title: Rozhodnutí Evropské centrální banky EU) 2021/1441 ze dne 3. srpna 2021, kterým se mění rozhodnutí (EU) 2019/322 o přenesení pravomoci přijímat rozhodnutí na základě pravomocí v oblasti dohledu přiznaných vnitrostátními právními předpisy (ECB/2021/37)

text:
                  6.9.2021

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  L 314/17

         ROZHODNUTÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY EU) 2021/1441
         ze dne 3. srpna 2021,
         kterým se mění rozhodnutí (EU) 2019/322 o přenesení pravomoci přijímat rozhodnutí na základě pravomocí v oblasti dohledu přiznaných vnitrostátními právními předpisy (ECB/2021/37)
         RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
         s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
         s ohledem na nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 ze dne 15. října 2013, kterým se Evropské centrální bance svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi (1), a zejména na čl. 4 odst. 1 písm. d) a e) a na čl. 4 odst. 3 a čl. 9 odst. 1 uvedeného nařízení,
         s ohledem na rozhodnutí Evropské centrální banky (EU) 2017/933 ze dne 16. listopadu 2016 o obecném rámci pro přenesení rozhodovacích pravomocí ve vztahu k právním nástrojům týkajícím se úkolů v oblasti dohledu (ECB/2016/40) (2), a zejména na článek 4 uvedeného rozhodnutí,
         vzhledem k těmto důvodům:

                     (1)

                     Rozhodnutí Evropské centrální banky (EU) 2019/322 (ECB/2019/4) (3) stanoví kritéria pro přenesení pravomoci přijímat rozhodnutí na základě vnitrostátních pravomocí na vedoucí pracovních útvarů Evropské centrální banky (ECB). Zkušenosti získané při uplatňování uvedeného rozhodnutí ukazují, že je nezbytné provést určitá zpřesnění a technické změny, zejména z důvodu jednotnosti a jednoznačnosti při uplatňování těchto kritérií.

                     (2)

                     Postup přenesení rozhodovacích pravomocí je třeba vyjasnit, pokud jde o rozhodnutí na základě vnitrostátních pravomocí, u nichž mají vedoucí pracovních útvarů obavy související s propojeností takového rozhodnutí s jedním nebo více jinými rozhodnutími, která vyžadují schválení orgánem dohledu. Tak tomu může být v případě, kdy má výsledek příslušného hodnocení v oblasti dohledu přímý dopad na jedno nebo více z těchto jiných rozhodnutí, a proto by měl příslušná rozhodnutí posuzovat stejný rozhodovací orgán současně, aby se předešlo protichůdným výsledkům.

                     (3)

                     Rada guvernérů dne 24. června 2020 rozhodla o navázání úzké spolupráce mezi ECB a Bulharskou republikou (4) a mezi ECB a Chorvatskou republikou (5). V čl. 7 odst. 1 nařízení (EU) č. 1024/2013 se stanoví, že za účelem plnění určitých úkolů ve vztahu k úvěrovým institucím usazeným v členském státě, jehož měnou není euro, může ECB v případech, kdy byla v souladu s uvedeným článkem navázána úzká spolupráce, udělovat pokyny vnitrostátnímu příslušnému orgánu daného členského státu. Je proto vhodné zahrnout tyto pokyny mezi akty, které může ECB přijmout na základě přenesení pravomoci na vedoucí pracovních útvarů podle příslušných ustanovení rozhodnutí (EU) 2019/322 (ECB/2019/4).

                     (4)

                     Vyžaduje-li to složitost hodnocení, rozhodnutí na základě vnitrostátních pravomocí se nepřijímá prostřednictvím rozhodnutí v přenesené pravomoci, nýbrž postupem neuplatnění námitek. Je třeba vyjasnit, že kromě toho mohou nastat případy, kdy může být z důvodu citlivosti dané záležitosti – z hlediska dopadu na dobrou pověst ECB nebo fungování jednotného mechanismu dohledu – nezbytné, aby bylo rozhodnutí na základě vnitrostátních pravomocí přijato postupem neuplatnění námitek, a nikoli prostřednictvím rozhodnutí v přenesené pravomoci.

                     (5)

                     Nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/876 (6) byla zavedena možnost, aby úvěrové instituce za určitých podmínek klasifikovaly následné emise ve formě nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1, pro které již získaly svolení, jako nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1 bez zvláštního schválení orgánem dohledu. V této souvislosti je vhodné umožnit přenesení pravomoci přijímat rozhodnutí, kterými se schvalují změny stanov úvěrových institucí v souvislosti s emisí takových nástrojů, pokud ECB považuje příslušné podmínky za splněné.

                     (6)

                     Fúze nebo rozdělení významného dohlíženého subjektu může vyžadovat změny stanov tohoto subjektu, aby se zohlednila jeho situace v důsledku fúze nebo rozdělení. V takových případech se při hodnocení fúze nebo rozdělení v oblasti dohledu posuzují i z toho plynoucí změny stanov subjektu, bez ohledu na to, že schválení těchto změn je předmětem zvláštního postupu v oblasti dohledu. Je proto vhodné umožnit přenesení pravomoci přijímat rozhodnutí, kterými se schvalují změny stanov v případech, kdy jsou tyto změny důsledkem fúze nebo rozdělení.

                     (7)

                     Rozhodnutí (EU) 2019/322 (ECB/2019/4) je proto třeba příslušným způsobem změnit,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

            Článek 1
            Změny
            Rozhodnutí (EU) 2019/322 (ECB/2019/4) se mění takto:

                        1.

                        Článek 1 se mění takto:

                                    a)

                                    bod 2 se nahrazuje tímto:

                                                „(2)

                                                „nabytím účasti“ se rozumí: a) nabytí přímého nebo nepřímého podílu na kapitálu nebo hlasovacích právech jiného subjektu, a to i v důsledku založení nového subjektu, s výjimkou nabytí kvalifikované účasti ve smyslu článku 22 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU (*1); a b) jakákoli transakce, která je podle příslušných vnitrostátních právních předpisů rovnocenná takovému nabytí;

                                       (*1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a o změně směrnice 2002/87/ES a zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES (Úř. věst. L 176, 27.6.2013, s. 338).“;"

                                    b)

                                    bod 17 se nahrazuje tímto:

                                                „(17)

                                                „vedlejšími podpůrnými službami“ se rozumějí doplňkové služby podporující hlavní činnost úvěrové instituce, včetně administrativních služeb, klientských služeb, vymáhání pohledávek, elektronických podpisů nebo jiných podobných služeb;“;

                                    c)

                                    doplňuje se nový bod 19, který zní:

                                                „(19)

                                                „regulovaným podnikem“ se rozumí regulovaný subjekt ve smyslu čl. 2 bodu 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES (*2).

                                       (*2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES ze dne 16. prosince 2002 o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu a o změně směrnice Rady 73/239/EHS, 79/267/EHS, 92/49/EHS, 92/96/EHS, 93/6/EHS a 93/22/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/78/ES a 2000/12/ES (Úř. věst. L 35, 11.2.2003, s. 1).“;"

                                    d)

                                    doplňuje se nový bod 20, který zní:

                                                „(20)

                                                „všeobecnými zásadami ECB o přístupu orgánů dohledu ke konsolidaci v bankovním sektoru“ se rozumí dokument s názvem „ECB Guide on the supervisory approach to consolidation in the banking sector“, který obsahuje zásady, na nichž je založen přístup obezřetnostního dohledu ECB při určování toho, zda opatření zavedená úvěrovou institucí, jež vzejde z konsolidace, zajišťují řádné řízení a krytí jejích rizik, a který se přijímá a podle potřeby mění postupem neuplatnění námitek a zveřejňuje se na internetových stránkách ECB.“;

                                    e)

                                    doplňuje se nový bod 21, který zní:

                                                „(21)

                                                „citlivostí“ se rozumí charakteristika nebo faktor, které mohou mít negativní dopad na dobrou pověst ECB a/nebo na účinné a konzistentní fungování jednotného mechanismu dohledu, mimo jiné včetně těchto skutečností: a) na příslušný dohlížený subjekt se dříve vztahovalo nebo se v současné době vztahuje přísné opatření v oblasti dohledu, např. opatření včasného zásahu; b) návrh rozhodnutí po přijetí vytvoří nový precedent, který by mohl být v budoucnu pro ECB závazný; c) návrh rozhodnutí by po přijetí mohl vzbudit negativní pozornost sdělovacích prostředků nebo veřejnosti, nebo d) příslušný vnitrostátní orgán, který navázal úzkou spolupráci s ECB, oznámí ECB, že nesouhlasí s předloženým návrhem rozhodnutí.“;

                        2.

