title: Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1720 ze dne 23. října 2018 o uvolnění prostředků z Evropského fondu pro přizpůsobení se globalizaci v návaznosti na žádost Portugalska – EGF/2018/002 PT/Norte – Centro – Lisboa wearing apparel

text:
                  16.11.2018

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  L 291/8

         ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) 2018/1720
         ze dne 23. října 2018
         o uvolnění prostředků z Evropského fondu pro přizpůsobení se globalizaci v návaznosti na žádost Portugalska – EGF/2018/002 PT/Norte – Centro – Lisboa wearing apparel
         EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
         s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
         s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1309/2013 ze dne 17. prosince 2013 o Evropském fondu pro přizpůsobení se globalizaci (2014–2020) a o zrušení nařízení (ES) č. 1927/2006 (1), a zejména na čl. 15 odst. 4 tohoto nařízení,
         s ohledem na interinstitucionální dohodu ze dne 2. prosince 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a o řádném finančním řízení (2), a zejména na bod 13 uvedené dohody,
         s ohledem na návrh Evropské komise,
         vzhledem k těmto důvodům:

                     (1)

                     Cílem Evropského fondu pro přizpůsobení se globalizaci (dále jen „EFG“) je poskytovat podporu pracovníkům, kteří byli propuštěni, a osobám samostatně výdělečně činným, které přestaly vykonávat svou činnost v důsledku významných změn ve struktuře světového obchodu způsobených globalizací, v důsledku pokračující celosvětové finanční a hospodářské krize nebo v důsledku nové celosvětové finanční a hospodářské krize, a pomáhat těmto osobám při jejich opětovném začlenění na trh práce.

                     (2)

                     EFG nepřekročí maximální roční částku 150 milionů EUR (v cenách roku 2011), jak je stanoveno v článku 12 nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 (3).

                     (3)

                     Dne 24. dubna 2018 podalo Portugalsko žádost o uvolnění prostředků z EFG v souvislosti s propouštěním v odvětví výroby oděvů v regionech Norte, Centro a Lisboa v Portugalsku. Tato žádost byla doplněna o další informace poskytnuté v souladu s čl. 8 odst. 3 nařízení (EU) č. 1309/2013. Žádost splňuje požadavky na stanovení výše finančního příspěvku z EFG podle článku 13 nařízení (EU) č. 1309/2013.

                     (4)

                     V souladu s čl. 6 odst. 2 nařízení (EU) č. 1309/2013 se Portugalsko rozhodlo poskytnout individualizované služby spolufinancované z EFG také 730 mladým lidem, kteří nejsou zaměstnáni ani se neúčastní vzdělávání nebo odborné přípravy (tzv. „NEET“).

                     (5)

                     V souvislosti s uvedenou žádostí podanou Portugalskem by proto měly být z EFG uvolněny prostředky na poskytnutí finančního příspěvku ve výši 4 655 883 EUR.

                     (6)

                     Aby byly prostředky z EFG uvolněny co nejdříve, mělo by být toto rozhodnutí použitelné ode dne jeho přijetí,

               PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:

            Článek 1
            V rámci souhrnného rozpočtu Unie na rozpočtový rok 2018 se z Evropského fondu pro přizpůsobení se globalizaci uvolňuje částka ve výši 4 655 883 EUR v prostředcích na závazky a na platby.

            Článek 2
            Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
            Použije se ode dne 23. října 2018.

            Ve Štrasburku dne 23. října 2018

                  Za Evropský parlament

                  předseda

               A. TAJANI

                  Za Radu

                  předsedkyně

               K. EDTSTADLER

            (1)  Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 855.

            (2)  Úř. věst. C 373, 20.12.2013, s. 1.

            (3)  Nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 ze dne 2. prosince 2013, kterým se stanoví víceletý finanční rámec na období 2014–2020 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 884).


Rozhodnutí Komise ze dne 28/11/2018 prohlašující spojení podniků za slučitelné se společným trhem (Případ č. COMP/M.9165 - Canada Pension Plan Investment Board / Ontario Teachers' Pension Plan Board / Impulsora del Desarrollo y El Empleo en America Latina, S.A.B. de C.V. / ConcesioAutopista Guadalajara-Tepic, S.A. de C.V.) podle nařízení Rady (ES) č. 139/2004. (Pouze anglické znění je závazné)


Rozhodnutí Komise ze dne 30/11/2018 prohlašující spojení podniků za slučitelné se společným trhem (Případ č. COMP/M.9153 - Meridiam SAS / La Caisse des dépôts et consignations / FICA-HPCI) podle nařízení Rady (ES) č. 139/2004. (Pouze francouzské znění je závazné)


Rozhodnutí Komise ze dne 16/10/2018 prohlašující spojení podniků za slučitelné se společným trhem (Případ č. COMP/M.8993 - China Huaxin Post and Telecom Technologies Co., Ltd / Juniper Networks International B.V. / Shanghai Huaxin Juniper Networks Co., Ltd.) podle nařízení Rady (ES) č. 139/2004. (Pouze anglické znění je závazné)


title: Rozhodnutí Rady (EU) 2019/217 ze dne 28. ledna 2019 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a Marockým královstvím o změně protokolů č. 1 a č. 4 k Evropsko-středomořské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé

text:
                  6.2.2019

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  L 34/1

         ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2019/217
         ze dne 28. ledna 2019
         o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a Marockým královstvím o změně protokolů č. 1 a č. 4 k Evropsko-středomořské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé
         RADA EVROPSKÉ UNIE,
         s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 4 první pododstavec ve spojení s čl. 218 odst. 6 druhém pododstavci písm. a) bodem i) této smlouvy,
         s ohledem na návrh Evropské komise,
         s ohledem na souhlas Evropského parlamentu (1),
         vzhledem k těmto důvodům:

                     (1)

                     Evropsko-středomořská dohoda zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé (2) (dále jen „dohoda o přidružení“) vstoupila v planost dne 1. března 2000.

