title: Rozhodnutí Rady 2008/178/SZBP ze dne 28. ledna 2008 o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Kamerunskou republikou o postavení sil pod vedením Evropské unie, které projíždějí přes území Kamerunské republiky

text:
               1.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 57/30

         ROZHODNUTÍ RADY 2008/178/SZBP
   ze dne 28. ledna 2008
   o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Kamerunskou republikou o postavení sil pod vedením Evropské unie, které projíždějí přes území Kamerunské republiky
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 24 této smlouvy,
   s ohledem na doporučení předsednictví,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Rada bezpečnosti Organizace spojených národů přijala dne 25. září 2007 rezoluci 1778 (2007), kterou se zejména Evropské unii povoluje rozmístění operace v Čadu a ve Středoafrické republice za účelem splnění mandátu stanoveného v uvedené rezoluci, a to na dobu dvanácti měsíců ode dne vydání prohlášení o počáteční operační schopnosti.

               (2)

               Rezoluce 1778 (2007) dále vyzvala všechny členské státy Organizace spojených národů, zejména sousední státy Čadu a Středoafrické republiky, aby usnadnily volný, nerušený a urychlený přesun všech pracovníků, jakož i materiálu, potravin a zásob a jiného zboží určeného pro operaci Evropské unie do Čadu a Středoafrické republiky.

               (3)

               Dne 15. října 2007 přijala Rada společnou akci 2007/677/SZBP o vojenské operaci Evropské unie v Čadské republice a ve Středoafrické republice (1) (EUFOR Tchad/RCA).

               (4)

               Značná část operace EUFOR Tchad/RCA bude projíždět přes území Kamerunské republiky.

               (5)

               V návaznosti na zmocnění Rady ze dne 18. září 2007 a v souladu s článkem 24 Smlouvy o Evropské unii sjednalo předsednictví, kterému byl nápomocen generální tajemník, vysoký představitel, Dohodu mezi Evropskou unií a Kamerunskou republikou o postavení sil pod vedením Evropské unie, které projíždějí přes území Kamerunské republiky.

               (6)

               Uvedená dohoda by měla být schválena,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   Dohoda mezi Evropskou unií a Kamerunskou republikou o postavení sil pod vedením Evropské unie, které projíždějí přes území Kamerunské republiky, se schvaluje jménem Evropské unie.
   Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
   Článek 2
   Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu zavazující Evropskou unii.
   Článek 3
   Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
   Článek 4
   Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 28. ledna 2008.

            Za Radu

            předseda

         D. RUPEL

      (1)  Úř. věst. L 279, 23.10.2007, s. 21.
    ---documentbreak---

               1.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 57/31

         PŘEKLAD
   DOHODA
   mezi Evropskou unií a Kamerunskou republikou o postavení sil pod vedením Evropské unie, které projíždějí přes území Kamerunské republiky
   EVROPSKÁ UNIE, dále jen „EU“,
   na straně jedné, a
   KAMERUNSKÁ REPUBLIKA, dále jen „tranzitní stát“,
   na straně druhé,
   dále jen „strany“,
   BEROUCE V ÚVAHU:

               —

               rezoluci Rady bezpečnosti OSN 1778 (2007) ze dne 25. září 2007,

               —

               společnou akci Rady 2007/677/SZBP ze dne 15. října 2007 o vojenské operaci Evropské unie v Čadské republice a ve Středoafrické republice (EUFOR Tchad/RCA),

               —

               skutečnost, že touto dohodou nejsou dotčena práva a povinnosti stran podle mezinárodních dohod a jiných nástrojů, kterými se zřizují mezinárodní soudní dvory a tribunály, včetně statutu Mezinárodního trestního soudu,

         SE DOHODLY TAKTO:
   Článek 1
   Oblast působnosti a definice
   1.   Cílem této dohody je stanovit podmínky, za jakých pracovníci a materiál EUFOR projíždějí přes území Kamerunské republiky do Čadu a Středoafrické republiky.
   2.   Tato dohoda se vztahuje na síly pod vedením Evropské unie a jejich pracovníky.
   3.   Tato dohoda se použije pouze na území tranzitního státu.
   4.   Pro účely této dohody se rozumí:

               a)

               „silami pod vedením Evropské unie“(EUFOR) vojenské velitelství EU a kontingenty států přispívající k operaci, jejich vybavení a jejich dopravní prostředky;

               b)

               „operací“ příprava, zavedení, plnění a podpora vojenské mise podle mandátu vyplývajícího z rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1778 (2007) ze dne 25. září 2007;

               c)

               „velitelem sil EU“ velitel na místě působení;

               d)

               „vojenským velitelstvím EU“ vojenské velitelství a jeho části, bez ohledu na jejich umístění, pod vedením vojenských velitelů EU, které provádějí vojenské velení a řízení operace;

               e)

               „kontingenty států“ jednotky a prvky patřící členským státům Evropské unie a dalším státům účastnícím se operace;

               f)

               „pracovníky EUFOR“ civilní a vojenští pracovníci přidělení k EUFOR, jakož i pracovníci určení pro přípravu operace a pracovníci na misi za vysílající stát nebo orgán EU v rámci operace, kteří jsou přítomni na území tranzitního státu, pokud není v této dohodě stanoveno jinak, s výjimkou místních pracovníků a pracovníků zaměstnaných mezinárodními obchodními dodavateli;

               g)

               „místními pracovníky“ pracovníci, kteří jsou státními příslušníky tranzitního státu nebo mají v tranzitním státě trvalý pobyt;

               h)

               „zařízeními“ veškeré prostory, ubytování a pozemky potřebné pro EUFOR a pracovníky EUFOR;

               i)

               „vysílajícím státem“ stát, který pro EUFOR poskytuje kontingent státu.

