rozhodnutí přijatých pro konkrétní země by měly obsahovat ustanovení zajišťující ochranu finančních zájmů Unie, zejména s ohledem na podvody, korupci a jakékoli jiné nesrovnalosti, v souladu s příslušnými právními předpisy Unie.

                  c)

                  Memorandum o porozumění uvedené v bodu 6 písm. c) by mělo Komisi a Účetní dvůr výslovně opravňovat k provádění auditů v průběhu období dostupnosti makrofinanční pomoci a po jejím skončení, včetně auditů na základě dokladů a auditů na místě, například operačních hodnocení. Toto memorandum by také Komisi nebo její zástupce mělo výslovně opravňovat k provádění kontrol a inspekcí na místě.

                  d)

                  Během provádění makrofinanční pomoci by měla Komise prostřednictvím operačních hodnocení kontrolovat řádnost finančních opatření, správních postupů a mechanismů vnitřní a vnější kontroly příjemců, které mají pro tuto pomoc význam.

                  e)

                  Veškeré dohody uzavřené na základě jednotlivých rozhodnutí přijatých pro konkrétní země by měly obsahovat ustanovení zaručující, aby v případě, že se prokáže, že se příjemce v souvislosti se správou makrofinanční pomoci dopustil jakéhokoli podvodu, korupce nebo jakékoli jiné protiprávní činnosti poškozující finanční zájmy Unie, byla Unie oprávněna požadovat vrácení grantu v plném rozsahu a/nebo předčasné splacení půjčky.

            12.   Výroční zpráva

                  a)

                  Komise by měla přezkoumat pokrok dosažený při provádění makrofinanční pomoci a měla by každoročně do 30. června předložit Evropskému parlamentu a Radě výroční zprávu.

                  b)

                  Ve výroční zprávě by měla být posouzena hospodářská situace a vyhlídky příjemců, jakož i pokrok dosažený při provádění opatření politiky uvedených v bodu 6 písm. c).

                  c)

                  Rovněž by měla poskytnout aktuální informace o rozpočtových prostředcích dostupných formou půjček a grantů s ohledem na plánované operace.

            13.   Hodnocení

                  a)

                  Komise by měla Evropskému parlamentu a Radě zaslat zprávy o hodnocení ex post, v nichž posoudí výsledky a efektivnost nedávno dokončených operací makrofinanční pomoci a to, do jaké míry přispěly k dosažení cílů pomoci.

                  b)

                  Komise by měla pravidelně a alespoň každé čtyři roky vyhodnotit poskytování makrofinanční pomoci Unie a poskytnout Evropskému parlamentu a Radě podrobný přehled makrofinanční pomoci. Účelem tohoto hodnocení by mělo být zjištění, zda byly splněny cíle makrofinanční pomoci a zda jsou nadále plněny podmínky makrofinanční pomoci, včetně prahové hodnoty stanovené v bodě 7 písm. c), a umožnit Komisi, aby mohla vypracovat doporučení pro zlepšení budoucích operací. Komise by ve svém hodnocení měla rovněž posoudit spolupráci s evropskými nebo mnohostrannými finančními institucemi při poskytování makrofinanční pomoci.

         (1)  Toto posouzení bude vycházet z výroční zprávy o lidských právech a demokracii ve světě, s jejímž vypracováním počítá strategický rámec a akční plán EU pro lidská práva a demokracii (závěry Rady o lidských právech a demokracii ze dne 25. června 2012).


title: 2011/531/EU: Rozhodnutí Rady ze dne 16. června 2011 o postoji, který má Evropská unie zaujmout ve společném výboru EU-ICAO k rozhodnutí o přijetí přílohy o bezpečnosti letectví Memoranda o spolupráci mezi Evropskou unií a Mezinárodní organizací pro civilní letectví, kterým se stanoví rámec pro posílenou spolupráci

text:
               9.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 232/8

         ROZHODNUTÍ RADY
   ze dne 16. června 2011
   o postoji, který má Evropská unie zaujmout ve společném výboru EU-ICAO k rozhodnutí o přijetí přílohy o bezpečnosti letectví Memoranda o spolupráci mezi Evropskou unií a Mezinárodní organizací pro civilní letectví, kterým se stanoví rámec pro posílenou spolupráci
   (2011/531/EU)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 100 odst. 2 a čl. 218 odst. 9 této smlouvy,
   s ohledem na rozhodnutí Rady 2011/530/EU ze dne 31. března 2011 o podpisu jménem Unie a prozatímním provádění Memoranda o spolupráci mezi Evropskou unií a Mezinárodní organizací pro civilní letectví, kterým se stanoví rámec pro posílenou spolupráci (1) (dále jen „memorandum o spolupráci“),
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   vzhledem k tomu,
   je vhodné stanovit postoj, který má Unie zaujmout ve společném výboru EU-ICAO zřízeném na základě memoranda o spolupráci, pokud jde o přijetí přílohy o bezpečnosti letectví, která má být k memorandu o spolupráci doplněna,
   PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Postoj, který má Evropská unie zaujmout ve společném výboru EU-ICAO podle čl. 7.3 písm. c) Memoranda o spolupráci mezi Evropskou unií a Mezinárodní organizací pro civilní letectví, kterým se stanoví rámec pro posílenou spolupráci (dále jen „memorandum o spolupráci“), pokud jde o přijetí přílohy o bezpečnosti letectví memoranda o spolupráci, se zakládá na návrhu rozhodnutí společného výboru EU-ICAO připojeném k tomuto rozhodnutí.
   Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Lucemburku dne 16. června 2011.

            Za Radu

            předseda

         VÖLNER P.

      (1)  Viz strana 1 v tomto čísle Úředního věstníku.