                        Článek 3 se mění takto:

                                    a)

                                    odstavec 3 se nahrazuje tímto:

                                       „3.   Rozhodnutí na základě vnitrostátních pravomocí nelze přijmout prostřednictvím rozhodnutí v přenesené pravomoci, pokud podle vnitrostátního práva musí orgán dohledu schválit strategická opatření úvěrových institucí, nebo pokud složitost hodnocení nebo citlivost dané záležitosti vyžadují, aby byla rozhodnutí na základě vnitrostátních pravomocí přijata postupem neuplatnění námitek.“;

                                    b)

                                    vkládá se nový odstavec 3a, který zní:

                                       „3a.   Vedoucí pracovních útvarů předloží Radě dohledu a Radě guvernérů k přijetí postupem neuplatnění námitek rozhodnutí na základě vnitrostátních pravomocí, které splňuje kritéria pro přijetí rozhodnutí v přenesené pravomoci stanovená v článcích 4 až 14, pokud má hodnocení tohoto rozhodnutí na základě vnitrostátních pravomocí v oblasti dohledu přímý dopad na hodnocení jiného rozhodnutí v oblasti dohledu, které má být přijato postupem neuplatnění námitek.“;

                                    c)

                                    odstavec 4 se nahrazuje tímto:

                                       „4.   Přenesení rozhodovacích pravomocí podle odstavce 1 se vztahuje na:

                                                   a)

                                                   přijímání rozhodnutí ECB v oblasti dohledu;

                                                   b)

                                                   schvalování kladných hodnocení ECB v případech, kdy vnitrostátní právní předpisy nevyžadují přijetí rozhodnutí v oblasti dohledu;

                                                   c)

                                                   schvalování odpovědí poskytnutých ECB nebo zpráv vydaných ECB na žádost orgánů zúčastněných členských států, pokud jde o vnitrostátní pravomoci;

                                                   d)

                                                   přijímání pokynů ECB, které jsou v souladu s článkem 7 nařízení (EU) č. 1024/2013 určeny vnitrostátním příslušným orgánům, s nimiž ECB navázala úzkou spolupráci.“;

                        3.

                        V článku 4 odstavci 1 se návětí písmene a) nahrazuje tímto:

                                    „a)

                                    dopad na kapitál nabývajícího významného dohlíženého subjektu, jak na konsolidovaném, tak i individuálním základě, je omezený, což znamená, že:“;

                        4.

                        V článku 5 odstavci 1 se návětí písmene a) nahrazuje tímto:

                                    „a)

                                    dopad na kapitál nabývajícího významného dohlíženého subjektu v důsledku nabytí, jak na konsolidovaném, tak i individuálním základě, je omezený, což znamená, že:“;

                        5.

                        V článku 6 odstavci 1 se návětí písmene a) nahrazuje tímto:

                                    „a)

                                    dopad na kapitál prodávajícího významného dohlíženého subjektu, jak na konsolidovaném, tak i individuálním základě, je omezený, což znamená, že:“;

                        6.

                        V článku 7 odstavci 1 se návětí písmene a) nahrazuje tímto:

                                    „a)

                                    dopad na kapitál prodávajícího významného dohlíženého subjektu v důsledku prodeje aktiv nebo závazků, jak na konsolidovaném, tak i individuálním základě, je omezený, což znamená, že:“;

                        7.

                        Článek 8 se mění takto:

                                    a)

                                    v odstavci 1 se návětí písmene a) nahrazuje tímto:

                                                „a)

                                                dopad na kapitál významného dohlíženého subjektu po fúzi, jak na konsolidovaném, tak i individuálním základě, je omezený, což znamená, že:“;

                                    b)

                                    odstavec 3 se nahrazuje tímto:

                                       „3.   Fúze se posuzují v souladu s příslušnými ustanoveními vnitrostátního práva a zohlední se též příslušné všeobecné zásady ECB včetně všeobecných zásad ECB o přístupu orgánů dohledu ke konsolidaci v bankovním sektoru, jakož i postoje, pokyny či podobné akty vnitrostátních příslušných orgánů.“;

                        8.

                        V článku 9 odstavci 1 se návětí písmene a) nahrazuje tímto:

                                    „a)

                                    dopad na kapitál významného dohlíženého subjektu nebo významných dohlížených subjektů po rozdělení, jak na konsolidovaném, tak i individuálním základě, je omezený, což znamená, že:“;

                        9.

                        V článku 11 odstavci 1 se písmeno b) nahrazuje tímto:

                                    „b)

                                    poskytovatel služeb je regulovaným podnikem, který je usazen v Unii a má povolení k poskytování služeb, které jsou předmětem outsourcingu; nebo“;

                        10.

                        V článku 12 se odstavec 1 mění takto:

                                    a)

                                    písmeno d) se nahrazuje tímto:

                                                „d)

                                                změny, které se týkají základního kapitálu významného dohlíženého subjektu, pokud:

                                                            i)

                                                            je přenesena pravomoc přijmout rovněž související kapitálové rozhodnutí, např. o klasifikaci kapitálových nástrojů jako nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 nebo o snížení kapitálu; nebo

                                                            ii)

                                                            významný dohlížený subjekt klasifikoval emisi v souladu s ustanoveními čl. 26 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (EU) č. 575/2013 a ECB se domnívá, že oznámení učiněné významným dohlíženým subjektem v souladu s písmenem b) uvedeného pododstavce splňuje požadavky na oznamování.“;

                                    b)

                                    doplňuje se nové písmeno f), které zní:

                                                „f)

                                                změny, které odrážejí výlučně změny vyplývající z fúze nebo rozdělení, jež ECB dříve schválila.“

            Článek 2
            Přechodné ustanovení
            Ustanovení rozhodnutí (EU) 2019/322 (ECB/2019/4) se nadále použijí beze změn, pokud byla žádost o schválení kterékoli z operací uvedených v čl. 3 odst. 1 uvedeného rozhodnutí beze změn předložena ECB před vstupem tohoto rozhodnutí v platnost.

            Článek 3
            Vstup v platnost
            Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.

            Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 3. srpna 2021.

                  Prezidentka ECB

               Christine LAGARDE

            (1)  Úř. věst. L 287, 29.10.2013, s. 63.

            (2)  Úř. věst. L 141, 1.6.2017, s. 14.

            (3)  Rozhodnutí Evropské centrální banky (EU) 2019/322 ze dne 31. ledna 2019 o přenesení pravomoci přijímat rozhodnutí na základě pravomocí v oblasti dohledu přiznaných vnitrostátními právními předpisy (ECB/2019/4) (Úř. věst. L 55, 25.2.2019, s. 7).

            (4)  Rozhodnutí Evropské centrální banky (EU) 2020/1015 ze dne 24. června 2020 o navázání úzké spolupráce mezi Evropskou centrální bankou a Българска народна банка (Bulharskou národní bankou) (ECB/2020/30) (Úř. věst. L 224I,13.7.2020, s. 1).

            (5)  Rozhodnutí Evropské centrální banky (EU) 2020/1016 ze dne 24. června 2020 o navázání úzké spolupráce mezi Evropskou centrální bankou a Hrvatska narodna banka (ECB/2020/31) (Úř. věst. L 224I, 13.7.2020, s. 4).

            (6)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/876 ze dne 20. května 2019, kterým se mění nařízení (EU) č. 575/2013, pokud jde o pákový poměr, ukazatel čistého stabilního financování, požadavky na kapitál a způsobilé závazky, úvěrové riziko protistrany, tržní riziko, expozice vůči ústředním protistranám, expozice vůči subjektům kolektivního investování, velké expozice, požadavky na podávání zpráv a zpřístupňování informací, a nařízení (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. L 150, 7.6.2019, s. 1).


title: Rozhodnutí Evropské centrální banky (EU) 2021/1442 ze dne 3. srpna 2021 o přenesení pravomoci přijímat rozhodnutí o interních modelech a o prodloužení lhůt (ECB/2021/38)

text:
                  6.9.2021

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  L 314/22

         ROZHODNUTÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY (EU) 2021/1442
         ze dne 3. srpna 2021
         o přenesení pravomoci přijímat rozhodnutí o interních modelech a o prodloužení lhůt (ECB/2021/38)
         RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
         s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
         s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (1), a zejména na články 148, 149 a 150 uvedeného nařízení,
         s ohledem na nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 ze dne 15. října 2013, kterým se Evropské centrální bance svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi (2), a zejména na čl. 4 odst. 1 písm. e) uvedeného nařízení,
         s ohledem na rozhodnutí Evropské centrální banky (EU) 2017/933 ze dne 16. listopadu 2016 o obecném rámci pro přenesení rozhodovacích pravomocí ve vztahu k právním nástrojům týkajícím se úkolů v oblasti dohledu (ECB/2016/40) (3), a zejména na článek 4 uvedeného rozhodnutí,
         vzhledem k těmto důvodům:

                     (1)

                     V rámci stanoveném v článku 6 nařízení (EU) č. 1024/2013 plní Evropská centrální banka (ECB) výlučnou úlohu spočívající v dohledu nad úvěrovými institucemi s cílem zajistit jednotné uplatňování norem v oblasti dohledu, podpořit finanční stabilitu a zajistit rovné podmínky.

                     (2)

                     Podle čl. 4 odst. 1 písm. e) nařízení (EU) č. 1024/2013 je ECB jakožto příslušný orgán pro významné dohlížené subjekty odpovědná za udělování předchozího svolení významným dohlíženým subjektům k prodloužení lhůty pro postupné zavádění přístupu založeného na interním ratingu pro výpočet jejich kapitálových požadavků k úvěrovému riziku v různých kategoriích expozic a obchodních jednotkách podle článku 148 nařízení (EU) č. 575/2013, k opětovnému použití méně propracovaných přístupů podle článku 149 nařízení (EU) č. 575/2013 a k trvalému používání standardizovaného přístupu podle článku 150 nařízení (EU) č. 575/2013.

