title: 2011/663/: Rozhodnutí Rady ze dne 16. června 2011 o podpisu jménem Unie a prozatímním uplatňování Dohody mezi Evropskou unií a vládou Indonéské republiky o některých aspektech leteckých služeb#Dohoda mezi Evropskou unií a vládou Indonéské republiky o některých aspektech leteckých služeb

text:
               8.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 264/1

         ROZHODNUTÍ RADY
   ze dne 16. června 2011
   o podpisu jménem Unie a prozatímním uplatňování Dohody mezi Evropskou unií a vládou Indonéské republiky o některých aspektech leteckých služeb
   (2011/663/EU)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 100 odst. 2 ve spojení s čl. 218 odst. 5 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Rozhodnutím ze dne 5. června 2003 pověřila Rada Komisi, aby zahájila jednání se třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod dohodou na úrovni Unie.

               (2)

               Komise jménem Unie sjednala s vládou Indonéské republiky dohodu o některých aspektech leteckých služeb (dále jen „dohoda“) v souladu s postupy a směrnicemi obsaženými v příloze rozhodnutí Rady ze dne 5. června 2003.

               (3)

               Dohoda by měla být podepsána a prozatímně uplatňována s výhradou uzavření,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Podpis Dohody mezi Evropskou unií a vládou Indonéské republiky o některých aspektech leteckých služeb (dále jen „dohoda“) se schvaluje jménem Unie s výhradou jejího uzavření.
   Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
   Článek 2
   Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Unie s výhradou jejího uzavření.
   Článek 3
   Dohoda je do svého vstupu v platnost prozatímně uplatňována od prvního dne prvního měsíce následujícího po dni, kdy si strany vzájemně oznámí dokončení postupů potřebných k tomuto účelu (1).
   Článek 4
   Předseda Rady je oprávněn učinit oznámení stanovené v čl. 8 odst. 2 dohody.
   Článek 5
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Lucemburku dne 16. června 2011.

            Za Radu

            předseda

         VÖLNER P.

      (1)  Den, od kterého je dohoda prozatímně uplatňována, zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie generální sekretariát Rady.

      DOHODA
      mezi Evropskou unií a vládou Indonéské republiky o některých aspektech leteckých služeb
      EVROPSKÁ UNIE, dále jen „Unie“,
      na jedné straně a
      VLÁDA INDONÉSKÉ REPUBLIKY, dále jen „Indonésie“,
      na straně druhé,
      společně dále jen „strany“,
      S OHLEDEM NA TO, že mezi několika členskými státy Unie a Indonésií byly uzavřeny dvoustranné dohody o leteckých službách, které obsahují ustanovení, jež jsou v rozporu s právem Unie,
      S OHLEDEM NA TO, že Unie má výlučnou pravomoc ohledně řady aspektů, které mohou být obsaženy ve dvoustranných dohodách o leteckých službách uzavřených mezi členskými státy Unie a třetími zeměmi,
      S OHLEDEM NA TO, že podle práva Unie mají letečtí dopravci Unie usazení v členském státě právo na nediskriminační přístup na letecké trasy mezi členskými státy Unie a třetími zeměmi,
      S OHLEDEM na dohody mezi Unií a některými třetími zeměmi, podle nichž mají státní příslušníci těchto třetích zemí možnost získat vlastnický podíl v leteckých dopravcích, kterým byla udělena licence v souladu s právem Unie,
      UZNÁVAJÍCE, že některá ustanovení dvoustranných dohod o leteckých službách uzavřených mezi členskými státy Unie a Indonésií, která jsou v rozporu s právem Unie, musí být uvedena do souladu s tímto právem, aby se vytvořil řádný právní základ pro letecké služby mezi Unií a Indonésií a aby se zachovala nepřetržitost těchto leteckých služeb,
      S OHLEDEM NA TO, že podle práva Unie nesmějí letečtí dopravci v zásadě uzavírat dohody, které by mohly ovlivnit obchod mezi členskými státy Unie a jejichž cílem nebo výsledkem je vyloučení, omezení nebo narušení hospodářské soutěže,
      UZNÁVAJÍCE, že ustanovení dvoustranných dohod o leteckých službách uzavřených mezi členskými státy Unie a Indonésií, která i) požadují nebo upřednostňují přijetí dohod mezi podniky, rozhodnutí sdružení podniků nebo jednání ve vzájemné shodě, které brání hospodářské soutěži mezi leteckými dopravci na příslušných trasách nebo ji narušují či omezují; nebo ii) zesilují účinek všech takových dohod, rozhodnutí či jednání ve vzájemné shodě; nebo iii) přenášejí na letecké dopravce nebo jiné soukromé hospodářské subjekty odpovědnost za přijetí opatření, která brání hospodářské soutěži mezi leteckými dopravci na příslušných trasách nebo ji narušují či omezují, mohou rušit účinnost pravidel hospodářské soutěže platných pro podniky,
      S OHLEDEM NA TO, že záměrem Unie v rámci této dohody není zvýšit celkový objem letecké dopravy mezi Unií a Indonésií, ovlivnit rovnováhu mezi leteckými dopravci Unie a leteckými dopravci Indonésie ani vyjednávat o změnách ustanovení stávajících dvoustranných dohod o leteckých službách, které se týkají přepravních práv,
      SE DOHODLY TAKTO:
      Článek 1
      Obecná ustanovení
      1.   Pro účely této dohody se „členskými státy“ rozumějí členské státy Unie a „smlouvami EU“ Smlouva o Evropské unii a Smlouva o fungování Evropské unie.
      2.   Odkazy ve všech dohodách uvedených v příloze 1 na státní příslušníky členského státu, který je stranou dané dohody, se považují za odkazy na státní příslušníky členských států Unie.
      3.   Odkazy ve všech dohodách uvedených v příloze 1 na letecké dopravce nebo letecké společnosti členského státu, který je stranou dané dohody, se považují za odkazy na letecké dopravce nebo letecké společnosti určené daným členským státem.
      Článek 2
      Určení členským státem
      1.   Odstavce 2 a 3 tohoto článku nahrazují odpovídající ustanovení článků uvedených v příloze 2 písm. a) a b), pokud jde o určení leteckého dopravce dotčeným členským státem, jeho oprávnění a povolení udělených Indonésií a odmítnutí, zrušení, dočasné odnětí nebo omezení oprávnění nebo povolení udělených leteckému dopravci.
      2.   Po obdržení určení provedeného členským státem udělí Indonésie příslušná oprávnění a povolení s minimálním procedurálním zpožděním za předpokladu, že:

                  a)

                  letecký dopravce je podle smluv EU usazen na území členského státu, který provedl určení, a má platnou provozní licenci v souladu s právem Unie a

                  b)

                  členský stát odpovědný za vydání osvědčení provozovatele letecké dopravy leteckému dopravci nad ním vykonává a udržuje faktickou regulační kontrolu a v určení je zřetelně označen příslušný letecký úřad a

                  c)

                  letecký dopravce je vlastněn přímo nebo prostřednictvím většinového vlastnického podílu členskými státy a/nebo státními příslušníky členských států a/nebo jinými státy uvedenými v příloze 3 a/nebo státními příslušníky těchto jiných států a je těmito státy a/nebo státními příslušníky fakticky kontrolován.

            3.   Indonésie může odmítnout, zrušit, dočasně odejmout nebo omezit oprávnění nebo povolení leteckého dopravce určeného členským státem, pokud:

                  a)

                  letecký dopravce není podle smluv EU usazen na území členského státu, který provedl určení, nebo nemá platnou provozní licenci v souladu s právem Unie, nebo

                  b)

                  členský stát odpovědný za vydání osvědčení provozovatele letecké dopravy leteckému dopravci nad ním nevykonává nebo neudržuje faktickou regulační kontrolu nebo v určení není zřetelně označen příslušný letecký úřad, nebo

                  c)

                  letecký dopravce není vlastněn přímo nebo prostřednictvím většinového vlastnického podílu nebo fakticky kontrolován členskými státy a/nebo státními příslušníky členských států a/nebo jinými státy uvedenými v příloze 3 a/nebo státními příslušníky těchto jiných států, nebo

                  d)

                  letecký dopravce již obdržel provozní oprávnění na základě dvoustranné dohody mezi Indonésií a jiným členským státem a Indonésie prokáže, že vykonáváním přepravních práv podle této dohody na trase, která zahrnuje místo v jiném členském státě, by letecký dopravce obcházel omezení přepravních práv uložená touto jinou dohodou, nebo

                  e)

                  určený letecký dopravce je držitelem osvědčení provozovatele letecké dopravy (AOC) vydaného členským státem a mezi Indonésií a uvedeným členským státem není uzavřena dvoustranná dohoda o leteckých službách a uvedený členský stát odepřel přepravní práva leteckému dopravci určenému Indonésií.

            Při výkonu svého práva podle tohoto odstavce nediskriminuje Indonésie letecké dopravce Unie z důvodu státní příslušnosti.
      Článek 3
      Bezpečnost
      1.   Odstavec 2 tohoto článku doplňuje odpovídající ustanovení článků uvedených v příloze 2 písmenu c).
      2.   Pokud členský stát určil leteckého dopravce, jehož regulační kontrolu vykonává a udržuje jiný členský stát, platí práva Indonésie podle bezpečnostních ustanovení dohody mezi členským státem, který určil leteckého dopravce, a Indonésií rovněž pro přijímání, vykonávání nebo udržování bezpečnostních standardů tímto jiným členským státem a pro provozní oprávnění tohoto leteckého dopravce.
      Článek 4
      Zdanění leteckých pohonných hmot
      1.   Odstavec 2 tohoto článku doplňuje odpovídající ustanovení článků uvedených v příloze 2 písmenu d).
      2.   Bez ohledu na jakákoli jiná ustanovení, která jsou s tímto v rozporu, nebrání žádné ustanovení dohod uvedených v příloze 2 písmenu d) členskému státu v nediskriminačním uložení daní, dávek, cel či různých poplatků na pohonné hmoty dodané na jeho území pro použití v letadle určeného leteckého dopravce Indonésie, který poskytuje služby mezi místem na území tohoto členského státu a jiným místem na území tohoto členského státu nebo na území jiného členského státu.
      Článek 5
      Slučitelnost s pravidly hospodářské soutěže
      1.   Bez ohledu na jakákoli jiná ustanovení, která jsou s tímto v rozporu, žádné ustanovení dohod uvedených v příloze 1: i) neupřednostňuje přijetí dohod mezi podniky, rozhodnutí sdružení podniků nebo jednání ve vzájemné shodě, které brání hospodářské soutěži nebo ji narušují či omezují; ii) nezesiluje účinek žádné takové dohody, rozhodnutí či jednání ve vzájemné shodě ani iii) nepřenášejí na soukromé hospodářské subjekty odpovědnost za přijetí opatření, která brání hospodářské soutěži nebo ji narušují či omezují.
      2.   Ustanovení dohod uvedených v příloze 1, která nejsou slučitelná s odstavcem 1 tohoto článku, se nepoužijí.
      Článek 6
      Přílohy této dohody
      Přílohy této dohody tvoří její nedílnou součást.
      Článek 7
      Revize nebo změna
      Strany mohou po vzájemné dohodě tuto dohodu kdykoli revidovat nebo změnit.
      Článek 8
      Vstup v platnost a prozatímní uplatňování
      1.   Tato dohoda vstupuje v platnost, jakmile si strany vzájemně písemně oznámí, že byly dokončeny jejich příslušné vnitřní postupy nezbytné pro vstup dohody v platnost.
      2.   Bez ohledu na odstavec 1 se strany dohody zavazují prozatímně uplatňovat tuto dohodu od prvního dne měsíce následujícího po dni, kdy si smluvní strany vzájemně oznámí dokončení postupů nezbytných pro tento účel.
      3.   Tato dohoda se použije na veškeré dohody a ujednání uvedené v příloze 1 včetně těch, které ke dni podpisu této dohody ještě nevstoupily v platnost a které nejsou prozatímně uplatňovány.
      Článek 9
      Ukončení platnosti
      1.   V případě, že skončí platnosti některé z dohod uvedených v příloze 1, pozbývají současně platnosti všechna ustanovení této dohody, která se týkají příslušné dohody uvedené v příloze 1.
      2.   V případě, že skončí platnosti všech dohod uvedených v příloze 1, pozbývá současně platnosti tato dohoda.
      NA DŮKAZ ČEHOŽ připojili níže podepsaní, řádně zplnomocnění zástupci k této dohodě své podpisy.