         Článek 2
   Obecná ustanovení
   1.   EUFOR a pracovníci EUFOR dodržují právní předpisy tranzitního státu a zdrží se veškerého jednání nebo činnosti neslučitelných s cíli uvedenými v této dohodě.
   2.   EUFOR pravidelně informuje vládu tranzitního státu o počtu a totožnosti pracovníků EUFOR, kteří se nacházejí na území tranzitního státu.
   Článek 3
   Identifikace
   1.   Pracovníci EUFOR musí mít vždy při sobě pas nebo vojenskou knížku.
   2.   Vozidla, letadla, plavidla a další dopravní prostředky EUFOR jsou opatřeny charakteristickým identifikačním označením EUFOR nebo registračními tabulkami, ohlášenými příslušným úřadům tranzitního státu.
   3.   EUFOR má právo na svých zařízeních, vozidlech a dalších dopravních prostředcích vyvěsit vlajku Evropské unie a používat označení, jako jsou vojenské znaky, nápisy a oficiální symboly. Uniformy pracovníků EUFOR jsou označeny rozeznávacím znakem EUFOR. Na zařízeních, vozidlech a dalších dopravních prostředcích a na uniformách EUFOR mohou být podle rozhodnutí velitele sil EU zobrazeny státní vlajky nebo znaky jednotlivých kontingentů států.
   Článek 4
   Překračování hranic a pohyb na území tranzitního státu
   1.   Pracovníci EUFOR vstupují na území tranzitního státu pouze po předložení dokladů uvedených v čl. 3 odst. 1 a, v případě prvního vstupu, příkazu k jednotlivému nebo hromadnému přesunu vydaného ze strany EUFOR. Nepodléhají vízovým předpisům. Při vstupu na území tranzitního státu, při jeho opouštění nebo při pohybu po něm nepodléhají kontrolám souvisejícím se vstupem do země či opuštěním země ani celním kontrolám.
   2.   Pracovníci EUFOR nepodléhají předpisům tranzitního státu o registraci a kontrole cizích státních příslušníků, avšak nezískávají právo na trvalý pobyt nebo bydliště na území tranzitního státu.
   3.   Seznam majetku a dopravních prostředků EUFOR, které vstupují na území tranzitního státu za účelem podpory operace, je pro informaci předán tranzitnímu státu. Tento majetek a dopravní prostředky jsou označeny rozeznávacím znakem EUFOR, aby byla umožněna jejich rychlá identifikace. Tranzitní stát usnadní silám EUFOR administrativní a celní formality. EUFOR nepodléhá předložení žádné další celní dokumentace ani žádné kontrole.
   4.   Pracovníci EUFOR mohou na území tranzitního státu řídit motorová vozidla, plavidla a letadla, pokud mají platný vnitrostátní, mezinárodní nebo vojenský řidičský průkaz, popřípadě oprávnění k řízení lodě nebo pilotní licenci.
   5.   Pro účely operace poskytne tranzitní stát silám EUFOR a pracovníkům EUFOR svobodu pohybu na svém území, a to v koridorech pro tranzit stanovených v ujednáních uvedených v článku 18 níže, včetně výsostných vod a vzdušného prostoru. Svoboda pohybu ve výsostných vodách tranzitního státu zahrnuje zastávky a kotvení za jakýchkoliv okolností.
   6.   Pro účely operace může EUFOR používat silnice, mosty, trajekty, letiště a přístavy bez placení cel, daní nebo jiných poplatků. EUFOR podléhá poplatkům za vážení, mýtnému a přístavním poplatkům za služby informačních systémů, jejichž podmínky jsou stanoveny v ujednáních uvedených v článku 18 níže.
   Článek 5
   Výsady a imunity udělené silám EUFOR tranzitním státem
   1.   Zařízení EUFOR jsou nedotknutelná. Zástupci tranzitního státu do nich nevstoupí bez souhlasu velitele sil EU.
   2.   Zařízení EUFOR, jejich vybavení a jiný majetek v nich, jakož i dopravní prostředky nesmějí být předmětem prohlídky, zabavení, obstavení nebo exekuce.
   3.   EUFOR neposkytne útočiště osobám, po nichž bylo soudními orgány tranzitního státu vyhlášeno pátrání.
   4.   EUFOR a jeho majetek a zdroje jsou vyňaty ze všech forem právních řízení.
   5.   Archivy a dokumenty EUFOR jsou nedotknutelné.
   6.   Úřední korespondence EUFOR je nedotknutelná. Úřední korespondencí se rozumí veškerá korespondence týkající se operace a jejích funkcí.
   7.   Pokud jde o zboží zakoupené nebo dovážené silami EUFOR, služby poskytované silám EUFOR a zařízení používaná silami EUFOR pro účely operace, jsou EUFOR a poskytovatelé služeb nebo dodavatelé, nejsou-li státními příslušníky tranzitního státu, osvobozeni od všech státních, regionálních a obecních dávek, daní a podobných poplatků.
   8.   Tranzitní stát povolí vstup zboží pro operaci a udělí mu osvobození od veškerých cel, daní a podobných poplatků, s výjimkou přístavních poplatků za služby informačních systémů uvedených v čl. 4 odst. 6 výše a kromě poplatků za skladování, přepravu a jiné poskytnuté služby.
   Článek 6
   Výsady a imunity udělené pracovníkům EUFOR tranzitním státem
   1.   Pracovníci EUFOR nesmějí být žádnou formou zatčeni ani zadrženi.
   2.   Doklady, korespondence a majetek pracovníků EUFOR jsou nedotknutelné, s výjimkou exekučních opatření povolených podle odstavce 6.
   3.   Pracovníci EUFOR jsou za všech okolností vyňati z trestní pravomoci tranzitního státu.
   Vysílající stát nebo případně dotyčný orgán EU se může vynětí pracovníků EUFOR z trestní pravomoci vzdát. Toto vzdání musí být vždy výslovné.