                     (3)

                     Rozhodnutí ECB v oblasti dohledu mohou obsahovat povinnosti nebo požadavky, které je adresát povinen splnit ve stanovené lhůtě, pokud je to nezbytné k zajištění řádného provedení rozhodnutí nebo jiných požadavků. Na žádost dohlížených subjektů může ECB lhůtu pro splnění povinností nebo požadavků prodloužit prostřednictvím jiného rozhodnutí v oblasti dohledu, považuje-li se to za důvodné. Kromě toho může ECB na žádost navrhovaných nabyvatelů prodloužit maximální lhůtu pro dokončení navrhovaného nabytí kvalifikované účasti v úvěrové instituci.

                     (4)

                     Jako příslušný orgán musí ECB každoročně přijmout značný počet rozhodnutí o interních modelech a o prodloužení lhůt. S cílem usnadnit rozhodovací proces je třeba v souvislosti s přijímáním těchto rozhodnutí přijmout rozhodnutí o přenesení pravomoci. Soudní dvůr Evropské unie uznal, že přenesení pravomoci je nezbytné pro to, aby se instituci, která musí přijmout značný počet rozhodnutí, umožnilo plnit její funkce. Obdobně uznal nutnost zajistit schopnost fungování rozhodovacích orgánů jakožto zásadu vlastní každému organizačnímu systému (4).

                     (5)

                     Přenesení rozhodovacích pravomocí by mělo být omezené a přiměřené, přičemž rozsah přenesení pravomocí by měl být jednoznačně vymezen.

                     (6)

                     Rada guvernérů dne 24. června 2020 rozhodla o navázání úzké spolupráce mezi ECB a Bulharskou republikou (5) a mezi ECB a Chorvatskou republikou (6). V čl. 7 odst. 1 nařízení (EU) č. 1024/2013 se stanoví, že za účelem plnění určitých úkolů ve vztahu k úvěrovým institucím usazeným v členském státě, jehož měnou není euro, může ECB v případech, kdy byla v souladu s uvedeným článkem navázána úzká spolupráce, udělovat pokyny vnitrostátnímu příslušnému orgánu daného členského státu. Je proto vhodné zahrnout tyto pokyny mezi akty, které může ECB přijmout na základě přenesení pravomoci na vedoucí pracovních útvarů podle příslušných ustanovení tohoto rozhodnutí.

                     (7)

                     Rozhodnutí (EU) 2017/933 (ECB/2016/40) stanoví postup, který je třeba dodržet při přijímání rozhodnutí o přenesení pravomoci v oblasti dohledu, a osoby, na něž lze rozhodovací pravomoc přenést. Tímto rozhodnutím není dotčen výkon úkolů ECB v oblasti dohledu ani pravomoc Rady dohledu předkládat konečné návrhy rozhodnutí Radě guvernérů.

                     (8)

                     Nejsou-li splněna kritéria pro přijetí rozhodnutí v přenesené pravomoci, měla by být rozhodnutí přijímána v souladu s postupem neuplatnění námitek podle čl. 26 odst. 8 nařízení (EU) č. 1024/2013 a článku 13g rozhodnutí Evropské centrální banky ECB/2004/2 (7). Postup neuplatnění námitek by se měl použít i tehdy, kdy mají vedoucí pracovních útvarů pochybnosti o splnění hodnotících kritérií v souvislosti s rozhodnutími o interních modelech nebo o prodloužení lhůt z důvodu složitosti hodnocení nebo citlivosti dané záležitosti a pokud má výsledek příslušného hodnocení přímý dopad na jedno nebo více z těchto jiných rozhodnutí, a proto by měl příslušná rozhodnutí posuzovat stejný rozhodovací orgán současně, aby se předešlo protichůdným výsledkům.

                     (9)

                     Rozhodnutí ECB v oblasti dohledu mohou být předmětem správního přezkumu v souladu s článkem 24 nařízení (EU) č. 1024/2013 a jak je dále upřesněno v rozhodnutí Evropské centrální banky ECB/2014/16 (8). V případě správního přezkumu by Rada dohledu měla zohlednit stanovisko správní revizní komise a předložit nový návrh rozhodnutí k přijetí Radě guvernérů postupem neuplatnění námitek,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

            Článek 1
            Definice
            Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí tyto definice:

                        (1)

                        „rozhodnutím o interních modelech“ se rozumí rozhodnutí ECB o předchozím svolení k prodloužení lhůty pro postupné zavádění přístupu založeného na interním ratingu pro výpočet kapitálových požadavků k úvěrovému riziku v různých kategoriích expozic podle článku 148 nařízení (EU) č. 575/2013, k opětovnému použití méně propracovaných přístupů podle článku 149 nařízení (EU) č. 575/2013 a k trvalému používání standardizovaného přístupu podle článku 150 nařízení (EU) č. 575/2013;

                        (2)

                        „standardizovaným přístupem“ se rozumí přístup pro výpočet objemů rizikově vážených expozic pro účely čl. 92 odst. 3 písm. a) a f) nařízení (EU) č. 575/2013 stanovený v části třetí hlavě II kapitole 2 uvedeného nařízení;

                        (3)

                        „přístupem založeným na interním ratingu“ (přístup IRB) se rozumí přístup pro výpočet objemů rizikově vážených expozic pro účely čl. 92 odst. 3 písm. a) a f) nařízení (EU) č. 575/2013 stanovený v části třetí hlavě II kapitole 3 uvedeného nařízení;

                        (4)

                        „poměrem kmenového kapitálu tier 1“ se rozumí poměr kmenového kapitálu tier 1, „kapitálovým poměrem tier 1“ se rozumí kapitálový poměr tier 1 a „celkovým kapitálovým poměrem“ se rozumí celkový kapitálový poměr, a to vždy ve smyslu čl. 92 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013;

                        (5)

                        „povinností“ se rozumí vedlejší ujednání v rozhodnutí v oblasti dohledu, kterým se vyžaduje, aby adresát nebo adresáti ve stanovené lhůtě přijali opatření s cílem zajistit řádné provedení rozhodnutí v oblasti dohledu;

                        (6)

                        „omezením“ se rozumí vedlejší ujednání v rozhodnutí v oblasti dohledu, kterým se omezuje nebo mění povolené používání interního modelu, a to i stanovením vyšších multiplikačních faktorů nebo uložením navýšení kapitálového požadavku;

                        (7)

                        „rozhodnutím o prodloužení lhůt“ se rozumí rozhodnutí ECB, kterým se prodlužuje a) lhůta pro splnění povinností nebo požadavků, které ECB uložila v rozhodnutí v oblasti dohledu, a b) maximální lhůta pro dokončení navrhovaného nabytí stanovená v rozhodnutí o nabytí kvalifikované účasti ve smyslu čl. 1 bodu 3 rozhodnutí Evropské centrální banky (EU) 2019/1376 (ECB/2019/23) (9);

                        (8)

                        „rozhodnutím v přenesené pravomoci“ se rozumí rozhodnutí v přenesené pravomoci ve smyslu čl. 3 bodu 4 rozhodnutí (EU) 2017/933 (ECB/2016/40);

                        (9)

                        „vedoucími pracovních útvarů“ se rozumějí vedoucí pracovních útvarů ECB, na něž byla přenesena pravomoc přijímat rozhodnutí o interních modelech nebo o prodloužení lhůt;

                        (10)

                        „postupem neuplatnění námitek“ se rozumí postup stanovený v čl. 26 odst. 8 nařízení (EU) č. 1024/2013 a dále upřesněný v článku 13g rozhodnutí ECB/2004/2;

                        (11)

                        „záporným rozhodnutím“ se rozumí rozhodnutí, kterým se neuděluje nebo v plném rozsahu neuděluje svolení nebo kterým se nepovoluje nebo v plném rozsahu nepovoluje prodloužení lhůty, o něž dohlížený subjekt nebo nabyvatel žádal. Rozhodnutí, která obsahují vedlejší ujednání jako např. podmínky, povinnosti či omezení, se považují za záporná rozhodnutí s výjimkou situací, kdy tato vedlejší ujednání a) zajišťují, že dohlížený subjekt splňuje požadavky příslušných právních předpisů Unie uvedené v čl. 4 odst. 2, čl. 5 odst. 2 a čl. 6 odst. 2, a byla dohodnuta v písemné formě nebo b) pouze znovu uvádějí jeden či více stávajících požadavků, které musí dohlížený subjekt splňovat podle právních předpisů Unie, nebo vyžadují informace o plnění jednoho či více těchto požadavků;

                        (12)

                        „citlivostí“ se rozumí charakteristika nebo faktor, které mohou mít negativní dopad na dobrou pověst ECB a/nebo na účinné a konzistentní fungování jednotného mechanismu dohledu, mimo jiné včetně těchto skutečností: a) na příslušný dohlížený subjekt se dříve vztahovalo nebo se v současné době vztahuje přísné opatření v oblasti dohledu, např. opatření včasného zásahu; b) návrh rozhodnutí po přijetí vytvoří nový precedent, který by mohl být v budoucnu pro ECB závazný; c) návrh rozhodnutí by po přijetí mohl vzbudit negativní pozornost sdělovacích prostředků nebo veřejnosti, nebo d) příslušný vnitrostátní orgán, který navázal úzkou spolupráci s ECB, oznámí ECB, že nesouhlasí s předloženým návrhem rozhodnutí;

                        (13)

                        „významným dohlíženým subjektem“ se rozumí významný dohlížený subjekt ve smyslu čl. 2 bodu 16 nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 468/2014 (ECB/2014/17) (10);

                        (14)

                        „významnou dohlíženou skupinou“ se rozumí významná dohlížená skupina ve smyslu čl. 2 bodu 22 nařízení (EU) č. 468/2014 (ECB/2014/17);

                        (15)

                        „rozhodnutím SREP“ se rozumí rozhodnutí přijaté ECB na základě článku 16 nařízení (EU) č. 1024/2013 v návaznosti na každoroční proces dohledu a hodnocení ve smyslu článku 97 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU (11);

                        (16)

                        „všeobecnými zásadami ECB“ se rozumí dokument přijatý Radou guvernérů na návrh Rady dohledu, který je zveřejněn na internetových stránkách ECB a který obsahuje pokyny, jak ECB chápe jednotlivé právní požadavky.