         V Bruselu ve dvou vyhotoveních dne dvacátého devátého června 2011 v jazyce anglickém, bulharském, českém, dánském, estonském, finském, francouzském, italském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, německém, nizozemském, polském, portugalském, rumunském, řeckém, slovenském, slovinském, španělském, švédském a indonéském, přičemž všechna znění mají stejnou platnost.

            За Европейския съюз
            Por la Unión Europea
            Za Evropskou unii
            For Den Europæiske Union
            Für die Europäische Union
            Euroopa Liidu nimel
            Για την Ευρωπαϊκή Ένωση
            For the European Union
            Pour l'Union européenne
            Per l'Unione europea
            Eiropas Savienības vārdā –
            Europos Sąjungos vardu
            Az Európai Unió részéről
            Għall-Unjoni Ewropea
            Voor de Europese Unie
            W imieniu Unii Europejskiej
            Pela União Europeia
            Pentru Uniunea Europeană
            Za Európsku úniu
            Za Evropsko unijo
            Euroopan unionin puolesta
            För Europeiska unionen
            Untuk Uni Eropa

            За правителството на Република Индонезия
            Por el Gobierno de la República de Indonesia
            Za vládu Indonéské republiky
            For Republiken Indonesiens regeringen
            Für die Regierung der Republik Indonesien
            Indoneesia Vabariigi valitsuse nimel
            Για την Κυβέρνηση της Δημοκρατίας της Ινδονησίας
            For the Government of the Republic of Indonesia
            Pour le gouvernement de la République d'Indonésie
            Per il governo della Repubblica di Indonesia
            Indonēzijas Republikas valdības vārdā –
            Indonezijos Respublikos vyriausybės vardu
            Az Indonéz Köztársaság kormánya részéről
            Għall-Gvern tar-Repubblika tal-Indoneżja
            Voor de regering van de Republiek Indonesië
            W imieniu rządu Republiki Indonezji
            Pelo Governo da República da Indonésia
            Pentru Guvernul Republicii Indonezia
            Za vládu Indonézskej republiky
            Za vlado Republike Indonezije
            Indonesian tasavallan hallituksen puolesta
            För Republiken Indonesiens regeringen
            Untuk Pemerintah Republik Indonesia

         PŘÍLOHA 1

            Seznam dohod, na které se odkazuje v článku 1 této dohody

         Dohody a jiná ujednání o leteckých službách uzavřené mezi Indonéskou republikou a členskými státy Evropské unie, ve znění případných doplňků nebo změn, které byly ke dni podpisu dohody uzavřeny, podepsány nebo parafovány:

                     —

                     Dohoda mezi rakouskou spolkovou vládou a vládou Indonéské republiky o pravidelné letecké dopravě, podepsaná ve Vídni dne 19. března 1987 (v příloze 2 jen „dohoda Indonésie – Rakousko“),

                     —

                     Dohoda mezi vládou Belgického království a vládou Indonéské republiky o leteckých službách mezi územími těchto států i mimo tato území, podepsaná v Jakartě dne 12. března 1971 (v příloze 2 jen „dohoda Indonésie – Belgie“),

                     —

                     Dohoda mezi vládou Bulharské republiky a vládou Indonéské republiky o leteckých službách mezi územími těchto států a mimo tato území, podepsaná v Jakartě dne 22. června 1992 (v příloze 2 jen „dohoda Indonésie – Bulharsko“),

                     —

                     Dohoda o letecké dopravě mezi vládou Československé socialistické republiky a vládou Republiky Indonésie, podepsaná v Praze dne 10. května 1972 (v příloze 2 jen „dohoda Indonésie – Česká republika“). Naposledy pozměněná výměnou dopisů v Jakartě dne 18. ledna 1986,

                     —

                     Dohoda mezi vládou Dánska a vládou Indonéské republiky o leteckých službách mezi územími těchto států, podepsaná v Kodani dne 23. června 1971 (v příloze 2 jen „dohoda Indonésie – Dánsko“),

                     —

                     Dohoda mezi vládou Finské republiky a vládou Indonéské republiky o leteckých službách, podepsaná v Jakartě dne 7. listopadu 1997 (v příloze 2 jen „dohoda Indonésie – Finsko“),

                     —

                     Dohoda mezi vládou Francouzské republiky a vládou Indonéské republiky o leteckých službách mezi územími těchto států i mimo tato území, uzavřená v Jakartě dne 24. listopadu 1967 (v příloze 2 jen „dohoda Indonésie – Francie“),

                     —

                     Dohoda mezi Spolkovou republikou Německo a Indonéskou republikou o leteckých službách mezi územími těchto států i mimo tato území, podepsaná v Jakartě dne 4. prosince 1969 (v příloze 2 jen „dohoda Indonésie – Německo“),

                     —

                     Dohoda mezi vládou Řecké republiky a vládou Indonéské republiky o leteckých službách, podepsaná v Jakartě dne 24. června 2008 (v příloze 2 jen „dohoda Indonésie – Řecko“),

                     —

                     Dohoda mezi vládou Maďarské republiky a vládou Indonéské republiky o letecké dopravě, podepsaná v Jakartě dne 20. září 1994 (v příloze 2 jen „dohoda Indonésie – Maďarsko“),

                     —

                     Dohoda mezi vládou Italské republiky a vládou Indonéské republiky o leteckých službách mezi územími těchto států i mimo tato území, podepsaná v Jakartě dne 7. prosince 1966 (v příloze 2 jen „dohoda Indonésie – Itálie“),

                     —

                     návrh Dohody mezi vládou Lucemburského velkovévodství a vládou Indonéské republiky o leteckých službách, parafovaný v Denpasaru dne 15. března 2005 (v příloze 2 jen „dohoda Indonésie – Lucembursko“),

                     —

                     Dohoda mezi vládou Nizozemského království a vládou Indonéské republiky o letecké dopravě, podepsaná v Haagu dne 23. listopadu 1990 (v příloze 2 jen „dohoda Indonésie – Nizozemsko“),

                     —

                     Dohoda mezi vládou Polské republiky a vládou Indonéské republiky o pravidelné letecké dopravě, podepsaná v Jakartě dne 13. prosince 1991 (v příloze 2 jen „dohoda Indonésie – Polsko“),

                     —

                     Dohoda mezi vládou Rumunska a vládou Indonéské republiky o leteckých službách, podepsaná v Jakartě dne 7. září 1993 (v příloze 2 jen „dohoda Indonésie – Rumunsko“),

                     —

                     Dohoda mezi vládou Slovenské republiky a vládou Indonéské republiky o letecké dopravě, parafovaná v Jakartě dne 28. března 1995 (v příloze 2 jen „dohoda Indonésie – Slovensko“),

                     —

                     Dohoda mezi vládou Španělského království a vládou Indonéské republiky o pravidelných leteckých službách, uzavřená v Madridu dne 5. října 1993 (v příloze 2 jen „dohoda Indonésie – Španělsko“),

                     —

                     Dohoda mezi vládou Švédska a vládou Indonéské republiky o leteckých službách mezi územími těchto států, podepsaná v Kodani dne 23. června 1971 (v příloze 2 jen „dohoda Indonésie – Švédsko“),

                     —

                     Dohoda mezi vládou Spojeného království Velké Británie a Severního Irska a vládou Indonéské republiky o leteckých službách mezi územími těchto států i mimo tato území, podepsaná v Jakartě dne 28. června 1973 (v příloze 2 jen „dohoda Indonésie – Spojené království“).

         PŘÍLOHA 2

            Seznam článků dohod uvedených v příloze 1, na které se odkazuje v článcích 2, 3 a 4 této dohody

                     a)

                     Určení členským státem:

                                    Článek 3 dohody Indonésie – Rakousko;

                                    Článek 3 dohody Indonésie – Belgie;

                                 článek III dohody Indonésie – Bulharsko;

                                    Článek 3 dohody Indonésie – Česká republika;

                                    Článek 3 dohody Indonésie – Dánsko;

                                    Článek 3 dohody Indonésie – Finsko;

                                    Článek 3 dohody Indonésie – Francie;

                                 čl. 3 odst. 4 dohody Indonésie – Německo;

                                    Článek 3 dohody Indonésie – Maďarsko;

                                    Článek 3 dohody Indonésie – Itálie;

                                 článek III dohody Indonésie – Lucembursko;

                                    Článek 3 dohody Indonésie – Nizozemsko;

                                    Článek 3 dohody Indonésie – Polsko;

                                    Článek 3 dohody Indonésie – Rumunsko;

                                    Článek 3 dohody Indonésie – Slovensko;

                                 článek III dohody Indonésie – Španělsko;

                                    Článek 3 dohody Indonésie – Švédsko;

                                    Článek 3 dohody Indonésie – Spojené království.

                     b)

                     Odmítnutí, zrušení, dočasné odnětí anebo omezení oprávnění nebo povolení:

                                    Článek 3 a 4 dohody Indonésie – Rakousko;

                                    Článek 3 dohody Indonésie – Belgie;

                                 článek IV dohody Indonésie – Bulharsko;

                                    Článek 3 dohody Indonésie – Česká republika;

                                    Článek 3 dohody Indonésie – Dánsko;

                                    Článek 3 a 4 dohody Indonésie – Finsko;

                                    Článek 3 dohody Indonésie – Francie;

                                 čl. 3 odst. 6 dohody Indonésie – Německo;

                                    Článek 4 dohody Indonésie – Maďarsko;

                                    Článek 3 dohody Indonésie – Itálie;

                                 článek IV dohody Indonésie – Lucembursko;

                                    Článek 3 a 4 dohody Indonésie – Nizozemsko;

                                    Článek 3 a 4 dohody Indonésie – Polsko;

                                    Článek 4 dohody Indonésie – Rumunsko;

                                    Článek 4 dohody Indonésie – Slovensko;

                                 článek III a IV dohody Indonésie – Španělsko;

                                    Článek 3 dohody Indonésie – Švédsko;

                                    Článek 3 dohody Indonésie – Spojené království.

                     c)

                     Bezpečnost:

                                    Článek 3 a 6 dohody Indonésie – Rakousko;

                                    Článek 3 dohody Indonésie – Belgie;

                                    Článek 3 dohody Indonésie – Česká republika;

                                    Článek 3 dohody Indonésie – Dánsko;

                                    Článek 16 dohody Indonésie – Finsko;

                                    Článek 3 dohody Indonésie – Francie;

                                 příloha 4 schváleného zápisu podepsaného v Bonnu dne 4. června 2003 delegacemi zastupujícími letecké úřady Spolkové republiky Německo a Indonéské republiky;

                                    Článek 7 dohody Indonésie – Řecko;

                                    Článek 16 dohody Indonésie – Maďarsko;

                                    Článek 3 dohody Indonésie – Itálie;

                                 článek VII dohody Indonésie – Lucembursko;

                                 příloha IV memoranda o porozumění mezi leteckými orgány Indonéské republiky a Nizozemského království, podepsaného v Haagu dne 19. srpna 2009;

                                    Článek 6 dohody Indonésie – Slovensko;

                                 článek VI dohody Indonésie – Španělsko;

                                    Článek 3 dohody Indonésie – Švédsko.

                     d)

                     Zdanění leteckých pohonných hmot:

                                    Článek 7 dohody Indonésie – Rakousko;

                                    Článek 4 dohody Indonésie – Belgie;

                                 článek VI dohody Indonésie – Bulharsko;

                                    Článek 5 dohody Indonésie – Česká republika;

                                    Článek 4 dohody Indonésie – Dánsko;

                                    Článek 6 dohody Indonésie – Finsko;

                                    Článek 4 dohody Indonésie – Francie;

                                    Článek 5 dohody Indonésie – Německo;

                                    Článek 10 dohody Indonésie – Řecko;

                                    Článek 6 dohody Indonésie – Maďarsko;

                                    Článek 4 dohody Indonésie – Itálie;

                                 článek IX dohody Indonésie – Lucembursko;

                                    Článek 10 dohody Indonésie – Nizozemsko;

                                    Článek 6 dohody Indonésie – Polsko;

                                    Článek 9 dohody Indonésie – Rumunsko;

                                    Článek 8 dohody Indonésie – Rumunsko;

                                 článek VIII dohody Indonésie – Španělsko;

                                    Článek 4 dohody Indonésie – Švédsko;

                                    Článek 4 dohody Indonésie – Spojené království.