   4.   Pracovníci EUFOR jsou vyňati z občanské a správní pravomoci tranzitního státu, pokud jde o veškeré jejich jednání při výkonu služebních povinností. Pokud je proti pracovníkům EUFOR zahájeno jakékoliv občanskoprávní řízení u jakéhokoliv soudu tranzitního státu, je to neprodleně oznámeno veliteli sil EU a příslušnému orgánu vysílajícího státu nebo dotyčnému orgánu EU. Před započetím řízení před soudem velitel sil EU a příslušný orgán vysílajícího státu nebo dotyčný orgán EU po obdržení formálního poradního stanoviska příslušných orgánů tranzitního státu potvrdí, zda se pracovník EUFOR daného jednání dopustil při výkonu služebních povinností či nikoliv.
   Pokud se pracovník jednání dopustil při výkonu svých služebních povinností, není řízení zahájeno a použije se ustanovení článku 15. Pokud se jednání nedopustil při výkonu služebních povinností, může řízení pokračovat. Svědectví velitele sil EU a příslušného orgánu vysílajícího státu nebo dotyčného orgánu EU je pro pravomoc tranzitního státu závazné a tranzitní stát je nemůže napadnout.
   Je-li řízení zahájeno z podnětu pracovníka EUFOR, nelze se odvolávat na vynětí z pravomoci, pokud jde o jakýkoliv protinárok přímo související s hlavní žalobou.
   5.   Pracovníci EUFOR nemají povinnost vypovídat jako svědci.
   6.   Proti pracovníkům EUFOR nemohou být provedena exekuční opatření, s výjimkou případů, kdy je proti nim zahájeno občanskoprávní řízení nesouvisející s jejich služebními povinnostmi. Majetek pracovníků EUFOR, u kterého velitel sil EU dosvědčí, že je nezbytný pro plnění jejich služebních povinností, je chráněn před zabavením pro účely výkonu rozsudku, rozhodnutí nebo příkazu. Pracovníci EUFOR nepodléhají v občanskoprávním řízení žádným omezením osobní svobody ani jiným omezujícím opatřením.
   7.   Vynětí pracovníků EUFOR z pravomoci tranzitního státu neznamená jejich vynětí z pravomoci vysílajícího státu.
   8.   Pracovníci EUFOR jsou, pokud jde o služby poskytované pro EUFOR, vyňati z působnosti předpisů o sociálním zabezpečení platných v tranzitním státě.
   9.   Pracovníci EUFOR jsou v tranzitním státě osvobozeni od všech forem zdanění platu a jiných požitků, které jim vyplácí EUFOR nebo vysílající státy, jakož i jakýchkoliv příjmů pocházejících odjinud než z tranzitního státu.
   10.   Tranzitní stát povolí, v souladu s právními předpisy, které případně přijme, vstup předmětů určených pro osobní potřeby pracovníků EUFOR a udělí pro ně osvobození od veškerých cel, daní a souvisejících poplatků, kromě poplatků za skladování, přepravu a podobné služby.
   Osobní zavazadla pracovníků EUFOR jsou osvobozena od prohlídek, pokud neexistují vážné důvody pro domněnku, že obsahují předměty, které nejsou určeny pro osobní potřebu pracovníků EUFOR, nebo předměty, jejichž dovoz nebo vývoz je zakázán zákonem nebo regulován karanténními předpisy tranzitního státu. Prohlídka je prováděna pouze v přítomnosti dotčeného pracovníka EUFOR nebo zplnomocněného zástupce EUFOR.
   Článek 7
   Místní pracovníci
   Místní pracovníci nepožívají žádných výsad či imunit. Tranzitní stát však vykonává svou pravomoc způsobem, který zbytečně nenarušuje výkon funkcí operace.
   Článek 8
   Trestní pravomoc
   Příslušné orgány vysílajícího státu mají právo vykonávat na území tranzitního státu veškerou trestní a disciplinární pravomoc, která je jim svěřena právními předpisy vysílajícího státu, a to vůči všem pracovníkům EUFOR podléhajícím těmto právním předpisům a ve spolupráci s příslušnými orgány tranzitního státu.
   Článek 9
   Uniforma a zbraně
   1.   Nošení uniformy se řídí předpisy přijatými velitelem sil EU.
   2.   Vojenští pracovníci EUFOR mohou nosit osobní ruční palné zbraně a střelivo do nich pod podmínkou, že jsou k tomu zmocněni příkazem. Seznam těchto zbraní a jejich držitelů je předán příslušným orgánům tranzitního státu.
   Článek 10
   Podpora poskytovaná tranzitním státem a uzavírání smluv
   1.   Tranzitní stát souhlasí, že na žádost EUFOR poskytne pomoc při hledání vhodných zařízení.
   2.   Tranzitní stát bezplatně poskytne zařízení, která jsou v jeho vlastnictví, pokud jimi disponuje a jsou-li požadována pro provádění správních a provozních činností EUFOR.
   3.   Tranzitní stát poskytne v rámci svých možností a prostředků pomoc při přípravě, zřízení, plnění a podpoře operace. Bezpečnostní opatření, která tranzitní stát přijme za účelem uplatnění čl. 13 odst. 1 níže, jsou zajišťována bezplatně.
   4.   Právo, jímž se řídí smlouvy uzavřené ze strany EUFOR v tranzitním státě, je právem místa, kde se případ projednává. Postup pro řešení sporů uvedený v čl. 15 odst. 3, 4 a 5 níže se použije pro spory vyplývající z plnění těchto smluv.
   5.   Tranzitní stát umožní plnění smluv, které EUFOR uzavře s obchodními subjekty pro účely operace.
   Článek 11
   Změny zařízení
   1.   EUFOR má oprávnění stavět nebo upravovat zařízení podle potřeb souvisejících s tranzitem a po dobu operace, a to za podmínek stanovených v ujednáních uvedených v článku 18 níže.
   2.   Tranzitní stát nepožaduje od EUFOR za tyto stavby nebo úpravy žádné náhrady, s výjimkou vážného poškození původních zařízení.
   Článek 12