                        (17)

                        „všeobecnými zásadami ECB pro interní modely“ se rozumí dokument s názvem „ECB Guide to internal models“, jakož i jakýkoli jiný dokument, který obsahuje pokyny, jak ECB chápe právní požadavky vztahující se na hodnocení interních modelů, přijatý Radou guvernérů na návrh Rady dohledu a zveřejněný na internetových stránkách ECB.

            Článek 2
            Předmět a oblast působnosti

               1.   Toto rozhodnutí stanoví kritéria pro přenesení pravomoci přijímat rozhodnutí o interních modelech a rozhodnutí o prodloužení lhůt na vedoucí pracovních útvarů ECB.

               2.   Přenesením rozhodovacích pravomocí není dotčeno hodnocení v oblasti dohledu prováděné pro účely přijímání rozhodnutí o interních modelech a rozhodnutí o prodloužení lhůt.

            Článek 3
            Přenesení pravomoci přijímat rozhodnutí o interních modelech a rozhodnutí o prodloužení lhůt

               1.   Rada guvernérů tímto v souladu s článkem 4 rozhodnutí (EU) 2017/933 (ECB/2016/40) přenáší na vedoucí pracovních útvarů ECB jmenované Výkonnou radou v souladu s článkem 5 uvedeného rozhodnutí pravomoc přijímat rozhodnutí o:

                           a)

                           svolení k prodloužení lhůty pro postupné zavádění přístupu IRB podle článku 148 nařízení (EU) č. 575/2013;

                           b)

                           svolení k opětovnému použití méně propracovaných přístupů podle článku 149 nařízení (EU) č. 575/2013;

                           c)

                           svolení k trvalému částečnému používání standardizovaného přístupu v souladu s článkem 150 nařízení (EU) č. 575/2013;

                           d)

                           prodloužení lhůt.

               2.   Přenesení rozhodovacích pravomocí podle odstavce 1 se vztahuje na:

                           a)

                           přijímání rozhodnutí ECB v oblasti dohledu;

                           b)

                           přijímání pokynů ECB, které jsou v souladu s článkem 7 nařízení (EU) č. 1024/2013 určeny vnitrostátním příslušným orgánům, s nimiž ECB navázala úzkou spolupráci.

               3.   Rozhodnutí o interních modelech uvedená v odstavci 1 se přijímají prostřednictvím rozhodnutí v přenesené pravomoci, pokud jsou splněna kritéria pro přijetí rozhodnutí v přenesené pravomoci stanovená v článcích 4, 5 a 6.

               4.   Rozhodnutí o prodloužení lhůt uvedená v odstavci 1 se přijímají prostřednictvím rozhodnutí v přenesené pravomoci, pokud jsou splněna kritéria pro přijetí rozhodnutí v přenesené pravomoci stanovená v článcích 7 a 8.

               5.   Rozhodnutí o interních modelech a rozhodnutí o prodloužení lhůt nelze přijmout prostřednictvím rozhodnutí v přenesené pravomoci, pokud složitost hodnocení nebo citlivost dané záležitosti vyžadují, aby tato rozhodnutí byla přijata postupem neuplatnění námitek. Vedoucí pracovních útvarů předloží Radě dohledu a Radě guvernérů k přijetí postupem neuplatnění námitek rozhodnutí o interních modelech nebo rozhodnutí o prodloužení lhůt, které splňuje kritéria pro přijetí rozhodnutí v přenesené pravomoci stanovená v článcích 4 až 8, pokud má hodnocení rozhodnutí o interních modelech nebo rozhodnutí o prodloužení lhůt v oblasti dohledu přímý dopad na hodnocení jiného rozhodnutí v oblasti dohledu, které má být přijato postupem neuplatnění námitek.

               6.   Záporná rozhodnutí o interních modelech a o prodloužení lhůt nelze přijmout prostřednictvím rozhodnutí v přenesené pravomoci.

            Článek 4
            Kritéria pro přijetí rozhodnutí v přenesené pravomoci o předchozím svolení k prodloužení lhůty pro postupné zavádění přístupu IRB

               1.   Rozhodnutí o udělení svolení k prodloužení lhůty pro postupné zavádění přístupu IRB se přijímají prostřednictvím rozhodnutí v přenesené pravomoci, pokud jsou splněna všechna tato kritéria:

                           a)

                           prodloužení je požadováno na dobu nepřesahující tři roky od uplynutí lhůty stanovené v posledním schváleném plánu postupného zavádění přístupu IRB pro příslušnou kategorii expozic, obchodní jednotku nebo pro využití vlastních odhadů ztrátovosti ze selhání nebo konverzních faktorů podle článku 148 nařízení (EU) č. 575/2013;

                           b)

                           hodnota expozice a objem rizikově vážené expozice u expozic, na něž instituce uplatňuje přístup IRB, vypočítané s přihlédnutím k pokynům pro výpočet těchto hodnot stanoveným ve všeobecných zásadách ECB pro interní modely, po přijetí rozhodnutí jsou a zůstávají vyšší než 50 % celkové hodnoty expozice a celkového objemu rizikově vážené expozice na konsolidované úrovni významné dohlížené skupiny nebo na individuální úrovni významného dohlíženého subjektu, není-li takový významný dohlížený subjekt součástí významné dohlížené skupiny.

               2.   Prodloužení lhůty pro postupné zavádění přístupu IRB se posuzuje v souladu s článkem 148 nařízení (EU) č. 575/2013 a prováděcími a regulačními technickými normami přijatými Evropskou komisí, přičemž se zohlední rovněž veškeré použitelné všeobecné zásady ECB nebo podobné dokumenty vydané ECB, jakož i obecné pokyny a konečné návrhy regulačních technických norem evropských orgánů dohledu.

            Článek 5
            Kritéria pro přijetí rozhodnutí v přenesené pravomoci o předchozím svolení k opětovnému použití méně propracovaných přístupů

               1.   Rozhodnutí o udělení svolení k opětovnému použití méně propracovaných přístupů se přijímají prostřednictvím rozhodnutí v přenesené pravomoci, pokud jsou splněna všechna tato kritéria:

                           a)

                           po návratu k používání méně propracovaných přístupů se odhaduje, že kapitál dohlíženého subjektu bude i nadále překračovat součet požadavků stanovených v čl. 92 odst. 1 písm. a) až c) nařízení (EU) č. 575/2013, kapitál, jehož držba se požaduje v souladu s čl. 16 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 1024/2013, požadavek kombinovaných kapitálových rezerv ve smyslu čl. 128 bodu 6 směrnice 2013/36/EU a kapitálový pokyn podle pilíře 2 ve smyslu posledního dostupného rozhodnutí SREP, a poměr kmenového kapitálu tier 1 se nesníží o více než 50 bazických bodů, přičemž výsledný rozsah, v jakém tento kapitál přesahuje celkový kapitálový požadavek a kapitálový pokyn podle pilíře 2 ve smyslu posledního dostupného rozhodnutí SREP, se nesníží o více než 50 bazických bodů z hlediska poměru kmenového kapitálu tier 1 na konsolidované úrovni významné dohlížené skupiny nebo na individuální úrovni významného dohlíženého subjektu, není-li takový významný dohlížený subjekt součástí významné dohlížené skupiny;

                           b)

                           po návratu k používání méně propracovaných přístupů se kapitálové požadavky nesníží na konsolidované úrovni významné dohlížené skupiny ani na individuální úrovni významného dohlíženého subjektu, není-li takový významný dohlížený subjekt součástí významné dohlížené skupiny.

               2.   Pokud se žádost o opětovné použití méně propracovaných přístupů týká více než jednoho ratingového systému, rozhodnutí se přijme prostřednictvím rozhodnutí v přenesené pravomoci, pokud jsou všechna kritéria stanovená v odstavci 1 splněna ve vztahu ke každému ratingovému systému v oblasti působnosti rozhodnutí.