      NÁVRH
      ROZHODNUTÍ SPOLEČNÉHO VÝBORU EU-ICAO
      ze dne …
      o přijetí přílohy o bezpečnosti letectví Memoranda o spolupráci mezi Evropskou unií a Mezinárodní organizací pro civilní letectví, kterým se stanoví rámec pro posílenou spolupráci
      SPOLEČNÝ VÝBOR EU-ICAO,
      s ohledem na Memorandum o spolupráci mezi Evropskou unií a Mezinárodní organizací pro civilní letectví, kterým se stanoví rámec pro posílenou spolupráci (dále jen „MOS ICAO“) a zejména na čl. 7.3 písm. c) tohoto memoranda,
      vzhledem k těmto důvodům:
      Je vhodné doplnit do MOS ICAO přílohu o bezpečnosti letectví,
      PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
      Článek 1
      Přijímá se příloha tohoto rozhodnutí, jež je nedílnou součástí MOS ICAO.
      Článek 2
      Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

         V …. dne … .

               Za společný výbor EU-ICAO

               předsedové

         PŘÍLOHA

               „PŘÍLOHA I - BEZPEČNOST LETECTVÍ

               1.   Cíle

                           1.1

                           Strany se dohodly, že budou spolupracovat v oblasti bezpečnosti letectví v rámci Memoranda o spolupráci mezi Evropskou unií a Mezinárodní organizací pro civilní letectví (MOS ICAO), parafovaného v Montrealu dne 27. září 2010.

                           1.2

                           Strany se v souladu se závazkem k docílení nejvyšší úrovně bezpečnosti letectví po celém světě a ke globální harmonizaci bezpečnostních standardů a doporučených postupů dohodly úzce spolupracovat v duchu transparentnosti a dialogu při koordinaci svých činností v oblasti bezpečnosti.

                     2.   Oblast působnosti

                           2.1

                           V souladu s cíli uvedenými v článku 1.2 se strany dohodly spolupracovat v těchto oblastech:

                                       —

                                       vedení pravidelného dialogu o bezpečnostních záležitostech společného zájmu,

                                       —

                                       dosahování transparentnosti pravidelnou výměnou bezpečnostních informací a údajů a poskytováním vzájemného přístupu do databází,

                                       —

                                       účast na činnostech v oblasti bezpečnosti,

                                       —

                                       vzájemné uznávání výsledků všeobecného programu pro audit dohledu nad bezpečností provozu (USOAP) ICAO a standardizačních inspekcí EU,

                                       —

                                       sledování a analýza dodržování standardů ICAO ze strany států a zachovávání doporučených postupů,

                                       —

                                       spolupráce v záležitostech regulace a standardizace,

                                       —

                                       tvorba a zajišťování projektů a programů technické pomoci,

                                       —

                                       podpora regionální spolupráce,

                                       —

                                       výměna odborníků a

                                       —

                                       zajišťování odborné přípravy.

                           2.2

                           Spolupráce uvedená v odstavci 2.1 se rozvíjí v oblastech, v nichž vykonává pravomoc EU.

                     3.   Provádění

                           3.1

                           Strany mohou stanovit pracovní ujednání vymezující vzájemně dohodnuté mechanismy a postupy k účinnému provádění spolupráce v oblastech uvedených v článku 2.1. Tato pracovní ujednání přijme společný výbor EU-ICAO.

                     4.   Dialog

                           4.1

                           Strany pravidelně pořádají zasedání a telekonference s cílem projednat bezpečnostní záležitosti společného zájmu a případně koordinovat činnosti.

                     5.   Transparentnost, výměna informací a přístup do databází

                           5.1

                           S výhradou svých platných předpisů strany podporují v oblasti bezpečnosti letectví transparentnost ve vztazích s třetími stranami.

                           5.2

                           Strany při své spolupráci jednají transparentně a spolupracují na činnostech v oblasti bezpečnosti výměnou příslušných a vhodných bezpečnostních údajů, bezpečnostních informací a dokumentů, poskytováním přístupu do příslušných databází a umožněním vzájemné účasti na zasedáních. Za tímto účelem strany stanoví pracovní ujednání, ve kterých upřesní postupy pro výměnu informací a poskytování přístupu do databází, které v souladu s článkem 6 MOS ICAO zaručí důvěrnost informací získaných od druhé strany.

                     6.   Účast na činnostech v oblasti bezpečnosti

                           6.1

                           Pro účely provádění této přílohy každá strana případně přizve druhou stranu k účasti na činnostech a zasedáních spojených s bezpečností s cílem zajistit úzkou spolupráci a koordinaci. Způsob této účasti je stanoven v pracovních ujednáních, na kterých se strany dohodnou.

                     7.   Koordinace programu USOAP ICAO a standardizačních inspekcí EU

                           7.1

                           Strany se dohodly, že posílí svou spolupráci v oblasti programu USOAP a standardizačních inspekcí s cílem zajistit účinné využívání omezených zdrojů a zamezit zdvojování úsilí a zároveň zachovat univerzalitu a integritu programu USOAP ICAO.

                           7.2

                           Za účelem ověření dodržování bezpečnostních standardů ICAO a zachovávání doporučených postupů ICAO ze strany členských států EU a za účelem plnění cílů uvedených v odstavci 7.1 strany stanoví rámec pro případné provádění:

                                       a)

                                       auditů dohledu nad bezpečností provozu, jež provádí ICAO v Evropské agentuře pro bezpečnost letectví (EASA), týkajících se bezpečnostních standardů a doporučených postupů, jež jsou upraveny v právních předpisech EU, a s ohledem na některé funkce a úkoly, jež EASA provádí jménem členských států EU a

                                       b)

                                       dohledu ICAO nad standardizačními inspekcemi EU, jež provádí EASA ve vnitrostátních příslušných orgánech členských států EU, týkajícího se bezpečnostních standardů a doporučených postupů, jež jsou upraveny v právních předpisech EU.

                           7.3

                           Strany stanoví pracovní ujednání vymezující mechanismy a postupy nezbytné k účinnému provádění rámce uvedeného v odstavci 7.2. Tato pracovní ujednání mimo jiné upravují tyto aspekty:

                                       a)

                                       rozsah intervenčních činností v rámci programu USOAP ICAO, včetně auditů a schvalovacích misí, na základě srovnávací analýzy právních předpisů EU a bezpečnostních standardů a doporučených postupů ICAO;

                                       b)

                                       vzájemnou účast na příslušných auditorských, inspekčních a schvalovacích činnostech obou stran;

                                       c)

                                       informace poskytované každou stranou pro účely programu USOAP ICAO a standardizačních inspekcí EASA;

                                       d)

                                       v případě nutnosti zajištění důvěrnosti informací, ochrany údajů a zpracování citlivých informací a

                                       e)

                                       návštěvy na místě.