   Zemřelí pracovníci EUFOR
   1.   Velitel sil EU má právo postarat se o repatriaci zemřelých pracovníků EUFOR, jakož i jejich osobního majetku, a přijmout za tím účelem vhodná opatření.
   2.   Pitva zemřelého člena EUFOR se neuskuteční bez souhlasu příslušného státu a bez přítomnosti zástupce EUFOR nebo příslušného státu.
   3.   Tranzitní stát a EUFOR spolupracují v co nejširším rozsahu, aby zajistily bezodkladnou repatriaci zemřelých pracovníků EUFOR.
   Článek 13
   Bezpečnost EUFOR a vojenská policie
   1.   Tranzitní stát přijme veškerá nezbytná opatření k zajištění ochrany a bezpečnosti EUFOR a jeho pracovníků.
   2.   Síly EUFOR jsou oprávněny přijmout v úzké spolupráci s příslušnými orgány tranzitního státu opatření nezbytná k ochraně svých zařízení a vojenského doprovodu.
   3.   Kontingenty států mohou využívat pracovníky soudní policie za účelem provádění šetření nezbytných pro výkon trestní pravomoci uvedené v článku 8 výše.
   Článek 14
   Komunikace
   1.   EUFOR může instalovat a provozovat rádiové vysílače a přijímače i satelitní systémy. Spolupracuje s příslušnými orgány tranzitního státu s cílem předejít konfliktům při používání vhodných kmitočtů. Přístup k frekvenčnímu spektru je poskytován v souladu s právními předpisy platnými v tranzitním státě.
   2.   EUFOR požívá práva na neomezenou komunikaci prostřednictvím rádia (včetně satelitních, mobilních a ručních radiových zařízení), telefonu, telegrafu, faxu a jiných prostředků, jakož i práva instalovat vybavení nezbytné pro udržování této komunikace v zařízeních EUFOR a mezi nimi.
   3.   Ve svých zařízeních může EUFOR provést úpravy nezbytné pro doručování poštovních zásilek určených EUFOR nebo pracovníkům EUFOR a poštovních zásilek jimi odesílaných.
   Článek 15
   Nároky uplatňované v případě smrti, zranění, poškození a ztráty
   1.   Nároky uplatňované v případě škody na soukromém nebo veřejném majetku nebo v případě jeho ztráty a nároky uplatňované v případě smrti nebo zranění osob nebo v případě škody na majetku EUFOR či jeho ztráty, které souvisejí s provozními potřebami EUFOR, jsou řešeny mimosoudním narovnáním.
   2.   Tyto nároky jsou předány EUFOR prostřednictvím příslušných orgánů tranzitního státu, pokud jde o nároky vznesené právnickými nebo fyzickými osobami z tranzitního státu, anebo příslušným orgánům tranzitního státu, pokud jde o nároky vznesené ze strany EUFOR.
   3.   Pokud není možné dosáhnout mimosoudního narovnání, je nárok předán výboru pro stížnosti, který se skládá ze stejného počtu zástupců EUFOR a zástupců tranzitního státu. Narovnání je dosaženo vzájemnou dohodou.
   4.   Pokud není možné dosáhnout narovnání v rámci výboru pro stížnosti, jsou nároky předloženy rozhodčímu soudu, jehož rozhodnutí jsou závazná.
   5.   Rozhodčí soud se skládá ze tří rozhodců, z nichž jednoho jmenuje tranzitní stát, dalšího jmenuje EUFOR a třetího jmenují společně tranzitní stát a EUFOR. Pokud některá ze stran nejmenuje rozhodce do dvou měsíců nebo nelze-li dosáhnout dohody mezi tranzitním státem a EUFOR o jmenování třetího rozhodce, jmenuje daného rozhodce předseda Soudního dvora Evropských společenství.
   6.   EUFOR a správní orgány tranzitního státu uzavřou správní ujednání, kterým se určí pravomoci výboru pro stížnosti a soudu, jednací řády těchto orgánů a podmínky, za kterých je možné uplatňovat nároky.
   Článek 16
   Spolupráce a spory
   1.   Veškeré otázky vzniklé v souvislosti s prováděním této dohody jsou zkoumány společně zástupci EUFOR a příslušnými orgány tranzitního státu.
   2.   Není-li dosaženo předchozí dohody, řeší se spory ohledně výkladu nebo provádění této dohody výhradně diplomatickou cestou mezi tranzitním státem a zástupci EU.
   Článek 17
   Jiná ustanovení
   1.   Kdykoli tato dohoda odkazuje na výsady, imunity a práva EUFOR a pracovníků EUFOR, odpovídá za jejich plnění a dodržování příslušnými orgány tranzitního státu vláda tranzitního státu.
   2.   Žádné ustanovení této dohody nemá za cíl odchýlit se od práv, která může mít kterýkoli členský stát EU nebo kterýkoli jiný stát podílející se na EUFOR podle jiných dohod, a ani tak nesmí být vykládáno.
   Článek 18
   Prováděcí opatření
   Pro účely provádění této dohody mohou být provozní, správní a technické záležitosti předmětem samostatných ujednání, která budou uzavřena mezi velitelem sil EU a správními orgány tranzitního státu.
   Článek 19
   Vstup v platnost a ukončení
   1.   Tato dohoda vstupuje v platnost dnem podpisu a zůstává v platnosti do dne odjezdu posledního pracovníka EUFOR, jak bylo oznámeno orgánům tranzitního státu ze strany EUFOR.
   2.   Bez ohledu na odstavec 1 se čl. 4 odst. 6, čl. 5 odst. 1, 2, 4, 7 a 8, čl. 6 odst. 1, 3, 4, 6, 8, 9 a 10, čl. 10 odst. 2, článek 11, čl. 13 odst. 1, 2 a 3 a článek 15 považují za použitelné ode dne rozmístění prvních pracovníků EUFOR, pokud tento den předcházel dni vstupu této dohody v platnost.
   3.   Tuto dohodu lze měnit písemnou dohodou mezi stranami.
   4.   Ukončení této dohody se nedotkne žádných práv nebo povinností vyplývajících z plnění této dohody před tímto ukončením.