                     (2)

                     Od vstupu v platnost dohody o přidružení posilovala Unie průběžně dvoustranné vztahy s Marockým královstvím a přiznala mu rozšířený status.

                     (3)

                     Unie nepředjímá výsledek politického procesu o konečném statusu Západní Sahary, který je veden pod záštitou OSN, a neustále připomínala, že jí záleží na vyřešení sporu v Západní Sahaře, v současnosti zapsané OSN na seznam nesamosprávných území, nyní z velké části pod správou Marockého království. Unie plně podporuje úsilí generálního tajemníka OSN a jeho osobního vyslance pomoci stranám najít spravedlivé, trvalé a vzájemně přijatelné politické řešení, které umožní sebeurčení lidu Západní Sahary v rámci ujednání, jež budou v souladu se zásadami a cíli Charty Organizace spojených národů, jak jsou uvedeny v rezolucích Rady bezpečnosti OSN, zejména v rezolucích č. 2152 (2014), 2218 (2015), 2385 (2016), 2351 (2017) a 2414 (2018).

                     (4)

                     Od vstupu v platnost dohody o přidružení byly produkty pocházející ze Západní Sahary s osvědčením o původu z Maroka dováženy do Unie s celními preferencemi zakotvenými v relevantních ustanoveních této dohody.

                     (5)

                     V rozsudku ve věci C-104/16 P (3) však Soudní dvůr uvedl, že se dohoda o přidružení vztahuje pouze na území Marockého království, a nikoli Západní Sahary, která je nesamosprávným územím.

                     (6)

                     Je důležité zajistit, aby nedošlo k narušení obchodních toků, které se běhm let rozvinuly, a zároveň poskytnout odpovídající záruky pro ochranu mezonárodního práva, včetně lidských práv, a zajištění udržitelného rozvoje na dotčených územích. Rada tedy dne 29. května 2017 pověřila Komisi zahájením jednání s Marockým královstvím s cílem ustavit v souladu s rozusdkem Soudního dvora právní základ pro přiznání celních preferencí zakotvených v dohodě o přidružení produktům pocházejícím ze Západní Sahary. Vzhledem k tomu, že jedině marocké orgány jsou schopné zajistit dodržování pravidel nezbytných pro udělení těchto preferencí, představuje dohoda mezi Evropskou unií a Marockým královstvím jediný nástroj, jak zajistit, aby mohl dovoz produktů pocházejících ze Západní Sahary využívat statusu preferenčního původu.

                     (7)

                     Komise posoudila možný dopad takové dohody na udržitelný rozvoj, zejména z hlediska přínosů a nevýhod plynoucích z celních preferencí udělených na produkty ze Západní Sahary pro dotčené obyvatelstvo a dopadu na využívání přírodních zdrojů na dotčených územích. Dopady celních výhod na zaměstnanost, lidská práva a využívání přírodních zdrojů jsou však nepřímé povahy, a tudíž velmi obtížně měřitelné. V tomto ohledu rovněž není snadné získat objektivní informace.

                     (8)

                     Z provedeného posouzení nicméně vyplývá, že celkové výhody pro hospodářství Západní Sahary plynoucí z přiznání celních preferencí ustanovených v dohodě o přidružení produktům pocházejícím ze Západní Sahary, a zejména silný pákový efekt pro hospodářský růst, a tudíž i sociální rozvoj, převažují nad nevýhodami zmiňovanými během konzultací, jako je extenzivní využívání přírodních zdrojů, a zejména zásob podzemních vod, pro něž již byla přijata opatření.

                     (9)

                     Je odhadováno, že rozšíření celních preferencí na produkty pocházející ze Západní Sahary bude mít celkově pozitivní dopad na dotčené obyvatelstvo. Je pravděpodobné, že tento dopad bude trvat a že by se mohl v budoucnosti ještě zvýšit. Z posouzení vyplývá, že rozšíření výhod celních preferencí na produkty ze Západní Sahary může podpořit investiční prostředí a napomoci rychlému a silnému rozvoji s příznivým dopadem na místní zaměstnanost. Skutečnost, že v Západní Sahaře existují hospodářské aktivity a produkce, kterým by velice prospělo udělení celních preferencí podle smlouvy o přidružení, ukazuje, že by jejich neudělení významně ohrozilo vývoz ze Západní Sahary, zejména vývoz produktů rybolovu a zemědělských produktů. Má se za to, že by přiznání celních preferencí podpořilo příliv investic, a pozitivně tak ovlivnilo hospodářský rozvoj Západní Sahary.

                     (10)

                     S ohledem na úvahy o souhlasu v rozsudku Soudního dvora přijala Komise ve spolupráci s Evropskou službou pro vnější činnost veškerá v současném kontextu rozumná a možná opatření k tomu, aby odpovídajícím způsobem konzultovala i dotčené obyvatelstvo, aby se ujistila o jeho souhlasu s dohodou. Byly provedeny široké konzultace a činitelé sociálně-ekonomické a politické sféry, kteří se konzultací účstnili, se většinově vyslovili pro rozšíření celních preferencí podle dohody o přidružení i na Západní Saharu. Ti, kdo rozšíření odmítli, soudili zejména, že by taková dohoda stvrdila postavení Maroka na území Západní Sahary. Žádné ustanovení této dohody však neumožňuje tvrdit, že by uznávala svrchovanost Maroka nad Západní Saharou. Unie bude i nadále vyvíjet zvýšené úsilí na podporu procesu mírového řešení konfliktu, který byl započat a probíhá pod záštitou OSN.