         PŘÍLOHA 3

            Seznam jiných států, na které se odkazuje v článku 2 této dohody

                     a)

                     Islandská republika (v rámci Dohody o Evropském hospodářském prostoru);

                     b)

                     Lichtenštejnské knížectví (v rámci Dohody o Evropském hospodářském prostoru);

                     c)

                     Norské království (v rámci Dohody o Evropském hospodářském prostoru);

                     d)

                     Švýcarská konfederace (v rámci Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě).


title: 2013/552/EU: Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 17. dubna 2013 o udělení absolutoria za plnění rozpočtu osmého, devátého a desátého Evropského rozvojového fondu na rozpočtový rok 2011#Usnesení Evropského parlamentu ze dne 17. dubna 2013 obsahující připomínky, které jsou nedílnou součástí rozhodnutí o udělení absolutoria za plnění rozpočtu osmého, devátého a desátého Evropského rozvojového fondu na rozpočtový rok 2011

text:
               16.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 308/146

         ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
   ze dne 17. dubna 2013
   o udělení absolutoria za plnění rozpočtu osmého, devátého a desátého Evropského rozvojového fondu na rozpočtový rok 2011
   (2013/552/EU)
   EVROPSKÝ PARLAMENT,

               —

               s ohledem na zprávu Komise o následných opatřeních po udělení absolutoria za rozpočtový rok 2010 (COM(2012) 585) a na pracovní dokumenty útvarů Komise připojené k této zprávě (SWD(2012) 330 a SWD(2012) 340),

               —

               s ohledem na finanční výkazy a výkazy příjmů a výdajů osmého, devátého a desátého Evropského rozvojového fondu za rozpočtový rok 2011 (COM(2012) 435 – C7-0223/2012),

               —

               s ohledem na výroční zprávu Komise ze dne 26. dubna 2012 o finančním řízení osmého, devátého a desátého Evropského rozvojového fondu (ERF) v roce 2011,

               —

               s ohledem na finanční informace o Evropských rozvojových fondech (COM(2012) 386),

               —

               s ohledem na výroční zprávu Účetního dvora o činnostech financovaných z osmého, devátého a desátého Evropského rozvojového fondu za rozpočtový rok 2011, spolu s odpověďmi Komise (1), a s ohledem na zvláštní zprávy Účetního dvora,

               —

               s ohledem na prohlášení o věrohodnosti účtů (2) a o legalitě a správnosti uskutečněných operací, které předložil Účetní dvůr za rozpočtový rok 2011 podle článku 287 Smlouvy o fungování Evropské unie,

               —

               s ohledem na doporučení Rady ze dne 4. února 2013 týkajících se udělení absolutoria Komisi za provádění činností Evropských rozvojových fondů za rozpočtový rok 2011 (05190/2012 – C7-0083/2013, 05191/2012 – C7-0084/2013, 05192/2012 – C7-0085/2013),

               —

               s ohledem na Dohodu o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsanou v Cotonou dne 23. června 2000 (3) a pozměněnou v Lucemburku dne 25. června 2005 (4),

               —

               s ohledem na rozhodnutí Rady 2001/822/ES ze dne 27. listopadu 2001 o přidružení zámořských zemí a území k Evropskému společenství („rozhodnutí o přidružení zámoří“) (5) ve znění rozhodnutí Rady 2007/249/ES (6),

               —

               s ohledem na článek 33 interní dohody zástupců vlád členských států, kteří se sešli v Radě, ze dne 20. prosince 1995, o financování a řízení pomoci Společenství v rámci druhého finančního protokolu čtvrté úmluvy AKT-ES (7),

               —

               s ohledem na článek 32 interní dohody zástupců vlád členských států, kteří se sešli v Radě, ze dne 18. září 2000 o financování a řízení pomoci Společenství v rámci finančního protokolu Dohody o partnerství mezi africkými, karibskými a tichomořskými státy a Evropským společenstvím a jeho členskými státy, podepsané v Cotonou (Benin) dne 23. června 2000, a o přidělení finanční pomoci pro zámořské země a území, na něž se vztahují ustanovení čtvrté části Smlouvy o ES (8),

               —

               s ohledem na sdělení Komise ze dne 21. dubna 2010„Daně a rozvoj – Spolupráce s rozvojovými zeměmi na podpoře řádné správy v daňové oblasti“ a na sdělení ze dne 13. října 2011„Budoucí přístup k rozpočtové podpoře EU poskytované třetím zemím“,

               —

               s ohledem na článek 319 Smlouvy o fungování Evropské unie,

               —

               s ohledem na článek 74 finančního nařízení ze dne 16. června 1998 o spolupráci při financování rozvoje v rámci čtvrté úmluvy AKT-ES (9),

               —

               s ohledem na článek 119 finančního nařízení ze dne 27. března 2003 pro 9. Evropský rozvojový fond (10),

               —

               s ohledem na článek 142 nařízení Rady (ES) č. 215/2008 ze dne 18. února 2008 o finančním nařízení pro 10. Evropský rozvojový fond (11),

               —

               s ohledem na článek 76 a čl. 77 třetí odrážku a přílohu VI jednacího řádu,

               —

               s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu a stanovisko Výboru pro rozvoj (A7-0062/2013),

               1.

               uděluje Komisi absolutorium za plnění rozpočtu osmého, devátého a desátého Evropského rozvojového fondu na rozpočtový rok 2011;

               2.

               předkládá své připomínky v níže uvedeném usnesení;

               3.

               pověřuje svého předsedu, aby předal toto rozhodnutí a k němu připojené usnesení Radě, Komisi, Soudnímu dvoru Evropské unie, Účetnímu dvoru a Evropské investiční bance a aby zajistil jeho zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie (řada L).

            Předseda

         Martin SCHULZ

            Generální tajemník

         Klaus WELLE

      (1)  Úř. věst. C 344, 12.11.2012, s. 243.

      (2)  Úř. věst. C 348, 14.11.2012, s. 130.

      (3)  Úř. věst. L 317, 15.12.2000, s. 3.

      (4)  Úř. věst. L 287, 28.10.2005, s. 4.

      (5)  Úř. věst. L 314, 30.11.2001, s. 1, a Úř. věst. L 324, 7.12.2001, s. 1.

      (6)  Úř. věst. L 109, 26.4.2007, s. 33.

      (7)  Úř. věst. L 156, 29.5.1998, s. 108.

      (8)  Úř. věst. L 317, 15.12.2000, s. 355.

      (9)  Úř. věst. L 191, 7.7.1998, s. 53.

      (10)  Úř. věst. L 83, 1.4.2003, s. 1.

      (11)  Úř. věst. L 78, 19.3.2008, s. 1.

      USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
      ze dne 17. dubna 2013
      obsahující připomínky, které jsou nedílnou součástí rozhodnutí o udělení absolutoria za plnění rozpočtu osmého, devátého a desátého Evropského rozvojového fondu na rozpočtový rok 2011
      EVROPSKÝ PARLAMENT,

                  —

                  s ohledem na zprávu Komise o následných opatřeních po udělení absolutoria za rozpočtový rok 2010 (COM(2012) 585) a na pracovní dokumenty útvarů Komise připojené k této zprávě (SWD(2012) 330 a SWD(2012) 340),

                  —

                  s ohledem na finanční výkazy a výkazy příjmů a výdajů osmého, devátého a desátého Evropského rozvojového fondu za rozpočtový rok 2011 (COM(2012) 435 – C7-0223/2012),

                  —

                  s ohledem na výroční zprávu Komise ze dne 26. dubna 2012 o finančním řízení osmého, devátého a desátého Evropského rozvojového fondu v roce 2011,

                  —

                  s ohledem na finanční informace o Evropském rozvojovém fondu (COM(2012) 386),

                  —

                  s ohledem na výroční zprávu Účetního dvora o činnostech financovaných z osmého, devátého a desátého Evropského rozvojového fondu za rozpočtový rok 2011, spolu s odpověďmi Komise (1), a s ohledem na zvláštní zprávy Účetního dvora,

                  —

                  s ohledem na prohlášení o věrohodnosti účtů (2) a o legalitě a správnosti uskutečněných operací, které předložil Účetní dvůr za rozpočtový rok 2011 podle článku 287 Smlouvy o fungování Evropské unie,

                  —

                  s ohledem na doporučení Rady ze dne 4. února 2013 týkajících se udělení absolutoria Komisi za provádění činností Evropských rozvojových fondů za rozpočtový rok 2011 (05190/2012 – C7-0083/2013, 05191/2012 – C7-0084/2013, 05192/2012 – C7-0085/2013),

                  —

                  s ohledem na Dohodu o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsanou v Cotonou dne 23. června 2000 (3) a pozměněnou v Lucemburku dne 25. června 2005 (4),

                  —

                  s ohledem na rozhodnutí Rady 2001/822/ES ze dne 27. listopadu 2001 o přidružení zámořských zemí a území k Evropskému společenství („rozhodnutí o přidružení zámoří“) (5) ve znění rozhodnutí Rady 2007/249/ES (6),

                  —

                  s ohledem na článek 33 interní dohody zástupců vlád členských států, kteří se sešli v Radě, ze dne 20. prosince 1995, o financování a řízení pomoci Společenství v rámci druhého finančního protokolu čtvrté úmluvy AKT-ES (7),

                  —

                  s ohledem na článek 32 interní dohody zástupců vlád členských států, kteří se sešli v Radě, ze dne 18. září 2000, o financování a řízení pomoci Společenství v rámci finančního protokolu Dohody o partnerství mezi africkými, karibskými a tichomořskými státy a Evropským společenstvím a jeho členskými státy, podepsané v Cotonou (Benin) dne 23. června 2000, a o přidělení finanční pomoci pro zámořské země a území, na něž se vztahují ustanovení čtvrté části Smlouvy o ES (8),

                  —

                  s ohledem na své usnesení ze dne 28. září 2006„Více a lépe spolupracovat: opatření pro účinnou pomoc Evropské unie v roce 2006“ (9),

                  —

                  s ohledem na sdělení Komise ze dne 21. dubna 2010„Daně a rozvoj – Spolupráce s rozvojovými zeměmi na podpoře řádné správy v daňové oblasti“ a na sdělení ze dne 13. října 2011„Budoucí přístup k rozpočtové podpoře EU poskytované třetím zemím“,

                  —

                  s ohledem na své usnesení ze dne 22. května 2008 o krocích v návaznosti na Pařížskou deklaraci o účinnosti pomoci z roku 2005 (10),