               3.   Posouzení týkající se návratu k méně propracovaným přístupům se provádí v souladu s článkem 149 nařízení (EU) č. 575/2013 a prováděcími a regulačními technickými normami přijatými Komisí, přičemž se zohlední rovněž veškeré použitelné všeobecné zásady ECB nebo podobné dokumenty vydané ECB, jakož i obecné pokyny a konečné návrhy regulačních technických norem evropských orgánů dohledu.

            Článek 6
            Kritéria pro přijetí rozhodnutí v přenesené pravomoci o předchozím svolení k trvalému částečnému použití standardizovaného přístupu

               1.   Rozhodnutí o udělení svolení k trvalému částečnému použití standardizovaného přístupu se přijímají prostřednictvím rozhodnutí v přenesené pravomoci, pokud jsou splněna všechna tato kritéria:

                           a)

                           po přijetí rozhodnutí o trvalém částečném použití standardizovaného přístupu představují hodnota expozice a objem rizikově vážené expozice u expozic, na něž instituce uplatňuje přístup IRB, vypočítané s přihlédnutím k pokynům stanoveným ve všeobecných zásadách ECB pro interní modely, minimálně 50 % celkové hodnoty expozice a celkového objemu rizikově vážené expozice na konsolidované úrovni významné dohlížené skupiny nebo na individuální úrovni významného dohlíženého subjektu, není-li takový významný dohlížený subjekt součástí významné dohlížené skupiny;

                           b)

                           po přijetí rozhodnutí o trvalém částečném použití standardizovaného přístupu nepřesáhne zvýšení hodnoty expozice a výše rizikově vážených expozic, na něž se vztahuje standardizovaný přístup, 20 % celkové hodnoty expozice a celkového objemu rizikově vážených expozic na konsolidované úrovni významné dohlížené skupiny nebo na individuální úrovni významného dohlíženého subjektu, není-li takový významný dohlížený subjekt součástí významné dohlížené skupiny.

               2.   Posouzení týkající se trvalého částečného použití standardizovaného přístupu se provádí v souladu s článkem 150 nařízení (EU) č. 575/2013 a prováděcími a regulačními technickými normami přijatými Komisí, přičemž se zohlední rovněž veškeré použitelné všeobecné zásady ECB nebo podobné dokumenty vydané ECB, jakož i obecné pokyny a konečné návrhy regulačních technických norem evropských orgánů dohledu.

            Článek 7
            Kritéria pro přijetí rozhodnutí v přenesené pravomoci o prodloužení lhůt pro splnění povinností a požadavků uložených v předchozím rozhodnutí ECB v oblasti dohledu

               1.   Rozhodnutí o prodloužení lhůt pro splnění povinností a požadavků uložených v předchozím rozhodnutí ECB v oblasti dohledu se přijímají prostřednictvím rozhodnutí v přenesené pravomoci, pokud jsou splněna všechna tato kritéria:

                           a)

                           dohlížený subjekt požádá o prodloužení lhůty a žádost je ECB doručena nejméně 30 dnů před uplynutím lhůty;

                           b)

                           prodloužení nepřesahuje délku původní lhůty a nepřesahuje 12 měsíců;

                           c)

                           prodloužením nejsou nepříznivě dotčena práva dohlíženého subjektu.

               2.   Bez ohledu na odstavec 1 nelze rozhodnutí o prodloužení lhůt přijmout prostřednictvím rozhodnutí v přenesené pravomoci, pokud platí některá z těchto skutečností:

                           a)

                           součástí prodloužení lhůty je změna původního rozsahu povinnosti nebo požadavku v předchozím rozhodnutí ECB v oblasti dohledu nebo změna hodnocení, na němž bylo toto předchozí rozhodnutí založeno;

                           b)

                           prodloužení se týká lhůty, která již byla prodloužena;

                           c)

                           o prodloužení požádá úvěrová instituce, jejíž skóre v oblasti správy a řízení v posledním dostupném rozhodnutí SREP je 4;

                           d)

                           o prodloužení požádá úvěrová instituce, u níž rozsah kapitálu přesahující kapitálový pokyn podle pilíře 2, jak je uvedeno v posledním dostupném rozhodnutí SREP, je nižší než 100 bazických bodů, pokud jde o poměr kmenového kapitálu tier 1;

                           e)

                           o prodloužení požádá úvěrová instituce, vůči níž byla v předchozích třech letech uplatněna opatření včasného zásahu podle článku 27 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU (12);

                           f)

                           prodloužení není podle platného práva povoleno.

               3.   Žádosti o prodloužení lhůt se posuzují s ohledem na to a) zda je prodloužení důvodné, přičemž se zohlední odůvodnění požadovaného prodloužení poskytnuté úvěrovou institucí, a b) zda toto prodloužení ohrožuje účinné provádění opatření dohledu.

            Článek 8
            Kritéria pro přijetí rozhodnutí v přenesené pravomoci o prodloužení maximální lhůty pro dokončení navrhovaného nabytí

               1.   Rozhodnutí o prodloužení maximální lhůty stanovené v rozhodnutích o nabytí kvalifikované účasti pro dokončení navrhovaného nabytí se přijímají prostřednictvím rozhodnutí v přenesené pravomoci, pokud se lhůta prodlužuje nejvýše o 12 měsíců od uplynutí původní lhůty pro dokončení navrhovaného nabytí.

               2.   Bez ohledu na odstavec 1 nelze uvedená rozhodnutí o prodloužení maximální lhůty přijmout prostřednictvím rozhodnutí v přenesené pravomoci, pokud platí některá z těchto skutečností:

                           a)

                           součástí prodloužení lhůty je změna původního rozsahu rozhodnutí o nabytí kvalifikované účasti nebo hodnocení, na němž bylo toto rozhodnutí založeno;

                           b)

                           maximální lhůta již byla prodloužena;

                           c)

                           navrhovaným nabyvatelem nebo cílovým subjektem je úvěrová instituce, jejíž skóre v oblasti správy a řízení v posledním dostupném rozhodnutí SREP je 4;

                           d)

                           navrhovaným nabyvatelem nebo cílovým subjektem je úvěrová instituce, u níž rozsah kapitálu přesahující kapitálový pokyn podle pilíře 2, jak je uvedeno v posledním dostupném rozhodnutí SREP, je nižší než 100 bazických bodů, pokud jde o poměr kmenového kapitálu tier 1;

                           e)

                           navrhovaným nabyvatelem nebo cílovým subjektem je úvěrová instituce, vůči níž byla v předchozích třech letech uplatněna opatření včasného zásahu podle článku 27 směrnice 2014/59/EU.

               3.   Žádosti o prodloužení maximální lhůty se posuzují s ohledem na to, a) zad je prodloužení důvodné, přičemž se zohlední odůvodnění požadovaného prodloužení poskytnuté navrhovaným nabyvatelem, a b) zda toto prodloužení ohrožuje účinné provádění opatření dohledu.

            Článek 9
            Přechodné ustanovení
            Toto rozhodnutí se nepoužije v případech, kdy byla žádost o rozhodnutí o interních modelech nebo o prodloužení lhůty předložena ECB před vstupem tohoto rozhodnutí v platnost.

            Článek 10
            Vstup v platnost
            Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.

            Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 3. srpna 2021.

                  Prezidentka ECB

               Christine LAGARDE

            (1)  Úř. věst. L 176, 27.6.2013, s. 1.

            (2)  Úř. věst. L 287, 29.10.2013, s. 63.

            (3)  Úř. věst. L 141, 1.6.2017, s. 14.

            (4)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 23. září 1986, AKZO Chemie v. Komise, 5/85, EU:C:1986:328, bod 37, a rozsudek Soudního dvora ze dne 26. května 2005, Carmine Salvatore Tralli v. ECB, C-301/02 P, EU:C:2005:306, bod 59.

            (5)  Rozhodnutí Evropské centrální banky (EU) 2020/1015 ze dne 24. června 2020 o navázání úzké spolupráce mezi Evropskou centrální bankou a Българска народна банка (Bulharskou národní bankou) (ECB/2020/30) (Úř. věst. L 224I,13.7.2020, s. 1).

            (6)  Rozhodnutí Evropské centrální banky (EU) 2020/1016 ze dne 24. června 2020 o navázání úzké spolupráce mezi Evropskou centrální bankou a Hrvatska narodna banka (ECB/2020/31) (Úř. věst. L 224I, 13.7.2020, s. 4).

            (7)  Rozhodnutí Evropské centrální banky ECB/2004/2 ze dne 19. února 2004, kterým se přijímá jednací řád Evropské centrální banky (Úř. věst. L 80, 18.3.2004, s. 33).

            (8)  Rozhodnutí Evropské centrální banky ECB/2014/16 ze dne 14. dubna 2014 o zřízení správní revizní komise a pravidlech jejího fungování (Úř. věst. L 175, 14.6.2014, s. 47).

            (9)  Rozhodnutí Evropské centrální banky (EU) 2019/1376 ze dne 23. července 2019 o přenesení pravomoci přijímat rozhodnutí o pasportizaci, nabytí kvalifikovaných účastí a odnětí povolení k činnosti úvěrové instituce (ECB/2019/23) (Úř. věst. L 224, 28.8.2019, s. 1).