                     (11)

                     V souladu s rozhodnutím Rady (EU) 2018/1893 (4) Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a Marockým královstvím o změně protokolů č. 1 a č. 4 k Evropsko-středomořské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé (dále jen „dohoda“), byla podepsána dne 25. října 2018 s výhradou pozdějšího uzavření.

                     (12)

                     Dohoda přispívá k plnění cílů sledovaných Unií v rámci článku 21 Smlouvy o Evropské unii.

                     (13)

                     Dohoda by měla být schválena,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

            Článek 1
            Dohoda formou výměny dopisů mezi Evropskou unií a Marockým královstvím o změně protokolů č. 1 a č. 4 k Evropsko-středomořské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé (dále jen „dohoda“) se schvaluje jménem Unie.
            Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.

            Článek 2
            Předseda Rady učiní jménem Unie oznámení uvedené v dohodě (5).

            Článek 3
            Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po svém vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

            V Bruselu dne 28. ledna 2019.

                  Za Radu

                  předseda

               P. DAEA

            (1)  Souhlas ze dne 16. ledna 2019 (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku).

            (2)  Úř. věst. L 70, 18.3.2000, s. 2.

            (3)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 21. prosince 2016, Rada v. Fronta Polisario, C-104/16 P, ECLI:EU:C:2016:973.

            (4)  Rozhodnutí Rady (EU) 2018/1893 ze dne 16. července 2018 o podpisu jménem Evropské unie Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a Marockým královstvím o změně protokolů č. 1 a č. 4 k Evropsko-středomořské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé (Úř. věst. L 310, 6.12.2018, s. 1).

            (5)  Den vstupu dohody v platnost zveřejní generální sekretariát Rady v Úředním věstníku Evropské unie.


title: Rozhodnutí Rady (EU) 2019/222 ze dne 20. prosince 2018 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve smíšeném výboru zřízeném na základě Evropsko-středomořské prozatímní dohody o přidružení týkající se obchodu a spolupráce mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Organizací pro osvobození Palestiny (OOP) ve prospěch palestinské samosprávy (PS) na Západním břehu Jordánu a v Pásmu Gazy na straně druhé k prodloužení akčního plánu EU-PS

text:
                  7.2.2019

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  L 35/32

         ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2019/222
         ze dne 20. prosince 2018
         o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve smíšeném výboru zřízeném na základě Evropsko-středomořské prozatímní dohody o přidružení týkající se obchodu a spolupráce mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Organizací pro osvobození Palestiny (OOP) ve prospěch palestinské samosprávy (PS) na Západním břehu Jordánu a v Pásmu Gazy na straně druhé k prodloužení akčního plánu EU-PS
         RADA EVROPSKÉ UNIE,
         s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 217 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,
         s ohledem na návrh Evropské komise a vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku,
         vzhledem k těmto důvodům:

                     (1)

                     Evropsko-středomořská prozatímní dohoda o přidružení týkající se obchodu a spolupráce mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Organizací pro osvobození Palestiny (OOP) ve prospěch palestinské samosprávy na Západním břehu Jordánu a v pásmu Gazy na straně druhé (1) (dále jen „prozatímní dohoda o přidružení“) byla podepsána dne 24. února 1997 a vstoupila v platnost dne 1. července 1997.

                     (2)

                     Strany dohody souhlasí, že stávající akční plán pro Evropskou unii a palestinskou samosprávu (dále jen „akční plán EU-PS“) nadále odráží výsadní partnerství Unie a palestinské samosprávy a podporuje provádění prozatímní dohody o přidružení.

                     (3)

                     V souladu s článkem 63 prozatímní dohody o přidružení může Smíšený výbor přijímat rozhodnutí a vydávat vhodná doporučení.

                     (4)

                     Smíšený výbor má písemným postupem přijmout doporučení o prodloužení akčního plánu EU-PS o tři roky.

                     (5)

                     Je vhodné stanovit postoj, který má být zaujat jménem Unie ve smíšeném výboru, neboť doporučení bude mít právní účinky.

                     (6)

                     Prodloužení akčního plánu EU-PS o tři roky poskytne stranám plnou příležitost pokročit v jejich spolupráci v nadcházejících letech, včetně případného jednání o prioritách partnerství,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

            Článek 1
            Postoj, který má být zaujat jménem Evropské unie ve smíšeném výboru zřízeném na základě Evropsko-středomořské prozatímní dohody o přidružení týkající se obchodu a spolupráce mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Organizací pro osvobození Palestiny (OOP) ve prospěch palestinské samosprávy na Západním břehu Jordánu a v Pásmu Gazy na straně druhé k prodloužení akčního plánu EU-PS, vychází z návrhu doporučení smíšeného výboru připojeného k tomuto rozhodnutí.

            Článek 2
            Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

            V Bruselu dne 20. prosince 2018.

                  Za Radu

                  předsedkyně

               E. KÖSTINGER

            (1)  Úř. věst. L 187, 16.7.1997, s. 3.