                     8.   Sdílení bezpečnostních informací a analýzy

                           8.1

                           Aniž jsou dotčeny jejich platné předpisy, strany sdílejí příslušné bezpečnostní údaje shromážděné v rámci programu USOAP a z jiných zdrojů, jako je činnost ICAO v oblasti přístupů k soustavnému sledování, standardizační inspekce EASA a inspekce SAFA, jakož i analýzy vytvořené na základě těchto údajů.

                           8.2

                           Strany úzce spolupracují na veškerých opatřeních k zajištění účinnějšího dodržování standardů a doporučených postupů v EU a jiných státech. Tato spolupráce zahrnuje výměnu informací, usnadňování dialogu mezi dotyčnými stranami, návštěvy nebo inspekce na místě a koordinaci veškerých činností technické pomoci.

                     9.   Otázky regulace

                           9.1

                           Každá strana zajistí, aby druhá strana byla pravidelně informována o všech jejích příslušných zákonech, předpisech, standardech, požadavcích a doporučených postupech, které mohou ovlivnit provádění této přílohy, jakož i o všech jejich změnách.

                           9.2

                           Strany si včas vzájemně oznamují veškeré návrhy změn svých příslušných zákonů, předpisů, standardů, požadavků a doporučených postupů, pokud tyto změny mohou mít vliv na tuto přílohu. V souvislosti s těmito změnami může společný výbor EU-ICAO přijmout podle potřeby změny této přílohy v souladu s článkem 7 MOS ICAO.

                           9.3

                           Za účelem globální harmonizace bezpečnostních předpisů a standardů se strany vzájemně konzultují v otázkách technické regulace v oblasti bezpečnosti letectví během různých fází tvorby předpisů nebo procesu tvorby standardů a doporučených postupů a případně se přizývají k účasti v souvisejících technických orgánech.

                           9.4

                           ICAO poskytne EU včas informace o rozhodnutích a doporučeních ICAO, která mají vliv na bezpečnostní standardy a doporučené postupy, a to tím, že jí poskytne úplný přístup k dopisům ICAO členským státům a elektronickým věstníkům.

                           9.5

                           EU se případně vynasnaží zajistit, aby příslušné právní předpisy EU byly v souladu se standardy a doporučenými postupy ICAO v oblasti bezpečnosti letectví.

                           9.6

                           Aniž jsou dotčeny povinnosti členských států EU jakožto smluvních států Chicagské úmluvy, EU případně vstoupí do dialogu s ICAO s cílem poskytnout technické informace v případech, kdy v souvislosti s uplatňováním právních předpisů EU vyvstanou otázky spojené s dodržováním standardů ICAO a zachováváním doporučených postupů ICAO.

                     10.   Projekty a programy technické pomoci

                           10.1

                           Strany koordinují pomoc státům ve snaze zajistit účinné využívání zdrojů a zamezit zdvojování úsilí a vyměňují si informace a údaje o projektech a programech technické pomoci souvisejících s bezpečností letectví.

                           10.2

                           Strany se zapojují do společných činností s cílem zahájit a koordinovat mezinárodní úsilí při hledání dárců ochotných a schopných přispět cílenou technickou pomocí státům se závažnými bezpečnostními nedostatky.

                           10.3

                           Příspěvky EU se zejména zaměřují na programy a projekty určené na pomoc státům a regionálním orgánům civilního letectví při řešení závažných bezpečnostních nedostatků, provádění standardů a doporučených postupů ICAO, rozvoji spolupráce v oblasti regulace a posilování státních systémů dohledu nad bezpečností provozu, včetně vytvoření regionálních systémů dohledu nad bezpečností provozu.

                     11.   Regionální spolupráce

                           11.1

                           Strany upřednostňují činnosti zaměřené na urychlení zřizování regionálních organizací dohledu nad bezpečností provozu, jestliže regionální přístup nabízí možnosti pro zlepšení nákladové efektivnosti, dohledu nebo standardizačních procesů.

                     12.   Odborná pomoc

                           12.1

                           Aniž jsou dotčeny režimy odborné pomoci vytvořené mimo oblast působnosti této přílohy, snaží se EU poskytovat ICAO na požádání odborníky s doloženou technickou praxí v příslušných oblastech bezpečnosti letectví, kteří provádějí úkoly a účastní se činností spadajících do oblasti působnosti této přílohy. Podmínky této odborné pomoci jsou upřesněny v pracovním ujednání mezi stranami.

                     13.   Odborná příprava

                           13.1

                           Každá strana případně umožní účast personálu druhé strany na veškerých programech odborné přípravy v oblasti bezpečnosti letectví, které zajišťuje.

                           13.2

                           Strany si vyměňují informace a materiály vztahující se k programům odborné přípravy v oblasti bezpečnosti letectví a případně koordinují tvorbu programů odborné přípravy nebo při ní spolupracují.

                           13.3

                           V rámci činností, na něž se vztahuje článek 10 této přílohy, strany spolupracují při umožňování a koordinaci účasti na programech odborné přípravy školených osob pocházejících ze států nebo regionů, jimž některá strana poskytuje technickou pomoc.

                     14.   Přezkum

                           14.1

                           Strany pravidelně přezkoumávají provádění této přílohy a v případě potřeby zohledňují vývoj příslušných politik nebo právních předpisů.

                           14.2

                           Veškeré přezkumy této přílohy provádí společný výbor EU-ICAO zřízený podle článku 7 MOS ICAO.

                     15.   Vstup v platnost, změny a ukončení platnosti

                           15.1

                           Tato příloha vstupuje v platnost dnem přijetí společným výborem EU-ICAO a zůstává platnou až do ukončení své platnosti.