            (10)  Nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 468/2014 ze dne 16. dubna 2014, kterým se stanoví rámec spolupráce Evropské centrální banky s vnitrostátními příslušnými orgány a vnitrostátními pověřenými orgány v rámci jednotného mechanismu dohledu (nařízení o rámci jednotného mechanismu dohledu) (ECB/2014/17) (Úř. věst. L 141, 14.5.2014, s. 1).

            (11)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a o změně směrnice 2002/87/ES a zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES (Úř. věst. L 176, 27.6.2013, s. 338).

            (12)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU ze dne 15. května 2014, kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků a kterou se mění směrnice Rady 82/891/EHS, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU a 2013/36/EU a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 a (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. L 173, 12.6.2014, s. 190).


title: Rozhodnutí Evropské centrální banky (EU) 2021/1443 ze dne 26. srpna 2021 o jmenování vedoucích pracovních útvarů, kteří přijímají rozhodnutí v přenesené pravomoci o interních modelech a prodloužení lhůt (ECB/2021/40)

text:
                  6.9.2021

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  L 314/30

         ROZHODNUTÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY (EU) 2021/1443
         ze dne 26. srpna 2021
         o jmenování vedoucích pracovních útvarů, kteří přijímají rozhodnutí v přenesené pravomoci o interních modelech a prodloužení lhůt (ECB/2021/40)
         VÝKONNÁ RADA EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
         s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
         s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na článek 11.6 tohoto statutu,
         s ohledem na rozhodnutí Evropské centrální banky (EU) 2017/933 ze dne 16. listopadu 2016 o obecném rámci pro přenesení rozhodovacích pravomocí ve vztahu k právním nástrojům týkajícím se úkolů v oblasti dohledu (ECB/2016/40) (1), a zejména na články 4 a 5 uvedeného rozhodnutí,
         s ohledem na rozhodnutí Evropské centrální banky (EU) 2021/1442 ze dne 3. srpna 2021 o přenesení pravomoci přijímat rozhodnutí o interních modelech a o prodloužení lhůt (ECB/2021/38) (2), a zejména článek 3 uvedeného rozhodnutí,
         s ohledem na rozhodnutí Evropské centrální banky ECB/2004/2 ze dne 19. února 2004, kterým se přijímá jednací řád Evropské centrální banky (3), a zejména na článek 10 uvedeného rozhodnutí,
         vzhledem k těmto důvodům:

                     (1)

                     S ohledem na značný počet rozhodnutí, jež má Evropská centrální banka (ECB) přijímat v souvislosti s plněním svých úkolů v oblasti dohledu, byl zaveden postup pro přijímání určitých rozhodnutí v přenesené pravomoci.

                     (2)

                     Rozhodnutí o přenesení pravomoci nabývá účinnosti přijetím rozhodnutí Výkonné rady o jmenování jednoho nebo více vedoucích pracovních útvarů za účelem přijímání rozhodnutí na základě rozhodnutí o přenesení pravomoci.

                     (3)

                     Výkonná rada by měla při jmenování vedoucích pracovních útvarů zohlednit význam rozhodnutí o přenesení pravomoci a počet adresátů, jimž je třeba rozhodnutí v přenesené pravomoci zaslat.

                     (4)

                     Článek 10.1 rozhodnutí Evropské centrální banky ECB/2004/2 stanoví, že Výkonná rada rozhoduje o počtu, názvech a oblastech působnosti jednotlivých pracovních útvarů ECB.

                     (5)

                     Předseda Rady dohledu byl konzultován ohledně vedoucích pracovních útvarů, na které by měla být přenesena pravomoc přijímat rozhodnutí o interních modelech a o prodloužení lhůt,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

            Článek 1
            Definice
            Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí definice obsažené v článku 1 rozhodnutí (EU) 2021/144220210830-008 (ECB/2021/38).

            Článek 2
            Rozhodnutí v přenesené pravomoci o interních modelech a prodloužení lhůt

               1.   Rozhodnutí v přenesené pravomoci podle článku 3 rozhodnutí (EU) 2021/1442 (ECB/2021/38), s výjimkou rozhodnutí o prodloužení maximální lhůty pro dokončení navrhovaného nabytí stanovené v rozhodnutí o nabytí kvalifikované účasti ve smyslu čl. 1 bodu 3 rozhodnutí Evropské centrální banky (EU) 2019/1376 (ECB/2019/23) (4), přijímá jeden z těchto vedoucích pracovních útvarů:

                           a)

                           generální ředitel nebo zástupce generálního ředitele generálního ředitelství pro systémově významné a mezinárodní banky, pokud dohled nad příslušným dohlíženým subjektem nebo skupinou vykonává generální ředitelství pro systémově významné a mezinárodní banky;

                           b)

                           generální ředitel nebo zástupce generálního ředitele generálního ředitelství pro univerzální a diverzifikované instituce, pokud dohled nad příslušným dohlíženým subjektem nebo skupinou vykonává generální ředitelství pro univerzální a diverzifikované instituce;

                           c)

                           generální ředitel nebo zástupce generálního ředitele generálního ředitelství pro specializované instituce a méně významné instituce, pokud dohled nad příslušným dohlíženým subjektem nebo skupinou vykonává generální ředitelství pro specializované instituce a méně významné instituce.

               2.   Rozhodnutí v přenesené pravomoci podle článku 3 rozhodnutí (EU) 2021/1442 (ECB/2021/38) o prodloužení maximální lhůty pro dokončení navrhovaného nabytí, která se týkají významných dohlížených subjektů ve smyslu čl. 2 bodu 16 nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 468/2014 (ECB/2014/17) (5), přijímá generální ředitel nebo zástupce generálního ředitele generálního ředitelství pro řízení a operace jednotného mechanismu dohledu nebo vedoucí odboru pro udělování povolení k činnosti, není-li generální ředitel ani jeho zástupce přítomen, a jeden z těchto vedoucích pracovních útvarů:

                           a)

                           generální ředitel nebo zástupce generálního ředitele generálního ředitelství pro systémově významné a mezinárodní banky, pokud dohled nad příslušným dohlíženým subjektem nebo skupinou vykonává generální ředitelství pro systémově významné a mezinárodní banky;

                           b)

                           generální ředitel nebo zástupce generálního ředitele generálního ředitelství pro univerzální a diverzifikované instituce, pokud dohled nad příslušným dohlíženým subjektem nebo skupinou vykonává generální ředitelství pro univerzální a diverzifikované instituce;

                           c)

                           generální ředitel nebo zástupce generálního ředitele generálního ředitelství pro specializované instituce a méně významné instituce, pokud dohled nad příslušným dohlíženým subjektem nebo skupinou vykonává generální ředitelství pro specializované instituce a méně významné instituce.

                     Pokud se rozhodnutí v přenesené pravomoci podle článků 3 a 4 rozhodnutí (EU) 2019/1376 (ECB/2019/23) týká více než jednoho významného dohlíženého subjektu, je příslušným dohlíženým subjektem dohlížený subjekt nebo skupina, v nichž je kvalifikovaná účast nabývána.

               3.   Rozhodnutí v přenesené pravomoci podle článku 3 rozhodnutí (EU) 2021/1442 (ECB/2021/38) o prodloužení maximální lhůty pro dokončení navrhovaného nabytí, která se netýkají významných dohlížených subjektů, přijímá generální ředitel nebo zástupce generálního ředitele generálního ředitelství pro řízení a operace jednotného mechanismu dohledu, nebo vedoucí odboru pro udělování povolení k činnosti, není-li generální ředitel ani jeho zástupce přítomen.

            Článek 3
            Vstup v platnost
            Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.

            Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 26. srpna 2021.

                  Prezidentka ECB

               Christine LAGARDE

            (1)  Úř. věst. L 141, 1.6.2017, s. 14.

            (2)  Viz strana 22 v tomto čísle Úředního věstníku.

            (3)  Úř. věst. L 80, 18.3.2004, s. 33.

            (4)  Rozhodnutí Evropské centrální banky (EU) 2019/1376 ze dne 23. července 2019 o přenesení pravomoci přijímat rozhodnutí o pasportizaci, nabytí kvalifikovaných účastí a odnětí povolení k činnosti úvěrové instituce (ECB/2019/23) (Úř. věst. L 224, 28.8.2019, s. 1).

            (5)  Nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 468/2014 ze dne 16. dubna 2014, kterým se stanoví rámec spolupráce Evropské centrální banky s vnitrostátními příslušnými orgány a vnitrostátními pověřenými orgány v rámci jednotného mechanismu dohledu (nařízení o rámci jednotného mechanismu dohledu) (ECB/2014/17) (Úř. věst. L 141, 14.5.2014, s. 1).


title: Rozhodnutí Komise (EU) 2019/511 ze dne 26. března 2019, kterým se mění příloha Měnové dohody mezi Evropskou unií a Vatikánským městským státem

text:
                  27.3.2019

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  L 85/24

         ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2019/511
         ze dne 26. března 2019,
         kterým se mění příloha Měnové dohody mezi Evropskou unií a Vatikánským městským státem
         EVROPSKÁ KOMISE,
         s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
         s ohledem na Měnovou dohodu ze dne 17. prosince 2009 mezi Evropskou unií a Vatikánským městským státem (1), a zejména na čl. 8 odst. 3 této dohody,
         vzhledem k těmto důvodům:

                     (1)

                     Ustanovení čl. 8 odst. 1 Měnové dohody mezi Evropskou unií a Vatikánským městským státem (dále jen „měnová dohoda“) Vatikánskému městskému státu ukládá provést unijní právní akty a pravidla pro eurobankovky a euromince, předcházení praní peněz a podvodům a padělání hotovostních i bezhotovostních platebních prostředků, medailí a žetonů a požadavků na výkaznictví pro statistické účely. Tyto předpisy a pravidla jsou uvedeny v příloze měnové dohody.