      V Yaoundé dne 6. února 2008 ve čtyřech vyhotoveních v jazyce francouzském a anglickém, přičemž obě znění mají stejnou platnost.

            Za Evropskou unii

            Za tranzitní stát


title: 2012/108/EU: Rozhodnutí Rady ze dne 14. prosince 2011 o podpisu jménem Evropské unie a prozatímním provádění Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a Ruskou federací o zavedení nebo zvýšení vývozních cel na suroviny

text:
                  29.2.2012

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  L 57/52

         ROZHODNUTÍ RADY
         ze dne 14. prosince 2011
         o podpisu jménem Evropské unie a prozatímním provádění Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a Ruskou federací o zavedení nebo zvýšení vývozních cel na suroviny
         (2012/108/EU)
         RADA EVROPSKÉ UNIE,
         s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 4 první pododstavec ve spojení s čl. 218 odst. 5 této smlouvy,
         s ohledem na návrh Evropské komise,
         vzhledem k těmto důvodům:

                     (1)

                     S ohledem na hospodářský význam přístupu k surovinám pro Unii a význam, který má pro Unii Ruská federace jako dodavatel surovin, Komise s Ruskou federací vyjednala závazky, že Ruská federace sníží nebo zruší vývozní cla, která v současnosti uplatňuje.

                     (2)

                     Tyto závazky, které budou zahrnuty do Protokolu o přistoupení Ruské federace ke Světové obchodní organizaci (WTO), se netýkají surovin, na které Ruská federace v současnosti vývozní cla neuplatňuje.

                     (3)

                     Aby se snížilo riziko, že Ruská federace v budoucnosti zavede nová vývozní cla, a následné dopady na dodávky surovin, Komise jménem Uniev vyjednala s Ruskou federací dohodu ve formě výměny dopisů o zavedení nebo zvýšení vývozních cel na suroviny (dále jen „dohoda“).

                     (4)

                     Dohoda by měla být podepsána.

                     (5)

                     Za účelem zajištění uplatňování uvedených závazků Ruské federace týkajících se nových vývozních cel na suroviny ode dne přistoupení Ruské federace k WTO, měla by být dohoda prozatímně prováděna ode dne přistoupení Ruské federace k WTO do okamžiku dokončení postupů nezbytných pro její uzavření,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

            Článek 1
            Podpis Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a Ruskou federací o zavedení nebo zvýšení vývozních cel na suroviny se schvaluje jménem Unie s výhradou jejího uzavření.
            Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.

            Článek 2
            Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Unie.

            Článek 3
            V souladu s dohodou se dohoda prozatímně provádí ode dne přistoupení Ruské federace k WTO do dokončení postupů nezbytných pro její uzavření (1).

            Článek 4
            Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

            V Ženevě dne 14. prosince 2011.

                  Za Radu

                  předseda

               M. NOGAJ

            (1)  Den, od kterého bude dohoda prozatímně prováděna, zveřejní generální sekretariát Rady v Úředním věstníku Evropské unie.


title: Rozhodnutí Komise ze dne 5. srpna 2002, kterým se mění rozhodnutí 2000/137/ES o přijetí závazků nabídnutých v souvislosti s antidumpingovým řízením týkajícím se dovozů některých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo nelegované oceli pocházejících z Chorvatska a Ukrajiny, a kterým se stahuje závazek