            NÁVRH
            DOPORUČENÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EU-OOP č. …/…
            ze dne …,
            kterým se schvaluje prodloužení akčního plánu EU-PS
            SMÍŠENÝ VÝBOR EU-OOP,
            s ohledem na Evropsko-středomořskou prozatímní dohodu o přidružení týkající se obchodu a spolupráce mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Organizací pro osvobození Palestiny (OOP) ve prospěch palestinské samosprávy na západním břehu Jordánu a v pásmu Gazy na straně druhé (1),
            vzhledem k těmto důvodům:

                        (1)

                        Evropsko-středomořská prozatímní dohoda o přidružení týkající se obchodu a spolupráce mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Organizací pro osvobození Palestiny (OOP) ve prospěch palestinské samosprávy na Západním břehu Jordánu a v pásmu Gazy na straně druhé (dále jen „prozatímní dohoda o přidružení“) byla podepsána dne 24. února 1997 a vstoupila v platnost dne 1. července 1997.

                        (2)

                        V souladu s článkem 63 prozatímní dohody o přidružení může Smíšený výbor přijímat rozhodnutí a vydávat vhodná doporučení.

                        (3)

                        Článek 10 jednacího řádu smíšeného výboru stanoví možnost přijímat rozhodnutí písemným postupem mezi zasedáními, jestliže se tak obě smluvní strany dohodnou.

                        (4)

                        Prodloužení akčního plánu EU-PS o tři roky poskytne stranám příležitost pokročit v jejich spolupráci v nadcházejících letech, včetně případného jednání o prioritách partnerství,

                  PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:

               Článek 1
               Smíšený výbor doporučí písemným postupem, aby byl akční plán EU-PS prodloužen na dobu tří let ode dne přijetí rozhodnutí o prodloužení.

               Článek 2
               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

               V … dne

                     Za smíšený výbor EU-OOP

                     předseda nebo předsedkyně

               (1)  Úř. věst. L 187, 16.7.1997, s. 3.


title: Rozhodnutí Rady (EU) 2019/234 ze dne 5. února 2019 o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat ve Společné radě zřízené Dohodou o hospodářském partnerství mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a státy SADC EPA na straně druhé, pokud jde o přijetí jednacích řádů Společné rady a Výboru pro obchod a rozvoj

text:
                  8.2.2019

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  L 37/127

         ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2019/234
         ze dne 5. února 2019
         o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat ve Společné radě zřízené Dohodou o hospodářském partnerství mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a státy SADC EPA na straně druhé, pokud jde o přijetí jednacích řádů Společné rady a Výboru pro obchod a rozvoj
         RADA EVROPSKÉ UNIE,
         s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 207 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,
         s ohledem na návrh Evropské komise,
         vzhledem k těmto důvodům:

                     (1)

                     Dohoda o hospodářském partnerství mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a státy SADC EPA na straně druhé (1) (dále jen „dohoda“) byla podepsána Evropskou unií a jejími členskými státy dne 10. června 2016. Je prozatímně prováděna mezi Unií na jedné straně a Botswanou, Lesothem, Namibií, Svazijskem a Jižní Afrikou na straně druhé ode dne 10. října 2016 a mezi Unií na jedné straně a Mosambikem na straně druhé ode dne 4. února 2018.

                     (2)

                     Podle čl. 102 odst. 1 dohody má Společná rada pravomoc přijímat rozhodnutí ve všech záležitostech, kterých se týká tato dohoda. Podle čl. 101 odst. 3 písm. h) a i) dohody Společná rada přijme svůj vlastní jednací řád a jednací řád Výboru pro obchod a rozvoj.

                     (3)

                     Na prvním zasedání přijme Společná rada rozhodnutí o přijetí svého jednacího řádu a jednacího řádu Výboru pro obchod a rozvoj.

                     (4)

                     Je vhodné stanovit postoj, který má být zaujat jménem Unie ve Společné radě, neboť rozhodnutí Společné rady bude pro Unii závazné.

                     (5)

                     Postoj Unie ve Společné radě by proto měl vycházet z připojeného návrhu rozhodnutí,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

            Článek 1
            Postoj, který má být jménem Unie zaujat na prvním zasedání Společné rady, vychází z návrhu rozhodnutí Společné rady o jednacím řádu Společné rady a jednacím řádu Výboru pro obchod a rozvoj, připojeného k tomuto rozhodnutí.

            Článek 2
            Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

            V Bruselu dne 5. února 2019.

                  Za Radu

                  předseda

               G. CIAMBA

            (1)  Úř. věst. L 250, 16.9.2016, s. 3.

            NÁVRH
            ROZHODNUTÍ SPOLEČNÉ RADY č. 1/2019 ZŘÍZENÉ DOHODOU O HOSPODÁŘSKÉM PARTNERSTVÍ MEZI EVROPSKOU UNIÍ A JEJÍMI ČLENSKÝMI STÁTY NA JEDNÉ STRANĚ A STÁTY SADC EPA NA STRANĚ DRUHÉ
            ze dne …
            o přijetí jednacích řádů Společné rady a Výboru pro obchod a rozvoj
            SPOLEČNÁ RADA,
            s ohledem na Dohodu o hospodářském partnerství mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a státy SADC EPA na straně druhé (dále jen „dohoda“), a zejména na články 100, 101 a 102 této dohody,
            PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

               Článek 1
               Jednací řád Společné rady se stanoví v příloze I tohoto rozhodnutí.

               Článek 2
               Jednací řád Výboru pro obchod a rozvoj se stanoví v příloze II tohoto rozhodnutí.

               Článek 3
               Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

               V … dne …

                     Za Společnou radu

                     ministr obchodu

                     zástupce EU

            PŘÍLOHA I
            JEDNACÍ ŘÁD SPOLEČNÉ RADY

               KAPITOLA I

               ORGANIZACE

               Článek 1
               Složení a předsednictví

                  1.   Společná rada zřízená článkem 100 Dohody o hospodářském partnerství mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a státy SADC EPA na straně druhé (dále jen „dohoda“) vykonává své povinnosti, jak jsou stanoveny v článku 100 a 101 dohody.