                     (2)

                     Za účelem zohlednění nových relevantních právních aktů a pravidel Unie a změn stávajících právních aktů a pravidel musí Komise každý rok změnit přílohu měnové dohody.

                     (3)

                     Některé právní předpisy a pravidla Unie již nejsou relevantní, a proto by měly být z přílohy odstraněny, mezitím však byly přijaty některé nové relevantní právní předpisy a pravidla Unie a změny stávajících předpisů a pravidel a ty je třeba do přílohy doplnit.

                     (4)

                     Příloha měnové dohody by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

            Článek 1
            Příloha Měnové dohody mezi Evropskou unií a Vatikánským městským státem se nahrazuje zněním přílohy tohoto rozhodnutí.

            Článek 2
            Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.

            V Bruselu dne 26. března 2019.

                  Za Komisi

                  předseda

               Jean-Claude JUNCKER

            (1)  Úř. věst. C 28, 4.2.2010, s. 13.

            PŘÍLOHA

                     „PŘÍLOHA

                                 PRÁVNÍ PŘEDPISY, JEŽ MAJÍ BÝT PROVEDENY

                                 LHŮTA PRO PROVEDENÍ

                                    Předcházení praní peněz

                                 1

                                 Rámcové rozhodnutí Rady 2001/500/SVV ze dne 26. června 2001 o praní peněz, identifikaci, vysledování, zmrazení, zajištění a propadnutí nástrojů trestné činnosti a výnosů z ní (Úř. věst. L 182, 5.7.2001, s. 1).

                                 2

                                 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1889/2005 ze dne 26. října 2005 o kontrolách peněžní hotovosti vstupující do Společenství nebo je opouštějící (Úř. věst. L 309, 25.11.2005, s. 9).

                                 3

                                 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/42/EU ze dne 3. dubna 2014 o zajišťování a konfiskaci nástrojů a výnosů z trestné činnosti v Evropské unii (Úř. věst. L 127, 29.4.2014, s. 39).

                                 31. prosince 2016 (2)

                                 4

                                 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/847 ze dne 20. května 2015 o informacích doprovázejících převody peněžních prostředků a o zrušení nařízení (ES) č. 1781/2006 (Úř. věst. L 141, 5.6.2015, s. 1).

                                 31. prosince 2017 (3)

                                 5

                                 Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/849 ze dne 20. května 2015 o předcházení využívání finančního systému k praní peněz nebo financování terorismu, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 a o zrušení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES a směrnice Komise 2006/70/ES (Úř. věst. L 141, 5.6.2015, s. 73).

                                 31. prosince 2017 (3)

                                 ve znění:

                                 6

                                 Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/843 ze dne 30. května 2018, kterou se mění směrnice (EU) 2015/849 o předcházení využívání finančního systému k praní peněz nebo financování terorismu a směrnice 2009/138/ES a 2013/36/EU (Úř. věst. L 156, 19.6.2018, s. 43).

                                 31. března 2020 (6)

                                 doplněné těmito předpisy:

                                 7

                                 Nařízením Komise v přenesené pravomoci (EU) 2016/1675 ze dne 14. července 2016, kterým se směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/849 doplňuje o identifikaci vysoce rizikových třetích zemí se strategickými nedostatky (Úř. věst. L 254, 20.9.2016, s. 1).

                                 31. prosince 2017 (5)

                                 ve znění:

                                 8

                                 Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2018/105 ze dne 27. října 2017, kterým se mění nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2016/1675, pokud jde o doplnění Etiopie na seznam vysoce rizikových třetích zemí v tabulce v bodě I přílohy (Úř. věst. L 19, 24.1.2018, s. 1).

                                 31. března 2019 (6)

                                 9

                                 Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2018/212 ze dne 13. prosince 2017, kterým se mění nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2016/1675, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/849, pokud jde o přidání Šrí Lanky, Trinidadu a Tobaga a Tuniska do tabulky v bodě I přílohy (Úř. věst. L 41, 14.2.2018, s. 4).

                                 31. března 2019 (6)

                                    Předcházení podvodům a padělání

                                 10

                                 Rámcové rozhodnutí Rady 2001/413/SVV ze dne 28. května 2001 o potírání podvodů a padělání bezhotovostních platebních prostředků (Úř. věst. L 149, 2.6.2001, s. 1).

                                 31. prosince 2010

                                 11

                                 Nařízení Rady (ES) č. 1338/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se stanoví opatření nutná k ochraně eura proti padělání (Úř. věst. L 181, 4.7.2001, s. 6).

                                 31. prosince 2010

                                 ve znění:

                                 12

                                 Nařízení Rady (ES) č. 44/2009 ze dne 18. prosince 2008, kterým se mění nařízení (ES) č. 1338/2001, kterým se stanoví opatření nutná k ochraně eura proti padělání (Úř. věst. L 17, 22.1.2009, s. 1).

                                 13

                                 Nařízení Rady (ES) č. 2182/2004 ze dne 6. prosince 2004 o medailích a žetonech podobných euromincím (Úř. věst. L 373, 21.12.2004, s. 1).

                                 31. prosince 2010

                                 ve znění:

                                 14

                                 Nařízení Rady (ES) č. 46/2009 ze dne 18. prosince 2008, kterým se mění nařízení (ES) č. 2182/2004 o medailích a žetonech podobných euromincím (Úř. věst. L 17, 22.1.2009, s. 5).

                                 15

                                 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/62/EU ze dne 15. května 2014 o trestněprávní ochraně eura a jiných měn proti padělání, kterou se nahrazuje rámcové rozhodnutí Rady 2000/383/SVV (Úř. věst. L 151, 21.5.2014, s. 1).

                                 31. prosince 2016 (2)

                                    Pravidla týkající se eurobankovek a euromincí

                                 16

                                 Závěry Rady ze dne 10. května 1999 o systému řízení kvality euromincí.

                                 31. prosince 2010

                                 17

                                 Sdělení Komise 2001/C 318/03 ze dne 22. října 2001 o ochraně autorského práva ke vzoru společné strany euromincí (KOM(2001) 600 v konečném znění) (Úř. věst. C 318, 13.11.2001, s. 3).

                                 31. prosince 2010

                                 18

                                 Obecné zásady Evropské centrální banky ECB/2003/5 ze dne 20. března 2003 o prosazování opatření proti nepřípustným reprodukcím eurobankovek a o výměně a stahování eurobankovek (Úř. věst. L 78, 25.3.2003, s. 20).

                                 31. prosince 2010

                                 ve znění:

                                 19

                                 Obecných zásad Evropské centrální banky ECB/2013/11 ze dne 19. dubna 2013, kterými se mění obecné zásady ECB/2003/5 o prosazování opatření proti nepřípustným reprodukcím eurobankovek a o výměně a stahování eurobankovek (Úř. věst. L 118, 30.4.2013, s. 43).

                                 31. prosince 2014 (1)

                                 20

                                 Rozhodnutí Evropské centrální banky ECB/2010/14 ze dne 16. září 2010 o ověřování pravosti a upotřebitelnosti eurobankovek a jejich navracení zpět do oběhu (Úř. věst. L 267, 9.10.2010, s. 1).

                                 31. prosince 2012

                                 ve znění:

                                 21

                                 Rozhodnutí Evropské centrální banky ECB/2012/19 ze dne 7. září 2012 (Úř. věst. L 253, 20.9.2012, s. 19).

                                 31. prosince 2013 (1)

                                 22

                                 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1210/2010 ze dne 15. prosince 2010 o ověřování pravosti euromincí a o zacházení s euromincemi nevhodnými pro oběh (Úř. věst. L 339, 22.12.2010, s. 1).

                                 31. prosince 2012

                                 23

                                 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 651/2012 ze dne 4. července 2012 o vydávání euromincí (Úř. věst. L 201, 27.7.2012, s. 135).

                                 31. prosince 2013 (1)

                                 24

                                 Rozhodnutí Evropské centrální banky ECB/2013/10 ze dne 19. dubna 2013 o nominálních hodnotách, specifikacích, reprodukci, výměně a stahování eurobankovek (Úř. věst. L 118, 30.4.2013, s. 37).

                                 31. prosince 2014 (1)

                                 25

                                 Nařízení Rady (EU) č. 729/2014 ze dne 24. června 2014 o nominálních hodnotách a technických specifikacích euromincí určených pro peněžní oběh (přepracované znění) (Úř. věst. L 194, 2.7.2014, s. 1).