text:
Důležité právní upozornění

|

32002D0669

Úřední věstník L 228 , 24/08/2002 S. 0020 - 0021

		Rozhodnutí Komiseze dne 5. srpna 2002,kterým se mění rozhodnutí 2000/137/ES o přijetí závazků nabídnutých v souvislosti s antidumpingovým řízením týkajícím se dovozů některých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo nelegované oceli pocházejících z Chorvatska a Ukrajiny a kterým se stahuje závazek(2002/669/ES)KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského spoelčenství [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2238/2000 [2], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,vzhledem k těmto důvodům:A. PŘEDCHÁZEJÍCÍ ŘÍZENÍ(1) Dne 19. listopadu 1998 zahájila Komise antidumpingové řízení týkající se dovozů některých bezešvých trubek a rour ze železa nebo nelegované oceli [3] pocházejících, mimo jiné, z Ukrajiny;(2) výsledkem šetření bylo uvalení antidumpingového cla nařízením Rady (ES) č. 348/2000 [4] v únoru 2002 za účelem odstranění škodlivých účinků dumpingu;(3) současně Komise přijala rozhodnutím č. 2000/137/ES [5] společný cenový závazek až do určitého objemového prahu od tří ukrajinských vyvážejících výrobců, Dnepropetrovsk Tube Works (dále jen "DTW"), Nikopol Pivdennotrubny Works (přejmenovaný později na Nikopolsky Seamless Tube Plant, Niko Tube [6] a Nizhnedeprovsky Tube Rolling Plant (dále jen "NTRP"), jejichž výrobky byly nařízením (ES) č. 348/2000 osvobozeny od antidumpingového cla;B. DOBROVOLNÉ STAŽENÍ SPOLEČNÉHO ZÁVAZKU(4) Podniky DTW, Nikotube a NTRP oznámily Komisi, že si tento společný závazek přejí stáhnout. Proto by měla být jména DTW, Niko Tube a NTRP v seznamu společností, jejichž výrobky jsou osvobozeny od antidumpingového cla podle článku 1 rozhodnutí 2000/137/ES, zrušena;(5) současně k tomuto rozhodnutí Rada nařízením (ES) č. 1515/2002 [7] rovněž odstranila výjimku z antidumpingového cla, udělenou podnikům DTW, Niko Tube a NTRP, formou změny článku 2 nařízení (ES) č. 348/2000,PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:Článek 1Společný závazek přijatý od podniků Dnepropetrovk Tube Works, Nikopol Pivdennotrubny Works (přejmenovaný později na Nikopolsky Seamless Tube Plant, "Niko Tube") a Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant (NTRP) se tímto stahuje.Článek 2Tabulka v článku 1 rozhodnutí č. 2000/137/ES se nahrazuje touto tabulkou:"Země | Výrobce | Podpoložka TARIC |Chorvatsko | Zeljezara Sisak d.d., Sisak | A064" |Článek 3Toto rozhodnutí je použitelné prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku evropských společenství.V Bruselu dne 5. srpna 2002.Za KomisiPascal Lamyčlen Komise[1] Úř. věst. L 56, 6.3.1996, s. 1.[2] Úř. věst. L 257, 11.10.2000, s. 2.[3] Úř. věst. C 353, 19.11.1998, s. 13.[4] Úř. věst. L 45, 17.2.2000, s. 1.[5] Úř. věst. L 46, 18. 2. 2000, s. 34.[6] Úř. věst. C 198, 13.7.2001, s. 2[7] Viz stranu 8 tohoto Úředního věstníku.--------------------------------------------------


title: 2006/884/ES: Rozhodnutí Komise ze dne 6. prosince 2006 , kterým se určuje postoj Společenství k rozhodnutí smíšeného výboru zřízeného podle Dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o vzájemném uznávání certifikátů shody pro námořní zařízení, týkajícímu se přijetí jeho jednacího řádu

text:
               7.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 341/39

      ROZHODNUTÍ KOMISE

   ze dne 6. prosince 2006,
   kterým se určuje postoj Společenství k rozhodnutí smíšeného výboru zřízeného podle Dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o vzájemném uznávání certifikátů shody pro námořní zařízení, týkajícímu se přijetí jeho jednacího řádu
   (2006/884/ES)
   KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
   s ohledem na rozhodnutí Rady 2004/425/ES ze dne 21. dubna 2004 o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o vzájemném uznávání certifikátů shody pro námořní zařízení (1) (dále jen „dohoda“), a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               S cílem přijmout postoj Společenství konzultovala Komise zvláštní výbor jmenovaný Radou.

               (2)

               Ustanovení čl. 7 odst. 2 dohody stanoví, že si smíšený výbor stanoví svůj vlastní jednací řád,

         ROZHODLA TAKTO:
   Jediný článek
   Postoj, který má být přijat Evropským společenstvím k rozhodnutí smíšeného výboru, zřízeného podle článku 7 Dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o vzájemném uznávání certifikátů shody pro námořní zařízení, týkajícímu se přijetí jeho jednacího řádu, je založen na předloze rozhodnutí smíšeného výboru připojené k tomuto rozhodnutí.

      V Bruselu dne 6. prosince 2006.

            Za Komisi

         Peter MANDELSON

            člen Komise

      (1)  Úř. věst. L 150, 30.4.2004, s. 42.

      PŘÍLOHA
      „
            PŘEDLOHA
            ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU ZŘÍZENÉHO PODLE DOHODY MEZI EVROPSKÝM SPOLEČENSTVÍM A SPOJENÝMI STÁTY AMERICKÝMI
            o vzájemném uznávání certifikátů shody pro námořní zařízení, týkající se přijetí jeho jednacího řádu č. …/…
            SMÍŠENÝ VÝBOR,
            s ohledem na Dohodu mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o vzájemném uznávání certifikátů shody pro námořní zařízení, a zejména na článek 7 této dohody,
            vzhledem k tomu, že čl. 7 odst. 2 dohody stanoví, že si smíšený výbor stanoví svůj vlastní jednací řád,
            PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:

                        1.

                        Přijímá se jednací řád smíšeného výboru, který je uveden v příloze tohoto rozhodnutí.

               Toto rozhodnutí, ve dvojím vyhotovení, je podepsáno zástupci smíšeného výboru oprávněnými jednat jménem stran za účelem pozměnění dohody. Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem pozdějšího podpisu.
               Ve Washingtonu dne