                  2.   Odkazy na „strany“ v jednacím řádu jsou v souladu s definicí stanovenou v článku 104 dohody, a jedná se o státy SADC EPA a stranu EU (Evropskou unii nebo její členské státy nebo Evropskou unii a její členské státy, s ohledem na jejich příslušné pravomoci).

                  3.   Podle čl. 101 odst. 1 dohody je Společná rada složena z příslušných členů Rady Evropské unie a příslušných členů Evropské komise nebo jejich zástupců na jedné straně a příslušných ministrů států SADC EPA nebo jejich zástupců na straně druhé.

                  4.   Zasedáním Společné rady předsedá, na ministerské úrovni, střídavě vždy po dobu 12 měsíců zástupce strany EU, s ohledem na příslušnou pravomoc Unie a jejích členských států, a zástupce států SADC EPA. Prvnímu zasedání Společné rady budou spolupředsedat obě strany.

                  5.   Mandát prvního období uvedený v odstavci 4 začíná dnem následujícím po prvním zasedání Společné rady a končí 31. prosince stejného roku. Předsednictví prvního období vykonává [zástupce států SADC EPA] [strana EU].

               Článek 2
               Zasedání

                  1.   Podle čl. 102 odst. 4 dohody se Společná rada schází v pravidelných intervalech nepřesahujících dobu dvou let a mimořádně, kdykoli to okolnosti vyžadují, dohodnou-li se tak strany.

                  2.   Zasedání Společné rady se konají střídavě v Bruselu nebo na území jednoho ze států SADC EPA, nedohodnou-li se strany jinak.

                  3.   Nedohodnou-li se strany jinak, svolává zasedání ta strana, která vykonává předsednictví, a to po konzultaci druhé strany.

                  4.   Strany se mohou dohodnout na pořádání zasedání Společné rady elektronickými prostředky.

               Článek 3
               Pozorovatelé
               Společná rada může ad hoc rozhodnout o přizvání pozorovatelů k účasti na svých zasedáních a určit, které body pořadu jednání budou těmto pozorovatelům zpřístupněny.

               Článek 4
               Sekretariát

                  1.   Generální sekretariát Rady Evropské unie a Evropská komise na jedné straně a oddělení SADC EPA v rámci sekretariátu SADC na straně druhé vykonávají střídavě vždy po dobu 12 měsíců funkci sekretariátu Společné rady (dále jen „sekretariát“). Tato období se shodují s uspořádáními předsednictví stanovenými podle čl. 1 odst. 4 a 5.

                  2.   Pokud jde o stranu EU, předběžné pořady jednání a návrh zápisu z každého zasedání vypracuje Evropská komise a všechny oficiální dokumenty určené pro Společnou radu anebo vytvořené Společnou radou rozešle generální sekretariát Rady Evropské unie.

               KAPITOLA II

               FUNGOVÁNÍ

               Článek 5
               Dokumenty
               Pokud jednání Společné rady vycházejí z písemných podkladů, sekretariát tyto dokumenty očísluje a rozešle jako dokumenty Společné rady.

               Článek 6
               Oznamování a pořad jednání jednotlivých zasedání

                  1.   Sekretariát stranám oznámí svolání zasedání Společné rady a požádá o podklady na pořad jednání nejpozději 30 dnů před konáním zasedání. V případě naléhavých záležitostí nebo nepředvídatelných okolností, jež je třeba projednat, lze zasedání svolat v kratší lhůtě.

                  2.   Předběžný program jednotlivých zasedání vypracuje sekretariát Společné rady. Sekretariát jej zašle předsedovi a členům Společné rady nejpozději 14 dnů před zasedáním.

                  3.   Předběžný pořad jednání obsahuje body, o jejichž zařazení byl sekretariát stranou požádán.

                  4.   Společná rada přijme program zasedání na začátku každého zasedání. Pokud s tím strany souhlasí, mohou být na program zařazeny i jiné body než ty, které jsou uvedeny v předběžném programu zasedání.

                  5.   Předseda Společné rady může po dohodě se všemi stranami přizvat k účasti na zasedáních Společné rady odborníky, aby poskytli informace ke konkrétním tématům.

               Článek 7
               Zápis ze zasedání

                  1.   Návrh zápisu z každého zasedání vypracuje sekretariát Společné rady do 21 dnů od ukončení zasedání, pokud není po vzájemné dohodě stran rozhodnuto jinak.

                  2.   Platí, že v zápisu ze zasedání jsou ke každému bodu programu uvedeny:

                              a)

                              dokumenty předložené Společné radě;

                              b)

                              veškerá prohlášení, o jejichž zařazení do zápisu požádal některý člen Společné rady, a

                              c)

                              otázky dohodnuté stranami, jako jsou přijatá rozhodnutí, předložená doporučení a přijaté pracovní závěry.

                  3.   Návrh zápisu každého zasedání písemně schválí obě strany do 42 dnů od zasedán, pokud strany nerozhodnou jinak. Po schválení zápisu tajemník podepíše jeho dvě vyhotovení a každá ze smluvních stran obdrží prvopis těchto originálních dokumentů.

               Článek 8
               Rozhodnutí a doporučení

                  1.   Podle článku 102 dohody se rozhodnutí nebo doporučení Společné rady přijímají na základě vzájemného konsenzu v případech stanovených v dohodě.