                           15.2

                           Pracovní ujednání dohodnutá podle této přílohy vstupují v platnost dnem přijetí společným výborem EU-ICAO.

                           15.3

                           Veškeré změny nebo ukončení platnosti pracovních ujednání přijatých podle této přílohy se sjednávají ve společném výboru EU-ICAO.

                           15.4

                           Kterákoliv strana může platnost této přílohy kdykoliv ukončit. Ukončení platnosti se provede šest měsíců poté, co jedna strana obdrží od druhé strany písemné oznámení o ukončení platnosti, nebylo-li oznámení o ukončení platnosti po vzájemné dohodě stran před uplynutím této šestiměsíční lhůty staženo.

                           15.5

                           Aniž jsou dotčena jiná ustanovení tohoto článku, v případě, že je ukončena platnost MOS ICAO, je současně ukončena platnost této přílohy a veškerých pracovních ujednání přijatých v souladu s ní.“


title: Rozhodnutí Soudního dvora ze dne 7. března 2017 o úředních svátcích a soudních prázdninách

text:
               29.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 168/2

         ROZHODNUTÍ SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 7. března 2017
   o úředních svátcích a soudních prázdninách
   (2017/C 168/02)
   SOUDNÍ DVŮR,
   s ohledem na čl. 24 odst. 2, 4 a 6 jednacího řádu,
   vzhledem k tomu, že podle tohoto ustanovení je třeba sestavit seznam úředních svátků a stanovit dny soudních prázdnin,
   ROZHODL TAKTO:

      Článek 1

   Seznam úředních svátků ve smyslu čl. 24 odst. 4 a 6 jednacího řádu je následující:

               —

               Nový rok,

               —

               Velikonoční pondělí,

               —

               1. květen,

               —

               Nanebevstoupení Páně,

               —

               Svatodušní pondělí,

               —

               23. červen,

               —

               15. srpen,

               —

               1. listopad,

               —

               25. prosinec,

               —

               26. prosinec.

      Článek 2

   Na období od 1. listopadu 2017 do 31. října 2018 jsou dny soudních prázdnin ve smyslu čl. 24 odst. 2 a 6 jednacího řádu stanoveny takto:

               —

               Vánoce 2017: od pondělí 18. prosince 2017 do neděle 7. ledna 2018 včetně,

               —

               Velikonoce 2018: od pondělí 26. března 2018 do neděle 8. dubna 2018 včetně,

               —

               léto 2018: od pondělí 16. července 2018 do pátku 31. srpna 2018 včetně.

      Článek 3

   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost v den svého zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Lucemburku dne 7. března 2017.

            Vedoucí soudní kanceláře

         A. CALOT ESCOBAR

            Předseda

         K. LENAERTS


title: Rozhodnutí Rady 2014/219/SZBP ze dne 15. dubna 2014 o misi Evropské unie SBOP v Mali (EUCAP Sahel Mali)

text:
               16.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 113/21

         ROZHODNUTÍ RADY 2014/219/SZBP
   ze dne 15. dubna 2014
   o misi Evropské unie SBOP v Mali (EUCAP Sahel Mali)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 28, čl. 42 odst. 4 a čl. 43 odst. 2 této smlouvy,
   s ohledem na návrh vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 21.března 2012 Rada uvítala strategii Evropské unie (EU) na podporu bezpečnosti a rozvoje v oblasti Sahelu (dále jen „strategie EU v oblasti Sahelu“), a zdůraznila, že Unie má dlouhodobý zájem na zmírnění nestability a podpoře rozvoje v oblasti Sahelu.

               (2)

               Dne 16. července 2012 rozhodnutím 2012/392/SZBP (1) zahájila Rada misi v rámci společné bezpečnostní a obranné politiky (SBOP) EUCAP Sahel Niger, která přispěje k poskytování odborné přípravy a poradenství vnitřním bezpečnostním silám v Nigeru a posílí regionální koordinaci v oblasti bezpečnosti s Mali a Mauritánií.

               (3)

               Dne 23. července 2012 vyjádřila Rada znepokojení nad zhoršující se situací v Mali a jejími nepříznivými dopady na mír a stabilitu v regionálním i mezinárodním měřítku. Aby bylo možné pokračovat v provádění strategie EU v oblasti Sahelu, Rada vyzvala vysokou představitelku Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku a Komisi k předložení konkrétních návrhů v zájmu rychlého provedení všech opatření týkajících se správy věcí veřejných, bezpečnosti, rozvoje a řešení konfliktů, která jsou ve strategii EU v oblasti Sahelu stanovena pro severní Mali.

               (4)

               Dne 18. února 2013 rozhodnutím 2013/87/SZBP (2) zahájila Rada vojenskou misi SBOP s cílem přispět k výcviku malijských ozbrojených sil (EUTM Mali), která má poskytnout poradenství a výcvik malijským ozbrojeným silám podléhajícím legitimním civilním orgánům Mali.

               (5)

               Dne 27. května 2013 Rada opětovně uvedla, že je připravena zejména v rámci SBOP zvážit možnosti poskytnutí naléhavé pomoci malijským orgánům v oblasti vnitřní bezpečnosti a spravedlnosti, mimo jiné i v oblasti boje proti terorismu a organizované trestné činnosti.

               (6)

               Dne 20. února 2014 zaslala Republika Mali Unii zvací dopis, v němž vyzvala k rozmístění civilní mise Unie na podporu bezpečnostních sil Mali.

               (7)

               Dne 17. března 2014 schválila Rada koncepci řešení krize pro případnou akci SBOP na podporu vnitřních bezpečnostních sil Mali.