                     Jménem Spojených států amerických

               V Bruselu dne

                     Jménem Evropského společenství

            PŘÍLOHA

               JEDNACÍ ŘÁD SMÍŠENÉHO VÝBORU ZŘÍZENÉHO PODLE DOHODY MEZI EVROPSKÝM SPOLEČENSTVÍM A SPOJENÝMI STÁTY AMERICKÝMI
               o vzájemném uznávání certifikátů shody pro námořní zařízení
               Článek 1
               Předsednictví
               Smíšenému výboru společně předsedají jeden zástupce Evropského společenství a jeden zástupce Spojených států.
               Článek 2
               Zasedání
               1.   Smíšený výbor zasedá pravidelně, nejméně jednou ročně, ve vzájemně dohodnutou dobu. Pokud se jedna ze stran domnívá, že jsou nezbytná další zasedání, vyhoví druhá strana v nejvyšší možné míře žádosti o svolání zasedání.
               2.   Není-li dohodnuto jinak, strany se střídají v pořádání zasedání. Se souhlasem stran lze využít telekonferencí nebo videokonferencí.
               3.   Zasedání smíšeného výboru svolávají spolupředsedové.
               4.   Spolupředsedové stanoví datum zasedání a vymění si včas nezbytné dokumenty, aby byla zajištěna odpovídající příprava, pokud možno tři týdny před konáním zasedání.
               5.   Strana, která pořádá zasedání nebo žádá o videokonferenci či telekonferenci, je odpovědná za praktickou organizaci.
               Článek 3
               Delegace
               Strany si navzájem oznámí alespoň týden před zasedáním zamýšlené složení svých delegací.
               Článek 4
               Pořad jednání
               1.   Spolupředsedové připravují předběžný pořad jednání pro každé zasedání nejpozději 14 dnů před zasedáním. Předběžný pořad jednání obsahuje body, o jejichž zařazení do programu požádal jeden ze spolupředsedů nejpozději 14 dnů před zasedáním.
               2.   Každá strana může kdykoli před zasedáním doplnit body do předběžného pořadu jednání, pokud s tím druhá strana souhlasí. Je-li to možné, každá strana sdělí písemně druhé straně žádost o doplnění bodů do předběžného pořadu jednání. Takovým žádostem se vyhovuje v co nejvyšším rozsahu.
               3.   Spolupředsedové přijmou konečný pořad jednání na začátku každého zasedání. Jiné body, než které jsou uvedeny na předběžném pořadu jednání, lze na pořad jednání zařadit, pokud s tím strany souhlasí, a je k nim přihlédnuto v co nejvyšším rozsahu.
               Článek 5
               Zápisy ze zasedání
               1.   Spolupředseda pořádající strany připraví co možná nejdříve návrh zápisu z každého zasedání.
               2.   Ke každému bodu pořadu jednání se v zápisu zpravidla uvádí:

                           a)

                           dokumentace předložená smíšenému výboru;

                           b)

                           prohlášení, o jejichž zapsání požádala jedna ze stran, a

                           c)

                           přijatá rozhodnutí a závěry k jednotlivým bodům.

                     3.   Zápis rovněž obsahuje seznam účastníků z každé delegace, jakož i název ministerstva nebo subjektu, které zastupují.
               4.   Spolupředsedové zápis schválí.
               Článek 6
               Rozhodnutí smíšeného výboru
               1.   Smíšený výbor přijímá svá rozhodnutí jednomyslně.
               2.   Smíšený výbor může přijmout rozhodnutí písemným postupem mimo svá formální zasedání.
               3.   Rozhodnutí smíšeného výboru nesou název „rozhodnutí“, po kterém následuje pořadové číslo a popis jejich obsahu. Uvede se rovněž datum, kdy rozhodnutí nabývá účinku. Rozhodnutí jsou podepsána zástupci smíšeného výboru oprávněnými jednat jménem stran. Rozhodnutí jsou sepsána ve dvojím vyhotovení, přičemž obě znění mají stejnou platnost.
               Článek 7
               Konzultace odborníků
               Výbor může konzultovat zvláštní otázky s odborníky, pokud s tím strany souhlasí.
               Článek 8
               Výdaje
               1.   Každá strana je odpovědná za výdaje vynaložené z důvodu její účasti na zasedáních smíšeného výboru, včetně nákladů na zaměstnance, cestovních výloh, diet a výdajů za poštovné a telekomunikace.
               2.   Pořádající strana obvykle hradí ostatní výdaje související s organizací zasedání.
               Článek 9
               Správní postupy
               1.   Nerozhodnou-li strany jinak, jsou zasedání smíšeného výboru neveřejná.
               2.   V zájmu důvěrnosti jsou zápisy a jiné dokumenty smíšeného výboru považovány za informace vyměňované ve smyslu článku 17 dohody.
               3.   Jiní účastníci, než jsou zaměstnanci stran, mohou být pozváni se souhlasem spolupředsedů a vztahuje se na ně rovněž článek 17 dohody.
               4.   Strany mohou organizovat veřejná informační zasedání nebo jiným způsobem informovat dotčenou veřejnost o výsledcích zasedání smíšeného výboru.

         “


title: 2012/801/EU: Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 23. října 2012 o uzavření účtů Evropského úřadu pro bezpečnost potravin za rozpočtový rok 2010

text:
               20.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 350/81

         ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
   ze dne 23. října 2012
   o uzavření účtů Evropského úřadu pro bezpečnost potravin za rozpočtový rok 2010
   (2012/801/EU)
   EVROPSKÝ PARLAMENT,

               —

               s ohledem na konečnou roční účetní závěrku Evropského úřadu pro bezpečnost potravin za rozpočtový rok 2010,

               —

               s ohledem na zprávu Účetního dvora o ověření účetní závěrky Evropského úřadu pro bezpečnost potravin za rozpočtový rok 2010, spolu s odpověďmi úřadu (1),

               —

               s ohledem na doporučení Rady ze dne 21. února 2012 (06083/2012 – C7–0051/2012),

               —

               s ohledem na své rozhodnutí ze dne 10. května 2012 (2), kterým se odkládá rozhodnutí o udělení absolutoria za plnění rozpočtu Evropského úřadu pro bezpečnost potravin na rozpočtový rok 2010, své související usnesení a odpovědi výkonné ředitelky úřadu,

               —

               s ohledem na článek 319 Smlouvy o fungování Evropské unie,

               —

               s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (3), a zejména na článek 185 tohoto nařízení,

               —

               s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 (4), kterým se zřizuje Evropský úřad pro bezpečnost potravin, a zejména na článek 44 tohoto nařízení,

               —

               s ohledem na nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (5), a zejména na článek 94 tohoto nařízení,