                  —

                  s ohledem na zprávu Výboru pro rozvojovou pomoc OECD (DAC) týkající se účinnosti pomoci, která je zprávou o pokroku v provádění Pařížské deklarace z června roku 2009,

                  —

                  s ohledem na tuniský konsenzus „Zacíleno na účinný rozvoj“ ze dne 4.–5. listopadu 2010, který obsahuje africký program pro účinnost rozvoje,

                  —

                  s ohledem na dokument o výsledcích schůzky OECD na vysoké úrovni týkající se účinnosti pomoci, který byl přijat v Busanu v prosinci 2011,

                  —

                  s ohledem na článek 319 Smlouvy o fungování Evropské unie,

                  —

                  s ohledem na článek 74 finančního nařízení ze dne 16. června 1998 o spolupráci při financování rozvoje v rámci čtvrté úmluvy AKT-ES (11),

                  —

                  s ohledem na článek 119 finančního nařízení ze dne 27. března 2003 pro 9. Evropský rozvojový fond (12),

                  —

                  s ohledem na článek 142 nařízení Rady (ES) č. 215/2008 ze dne 18. února 2008 o finančním nařízení pro 10. Evropský rozvojový fond (13),

                  —

                  s ohledem na článek 76 a čl. 77 třetí odrážku a přílohu VI jednacího řádu,

                  —

                  s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu a stanovisko Výboru pro rozvoj (A7-0062/2013),

                  A.

                  vzhledem k tomu, že hlavním cílem dohody z Cotonou, která vymezuje rámec pro vztahy Unie s africkými, karibskými a tichomořskými zeměmi (AKT) a zámořskými zeměmi a územími (ZZÚ), je snížit a nakonec zcela vymýtit chudobu, což je v souladu s cílem udržitelného rozvoje a postupného začleňování zemí AKT a ZZÚ do světové ekonomiky, a vzhledem k tomu, že Evropský rozvojový fond (ERF) je nejdůležitějším finančním nástrojem Unie pro rozvojovou spolupráci se zeměmi AKT;

                  B.

                  vzhledem k tomu, že Komise coby prováděcí orgán odpovídá za udělení absolutoria za plnění Evropského rozvojového fondu;

                  C.

                  vzhledem k tomu, že základními předpoklady pro demokratickou kontrolu a účinnou rozvojovou pomoc jsou transparentnost a odpovědnost;

                  D.

                  vzhledem k tomu, že oblast rozvojové pomoci se neustále vyvíjí; vzhledem k tomu, že rozvojová pomoc je součástí širšího kontextu, v němž jsou dnes ve většině rozvojových zemí důležitější obchod, prostředky zasílané do domovských zemí pracovníky v zahraničí a další zdroje příjmů než prostředky vyplácené v rámci oficiální rozvojové pomoci;

                  E.

                  vzhledem k tomu, že nezákonné finanční toky z rozvojových zemí vážně ochromují možnosti růstu a snižování chudoby;

                  F.

                  vzhledem k tomu, že rozvojová pomoc se v mnoha případech poskytuje státům s oslabenými institucemi, vysokým výskytem korupce a nedostatečnými systémy kontroly, a vzhledem k tomu, že kontrola Unie zaměřená na její rozvojovou pomoc je obzvláště důležitá;

                  G.

                  vzhledem k tomu, že přestože rozpočtová podpora představuje užitečný nástroj rozvoje, nese s sebou značné svěřenecké riziko a měla by být poskytována pouze tehdy, zajišťuje-li dostatečnou transparentnost a odpovědnost;

                  H.

                  vzhledem k tomu, že transparentnost a odpovědnost v oblasti zdanění byla opětovně zdůrazněna ve výše uvedeném sdělení Komise o „daních a rozvoji – spolupráci s rozvojovými zeměmi na podpoře řádné správy v daňové oblasti“; vzhledem k tomu, že rozpočtová podpora s sebou nese značné riziko, že nebudou prostředky využity optimálně, měla by být poskytována pouze tehdy, je-li zajištěna dostatečná transparentnost, odpovědnost a účinnost;

                  I.

                  vzhledem k tomu, že pro činnosti rozpočtové podpory ze strany Unie mají zásadní význam podpora transparentnosti a boj proti korupci a podvodům, jak bylo zdůrazněno ve výše uvedeném sdělení Komise „Budoucí přístupu k rozpočtové podpoře EU poskytované třetím zemím“;

                  J.

                  vzhledem k tomu, že pro účinnost rozvojové pomoci má zásadní význam její udržitelnost;

                  K.

                  vzhledem k tomu, že v rozpočtovém roce 2011 dosáhly souhrnné závazky částky 3,279 miliard EUR, individuální závazky částky 2,786 miliardy EUR a platby částky 2,941 miliard EUR (14);

                  L.

                  vzhledem k tomu, že Parlament opakovaně vyzýval k začlenění ERF do souhrnného rozpočtu;

         Prohlášení o věrohodnosti

         Spolehlivost účtů

                  1.

                  vítá názor Účetního dvora, podle něhož konečná účetní závěrka osmého, devátého a desátého ERF zobrazuje věrně a ve všech významných ohledech finanční situaci ERF k 31. prosinci 2011;

                  2.

                  připomíná názor Účetního dvora, který upozorňuje na stále vysoký počet chyb kódování, jež jsou stále znepokojující, neboť ovlivňují přesnost údajů, z nichž se při přípravě roční účetní závěrky vychází, a to zejména s ohledem na oddělení účetních období na konci roku; je znepokojen skutečností, že Komise tuto situaci ještě nenapravila, ačkoliv Účetní dvůr ji opakovaně kritizoval a Parlament opakovaně požadoval zlepšení;

         Správnost operací

                  3.

                  s uspokojením konstatuje, že podle Účetního dvora jsou příjmy a závazky prosty závažných chyb;

                  4.

                  je znepokojen stanoviskem Účetního dvora ohledně legality a správnosti uskutečněných operací na účtech, podle něhož byly platby do značné míry zatíženy chybami; je znepokojen tím, že u plateb z ERF byly již druhý rok po sobě zjištěny závažné chyby, a to ve výrazně vyšší míře než v roce 2010 (odhadovaná chybovost činila v roce 2011 5,1 %, což je významný nárůst oproti roku 2010, kdy chybovost dosahovala 3,4 %);

                  5.

                  s politováním konstatuje, že nejpravděpodobnější chybovost je stále vysoká; obzvláště vyjadřuje politování nad tím, že v roce 2011 vzrostla jak nejpravděpodobnější chybovost, tak i četnost chyb; uznává, že mohlo dojít k určitým meziročním statistickým výkyvům, a domnívá se, že je důležité, aby tato tendence nepokračovala; žádá Komisi, aby dokončila srovnávací analýzu chyb, které Účetní dvůr odhalil v letech 2010 a 2011, a o svých zjištěních informovala Parlament;

                  6.

                  konstatuje, že ve výše uvedené míře chybovosti se odráží pouze vyčíslitelné chyby, zatímco chyby, které mohly vzniknout v souvislosti s částkou 737 milionů EUR vynaloženou na rozpočtovou podporu, nejsou v této chybovosti zohledněny;

                  7.

                  se znepokojením upozorňuje na fakt, že mezi 29 operacemi, v nichž se vyskytly vyčíslitelné chyby, bylo 11 konečných plateb, na něž se již vztahovaly kontroly prováděné Komisí;

                  8.

                  je znepokojen tím, že řada těchto chyb nebyla zjištěna ani externími audity ani vlastními kontrolami Komise, což ukazuje na nedostatky v dozorčích a kontrolních systémech Generálního ředitelství Komise pro rozvoj a spolupráci – EuropeAid; naléhavě vyzývá Komisi, aby prověřila příčiny těchto chyb a přijala opatření k jejich odstranění;

                  9.

                  vítá výroční zprávu Účetního dvora; obzvláště vítá skutečnost, že zpráva jasně poukazuje na problematické otázky, jako je nárůst míry chyb a rozpočtové podpory; připomíná, že Účetní dvůr zcela nesdílí optimismus Komise, podle jejíhož názoru se řízení rozpočtu soustavně zlepšuje;

                  10.

                  vyzývá Komisi, aby ve svých výročních zprávách o ERF využívala systém „semaforu“, aby ukázala, co se mezi jednotlivými roky zlepšilo a co se zhoršilo;

         Účinnost systémů

                  11.

                  je hluboce znepokojen zjištěním Účetního dvora, který konstatoval, že systémy dohledu a kontroly jsou účinné jen zčásti;

                  12.

                  je potěšen tím, že Účetní dvůr kladně zhodnotil kontrolní strategii generálního ředitelství EuropeAid, jejímž účelem je předcházet chybám, případně je odhalovat a napravovat, a kladně posoudil i uplatňování norem vnitřní kontroly v rámci Komise;

                  13.

                  konstatuje, že zpoždění při zadávání důležitých infrastrukturních programů a zadržování plateb rozpočtové podpory mělo za následek, že v roce 2011 byly prostředky na závazky o 13 % a prostředky na platby o 16 % nižší než stanovený cíl; opakuje zejména své znepokojení nad nízkou úrovní prostředků na závazky z regionálního přídělu na 10. ERF (31 %) pouze dva roky před koncem programového období; vybízí Komisi, aby usilovala o hladké finanční plnění tohoto přídělu a aby si vzala poučení ze stávajících zpoždění pro příští programové období;

                  14.

                  je znepokojen faktem, že vzhledem k vysoké fluktuaci zaměstnanců a reorganizaci, k níž došlo v polovině roku 2011, byla politika lidských zdrojů i nadále důvodem ke znepokojení, a že zaměstnanci generálního ředitelství EuropeAid byli opakovaně a nad rámec flexibility dohodnutý s Evropskou službou pro vnější činnost (ESVČ) využíváni k jiným úkolům než k řízení pomoci; očekává, že se tato situace v roce 2012 zlepšila a žádá, aby byl o situaci informován;

                  15.

                  s politováním konstatuje, že Účetní dvůr došel k závěru, že kontroly, které ex ante provedly příslušné schvalovací osoby v ústředí EuropeAid a v delegacích, byly jen částečně účinné; vyzývá Komisi, aby i nadále usilovala o zlepšení stávajících systémů a aby Parlament informovala do konce listopadu 2013 o výsledcích;

                  16.

                  konstatuje, že Účetní dvůr zjistil, že práce většiny vnitrostátních schvalujících osob v zemích čerpajících pomoc z ERF neodpovídá požadovaným standardům finančního řízení; naléhavě žádá Komisi, aby vyvinula větší úsilí při poskytování technické pomoci a odborné přípravy, a zlepšila tak schopnosti monitorování a dohledu vnitrostátních schvalujících osob;

                  17.

                  vítá zavedení nástroje pro finanční řízení, který má přispět ke zlepšení znalostí smluvních stran a zemí přijímajících pomoc týkajících se finančního řízení a pravidel způsobilosti Unie; naléhavě žádá Komisi, aby dále zlepšila řízení postupů pro přidělování zakázek tím, že objasní výběrová kritéria a lépe zdokumentuje postup hodnocení, a aby zlepšila kvalitu dohledu nad přidělenými zakázkami, a snížila tak vysoký počet chyb zaznamenaných v platbách na projekty;

                  18.

                  vyzývá Komisi, aby vytvořila černou listinu externích poskytovatelů služeb, kteří nesplňují požadované normy, včetně souboru závazných kritérií, a aby orgán příslušný k udělení absolutoria informovala o svých závěrech před zahájením příštího postupu udělování absolutoria;

                  19.

                  s uspokojením konstatuje, že monitorování a dohled fungují v ústředí EuropeAid efektivně; vítá nové vydání zprávy o řízení vnější pomoci, která vychází každých šest měsíců; lituje, nicméně, faktu, že na spolehlivost klíčových ukazatelů výkonnosti spjatých s finančními kontrolami, z nichž zpráva vychází, mají vliv nepřesné údaje ze Společného informačního systému pro oblast vnějších vztahů (CRIS);