                  2.   Pokud je Společná rada v souladu s dohodou zmocněna přijímat rozhodnutí nebo doporučení, jsou tyto akty označovány jako „rozhodnutí“ nebo „doporučení“ v zápisu ze zasedání. Sekretariát přidělí každému přijatému rozhodnutí nebo doporučení pořadové číslo, datum přijetí a popis předmětu. Každé rozhodnutí nebo doporučení stanoví datum vstupu v platnost.

                  3.   V případě, že se stát SADC EPA nemůže účastnit zasedání Společné rady, zašle sekretariát rozhodnutí nebo doporučení přijatá na zasedání tomuto členovi. Dotčený stát SADC EPA zašle písemnou odpověď do deseti kalendářních dnů od odeslání rozhodnutí anebo doporučení s uvedením, se kterým rozhodnutím nebo doporučením nesouhlasí, a důvodů pro nesouhlas. V případě nedoručení výše uvedené písemné odpovědi ve stanovené lhůtě se považuje rozhodnutí anebo doporučení za přijaté. V případě, že stát SADC EPA, který se nezúčastnil zasedání, nesouhlasí s jedním nebo několika rozhodnutími nebo doporučeními, uplatní se postup stanovený v odstavci 4.

                  4.   Pokud se na tom obě strany dohodnou, může Společná rada v období mezi zasedáními přijímat rozhodnutí nebo doporučení písemným postupem. Písemný postup spočívá ve výměně nót mezi zástupci stran.

                  5.   Rozhodnutí a doporučení přijatá Společnou radou se ověřují dvěma prvopisy podepsanými zástupcem Evropské komise jménem strany EU a zástupcem států SADC EPA.

               Článek 9
               Účast veřejnosti

                  1.   Nerozhodnou-li strany jinak, jsou zasedání Společné rady neveřejná.

                  2.   Strany mohou rozhodnout o zveřejnění rozhodnutí a doporučení Společné rady.

               Článek 10
               Pracovní jazyky
               Nerozhodnou-li strany jinak, veškerá korespondence a komunikace mezi stranami týkající se činnosti Společné rady, jakož i jednání během zasedání Společné rady, probíhá v angličtině nebo portugalštině.

               KAPITOLA III

               ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ

               Článek 11
               Výdaje

                  1.   Každá strana hradí veškeré vlastní náklady vzniklé v důsledku účasti na zasedáních Společné rady, a to jak pokud jde o náklady na zaměstnance, cestovní výlohy a diety, tak výdaje za poštovné a telekomunikace.

                  2.   Výdaje související s pořádáním zasedání, poskytováním služeb tlumočení a rozmnožováním dokumentů hradí strana, která hostí zasedání.

               Článek 12
               Výbor pro obchod a rozvoj
               Podle čl. 103 odst. 5 dohody podává Výbor pro obchod a rozvoj Společné radě zprávy.

               Článek 13
               Změna jednacího řádu
               Tento jednací řád může být změněn písemně rozhodnutím Společné rady přijatým podle článku 8.

            PŘÍLOHA II
            JEDNACÍ ŘÁD VÝBORU PRO OBCHOD A ROZVOJ

               KAPITOLA I

               ORGANIZACE

               Článek 1
               Složení a předsednictví

                  1.   Výbor pro obchod a rozvoj, který je zřízen podle článku 103 Dohody o hospodářském partnerství mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a státy SADC EPA na straně druhé (dále jen „dohoda“), plní své povinnosti, jak jsou stanoveny v uvedeném článku.

                  2.   Odkazy na „strany“ v jednacím řádu musí být v souladu s definicí stanovenou v článku 104 dohody, totiž jako státy SADC EPA a strana EU (čímž se rozumí Evropská unie nebo její členské státy nebo Evropská unie a její členské státy, s ohledem na jejich příslušné pravomoci).

                  3.   Podle čl. 103 odst. 1 dohody je Výbor pro obchod o rozvoj složen ze zástupců stran, obvykle na úrovni vyšších úředníků.

                  4.   Zasedáním Výboru pro obchod o rozvoj předsedá střídavě vysoký úředník Evropské komise a vysoký úředník států SADC EPA. Prvnímu zasedání Výboru pro obchod o rozvoj budou spolupředsedat příslušní zástupci stran.

                  5.   Mandát prvního období uvedený v odstavci 4 začíná dnem prvního zasedání Výboru pro obchod o rozvoj a končí 31. prosince stejného roku.

               Článek 2
               Zasedání

                  1.   Výbor pro obchod a rozvoj zasedá v pravidelných intervalech nejméně jednou ročně a na žádost kterékoli ze stran. Zasedání se konají střídavě v Bruselu nebo na území jednoho ze států SADC EPA, nedohodnou-li se strany jinak.

                  2.   Nedohodnou-li se strany jinak, svolává zasedání Výboru pro obchod a rozvoj ta strana, která vykonává předsednictví, a to po konzultaci druhé strany.

                  3.   Strany se mohou dohodnout na pořádání zasedání Výboru pro obchod a rozvoj elektronickými prostředky.

               Článek 3
               Pozorovatelé
               Výbor pro obchod a rozvoj může rozhodnout ad hoc o přizvání pozorovatelů k účasti na zasedáních a určit, které body pořadu jednání budou těmto pozorovatelům zpřístupněny.

               Článek 4
               Sekretariát

                  1.   Strana, která hostí zasedání Výboru pro obchod a rozvoj, plní funkci sekretariátu Výboru pro obchod o rozvoj (dále jen „sekretariát“).