               (8)

               Mise EUCAP Sahel Mali bude probíhat za situace, která se může zhoršit a která by mohla ohrozit dosažení cílů vnější činnosti Unie stanovených v článku 21 Smlouvy o Evropské unii,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Mise
   Unie provádí civilní misi v Mali (dále jen „mise EUCAP Mali“) na podporu malijských vnitřních bezpečnostních sil.
   Článek 2
   Cíl a úkoly
   1.   Cílem mise EUCAP Mali je umožnit malijským orgánům obnovit a zachovat ústavní a demokratický pořádek, jakož i podmínky trvalého míru v Mali a obnovit a zachovat kontrolu státu nad celým územím Mali a legitimitu státu účinnou reorganizací jeho správy.
   2.   Na podporu malijského procesu obnovy státních orgánů a v úzké spolupráci s ostatními mezinárodními aktéry, zejména s misí MINUSMA (Multidimenzionální integrovaná mise OSN pro stabilizaci Mali), mise EUCAP Sahel Mali pomáhá a radí vnitřním bezpečnostním silám při provádění bezpečnostních reforem přijatých novou vládou, pokud jde o:

               —

               zlepšení operační účinnosti,

               —

               obnovu příslušné služební hierarchie,

               —

               posílení role správních a soudních orgánů při kontrole nasazení vnitřních bezpečnostních sil,

               —

               pomoc při znovurozmístění těchto sil na severu země.