                  20.

                  je znepokojen stávajícími nedostatky systému CRIS, pokud jde o informace o výsledcích všech kontrol ex ante a o krocích navazujících na tyto kontroly, neboť modul CRIS-Audit nenabízí informace o částkách, které EuropeAid nakonec považuje za nezpůsobilé, CRIS neposkytuje úplné informace o částkách vyhodnocených jako nezpůsobilé a opravených při vlastních kontrolách provedených ex ante Komisí, a přesnost údajů ze systému CRIS je tedy nadále problematická; vítá angažovanost Komise ve zlepšování kvality údajů ze systému CRIS v roce 2012;

                  21.

                  je vážně znepokojen zjištěním Účetního dvora, podle něhož fungovalo monitorování a dohled v případě delegací účinně pouze zčásti; připomíná, že v posledních čtyřech výročních zprávách Účetního dvora o ERF byly zmínky o personálních omezeních a nedostatku lidských zdrojů, což se může negativně odrazit na finančních kontrolách; je tímto opakujícím se problémem velmi znepokojen;

                  22.

                  všímá si skutečnosti, že navzdory vysoké chybovosti bylo zaznamenáno jen málo případů informování o nekalých praktikách interními informátory (whistleblowing); vyzývá Komisi, aby svou politiku interních informátorů přehodnotila, včetně zavedení této politiky do delegací; žádá Komisi, aby Parlamentu podala zprávu o svých stávajících politikách a opatřeních, pokud jde o přijímání a ochranu jak interních, tak externích informátorů, a o jejich případných změnách;

                  23.

                  je spokojen s tím, že Účetní dvůr vyhodnotil externí auditorskou funkci, pokud jde o ústředí EuropeAid, jako účinnou; s politováním konstatuje, že stejný závěr nelze vyvodit z hodnocení delegací, jelikož v auditech založených na rizicích se vyskytly nedostatky a proces schvalování auditu se zpozdil, v důsledku čehož se může stát, že nezpůsobilé výdaje nebude možné získat zpět; vyzývá Komisi a ESVČ, aby tento problém bezodkladně řešily;

                  24.

                  s nelibostí konstatuje, že Účetní dvůr vyhodnotil interní audit jako částečně účinný; uznává, že na činnost útvaru interního auditu měla zásadní vliv reorganizace Komise, která proběhla v roce 2011; očekává, že se tato situace v roce 2012 zlepšila;

                  25.

                  vyjadřuje politování nad nedostatečným souladem mezi odhady nejpravděpodobnější chybovosti, které vypracovává Účetní dvůr na základě jednotlivých roků a stávající metodiky, na jedné straně a na straně druhé postupem Komise, při němž Komise uvádí čistou zbytkovou chybovost zahrnující více než jeden rok; vítá iniciativu Komise zahájit vypracování studie zaměřené na zbytkovou chybovost EuropeAid a očekává, že studie bude dokončena ve stanoveném časovém horizontu, tj. v prvním čtvrtletí roku 2013; žádá Komisi, aby výsledky této studie předložila Parlamentu ihned, jakmile budou k dispozici;

                  26.

                  s uspokojením konstatuje, že podle názoru Účetního dvora dosáhl EuropeAid značného pokroku při uplatňování řady doporučení Účetního dvora; naléhavě vyzývá Komisi, aby beze zbytku uplatňovala doporučení Účetního dvora, která jsou uvedena ve výroční zprávě za rok 2011;

                  27.

                  bere na vědomí ujištění Komise, že neexistují žádné mimorozpočtové prostředky na bankovních účtech vedených na jméno Komise nebo jí spravovaných v tom smyslu, že by prostředky byly používány na platby za činnosti, které neschválil rozpočtový orgán;

         Odliv nelegálního kapitálu

                  28.

                  bere na vědomí, že jedním z největších problémů rozvojových zemí je masivní odliv nelegálního kapitálu; uznává, že offshore centra a daňové ráje umožňují každoročně únik nelegálního kapitálu ve výši 1 bilionu USD; konstatuje, že tento nezákonný odliv finančních prostředků představuje přibližně desetinásobek částky finanční pomoci poskytované rozvojovým zemím na snížení chudoby a hospodářský rozvoj;

                  29.

                  odkazuje především na své usnesení ze dne 8. března 2011 o daních a rozvoji – spolupráci s rozvojovými zeměmi na podpoře řádné správy v daňové oblasti (15);

                  30.

                  zdůrazňuje, že největší část nelegálních finančních prostředků unikajících přes hranice představují výnosy z daňových úniků, k nimž dochází především stanovováním nepřiměřených cen;

                  31.

                  konstatuje, že daňové systémy mohou být obcházeny prostřednictvím daňových rájů, netransparentní jurisdikce, skrytých korporací, anonymních svěřeneckých účtů, fingovaných nadací, stanovování nepřiměřených cen a praní špinavých peněz; zdůrazňuje, že daňové úniky a daňové podvody je naléhavě třeba řešit na všech úrovních (vnitrostátní, unijní a mezinárodní); vyzývá Komisi, aby označila oblasti, které je třeba zlepšit jak v rámci legislativy Unie, tak v rámci správní spolupráce mezi členskými státy; žádá Komisi, aby prověřila možnosti, jak zapojit přijímající země do boje proti vyhýbání se daňové povinnosti formou programu založeného na pobídkách, a aby následně informovala do konce roku 2013 orgán příslušný k udělení absolutoria o svých zjištěních;

                  32.

                  vítá akční plán Komise na posílení boje proti daňovým únikům a vyhýbání se daňovým povinnostem; domnívá se, že k potírání toků nelegálního kapitálu je důležité vypracovat společnou definici a černou listinu daňových rájů a posílit transparentnost podniků, včetně zavedení požadavku uvádět při registrování podniků „skutečného vlastníka“;

                  33.

                  souhlasí s Komisí, která uvádí, že „zvyšující se integrace mezinárodních trhů a hospodářská globalizace rovněž ovlivňují účinnost národních daňových systémů (16)“ a že „řešení těchto problémů vyžaduje společné úsilí rozvojových i rozvinutých zemí zavést zásady řádné správy v daňové oblasti, a tím rovněž podpořit možnosti růstu a snížit chudobu v rozvojových zemích při současném posílení daňových systémů na globální úrovni (17)“;

                  34.

                  zdůrazňuje, že k úniku nelegálních finančních prostředků dochází z části stanovováním nepřiměřených cen obchodních operací, což spočívá v předražování dovozu a uvádění nižších vývozních cen na celních dokladech; podtrhuje významnou roli celních orgánů při odhalování podvodných operací, jelikož právě tyto orgány působí na místech vstupu zboží do země a jeho výstupu ze země; poukazuje na to, že k nezákonným praktikám může docházet, pokud chybí účinný státní dohled nad celními orgány;

                  35.

                  upozorňuje, že celní orgány v mnoha rozvojových zemích nejsou efektivní, zejména proto, že chybí účinné systémy řízení rizik; vyzývá Komisi, aby tomuto aspektu rozvoje věnovala zvýšenou pozornost a zaměřila své zdroje na nápravu situace, zejména tím, že mezi kritéria správy veřejných financí pro poskytování rozpočtové pomoci zařadí udržitelné reformy celních systémů;

                  36.

                  podtrhuje fakt, že neúčinné celní kontroly nejsou výhradou rozvojových zemí; lituje toho, že kontroly celnic nefungují v členských státech náležitým způsobem (18), a poskytují tak prostor pro podvody; naléhavě vyzývá Komisi, aby provedla všechny nezbytné kroky k nápravě situace tím, že posílí svou spolupráci s mezinárodními sítěmi, jako jsou Agenturní síť pro hospodářskou kriminalitu a vnitrostátní celní orgány, aby bylo možno získat důkazy od výrobců, lodní dopravy, logistických společnosti a přístavních orgánů po celém světě;

         Koordinace rozvojové pomoci, priority v oblasti rozvoje a účinnost pomoci Unie

                  37.

                  konstatuje, že pomoc Unie je i nadále roztříštěna v rámci nástrojů Unie, pokud jde o míru činností v Unii a v rámci bilaterálních programů členských států a intervence Evropské investiční banky (EIB); tato situace přispívá k nedostatkům při plánování pomoci v krizových a nestabilních situacích; vyzývá Komisi, aby koordinovala různé nástroje pomoci v rámci Unie;

                  38.

                  vyjadřuje politování nad tím, že pouze čtyři země – Švédsko, Lucembursko, Dánsko a Nizozemsko – překročily cíle Unie stanovené pro mezinárodní rozvojovou pomoc v roce 2012, navzdory skutečnosti, že přispívat 0,70 % svého hrubého domácího produktu (HDP) na rozvojovou pomoc se zavázaly všechny členské státy;

                  39.

                  znovu připomíná, že řádná správa, demokracie, dodržování lidských práv a snižování chudoby musejí být nedílnými cíli prováděcích subjektů v zemích, jimž je přidělována pomoc z Evropského rozvojového fondu; vyzývá Komisi, aby častěji využívala politického dialogu podle článku 8 dohody z Cotonou v případě, že dochází k porušování lidských práv, a v případě potřeby pozastavila pomoc;

                  40.

                  zdůrazňuje, že Unie potřebuje širokou škálu nástrojů pro rozvojovou spolupráci, jež by byly přizpůsobeny různým prostředím; zdůrazňuje především, že je třeba účinných nástrojů a pracovních metod v případě, kdy se jedná o nefungující státy a vysoce nedemokratické státy;

                  41.

                  zdůrazňuje, že specifické cíle v rámci rozvojové politiky musí být chráněny v rámci ESVČ; zdůrazňuje, že další otázky, například v oblasti obchodní politiky a zahraniční a bezpečnostní politiky, nesmí narušovat priority Unie v oblasti rozvoje;

                  42.

                  konstatuje, že o celkovém dopadu politiky Unie v oblasti rozvoje rozhodují politiky Unie v oblasti zemědělství, rybolovu, energetiky a obchodu; zdůrazňuje, že je třeba zajistit soudržnost politik ve prospěch rozvoje v souladu s článkem 208 Smlouvy o fungování Evropské unie a že výše uvedená politika by měla ztělesňovat zásadu „neškodit“ a být s ní v souladu;

                  43.

                  zdůrazňuje, že je třeba klást větší důraz na udržitelnost pomoci; je znepokojen, že stále přetrvávají nedostatky v oblasti efektivnosti (40,3 % posuzovaných intervencí zaznamenalo problémy), účelnosti (43 %) a udržitelnosti (46 %) probíhajících projektů a programů v subsaharské Africe (19), které na místě zjistili nezávislí experti; konstatuje, že podobné znepokojení se týkalo i provádění programů v karibské oblasti, kde se celkový podíl projektů s dobrými nebo velmi dobrými výsledky snížil ze 74,6 % v roce 2009 na 72,9 % v roce 2010 a na 61,5 % v roce 2011 (20), ale i v oblasti Tichomoří, kde obtížím při provádění čelil významný podíl programů (21);

                  44.

                  vyjadřuje hluboké znepokojení nad zjištěními Účetního dvora obsaženými ve zvláštních zprávách Účetního dvora č. 1/2012 a č. 13/2012 o účelnosti rozvojové pomoci Evropské unie pro zajištění potravin v subsaharské Africe, respektive o rozvojové pomoci Evropské unie na zásobování pitnou vodou a základní hygienická zařízení v zemích subsaharské Afriky, které odhalily, že polovina intervencí má dobré vyhlídky, pokud jde o jejich udržitelnost, nicméně v případě druhé poloviny iniciativ existuje pro trvalé výsledky záruk méně; vítá doporučení Účetního dvora obsažená v těchto zprávách a naléhavě vyzývá Komisi, aby je zohlednila a zajistila tak maximální přínosy výdajů Unie v oblasti rozvoje;