               —

               s ohledem na společné prohlášení ve věci decentralizovaných agentur a k němu přiložený společný přístup, které byly dohodnuté v červnu 2012 Evropským parlamentem, Radou a Komisí, a které jsou výsledkem činnosti interinstitucionální pracovní skupiny ve věci decentralizovaných agentur zřízené v březnu 2009, a zejména na oddíly o řízení, operacích, plánování, odpovědnosti a transparentnosti společného přístupu,

               —

               s ohledem na článek 77 a přílohu VI jednacího řádu,

               —

               s ohledem na druhou zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu a stanovisko Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin (A7-0299/2012),

               1.

               schvaluje uzavření účtů Evropského úřadu pro bezpečnost potravin za rozpočtový rok 2010;

               2.

               pověřuje svého předsedu, aby předal toto rozhodnutí výkonné ředitelce Evropského úřadu pro bezpečnost potravin, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru a aby zajistil jeho zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie (řada L).

            Předseda

         Martin SCHULZ

            Generální tajemník

         Klaus WELLE

      (1)  Úř. věst. C 366, 15.12.2011, s. 106.

      (2)  Úř. věst. L 286, 17.10.2012, s. 367.

      (3)  Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1.

      (4)  Úř. věst. L 31, 1.2.2002, s. 1.

      (5)  Úř. věst. L 357, 31.12.2002, s. 72.


title: 2005/527/ES: Rozhodnutí Rady ze dne 2. června 2005 o uzavření rámcové dohody mezi Evropským společenstvím a Srbskem a Černou Horou o obecných zásadách účasti Srbska a Černé Hory na programech Společenství

text:
               22.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 192/84

      ROZHODNUTÍ RADY

   ze dne 2. června 2005
   o uzavření rámcové dohody mezi Evropským společenstvím a Srbskem a Černou Horou o obecných zásadách účasti Srbska a Černé Hory na programech Společenství
   (2005/527/ES)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 13, 71, 80, 95, 127, 137, 149, 150, 151, 152, 153, 157, 166, 175, 280 a 308 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem druhou větou, odst. 3 druhým pododstavcem a odst. 4 této smlouvy.
   s ohledem na návrh Komise,
   s ohledem na souhlas Evropského parlamentu (1),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)(2)(3)(4)(5)(6)(7)(8)(9)

               Evropská rada na zasedání v Soluni v červnu 2003 schválila „Soluňskou agendu pro západní Balkán: směrem k evropské integraci“, která uvádí, že programy Společenství budou otevřeny zemím účastnícím se procesu stabilizace a přidružení podle zásad stanovených pro účast kandidátských zemí.Komise doporučila ve sdělení „Příprava účasti zemí západního Balkánu na programech a agenturách Společenství“ uzavřít s Albánií, s Bosnou a Hercegovinou, s Chorvatskem, s Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií a se Srbskem a Černou Horou rámcové dohody, které by stanovily obecné zásady jejich účasti na programech Společenství.V souladu se směrnicemi pro jednání, které Rada přijala dne 29. dubna 2004, sjednala Komise jménem Společenství se Srbskem a Černou Horou rámcovou dohodu o obecných zásadách jeho účasti na programech Společenství.Tato dohoda byla podepsána jménem Společenství dne 22. listopadu 2004 v Bruselu s výhradou pozdějšího uzavření.Pokud jde o některé programy vyplývající z dohody, nestanoví Smlouva jiné pravomoci než pravomoci stanovené v článku 308.Podmínky pro účast Srbska a Černé Hory na programech Společenství, zejména finanční příspěvek, který by měl být placen, by měla určit jménem Společenství Komise. K tomuto účelu by Komisi měl být nápomocen výbor jmenovaný Radou.Srbsko a Černá Hora může požádat o finanční pomoc pro účast na programech Společenství podle nařízení Rady (ES) č. 2666/2000 ze dne 5. prosince 2000 o pomoci pro Albánii, Bosnu a Hercegovinu, Chorvatsko, Svazovou republiku Jugoslávii a Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii (2) nebo podle jakéhokoliv podobného nařízení, které stanoví vnější pomoc Společenství pro Srbsko a Černou Horu a které může být přijato později.Provádění dohody by mělo být pravidelně posuzováno.Uvedená dohoda by měla být schválena,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   Rámcová dohoda mezi Evropským společenstvím a Srbskem a Černou Horou o obecných zásadách účasti Srbska a Černé Hory na programech Společenství se schvaluje jménem Společenství.
   Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí (3).
   Článek 2
   1.   Komise je oprávněna určit jménem Společenství podmínky pro účast Srbska a Černé Hory na jakémkoli programu, zejména pokud jde o finanční příspěvek, který má být placen. Komisi je při tomto úkolu nápomocen zvláštní výbor jmenovaný Radou.
   2.   Pokud Srbsko a Černá Hora požádá o vnější pomoc, použijí se postupy stanovené nařízením (ES) č. 2666/2000 a obdobnými nařízeními, které stanoví vnější pomoc Společenství pro Srbsko a Černou Horu a které mohou být přijaty později.
   Článek 3
   Nejpozději tři roky po vstupu uvedené dohody v platnost a posléze každé tři roky posoudí Komise její provádění a podá zprávu Radě. Tato zpráva může být případně doprovázena vhodnými návrhy.
   Článek 4
   Předseda Rady provede jménem Společenství oznámení podle článku 10 Dohody.

      V Lucemburku dne 2. června 2005.

            Za Radu

            předseda

         L. FRIEDEN

      (1)  Souhlas ze dne 10. května 2005 (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku).

      (2)  Úř. věst. L 306, 7.12.2000, s. 1. Nařízení ve znění nařízení (ES) č. 2415/2001 (Úř. věst. L 327, 12.12.2001, s. 3).

      (3)  Viz strana 14 v tomto čísle Úředního věstníku.