                  2.   Pokud zasedání probíhá elektronickými prostředky, plní funkci sekretariátu strana vykonávající předsednictví.

               KAPITOLA II

               FUNGOVÁNÍ

               Článek 5
               Dokumenty
               Pokud jednání Výboru pro obchod o rozvoj vycházejí z písemných podkladů, sekretariát a rozvoj tyto dokumenty očísluje a rozešle jako dokumenty Výboru pro obchod a rozvoj.

               Článek 6
               Oznamování a pořad jednání jednotlivých zasedání

                  1.   Sekretariát stranám oznámí svolání zasedání a požádá o podklady na pořad jednání nejpozději 30 dnů před konáním zasedání. V případě naléhavých záležitostí nebo nepředvídatelných okolností, jež je třeba projednat, lze zasedání svolat v kratší lhůtě.

                  2.   Sekretariát vypracuje předběžný pořad jednání jednotlivých zasedání. Sekretariát jej zašle předsedovi a členům Výboru pro obchod a rozvoj nejpozději 14 dnů před zasedáním.

                  3.   Předběžný pořad jednání obsahuje body, o jejichž zařazení byl sekretariát stranou požádán.

                  4.   Výbor pro obchod a rozvoj přijímá pořad jednání na počátku každého zasedání. Pokud s tím strany souhlasí, mohou být na program zařazeny i jiné body než ty, které jsou uvedeny v předběžném programu zasedání.

                  5.   Předseda Výboru pro obchod a rozvoj může po dohodě se všemi stranami přizvat k účasti na zasedáních Výboru pro obchod a rozvoj odborníky, aby poskytli informace ke konkrétním tématům.

               Článek 7
               Zápis ze zasedání
               Nedohodnou-li se strany jinak, připraví zápis z každého zasedání sekretariát a tento zápis se přijme na konci každého zasedání.

               Článek 8
               Rozhodnutí a doporučení

                  1.   Podle čl. 103 odst. 6 dohody přijímá Výbor pro obchod a rozvoj na základě vzájemné dohody rozhodnutí nebo doporučení v případech stanovených v dohodě nebo v případech, kdy mu Společná rada tuto pravomoc svěří.

                  2.   Pokud je Výbor pro obchod a rozvoj v souladu s dohodou zmocněn přijímat rozhodnutí nebo doporučení nebo jestliže mu takovou pravomoc svěřila Společná rada, jsou tyto akty označovány jako „rozhodnutí“ nebo „doporučení“ v zápisu ze zasedání uvedeném v článku 7. Sekretariát přidělí každému rozhodnutí nebo doporučení pořadové číslo a opatří jej datem přijetí a popisem předmětu. Každé rozhodnutí nebo doporučení stanoví datum vstupu v platnost.

                  3.   V případě, že se stát SADC EPA nemůže účastnit zasedání, zašle sekretariát rozhodnutí anebo doporučení přijatá na uvedeném zasedání tomuto členovi. Tento stát SADC EPA zašle písemnou odpověď do deseti kalendářních dnů od odeslání rozhodnutí nebo doporučení s uvedením, s kterým rozhodnutím nebo doporučením nesouhlasí, a důvodů pro nesouhlas. V případě nedoručení výše uvedené písemné odpovědi ve stanovené lhůtě se považuje rozhodnutí anebo doporučení za přijaté. V případě, že stát SADC EPA, který se nezúčastnil zasedání, nesouhlasí s jedním nebo několika rozhodnutími anebo doporučeními, uplatní se postup stanovený v odstavci 4.

                  4.   Pokud se na tom obě strany dohodnou, může Výbor pro obchod a rozvoj v období mezi zasedáními přijímat rozhodnutí nebo doporučení písemným postupem. Písemný postup spočívá ve výměně nót mezi zástupci stran.

                  5.   Rozhodnutí a doporučení přijatá Výborem pro obchod a rozvoj se vyhotovují ve dvou prvopisech pro každou stranu podepsaných zástupcem EU a zástupcem států SADC EPA.

               Článek 9
               Účast veřejnosti

                  1.   Nerozhodnou-li strany jinak, zasedání Výboru pro obchod a rozvoj jsou neveřejná.

                  2.   Strany mohou rozhodnout o zveřejnění rozhodnutí a doporučení Výboru pro obchod a rozvoj.

               KAPITOLA III

               ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ

               Článek 10
               Výdaje

                  1.   Každá strana hradí veškeré vlastní náklady vzniklé v důsledku účasti na zasedáních Výboru pro obchod a rozvoj, a to jak pokud jde o náklady na zaměstnance, cestovní výlohy a diety, tak výdaje za poštovné a telekomunikace.

                  2.   Výdaje související s pořádáním zasedání, poskytováním služeb tlumočení a rozmnožováním dokumentů hradí strana, která hostí zasedání.

               Článek 11
               Zvláštní výbory a jiné subjekty

                  1.   Výboru pro obchod a rozvoj podává zprávy Zvláštní výbor pro celní otázky a usnadnění obchodu zřízený podle článku 50 dohody, zemědělské partnerství zřízené podle článku 68 dohody a Zvláštní výbor pro zeměpisná označení a obchod s vínem a lihovinami zřízený podle článku 13 protokolu 3 k dohodě.

                  2.   Podle čl. 50 odst. 2 písm. f) dohody a čl. 13 odst. 5 protokolu 3 k dohodě přijmou Zvláštní výbor pro celní otázky a usnadnění obchodu a Zvláštní výbor pro zeměpisná označení a obchod s vínem a lihovinami své vlastní jednací řády.

                  3.   Podle čl. 68 odst. 3 dohody se pravidla fungování zemědělského partnerství stanoví společnou dohodou stran jednajících ve Výboru pro obchod a rozvoj.