                  45.

                  domnívá se, že vzdělání má v oblasti rozvoje zásadní úlohu, neboť nabízí šanci na udržitelnost rozvojové pomoci, přičemž bez vzdělání nemají ani nejpromyšlenější technické politiky šanci na úspěch; uznává problémy v této oblasti, především potíže při plnění globálních cílů týkajících se rovného zastoupení dívek a chlapců při zápisu do škol;

                  46.

                  je přesvědčen o tom, že by Komise měla být schopna daňovým poplatníkům ukázat, čeho bylo díky rozvojové pomoci Unie dosaženo v této oblasti; vyzývá Komisi, aby formulovala jednoznačné cíle, které umožní provádět audity skutečné výkonnosti;

                  47.

                  vítá skutečnost, že útvary Komise pracují na vypracování společného rámce pro hodnocení a sdělování výsledků rozvojové politiky, včetně inkluzívního a udržitelného růstu, a to v rámci tzv. agendy pro změnu; vyzývá Komisi, aby do konce listopadu 2013 Parlamentu sdělila výsledky tohoto úsilí;

                  48.

                  zdůrazňuje hodnotu auditů výkonnosti, které v oblasti rozvojové pomoci provádí Účetní dvůr; vyzývá Účetní dvůr, aby zaměřil více svých zdrojů na auditní práci, která se zabývá riziky pro účinnost a hospodárnost;

                  49.

                  zdůrazňuje, že dlouhodobý sociální a hospodářský rozvoj vyžaduje jiné dlouhodobé zdroje příjmu, než je pomoc; domnívá se, že řádné a dobře fungující obchodní vztahy odpovídající zásadám WTO představují v této souvislosti pro rozvojové země klíčovou otázku, a naléhavě proto vyzývá Radu, Komisi a země AKT, aby nalezly řešení pro otázky, které se týkají dohod o hospodářském partnerství a volném obchodu mezi Unií a regionem AKT;

         Rozpočtová podpora

                  50.

                  konstatuje, že v roce 2011 bylo vyčleněno na rozpočtovou podporu 207 milionů EUR, což představuje 6,3 % celkové výše závazků;

                  51.

                  připomíná, že Účetní dvůr došel ve své výroční zprávě týkající se Evropských rozvojových fondů za rok 2011 k závěru, že 23 % plateb rozpočtové podpory vykazovalo nevyčíslitelné chyby; všímá si zlepšení ve srovnání se zjištěními obsaženými v předchozích zprávách; domnívá se nicméně, že výsledek za rok 2011 stále není uspokojivý;

                  52.

                  vyjadřuje hluboké znepokojení nad tím, že Účetní dvůr došel k závěru, že nevyčíslitelné chyby byly zapříčiněny nedostatečně strukturovaným prokázáním dodržování kritérií způsobilosti, neboť výsledky v oblasti hospodaření s veřejnými prostředky nebyly srovnány s cíli, které byly pro zkoumané období stanoveny; vybízí Komisi, aby zajistila důslednou kontrolu přijímajících zemí, a to před přijetím rozhodnutí o poskytnutí rozpočtové pomoci i poté, zejména pak v zemích, které dostávají značné finanční prostředky z rozvojových fondů Unie, v nichž výrazně narůstá počet případů korupce; vyzývá proto, aby Komisi zavedla účinnější kontrolní mechanismy, které zajistí, aby peníze evropských daňových poplatníků nebyly zneužity na financování terorismu nebo korupci;

                  53.

                  uznává případné výhody rozpočtové podpory; poukazuje nicméně na rizika, která jsou s touto formou pomoci spojena, neboť oproti jiným formám pomoci hrozí s ohledem na její zaměnitelnost větší nebezpečí podvodů a korupce; připomíná, že kontrola Účetního dvora nad prostředky vyplacenými formou rozpočtové podpory končí ve chvíli, kdy je pomoc Unie vyplacena do státní pokladny partnerské země;

                  54.

                  zdůrazňuje, že tato rizika jsou zvláště znepokojující v souvislosti s masivním odlivem nelegálního kapitálu z rozvojových zemí uvedeným v bodu 25; naléhavě vyzývá Komisi, aby před přijetím rozhodnutí o rozpočtové podpoře zohlednila stávající zprávy o odlivech nelegálního kapitálu;

                  55.

                  vítá prohlášení Komise o tom, že by boj proti podvodům a korupci měl získat větší rozpočtovou podporu, zejména při posuzování kritéria způsobilosti hospodaření s veřejnými prostředky z hlediska rozpočtové podpory; naléhavě proto vyzývá Komisi, aby před přijetím rozhodnutí o rozpočtové podpoře zohlednila stávající zprávy o míře korupce a podvodů; trvá na tom, že nezávislý vnitrostátní auditní orgán představuje podmínku pro přidělení rozpočtové podpory;

                  56.

                  bere na vědomí, že programy související s řádnou správou jsou financovány proto, aby se rozvojovým zemím poskytla pomoc v jejich boji proti podvodům, korupci a špatnému hospodaření s prostředky; s ohledem na to, že soudní systém, který není zasažen korupcí, představuje nezbytnou podmínku, má-li se zajistit řádná správa a právní stát, vyzývá Komisi, aby kladla velký důraz na programy týkající se reforem soudnictví; uznává dále, že Komise v roce 2011 dokončila tematické hodnocení reformy soudního a bezpečnostního systému; vyzývá Komisi, aby zveřejnila výsledky tohoto hodnocení;

                  57.

                  uznává, že relativně nízká míra vyplácení prostředků z ERF na rozpočtovou podporu v roce 2011 je přímým důsledkem podrobnějšího vyhodnocování toho, zda partnerské vlády splňují kritéria způsobilosti nebo ukazatele výkonnosti, což Komisi vedlo k zastavení plateb ve výši 200 milionů EUR v 16 zemích AKT, v nichž nedošlo k dostatečnému pokroku ve srovnání se stanovenými cíli; vítá nový přístup k rozpočtové podpoře Unie (22) zavedený v říjnu 2011, který přispívá k posílení vnitrostátních mechanismů odpovědnosti v zemích AKT; vyzývá Komisi, aby Parlamentu předložila první výsledky týkající se účinnosti tohoto nového přístupu poté, co budou nové pokyny v plné míře uplatněny;

                  58.

                  připomíná svou výzvu Komisi a členským státům, aby vytvořily veřejný rejstřík, v němž by byly transparentním způsobem uvedeny smlouvy o rozpočtové podpoře, postupy a ukazatele rozvoje (23);

                  59.

                  opakuje svou výzvu Komisi, aby poskytovala pravidelně zprávy o dosažení cílů, které byly stanoveny v oblasti rozpočtové podpory Unie, a o specifických problémech, které se vyskytly v konkrétních přijímajících zemích; vyzývá Komisi, aby zajistila, že bude rozpočtová podpora omezena či zrušena v případech, kdy není dosaženo jednoznačných cílů;

         Pomoc Unie pro Haiti

                  60.

                  naléhavě vyzývá Komisi, aby zveřejnila ukazatele výkonnosti rozpočtové podpory pro Haitskou republiku a příslušná hodnocení výkonnosti haitské vlády opravňující ji k získání rozpočtové podpory, přičemž by se měla zaměřit především na následující kritéria: a) stabilní makroekonomický rámec; b) státní a odvětvové politiky a reformy zaměřené na udržitelný růst a omezení chudoby; c) hospodaření s veřejnými prostředky, včetně boje proti korupci; d) transparentnost rozpočtu a dohled nad ním, a to i ve vztahu k veřejnosti;

                  61.

                  žádá Komisi, aby na rozpočtovou podporu pro haitskou vládu od roku 2013 transparentním způsobem uplatňovala nová kritéria pro rozpočtovou podporu popsaná v politice Komise týkající se budoucího přístupu k rozpočtové podpoře EU poskytované třetím zemím;

                  62.

                  vyjadřuje politování nad tím, že některé projekty nejsou dostatečně životaschopné, a zdůrazňuje, že realizované projekty by měly mít v první řadě za cíl vytváření pracovních míst a dosažení udržitelného růstu, aby mohlo Haiti zvýšit své vlastní příjmy, a snížit tak závislost na zahraniční pomoci;

                  63.

                  žádá Komisi, aby předložila posouzení udržitelnosti projektů financovaných Unií na Haiti ve výhledu příštích pěti let a aby v této věci každoročně podávala zprávu orgánům příslušným k udělením absolutoria;

                  64.

                  naléhavě vyzývá Komisi, aby pokračovala ve svém úsilí o posílení haitské vlády a správy; žádá Komisi, aby předložila zprávu o situaci a přijatých opatřeních;

                  65.

                  vyjadřuje politování nad nedostatečnou koordinací mezi delegací Unie a zastoupením Humanitární kanceláře Evropského společenství; podporuje posílení koordinace mezi všemi subjekty Unie v této zemi; naléhavě proto vyzývá Komisi, aby zajistila větší soudržnost a doplňkovost mezi humanitární a rozvojovou pomocí jak na politické úrovni, tak i v praxi;

                  66.

                  naléhavě vyzývá Komisi, aby zajistila, že se v roce 2013 uskuteční odložené, v historii vůbec první hodnocení celkového dopadu programu pomoci Unie pro Haiti;

                  67.

                  trvá na tom, aby s ohledem na skutečnost, že je v současnosti pro Parlament i občany Unie nemožné získat přístup k informacím o výsledcích dosažených v rámci programů a projektů financovaných Unií na Haiti, zlepšila Komise do konce roku 2013 výrazně svou politiku v oblasti přístupu veřejnosti k monitorování programů a projektů;

         Spolupráce s mezinárodními organizacemi

                  68.

                  vyjadřuje hluboké znepokojení nad zjištěním Účetního dvora, že se většina chyb v platbách vyskytovala u grantů a dohod o příspěvcích s mezinárodními organizacemi, přičemž chyby byly zjištěny u 58 % auditovaných transakcí; domnívá se proto, že záruky provádění kontroly a navazujících opatření v souvislosti s prostředky Unie v rámci společného řízení nejsou uspokojivé, a vyzývá všechny zúčastněné strany, aby tuto situaci napravily;

                  69.

                  vyjadřuje politování nad tím, že trvalo dlouho, než Skupina Světové banky přistoupila na to, aby sdílela své vnitřní auditní zprávy s útvary Komise; vyjadřuje politování nad tím, že doposud nebyla nalezena žádná udržitelná řešení ani postupy, které by zajistily, aby Skupina Světové banky v každém jednotlivém případě poskytovala nezbytné finanční informace orgánům a institucím Unie; vyzývá Skupinu Světové banky a Komisi, aby neprodleně dosáhly uspokojivého výsledku debat v této oblasti; vyzývá Komisi, aby Parlament informovala o pokroku, kterého bylo v rámci těchto debat dosaženo;

                  70.

                  souhlasí s Komisí, že pokud nebude nalezeno udržitelné řešení, které by zajistilo, aby Skupina Světové banky poskytovala nezbytné finanční informace orgánům a institucím Unie, bude to mít důsledky pro budoucí spolupráci se Skupinou Světové banky; vyzývá rovněž Komisi, aby zastavila své dotace a dohody o příspěvcích se Skupinou Světové banky, pokud nebude nalezeno řešení;

         Investiční nástroj

                  71.

                  připomíná, že prostředky přidělené na investiční nástroj z devátého a desátého Evropského rozvojového fondu činily pro země AKT a zámořské země částku 3 185,5 milionu EUR;

                  72.

                  opakuje své politování nad tím, že investiční nástroj není zahrnut do prohlášení Účetního dvora o věrohodnosti ani do postupu udělování absolutoria ze strany Parlamentu, přestože dané operace jsou prováděny Evropskou investiční bankou jménem Unie, která nese příslušné riziko, přičemž jsou využívány prostředky z ERF;