         3.   Pro dosažení tohoto cíle provádí mise EUCAP Sahel Mali svoji činnost v souladu se strategickými směry činnosti vymezenými v koncepci řešení krize, kterou schválila Rada dne 17. března 2014, a rozpracovanými v dokumentech týkajících se operačního plánování schválených Radou.
   Článek 3
   Linie vedení a struktura
   1.   Mise EUCAP Sahel Mali má jednotnou linii vedení pro operace pro řešení krizí.
   2.   Velitelství mise EUCAP Sahel Mali se nachází v Bamaku.
   Článek 4
   Plánování a zahájení mise EUCAP Sahel Mali
   1.   Mise je zahájena z rozhodnutí Rady ke dni stanovenému na doporučení civilního velitele operace pro misi EUCAP Sahel Mali, jakmile tato mise dosáhne počáteční operační schopnosti.
   2.   Předsunutá jednotka mise EUCAP Sahel Mali má za úkol připravit rozmístění mise EUCAP Sahel Mali z hlediska logistiky a infrastruktury, navázat kontakty s malijskými partnery, zejména s malijskou vládou a ústředními orgány, za účelem společných budoucích hodnocení uskutečnění cílů mise EUCAP Sahel Mali, začít vymezovat rámec spolupráce a koordinace s mezinárodními partnery – zejména s misí MINUSMA – a poskytnout údaje nezbytné pro vypracování koncepce operací (CONOPS), operačního plánu (OPLAN) a druhého finančního výkazu.
   Článek 5
   Civilní velitel operace
   1.   Civilním velitelem operace pro misi EUCAP Sahel Mali je ředitel útvaru schopnosti civilního plánování a provádění (CCPC) mise EUCAP Sahel Mali. CCPC je civilnímu veliteli operace k dispozici za účelem plánování a provádění mise EUCAP Sahel Mali.
   2.   Civilní velitel operace vykonává velení a řízení mise EUCAP Sahel Mali pod politickou kontrolou a strategickým řízením Politického a bezpečnostního výboru a pod celkovým vedením vysokého představitele.
   3.   Civilní velitel operace zajišťuje s ohledem na vedení operací řádné a účinné provádění rozhodnutí Rady i rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru, včetně vydávání případných pokynů vedoucímu mise a poskytování poradenství a technické podpory vedoucímu mise.
   4.   Civilní velitel operace podává prostřednictvím vysokého představitele zprávy Radě.
   5.   Veškerý vyslaný personál zůstává zcela pod velením vnitrostátních orgánů příslušného vysílajícího státu v souladu s vnitrostátními právními předpisy, nebo dotčeného orgánu Unie či Evropské služby pro vnější činnost (ESVČ). Tyto orgány převedou operační řízení svého personálu na civilního velitele operace.
   6.   Civilní velitel operace nese celkovou odpovědnost za zajištění řádného výkonu činností Unie.
   Článek 6
   Vedoucí mise
   1.   Vedoucí mise nese odpovědnost za misi EUCAP Sahel Mali a vykonává její velení a řízení v místě působení. Vedoucí mise přímo odpovědný civilnímu veliteli operace a jedná v souladu s jeho pokyny.
   2.   Vedoucí mise zastupuje misi EUCAP Sahel Mali v místě jejího působení. Vedoucí mise může v rámci své celkové odpovědnosti pověřit členy personálu mise EUCAP Sahel Mali řídícími úkoly v personálních a finančních záležitostech.
   3.   Vedoucí mise nese administrativní a ligistickou odpovědnost za misi EUCAP Sahel Mali, včetně odpovědnosti za majetek, zdroje a informace, které má mise EUCAP Sahel Mali k dispozici.
   4.   Vedoucí mise odpovídá za kázeňský dohled nad personálem. Kázeňská opatření vůči vyslanému personálu jsou v pravomoci příslušného vnitrostátního orgánu v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo dotčeného orgánu Unie či ESVČ.
   5.   Vedoucí mise zajišťuje odpovídající zviditelnění mise EUCAP Sahel Mali.
   Článek 7
   Politická kontrola a strategické řízení
   1.   Politický a bezpečnostní výbor vykonává z pověření Rady a vysokého představitele politickou kontrolu a strategické řízení mise EUCAP Sahel Mali. Rada za tímto účelem zmocňuje Politický a bezpečnostní výbor k přijímání příslušných rozhodnutí v souladu s čl. 38 třetím pododstavcem Smlouvy o Evropské unii. Toto zmocnění zahrnuje zejména pravomoc jmenovat na návrh vysokého představitele vedoucího mise a provádět přezkum CONOPS a OPLAN. Rozhodovací pravomoc, pokud jde o cíle a ukončení mise EUCAP Sahel Mali, si ponechává Rada.
   2.   Politický a bezpečnostní výbor pravidelně podává zprávy Radě.
   3.   Politický a bezpečnostní výbor dostává pravidelně a podle potřeby zprávy od civilního velitele operace a vedoucího mise týkající se otázek spadajících do oblastí jejich působnosti.
   Článek 8
   Personál
   1.   Misi EUCAP Sahel Mali tvoří zejména personál vyslaný členskými státy, orgány Unie nebo ESVČ. Každý členský stát, orgán Unie nebo ESVČ nesou náklady na personál, který vyslaly, včetně cestovních výdajů na cestu do místa určení a zpět, platů, nákladů na zdravotní péči a příspěvků jiných než použitelné denní dávky.
   2.   Členský stát, orgán Unie nebo případně ESVČ odpovídají za řešení veškerých stížností člena personálu ohledně vyslání nebo stížností, které se vyslaného člena personálu týkají, a zahajují veškerá řízení proti uvedené osobě.
   3.   Mise EUCAP Sahel Mali může také přijímat na smluvním základě mezinárodní a místní personál, pokud požadované funkce nemohou být zajištěny personálem vyslaným členskými státy. Ve výjimečných a řádně odůvodněných případech, kdy nejsou k dispozici vhodní uchazeči z členských států, mohou být na smluvním základě přijímáni státní příslušníci zúčastněných třetích států.
   4.   Pracovní podmínky a práva a povinnosti mezinárodního a místního personálu jsou stanoveny ve smlouvách uzavřených mezi misí EUCAP Sahel Mali a dotyčnými členy personálu.
   Článek 9
   Postavení mise EUCAP Sahel Mali a jejího personálu
   Postavení mise EUCAP Sahel Mali a jejího personálu, včetně případných výsad, imunit a dalších záruk nezbytných pro uskutečnění a řádný průběh mise EUCAP Sahel Mali, se upraví v dohodě, která bude uzavřena podle článku 37 Smlouvy o Evropské unii a postupem podle článku 218 Smlouvy o fungování Evropské unie.
   Článek 10
   Účast třetích států
   1.   Aniž je dotčena rozhodovací samostatnost Unie a její jednotný institucionální rámec, mohou být třetí státy vyzvány, aby přispěly k misi EUCAP Sahel Mali tím, že ponesou náklady na vyslání svého personálu, včetně platů, pojištění proti všem rizikům, denních dávek a cestovních výdajů na cestu do Mali a zpět, a že odpovídajícím způsobem přispějí na provozní náklady mise EUCAP Sahel Mali.
   2.   Třetí státy přispívající na misi EUCAP Sahel Mali mají ve vztahu k běžnému řízení této mise stejná práva a povinnosti jako členské státy.
   3.   Rada zmocňuje Politický a bezpečnostní výbor k přijímání příslušných rozhodnutí ve věci přijímání navrhovaných příspěvků a ke zřízení výboru přispěvatelů.
   4.   Podrobnosti týkající se účasti třetích států jsou upraveny v dohodách uzavřených v souladu s článkem 37 Smlouvy o Evropské unii. Jestliže Unie a třetí stát uzavřely dohodu, kterou se vytváří rámec pro účast tohoto třetího státu na operacích Unie pro řešení krizí, použijí se v souvislosti s misí EUCAP Sahel Mali ustanovení takové dohody.
   Článek 11
   Bezpečnost
   1.   Civilní velitel operace řídí plánování prováděné vedoucím mise v oblasti bezpečnostních opatření a zajišťuje jejich řádné a účinné provádění misí EUCAP Sahel Mali v souladu s článkem 5.
   2.   Vedoucí mise odpovídá za bezpečnost mise EUCAP Sahel Mali a za zajištění plnění minimálních bezpečnostních požadavků kladených na tuto misi v souladu s politikou Unie v oblasti bezpečnosti personálu nasazeného mimo Unii při provádění operací podle hlavy V Smlouvy o Evropské unii.
   3.   Vedoucímu mise je nápomocen důstojník pro bezpečnost mise, který podává zprávy vedoucímu mise a rovněž udržuje úzké služební vztahy s ESVČ.
   4.   Personál mise EUCAP Sahel Mali se účastní povinného bezpečnostního školení odpovídajícího míře rizika v oblasti nasazení. Dostane se mu také pravidelného udržovacího výcviku v místě působení organizovaného důstojníkem pro bezpečnost mise.
   5.   Vedoucí mise zajistí ochranu utajovaných informací Evropské unie v souladu s rozhodnutím Rady 2013/488/EU (3).
   Článek 12
   Pohotovostní složka
   Pro misi EUCAP Sahel Mali se uvádí v činnost pohotovostní složka.
   Článek 13
   Právní ustanovení
   Mise EUCAP Sahel Mali je způsobilá k zadávání zakázek na služby a dodávky, uzavírání smluv a správních ujednání, zaměstnávání personálu, disponování s bankovními účty, nabývání a zcizování majetku, vyrovnávání svých závazků a k vystupování před soudem v rozsahu nezbytném k provádění tohoto rozhodnutí.
   Článek 14
   Finanční ustanovení
   1.   Finanční referenční částka určená na pokrytí výdajů souvisejících s misí EUCAP Sahel Mali během prvních devíti měsíců po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost činí 5 500 000 EUR. Finanční referenční částku na následující období stanoví Rada.
   2.   Veškeré výdaje se spravují podle postupů a pravidel použitelných pro souhrnný rozpočet Unie. Státním příslušníkům třetích států a hostitelské země je umožněno účastnit se nabídkových řízení. S výhradou schválení Komisí může mise uzavírat technická ujednání s členskými státy, hostitelskou zemí, zúčastněnými třetími státy a dalšími mezinárodními aktéry ohledně poskytování vybavení, služeb a prostor pro misi EUCAP Sahel Mali.
   3.   Mise EUCAP Sahel Mali odpovídá za plnění svého rozpočtu. Za tímto účelem podepíše smlouvu s Komisí.
   4.   Finanční ustanovení respektují linii velení stanovenou v článcích 3, 5 a 6 a operační požadavky mise EUCAP Sahel Mali, včetně slučitelnosti vybavení a interoperability jejích týmů.
   5.   Výdaje jsou způsobilé ode dne podpisu smlouvy uvedené v odstavci 3.
   Článek 15
   Projektová skupina
   1.   Mise EUCAP Sahel Mali zahrnuje projektovou skupinu pro určování a provádění projektů. Mise EUCAP Sahel Mali podle potřeby koordinuje projekty prováděné členskými státy a třetími státy na vlastní odpovědnost v oblastech souvisejících s mandátem mise EUCAP Sahel Mali a na podporu jejích cílů, usnadňuje realizaci těchto projektů a poskytuje k nim poradenství.
   2.   S výhradou odstavce 3 je mise EUCAP Sahel Mali oprávněna použít k provádění projektů, které jsou považovány za projekty doplňující soudržným způsobem ostatní akce mise EUCAP Sahel Mali, finanční příspěvky členských států nebo třetích států, a to v těchto dvou případech:

               —

               projekt je uveden ve finančním výkazu tohoto rozhodnutí; nebo

               —

               projekt je v průběhu mise začleněn prostřednictvím změny uvedeného finančního výkazu na žádost vedoucího mise.

         Mise EUCAP Sahel Mali uzavře s uvedenými státy dohodu obsahující zejména konkrétní postupy při reakci na případnou stížnost třetí strany ohledně škod vzniklých jednáním nebo opomenutím vedoucího mise při využívání finančních prostředků, které mu byly těmito státy zpřístupněny.
   Přispívající členské státy nemohou v žádném případě činit Unii nebo vysokého představitele odpovědnými za jednání nebo opomenutí vedoucího mise při využívání finančních prostředků těchto států.
   3.   Přijetí finančního příspěvku pro projektovou skupinu od třetích států schvaluje Politický a bezpečnostní výbor.
   Článek 16
   Soulad reakce a koordinace ze strany Unie
   1.   Vysoký představitel zajistí, aby provádění tohoto rozhodnutí bylo v souladu s vnější činností Unie jako celku, včetně návaznosti na rozvojové programy Unie.
   2.   Aniž je dotčena linie velení, jedná vedoucí mise v zájmu zajištění souladu činnosti Unie v Mali v úzké koordinaci s delegací Unie v Mali. Vedoucí delegace v Bamaku v úzké spolupráci se zvláštním zástupcem EU pro oblast Sahelu poskytuje při zachování linie velení vedoucímu mise EUCAP Sahel Mali politická doporučení týkající se místní situace. Vedoucí mise EUCAP Sahel Mali, vedoucí delegace v Bamaku a zvláštní zástupce EU pro oblast Sahelu vedou v případě potřeby konzultace.
   3.   Vedoucí mise EUCAP Sahel Mali, velitel mise EUTM Sahel Mali, vedoucí mise EUCAP Sahel Niger a vedoucí mise EUBAM Libye vzájemně spolupracují.
   4.   Mise EUCAP Sahel Mali dále koordinuje své činnosti a uvádí je do souladu s činnostmi mise MINUSMA a jiných mezinárodních aktérů v oblasti bezpečnostních reforem.
   Článek 17
   Poskytování informací
   1.   Vysoký představitel je v souladu s rozhodnutím 2013/488/EU oprávněn tam, kde je to vhodné, a v souladu s potřebami mise EUCAP Sahel Mali poskytovat třetím státům přidruženým k tomuto rozhodnutí, utajované informace Evropské unie vytvořené pro účely mise EUCAP Sahel Mali až do stupně utajení „RESTREINT UE/EU RESTRICTED“.
   2.   V případě zvláštní a neodkladné operační potřeby je vysoký představitel v souladu s rozhodnutím 2013/488/EU též oprávněn poskytovat hostitelskému státu veškeré utajované informace Evropské unie vytvořené pro účely mise EUCAP Sahel Mali až do stupně utajení „RESTREINT UE/EU RESTRICTED“. Za tímto účelem budou vypracována ujednání mezi vysokým představitelem a příslušnými orgány hostitelského státu.
   3.   Vysoký představitel je oprávněn poskytovat třetím státům přidruženým k tomuto rozhodnutí neutajované dokumenty Unie o jednáních Rady týkajících se mise EUCAP Sahel Mali, na které se vztahuje služební tajemství podle čl. 6 odst. 1 jednacího řádu Rady (4).
   4.   Vysoký představitel může v souladu s oddílem VII přílohy VI rozhodnutí 2013/488/EU přenést tato zmocnění, jakož i pravomoc uzavírat ujednání uvedená v odstavci 2 na úředníky ESVČ, civilního velitele operace nebo velitele mise.
   Článek 18
   Vstup v platnost a doba platnosti
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
   Použije se po dobu 24 měsíců ode dne zahájení mise EUCAP Sahel Mali.

      V Lucemburku dne 15. dubna 2014.

            Za Radu

            předsedkyně

         C. ASHTON

      (1)  Rozhodnutí Rady 2012/392/SZBP ze dne 16. července 2012 o misi Evropské unie SBOP v Nigeru (EUCAP Sahel Niger) (Úř. věst. L 187, 17.7.2012, s. 48).

      (2)  Rozhodnutí Rady 2013/87/SZBP ze dne 18. února 2013 o zahájení vojenské mise Evropské unie s cílem přispět k výcviku malijských ozbrojených sil (EUTM Mali) (Úř. věst. L 46, 19.2.2013, s. 27).

      (3)  Rozhodnutí Rady 2013/488/EU ze dne 23. září 2013 o bezpečnostních pravidlech na ochranu utajovaných informací EU (Úř. věst. L 274, 15.10.2013, s. 1).