                                 31. prosince 2013 (1)

                        Oddíl přílohy měnové dohody v souladu s ad hoc ujednáním smíšeného výboru týkajícím se žádosti Svatého stolce a Vatikánského městského státu o začlenění příslušných pravidel pro subjekty, které vykonávají finanční činnosti na profesionálním základě

                                 PŘÍSLUŠNÉ ČÁSTI NÍŽE UVEDENÝCH PRÁVNÍCH NÁSTROJŮ

                                 LHŮTA PRO PROVEDENÍ

                                 26

                                 Směrnice Rady 86/635/EHS ze dne 8. prosince 1986 o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách bank a ostatních finančních institucí (Úř. věst. L 372, 31.12.1986, s. 1).

                                 31. prosince 2016 (2)

                                 ve znění:

                                 27

                                 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/65/ES ze dne 27. září 2001 (Úř. věst. L 283, 27.10.2001, s. 28).

                                 28

                                 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/51/ES ze dne 18. června 2003 (Úř. věst. L 178, 17.7.2003, s. 16).

                                 29

                                 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/46/ES ze dne 14. června 2006 (Úř. věst. L 224, 16.8.2006, s. 1).

                                 30

                                 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky, o změně směrnice 2002/87/ES a zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES (Úř. věst. L 176, 27.6.2013, s. 338).

                                 31. prosince 2017 (2)

                                 31

                                 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. L 176, 27.6.2013, s. 1) a případně související opatření úrovně 2.

                                 31. prosince 2017 (2)

                                 ve znění:

                                 32

                                 Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/62 ze dne 10. října 2014, kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013, pokud jde o pákový poměr (Úř. věst. L 11, 17.1.2015, s. 37).

                                 31. prosince 2017 (3)

                                 33

                                 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/2395 ze dne 12. prosince 2017, kterým se mění nařízení (EU) č. 575/2013, pokud jde o přechodná opatření pro zmírnění dopadu zavedení IFRS 9 na kapitál a pro zacházení s některými expozicemi vůči subjektům veřejného sektoru denominovanými v národní měně kteréhokoli členského státu jako s velkými expozicemi (Úř. věst. L 345, 27.12.2017, p. 27).

                                 30. června 2019 (6)

                                 34

                                 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/2401 ze dne 12. prosince 2017, kterým se mění nařízení (EU) č. 575/2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky (Úř. věst. L 347, 28.12.2017, s. 1).

                                 31. března 2020 (6)

                                 doplněné těmito předpisy:

                                 35

                                 Nařízením Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 241/2014 ze dne 7. ledna 2014, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013, pokud jde o regulační technické normy pro kapitálové požadavky na instituce (Úř. věst. L 74, 14.3.2014, s. 8).

                                 31. prosince 2017 (3)

                                 ve znění:

                                 36

                                 Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/923 ze dne 11. března 2015, kterým se mění nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 241/2014, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013, pokud jde o regulační technické normy pro kapitálové požadavky na instituce (Úř. věst. L 150, 17.6.2015, s. 1).

                                 31. prosince 2017 (3)

                                 37

                                 Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/61 ze dne 10. října 2014, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013, pokud jde o požadavek na úvěrové instituce týkající se krytí likvidity (Úř. věst. L 11, 17.1.2015, s. 1).

                                 31. prosince 2017 (3)

                                 38

                                 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 596/2014 ze dne 16. dubna 2014 o zneužívání trhu (nařízení o zneužívání trhu) a o zrušení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES a směrnic Komise 2003/124/ES, 2003/125/ES a 2004/72/ES (Úř. věst. L 173, 12.6.2014, s. 1) a případně související opatření úrovně 2.

                                 30. září 2018 (4)

                                 ve znění:

                                 39

                                 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1033 ze dne 23. června 2016, kterým se mění nařízení (EU) č. 600/2014 o trzích finančních nástrojů, nařízení (EU) č. 596/2014 o zneužívání trhu a nařízení (EU) č. 909/2014 o zlepšení vypořádání obchodů s cennými papíry v Evropské unii a centrálních depozitářích cenných papírů (Úř. věst. L 175, 30.6.2016, s. 1).

                                 30. září 2018 (5)

                                 doplněné těmito předpisy:

                                 40

                                 Prováděcí směrnicí Komise (EU) 2015/2392 ze dne 17. prosince 2015 k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 596/2014, pokud jde o oznamování skutečných nebo možných porušení tohoto nařízení příslušným orgánům (Úř. věst. L 332, 18.12.2015, s. 126).

                                 30. září 2018 (4)

                                 41

                                 Nařízením Komise v přenesené pravomoci (EU) 2016/522 ze dne 17. prosince 2015, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 596/2014, pokud jde o výjimku pro některé veřejné orgány a centrální banky třetích zemí, ukazatele manipulace s trhem, prahové hodnoty pro zveřejnění, příslušný orgán pro oznamování odložení zveřejnění, povolování obchodů během uzavřeného období a druhy obchodů osob s řídicí pravomocí podléhající oznamovací povinnosti (Úř. věst. L 88, 5.4.2016, s. 1).

                                 30. září 2018 (4)

                                 42

                                 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/57/EU ze dne 16. dubna 2014 o trestních sankcích za zneužívání trhu (směrnice o zneužívání trhu) (Úř. věst. L 173, 12.6.2014, s. 179).

                                 30. září 2018 (4)

                                    Právní předpisy týkající se sběru statistických dat

                                 43

                                 Obecné zásady Evropské centrální banky ECB/2013/24 ze dne 25. července 2013 o statistické zpravodajské povinnosti stanovené Evropskou centrální bankou v oblasti čtvrtletních finančních účtů (Úř. věst. L 2, 7.1.2014, s. 34).

                                 31. prosince 2016 (2)

                                 ve znění:

                                 44

                                 Obecných zásad Evropské centrální banky (EU) 2016/66 ze dne 26. listopadu 2015, kterými se mění obecné zásady ECB/2013/24 o statistické zpravodajské povinnosti stanovené Evropskou centrální bankou v oblasti čtvrtletních finančních účtů (ECB/2015/40) (Úř. věst. L 14, 21.1.2016, s. 36).

                                 31. března 2017 (4)

                                 45

                                 Nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 1071/2013 ze dne 24. září 2013 o rozvaze sektoru měnových finančních institucí (ECB/2013/33) (Úř. věst. L 297, 7.11.2013, s. 1).

                                 31. prosince 2016 (2)

                                 ve znění:

                                 46

                                 Nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 1375/2014 ze dne 10. prosince 2014, kterým se mění nařízení (EU) č. 1071/2013 o rozvaze sektoru měnových finančních institucí (ECB/2013/33) (ECB/2014/51) (Úř. věst. L 366, 20.12.2014, s. 77).

                                 47

                                 Nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 1072/2013 ze dne 24. září 2013 o statistice úrokových sazeb uplatňovaných měnovými finančními institucemi (ECB/2013/34) (Úř. věst. L 297, 7.11.2013, s. 51).

                                 31. prosince 2016 (2)

                                 ve znění:

                                 48

                                 Nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 756/2014 ze dne 8. července 2014, kterým se mění nařízení (EU) č. 1072/2013 (ECB/2013/34) o statistice úrokových sazeb uplatňovaných měnovými finančními institucemi (ECB/2014/30) (Úř. věst. L 205, 12.7.2014, s. 14).

                                 49

                                 Obecné zásady Evropské centrální banky ECB/2014/15 ze dne 4. dubna 2014 o měnové a finanční statistice (Úř. věst. L 340, 26.11.2014, s. 1).

                                 31. prosince 2016 (2)

                                 ve znění:

                                 50

                                 Obecných zásad Evropské centrální banky (EU) 2015/571 ze dne 6. listopadu 2014, kterými se mění obecné zásady ECB/2014/15 o měnové a finanční statistice (ECB/2014/43) (Úř. věst. L 93, 9.4.2015, s. 82).

                                 51

                                 Obecných zásad Evropské centrální banky (EU) 2016/450 ze dne 4. prosince 2015, kterými se mění obecné zásady ECB/2014/15 o měnové a finanční statistice (ECB/2015/44) (Úř. věst. L 86, 1.4.2016, s. 42).

                                 31. března 2017 (4)

                                 52

                                 Obecných zásad Evropské centrální banky (EU) 2017/148 ze dne 16. prosince 2016, kterými se mění obecné zásady ECB/2014/15 o měnové a finanční statistice (ECB/2016/45) (Úř. věst. L 26, 31.1.2017, s. 1).

                                 1. listopadu 2017 (5)

                                 53

                                 Obecných zásad Evropské centrální banky (EU) 2018/877 ze dne 1. června 2018, kterými se mění obecné zásady ECB/2014/15 o měnové a finanční statistice (ECB/2018/17) (Úř. věst. L 154, 18.6.2018, s. 22).

                                 1. října 2019 (6)

                                             (1)

                                             Tyto lhůty schválil smíšený výbor zřízený v roce 2013.

               “

               (2)  Tyto lhůty schválil smíšený výbor zřízený v roce 2014.

               (3)  Tyto lhůty schválil smíšený výbor zřízený v roce 2015.

               (4)  Tyto lhůty schválil smíšený výbor zřízený v roce 2016.

               (5)  Tyto lhůty schválil smíšený výbor zřízený v roce 2017.

               (6)  Tyto lhůty schválil smíšený výbor zřízený v roce 2018.