                  73.

                  vítá dobrou spolupráci čelních představitelů EIB a Parlamentu v rámci ročního postupu udělování absolutoria pro ERF ve formě výměny názorů během schůzí výborů;

                  74.

                  vítá, že k 1. lednu 2012 byl zaveden nový rámec měření výsledků pro veškeré operace mimo Unii, který zajistí ex ante hodnocení očekávaného přínosu pro Unii a cílů dané země v oblasti rozvoje (pilíř 1), očekávanou kvalitu a výsledky operací, včetně hospodářských, sociálních, environmentálních a institucionálních výsledků daného projektu (pilíř 2), ale i očekávanou doplňkovost podpory EIB vzhledem k tržním alternativám (pilíř 3) a rovněž monitorování ukazatelů, a to až doby, než dojde k úplnému provedení projektu a bude dosaženo jeho plné funkčnosti a bude možné měřit první výsledky v oblasti rozvoje; očekává, že EIB poskytne první hodnocení fungování rámce měření výsledků v rámci postupu udělování absolutoria za rok 2012;

                  75.

                  opakuje svou výzvu EIB, aby zajistila, že její financování projektů bude jednoznačněji vázáno na snižování chudoby a plnění rozvojových cílů tisíciletí, lidská práva, demokracii, řádnou správu, sociální odpovědnost podniků, zásady důstojné práce a ochrany životního prostředí;

                  76.

                  vítá cíl, který EIB vyhlásila v souvislosti se zajištěním restriktivní úvěrové politiky, pokud jde o financování nových uhelných elektráren a elektráren spalujících lignit; naléhavě vyzývá EIB, aby tuto politiku prováděla;

                  77.

                  vítá opatření, která EIB přijala v reakci na výzvy Parlamentu k větší transparentnosti a která spočívala ve zveřejnění každého nového úvěru na webových stránkách EIB ještě před jeho schválením správní radou a v uvádění všech finančních zprostředkujících subjektů, které mají přínosy z EIB (včetně kontaktních informací) na webových stránkách EIB, a v požadavku pro zprostředkovatele EIB v oblasti úvěrů pro malé a střední podniky (MSP), aby na své webové stránky umístili specializovanou stránku o produktech pro MSP;

                  78.

                  znovu opakuje, že třístranná dohoda mezi Komisí, EIB a Účetním dvorem definuje úlohu Účetního dvora při kontrole Evropských rozvojových fondů řízených EIB; opakuje svou výzvu Účetnímu dvoru, aby vypracoval zvláštní zprávu o účinnosti a účelnosti Evropských rozvojových fondů spravovaných EIB z hlediska snižování chudoby;

                  79.

                  konstatuje dále, že se stávající správní rada EIB skládá z 8 žen a 20 mužů; vyzývá členské státy, aby zvážily nominaci kandidátů obou pohlaví, aby se tak dosáhlo vyváženějšího zastoupení žen a mužů ve správní radě EIB;

         Zahrnutí ERF do rozpočtu

                  80.

                  zdůrazňuje, že je třeba zajistit předvídatelnost a demokratickou kontrolu pomoci, čehož lze dosáhnout pouze v případě, že bude ERF součástí souhrnného rozpočtu Unie; zdůrazňuje, že začlenění fondu do rozpočtu sníží transakční náklady a zjednoduší plnění požadavků týkajících se podávání zpráv a účetnictví, neboť bude existovat pouze jeden soubor administrativních pravidel a rozhodovacích struktur namísto dvou; zdůrazňuje, že začlenění ERF do rozpočtu neznamená, že je možné snížit celkové výdaje na rozvojovou spolupráci;

                  81.

                  vítá skutečnost, že se Komise zavázala (24) navrhnout, aby byl ERF zařazen do rozpočtu v roce 2020, kdy vyprší platnost dohody z Cotonou; očekává, že Komise svůj závazek splní a přijme příslušná opatření, jež usnadní začlenění ERF do rozpočtu Unie ve VFR po roce 2020; zastává názor, že vzhledem ke stávající rozpočtové a hospodářské krizi je riziko toho, že začlenění ERF do rozpočtu povede ke snížení celkové výše finančních prostředků vyčleněných na spolupráci s partnery AKT, příliš vysoké; pokud by zařazení do rozpočtu bylo zvažováno pro VFR na období 2014–2020, trvá na tom, aby zahrnovalo převod celého finančního přídělu ERF do okruhu 4 (globální Evropa), jak navrhuje Komise (30,3 miliard EUR v cenách z roku 2011) (25), a nebylo v žádném případě využíváno jako záminka ke snížení celkových stropů výdajů pro vnější činnost Unie obecně, a zejména pro rozvojovou pomoc;

                  82.

                  vítá závazek Komise sladit kontrolní pravomoci Parlamentu v souvislosti s ERF s jeho pravomocemi dohledu nad souhrnným rozpočtem Unie, zejména nad finančním nástrojem pro rozvojovou spolupráci; naléhavě žádá Komisi, aby za tímto účelem bezodkladně předložila konkrétní návrhy a aby zahájila dialog s cílem nalézt přesné způsoby kontroly, kterou bude Parlament v budoucnu vykonávat nad strategickým rozhodováním o ERF.

         (1)  Úř. věst. C 344, 12.11.2012, s. 243.

         (2)  Úř. věst. C 348, 14.11.2012, s. 130.

         (3)  Úř. věst. L 317, 15.12.2000, s. 3.

         (4)  Úř. věst. L 287, 28.10.2005, s. 4.

         (5)  Úř. věst. L 314, 30.11.2001, s. 1, a Úř. věst. L 324, 7.12.2001, s. 1.

         (6)  Úř. věst. L 109, 26.4.2007, s. 33.

         (7)  Úř. věst. L 156, 29.5.1998, s. 108.

         (8)  Úř. věst. L 317, 15.12.2000, s. 355.

         (9)  Úř. věst. C 306 E, 15.12.2006, s. 373.

         (10)  Úř. věst. C 279 E, 19.11.2009, s. 100.

         (11)  Úř. věst. L 191, 7.7.1998, s. 53.

         (12)  Úř. věst. L 83, 1.4.2003, s. 1.

         (13)  Úř. věst. L 78, 19.3.2008, s. 1.

         (14)  Výše uvedená výroční zpráva o finančním řízení osmého, devátého a desátého Evropského rozvojového fondu (ERF) v roce 2011.

         (15)  Úř. věst. C 199 E, 7.7.2012, s. 37.

         (16)  Sdělení Komise ze dne 21. dubna 2010„Daně a rozvoj – Spolupráce s rozvojovými zeměmi na podpoře řádné správy v daňové oblasti“.

         (17)  Tamtéž.

         (18)  Zvláštní zprávy Evropského účetního dvora č. 1/2010 a č. 13/2011.

         (19)  Pracovní dokument útvarů Komise „Výroční zpráva za rok 2012 o politice rozvoje a politice vnější pomoci Evropské unie a o jejich provádění v roce 2011“, s. 67.

         (20)  Tamtéž, s. 90

         (21)  Tamtéž, s. 113.

         (22)  Sdělení Komise ze dne 13. října 2011„Budoucí přístup k rozpočtové podpoře EU třetím zemím“.

         (23)  Jak požaduje odstavec 52 usnesení Parlamentu ze dne 5. července 2011 o budoucnosti rozpočtové podpory EU ve prospěch rozvojových zemí (Přijaté texty, P7_TA(2011)0317) a odstavec 42 zprávy k udělení absolutoria za rok 2010.

         (24)  Sdělení Komise ze dne 29. června 2011 s názvem „Rozpočet pro Evropu 2020“.

         (25)  Tamtéž.


title: 2012/800/EU: Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 23. října 2012 o udělení absolutoria za plnění rozpočtu Evropského úřadu pro bezpečnost potravin na rozpočtový rok 2010#Usnesení Evropského parlamentu ze dne 23. října 2012 obsahujícího připomínky, které jsou nedílnou součástí jeho rozhodnutí o udělení absolutoria za plnění rozpočtu Evropského úřadu pro bezpečnost potravin na rozpočtový rok 2010

text:
               20.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 350/76

         ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
   ze dne 23. října 2012
   o udělení absolutoria za plnění rozpočtu Evropského úřadu pro bezpečnost potravin na rozpočtový rok 2010
   (2012/800/EU)
   EVROPSKÝ PARLAMENT,

               —

               s ohledem na konečnou roční účetní závěrku Evropského úřadu pro bezpečnost potravin za rozpočtový rok 2010,

               —

               s ohledem na zprávu Účetního dvora o ověření účetní závěrky Evropského úřadu pro bezpečnost potravin za rozpočtový rok 2010, spolu s odpověďmi úřadu (1),

               —

               s ohledem na doporučení Rady ze dne 21. února 2012 (06083/2012 – C7–0051/2012),

               —

               s ohledem na své rozhodnutí ze dne 10. května 2012 (2), kterým se odkládá rozhodnutí o udělení absolutoria za plnění rozpočtu Evropského úřadu pro bezpečnost potravin na rozpočtový rok 2010, své související usnesení a odpovědi výkonné ředitelky úřadu,

               —

               s ohledem na článek 319 Smlouvy o fungování Evropské unie,

               —

               s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (3), a zejména na článek 185 tohoto nařízení,

               —

               s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 (4), kterým se zřizuje Evropský úřad pro bezpečnost potravin, a zejména na článek 44 tohoto nařízení,

               —

               s ohledem na nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (5), a zejména na článek 94 tohoto nařízení,

               —

               s ohledem na společné prohlášení ve věci decentralizovaných agentur a k němu přiložený společný přístup, které byly dohodnuté v červnu 2012 Evropským parlamentem, Radou a Komisí, a které jsou výsledkem činnosti interinstitucionální pracovní skupiny ve věci decentralizovaných agentur zřízené v březnu 2009, a zejména na oddíly o řízení, operacích, plánování, odpovědnosti a transparentnosti společného přístupu,

               —

               s ohledem na článek 77 a přílohu VI jednacího řádu,

               —

               s ohledem na druhou zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu a stanovisko Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin (A7-0299/2012),

               1.

               uděluje výkonné ředitelce Evropského úřadu pro bezpečnost potravin absolutorium za plnění rozpočtu úřadu na rozpočtový rok 2010;

               2.

               předkládá své připomínky v níže uvedeném usnesení;

               3.

               pověřuje svého předsedu, aby předal toto rozhodnutí a usnesení, které je jeho nedílnou součástí, výkonné ředitelce Evropského úřadu pro bezpečnost potravin, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru a aby zajistil jejich zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie (řada L).

            Předseda

         Martin SCHULZ

            Generální tajemník

         Klaus WELLE

      (1)  Úř. věst. C 366, 15.12.2011, s. 106.

      (2)  Úř. věst. L 286, 17.10.2012, s. 367.

      (3)  Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1.

      (4)  Úř. věst. L 31, 1.2.2002, s. 1.

      (5)  Úř. věst. L 357, 31.12.2002, s. 72.

      USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
      ze dne 23. října 2012
      obsahujícího připomínky, které jsou nedílnou součástí jeho rozhodnutí o udělení absolutoria za plnění rozpočtu Evropského úřadu pro bezpečnost potravin na rozpočtový rok 2010
      EVROPSKÝ PARLAMENT,

                  —

                  s ohledem na konečnou roční účetní závěrku Evropského úřadu pro bezpečnost potravin za rozpočtový rok 2010,

                  —

                  s ohledem na zprávu Účetního dvora o ověření účetní závěrky Evropského úřadu pro bezpečnost potravin za rozpočtový rok 2010, spolu s odpověďmi úřadu (1),

                  —

                  s ohledem na doporučení Rady ze dne 21. února 2012 (06083/2012 – C7–0051/2012),

                  —

                  s ohledem na své rozhodnutí ze dne 10. května 2012 (2), kterým se odkládá rozhodnutí o udělení absolutoria za plnění rozpočtu Evropského úřadu pro bezpečnost potravin na rozpočtový rok 2010, své související usnesení a odpovědi výkonné ředitelky úřadu,

                  —

                  s ohledem na článek 319 Smlouvy o fungování Evropské unie,

                  —

                  s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (3), a zejména na článek 185 tohoto nařízení,

                  —

                  s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 (4), kterým se zřizuje Evropský úřad pro bezpečnost potravin, a zejména na článek 44 tohoto nařízení,

                  —

                  s ohledem na nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (5), a zejména na článek 94 tohoto nařízení,

                  —

                  s ohledem na společné prohlášení ve věci decentralizovaných agentur a k němu přiložený společný přístup, které byly dohodnuté v červnu 2012 Evropským parlamentem, Radou a Komisí, a které jsou výsledkem činnosti interinstitucionální pracovní skupiny ve věci decentralizovaných agentur zřízené v březnu 2009, a zejména na oddíly o řízení, operacích, plánování, odpovědnosti a transparentnosti společného přístupu,

                  —

                  s ohledem na článek 77 a přílohu VI jednacího řádu,

                  —

                  s ohledem na druhou zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu a stanovisko Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin (A7-0299/2012),

                  A.

                  vzhledem k tomu, že Evropský parlament dne 10. května 2012 odložil své rozhodnutí o udělení absolutoria a uzavření účtů Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (dále jen „úřadu“) na rozpočtový rok 2010;

                  B.

                  vzhledem k tomu, že úřad poskytl orgánu příslušnému k udělení absolutoria obsáhlé odpovědi v dopisech ze dne 29. června 2012 a 20. srpna 2012;

                  C.

                  vzhledem k tomu, že absolutorium představuje v tomto ohledu platný nástroj Evropského parlamentu, což vyžaduje, aby bylo rozhodnutí přijato na základě faktických a věcných argumentů; v této souvislosti připomíná stávající předpisy, tj. služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropského společenství, finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství, nařízení, kterým se zřizuje úřad, a konkrétní politiky a postupy stanovené úřadem;

         Rozpočtové a finanční řízení

                  1.

                  bere na vědomí prohlášení úřadu o tom, že byla přijata příslušná opatření pro zlepšení finančního řízení a že míra plnění, pokud jde o prostředky na závazky se v roce 2011 blížila 100 %;

                  2.

                  vítá přijaté informace o výrazném snížení výdajů na schůze správní rady, které v roce 2010 dosáhly 6 175 EUR na jednoho člena; zejména oceňuje snížení výdajů o 66 % ve srovnání s rokem 2010, jichž bylo dosaženo přechodem na využívání živých zvukových přenosů podle poptávky, zavedením angličtiny jako jediného komunikačního jazyka na schůzích správní rady a konáním všech schůzí v prostorách úřadu v Parmě;

         Proces správy smluv

                  3.

                  bere na vědomí, že úřad vytvořil nástroj pro granty a veřejné zakázky, jehož účelem je zlepšit monitorování postupu výběrových řízení, správu smluv a schopnost provádění předběžného odhadu plateb; poznamenává, že nová databáze o veřejných zakázkách a grantech byla spuštěna dne 28. června 2012;

         Střet zájmů a transparentnost

                  4.

                  připomíná, že hlavním úkolem úřadu je poskytovat nezávislé a transparentní odborné poradenství v záležitostech, které mají přímý či nepřímý dopad na bezpečnost potravin a krmiv;

                  5.

                  konstatuje, že je třeba uplatňovat opatření, která zachovají věrohodnost úřadu;

                  6.

                  vítá skutečnost, že v říjnu 2012 se bude pořádat povinná schůze všech členů správní rady o etice a integritě a vyzývá správní radu, aby účinně prosazovala svůj kodex chování a přijala ustanovení, jež budou předcházet případům tzv. otočných dveří a penalizovat je, aby tak v budoucnu zamezila podobným situacím jako v případě její bývalé předsedkyně v roce 2010;

                  7.

                  v minulosti již poukazoval na určité nedostatky v souvislosti se střety zájmů, prohlášeními o zájmech a transparentností; chtěl by konkrétně připomenout, že bývalá předsedkyně správní rady úřadu v roce 2010 neoznámila své členství v radě Mezinárodního institutu pro přírodní vědy (ILSI), přičemž tento institut je financován podniky činnými v potravinářském, chemickém a farmaceutickém průmyslu; konstatuje, že členové správní rady úřadu EFSA nejsou jmenováni výkonnou ředitelkou, a proto je výkonná ředitelka nemůže odvolat;

                  8.

                  vítá závazek úřadu navrhnout své správní radě volbu jejího předsedy formou veřejného hlasování; je přesvědčen o tom, že transparentní postup posílí odpovědnost správní rady;

                  9.

                  pečlivě si všímá všech nových politik, pravidel, prováděcích opatření a činností zavedených po roce 2007 s cílem předcházet střetům zájmů mezi odbornými vědeckými pracovníky a zaměstnanci; vítá v tomto ohledu kodex chování správní rady úřadu a její aktivní přístup při přezkoumávání prohlášení jejích členů o zájmech a nová pravidla pro prověřování střetů zájmů, která jsou platná od července 2012 a byla proaktivně použita při obnovování složení vědeckých panelů; je pevně odhodlán sledovat výsledky těchto kroků; nadále bude pravidelně zvát výkonnou ředitelku k výměnám názorů a má v úmyslu zlepšit výměnu informací také jmenováním kontaktní osoby z řad svých poslanců a návštěvami úřadu EFSA, které bude vykonávat každé dva roky; připomíná, že poslední návštěva se uskutečnila v květnu 2012;

                  10.

                  bere na vědomí, že nová politika úřadu týkající se „nezávislosti a vědeckých rozhodovacích procesů“ vstoupila v platnost spolu s jejími prováděcími pravidly v červenci 2012 a že nová definice úřadu týkající se střetu zájmů je v souladu s pokyny OECD; konstatuje na základě informací úřadu, že úřad trestá porušení pravidel politiky nezávislosti ze strany odborníků pětiletým vyloučením; navrhuje vložit do prováděcích pravidel politiky nezávislosti vyčerpávající výčet přiměřených sankcí, které budou jejich nedílnou součástí;

                  11.

                  bere na vědomí, že úřad naplánoval provést do konce roku 2013 posouzení své politiky nezávislosti a zavázal se, že mimo jiné zváží možnost zveřejnění výsledků postupu v případě ztráty důvěry, včetně výsledků postupu ověřování integrity vědeckého přezkumu, a dále rozšířit a posílit mandát svého výboru pro otázky střetu zájmů například podobným mandátem jako má výbor pro etické standardy a předcházení střetu zájmů francouzské Agentury pro potraviny a bezpečnost a ochranu zdraví při práci a v životním prostředí (ANSES); očekává, že úřad bude o této věci informovat orgán příslušný k udělení absolutoria před zahájením příštího postupu udílení absolutoria;

                  12.

                  vyzývá úřad, aby svoji politiku nezávislosti dále posílil a zvážil přijetí pravidel obsahujících mimo jiné sankce a zveřejnění životopisů a prohlášení o zájmech interních odborníků a vědců;

                  13.

                  je pevně přesvědčen o tom, že nejsou-li dodržovány platné předpisy, je třeba přijmout nezbytná opatření; domnívá se, že úřad by měl v takových případech vypracovat akční plán a přesný harmonogram pro nápravu nedostatků a že na jeho plnění by měl dohlížet Evropský parlament; dále je přesvědčen o tom, že Evropský parlament nebo evropský tvůrce právních předpisů by měl tyto problémy vyřešit tím, že změní stávající předpisy s cílem odstranit případné mezery v legislativě;

                  14.

                  bere na vědomí oznámení úřadu o skutečnosti, že dne 4. července 2012 přijal politiku v oblasti přijímání darů a projevů pohostinnosti; tuto iniciativu chválí a vyzývá úřad ke zveřejnění této politiky na svých internetových stránkách;

                  15.

                  bere na vědomí skutečnost, že úřad dne 1. října 2012 zahájí své první posouzení náhodného vzorku prohlášení o zájmech s cílem ověřit jejich soulad s nově přijatou politikou nezávislosti a jejími prováděcími pravidly; očekává, že úřad závěry uvedeného posouzení sdělí orgánu příslušnému k udělení absolutoria do 1. března 2013, aby je mohl zohlednit v pozměňovacích návrzích k dalším postupu o udělení absolutoria;

                  16.

                  bere na vědomí závazek úřadu spolupracovat s Komisí za účelem stanovení způsobu, jakým bude moci veřejnost získat plný přístup k nezveřejněným nezpracovaným údajům;

                  17.

                  zjišťuje, že v červnu 2012 bylo obnoveno osm panelů úřadu a jeho vědecká komise; vítá skutečnost, že úřad na svých internetových stránkách zveřejnil prohlášení o zájmech nově jmenovaných odborných pracovníků, ale zjišťuje, že některé životopisy dosud chybí; vyzývá úřad, aby zveřejnil všechny životopisy do 1. ledna 2013;

                  18.

                  bere na vědomí, že v roce 2011 bylo jmenováno 37 odborníků do dvou panelů ještě před tím, než úřad přijal svoji novou politiku týkající se nezávislosti a vědeckých rozhodovacích procesů; souhlasí proto s iniciativou úřadu prověřit do 31. října 2012 jejich prohlášení o zájmech na základě nově přijaté politiky a prováděcích pravidel; vyzývá úřad, aby orgán příslušný k udělení absolutoria informoval o výsledcích procesu prověrek ještě před tím, než bude zahájen následující postup udílení absolutoria;

                  19.

                  vyzývá úřad, aby ve výročních zprávách o činnosti věnoval zvláštní oddíl popisu opatření pro předcházení střetům zájmů a jejich řešení, který by měl zahrnovat mimo jiné:

                              —

                              počet údajných případů střetu zájmů, které byly prověřeny,

                              —

                              počet případů tzv. otočných dveří,

                              —

                              opatření přijatá v jednotlivých kategoriích případů,

                              —

                              počet zahájených postupů v případě ztráty důvěry a jejich výsledky,

                              —

                              uplatněné sankce;

                  20.

                  vybízí úřad, aby zlepšil otevřenost a transparentnost procesu posuzování rizik, a lépe tak zohlednil nezávislou odborně recenzovanou vědeckou literaturu a aby v případě, že nepřijme odlišné názory, poskytl podrobné odůvodnění; vybízí úřad k aktivnějšímu dialogu a spolupráci s externími odborníky a národními agenturami, zejména v případech, kdy mají rozdílné názory na určitý proces posuzování rizik;

                  21.

                  obecně vítá dohodu o společném prohlášení a společný přístup k výše uvedeným decentralizovaným agenturám, které řeší některé prvky významné pro udělení absolutoria a věří, že plán opatření přijímaných na základě společného přístupu, který Komise předloží do konce roku 2012, tyto otázky řádně zohlední;

                  22.

                  pokud jde o další připomínky, které jsou připojeny k rozhodnutí o udělení absolutoria a mají horizontální povahu, odkazuje na své usnesení ze dne 10. května 2012 (6) o výkonnosti, finančním řízení a kontrole agentur.

         (1)  Úř. věst. C 366, 15.12.2011, s. 106.

         (2)  Úř. věst. L 286, 17.10.2012, s. 367.

         (3)  Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1.

         (4)  Úř. věst. L 31, 1.2.2002, s. 1.

         (5)  Úř. věst. L 357, 31.12.2002, s. 72.

         (6)  Úř. věst. L 286, 17.10.2012, s. 388.