      (4)  Rozhodnutí Rady 2009/937/EU ze dne 1. prosince 2009, kterým se přijímá její jednací řád (Úř. věst. L 325, 11.12.2009, s. 35).


title: Rozhodnutí Komise ze dne 19. června 2000 o vyváženém zastoupení mužů a žen ve výborech a odborných skupinách jí zřízených [oznámeno pod číslem K(2000) 1600]

text:
Důležité právní upozornění

|

32000D0407

Úřední věstník L 154 , 27/06/2000 S. 0034 - 0035

		Rozhodnutí Komiseze dne 19. června 2000o vyváženém zastoupení mužů a žen ve výborech a odborných skupinách jí zřízených[oznámeno pod číslem K(2000) 1600](2000/407/ES)KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,vzhledem k těmto důvodům:(1) Podle článku 2 Smlouvy je rovné zacházení pro muže a ženy jedním z úkolů, které má Společenství prosazovat.(2) Podle článku 3 Smlouvy usiluje Společenství při všech činnostech o odstranění nerovností a podporuje rovné zacházení pro muže a ženy.(3) Navzdory doporučení Rady 96/694/ES ze dne 2. prosince 1996 o vyrovnané účasti žen a mužů v rozhodovacích procesech [1] jsou ženy stále nedostatečně zastoupeny v rozhodovacích subjektech, včetně subjektů zřízených Komisí [2].(4) Usnesení Evropského parlamentu ze dne 11. února 1994 o ženách v rozhodovacích orgánech vyzvalo členské státy Evropské unie, aby přijaly specifická opatření v této oblasti, a po tomto usnesení následovalo usnesení Rady ze dne 27. března 1995 o vyvážené účasti žen a mužů v rozhodovacích procesech.(5) Rovnost mezi ženami a muži je podstatná pro lidskou důstojnost a demokracii a je základní zásadou právních předpisů Společenství, ústav a právních předpisů členských států a mezinárodních a evropských úmluv.(6) Komise přijala politiku systematického přihlížení k rovnosti mezi muži a ženami a začlenění rovných příležitostí pro ženy a muže do všech činností a politik Společenství.(7) Na čtvrté světové konferenci Organizace spojených národů o ženách (Peking 1995) se Evropské společenství zavázalo podporovat účast žen v rozhodovacích procesech.(8) Rada Evropy ve svém doporučení č. 1413 z roku 1999 doporučuje, aby její členské státy dosáhly vyváženého zastoupení žen a mužů ve veřejném i soukromém životě.(9) Pařížská konference EU ze dne 17. dubna 1999 o ženách a mužích u moci vyzvala členské státy, aby podporovaly dodržování rovnosti mezi ženami a muži, pokud jde o jejich jmenování do rozhodovacích orgánů.(10) Je vhodné přijmout specifická opatření pro podporu vyvážené účasti žen a mužů v rozhodovacích procesech s cílem dosáhnout rovnosti příležitostí mezi ženami a muži.(11) Komise se již zavázala dosáhnout počtu 40 % žen ve všech výborech a skupinách v oblasti výzkumu [3] a tento cíl musí být prosazován i v ostatních oblastech v rámci skupin odborníků a výborů zřízených Komisí.(12) Rozhodnutí se nevztahuje na výbory v oblasti působnosti rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [4],ROZHODLA TAKTO:Článek 1Toto rozhodnutí se vztahuje na odborné skupiny a výbory zřízené Komisí. Vztahuje se na nově vytvářené i stávající odborné skupiny a výbory.Článek 2Komise se zavazuje k zavedení vyváženého zastoupení žen a mužů v jí zřízených odborných skupinách a výborech. Střednědobým cílem je dosáhnout alespoň 40 % zastoupení příslušníků jednoho pohlaví v každé odborné skupině a výboru.Ve stávajících odborných skupinách a výborech Komise usiluje o nápravu nevyváženého zastoupení mužů a žen při každém nahrazení člena a při uplynutí funkčního období člena v odborné skupině nebo výboru.Článek 3Po třech letech od přijetí tohoto rozhodnutí přezkoumá Komise jeho provádění a zveřejní zprávu, která bude zahrnovat statistický rozbor zastoupení mužů a žen v odborných skupinách a výborech. Na základě výsledků tohoto přezkumu pak Komise bude moci přijmout vhodná opatření.V Bruselu dne 19. června 2000.Za KomisiAnna Diamantopouloučlenka Komise[1] Úř. věst. L 319, 10.12.1996, s. 11.[2] KOM(2000) 120 v konečném znění.[3] KOM(1999) 76 v konečném znění.[4] Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.--------------------------------------------------


title: Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 930/2007/ES ze dne 7. června 2007 o využití prostředků z Fondu solidarity Evropské unie podle bodu 26 interinstitucionální dohody ze dne 17. května 2006 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a řádném finančním řízení

text:
               3.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 202/18

      ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY č. 930/2007/ES
   ze dne 7. června 2007
   o využití prostředků z Fondu solidarity Evropské unie podle bodu 26 interinstitucionální dohody ze dne 17. května 2006 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a řádném finančním řízení
   EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na interinstitucionální dohodu mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí ze dne 17. května 2006 o rozpočtové kázni a řádném finančním řízení (1), a zejména na bod 26 této dohody,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2012/2002 ze dne 11. listopadu 2002 o zřízení Fondu solidarity Evropské unie (2),
   s ohledem na návrh Komise,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Evropská unie vytvořila Fond solidarity Evropské unie (dále jen „fond“), aby dokázala svou solidaritu s obyvateli regionů, jež byly postiženy přírodními katastrofami.

               (2)

               Interinstitucionální dohoda ze dne 17. května 2006 umožňuje využití prostředků z fondu do maximální výše jedné miliardy EUR za rok.

               (3)

               Nařízení (ES) č. 2012/2002 obsahuje ustanovení, podle nichž mohou být prostředky z fondu využity.

               (4)

               Maďarsko a Řecko předložily žádosti o využití prostředků z fondu v souvislosti se dvěma katastrofami způsobenými povodněmi,

         ROZHODLY TAKTO:
   Článek 1
   V rámci souhrnného rozpočtu Evropské unie na rozpočtový rok 2007 bude Fond solidarity Evropské unie využit za účelem poskytnutí prostředků ve výši 24 370 114 EUR v položkách závazků a plateb.
   Článek 2
   Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 7. června 2007.

            Za Evropský parlament

            předseda

         H.-G. PÖTTERING

            Za Radu

            předseda

         G. GLOSER

      (1)  Úř. věst. C 139, 14.6.2006, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 311, 14.11.2002, s. 3.