                  4.   Podle čl. 103 odst. 3 dohody může Výbor pro obchod rozvoj zřídit jakékoli zvláštní technické skupiny pro řešení specifických záležitostí, které spadají do jejich pravomoci.

                  5.   Výbor pro obchod a rozvoj stanoví jednací řád zvláštních technických skupin uvedených v odstavci 4. Výbor pro obchod a rozvoj může rozhodnout zrušit zvláštní technické skupiny a vymezit nebo změnit jejich mandát.

                  6.   Zvláštní technické skupiny podávají zprávu Výboru pro obchod a rozvoj po každém zasedání.

               Článek 12
               Změna jednacího řádu
               Tento jednací řád může být změněn písemně rozhodnutím Výboru pro obchod a rozvoj v souladu přijatým podle článku 8.


title: Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/277 ze dne 12. prosince 2018 o uvolnění prostředků z Fondu solidarity Evropské unie za účelem zajištění výplat záloh ze souhrnného rozpočtu Unie na rok 2019

text:
                  22.2.2019

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  L 54/5

         ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) 2019/277
         ze dne 12. prosince 2018
         o uvolnění prostředků z Fondu solidarity Evropské unie za účelem zajištění výplat záloh ze souhrnného rozpočtu Unie na rok 2019
         EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
         s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
         s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2012/2002 ze dne 11. listopadu 2002 o zřízení Fondu solidarity Evropské unie (1), a zejména na čl. 4a odst. 4 uvedeného nařízení,
         s ohledem na Interinstitucionální dohodu ze dne 2. prosince 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení (2), a zejména na bod 11 této dohody,
         s ohledem na návrh Evropské komise,
         vzhledem k těmto důvodům:

                     (1)

                     Cílem Fondu solidarity Evropské unie (dále jen „fond“) je umožnit Unii rychle, účinně a pružně reagovat na nouzové situace a projevit solidaritu s obyvatelstvem oblastí postižených přírodními katastrofami.

                     (2)

                     Fond nesmí překročit maximální částku ve výši 500 000 000 EUR (v cenách roku 2011), kterou stanoví článek 10 nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 (3).

                     (3)

                     Ustanovení čl. 4a odst. 4 pozměněného nařízení (ES) č. 2012/2002 stanoví, že kdykoli je to nutné pro zajištění včasné dostupnosti rozpočtových zdrojů, lze z fondu uvolnit částku do výše 50 000 000 EUR na výplaty záloh, přičemž odpovídající prostředky se zapíší do souhrnného rozpočtu Unie.

                     (4)

                     K zajištění včasné dostupnosti dostatečných rozpočtových zdrojů v souhrnném rozpočtu Unie na rok 2019 by měla být z fondu uvolněna částka ve výši 50 000 000 EUR na výplaty záloh.

                     (5)

                     K tomu, aby doba potřebná pro uvolnění prostředků z fondu byla co nejkratší, by se toto rozhodnutí mělo použít od začátku rozpočtového roku 2019,

               PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:

            Článek 1
            Pro potřeby souhrnného rozpočtu Unie na rozpočtový rok 2019 se z Fondu solidarity Evropské unie uvolňuje částka ve výši 50 000 000 EUR v prostředcích na závazky a v prostředcích na platby určená na výplatu záloh.

            Článek 2
            Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
            Použije se ode dne 1. ledna 2019.

            Ve Štrasburku dne 12. prosince 2018.

                  Za Evropský parlament

                  předseda

               A. TAJANI

                  Za Radu

                  předsedkyně

               J. BOGNER-STRAUSS

            (1)  Úř. věst. L 311, 14.11.2002, s. 3.

            (2)  Úř. věst. C 373, 20.12.2013, s. 1.

            (3)  Nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 ze dne 2. prosince 2013, kterým se stanoví víceletý finanční rámec na období 2014–2020 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 884).


title: Rozhodnutí Rady (EU) 2019/307 ze dne 18. února 2019, kterým se Rakousko a Rumunsko opravňují, aby v zájmu Evropské unie přijaly přistoupení Hondurasu k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980

text:
                  22.2.2019

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  L 51/13

         ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2019/307
         ze dne 18. února 2019,
         kterým se Rakousko a Rumunsko opravňují, aby v zájmu Evropské unie přijaly přistoupení Hondurasu k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980
         RADA EVROPSKÉ UNIE,
         s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 81 odst. 3 ve spojení s čl. 218 odst. 6 písm. b) této smlouvy,
         s ohledem na návrh Evropské komise,
         s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
         vzhledem k těmto důvodům:

                     (1)

                     Evropská unie si za jeden ze svých cílů stanovila podporu ochrany práv dítěte, jak je uvedeno v článku 3 Smlouvy o Evropské unii. Opatření na ochranu dětí proti protiprávnímu přemístění nebo zadržení jsou nedílnou součástí této politiky.

                     (2)

                     Rada přijala nařízení (ES) č. 2201/2003 (2) (dále jen „nařízení Brusel IIa“), jehož cílem je chránit děti před škodlivými účinky jejich protiprávního přemístění či zadržení a zavést postupy, aby byl zajištěn jejich bezodkladný návrat do státu jejich obvyklého bydliště, jakož i zajistit ochranu práv na osobní styk s dítětem a práva péče o dítě.

                     (3)

                     Nařízení Brusel IIa doplňuje a posiluje Haagskou úmluvu ze dne 25. října 1980 o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí (dále jen „Haagská úmluva z roku 1980“), která na mezinárodní úrovni stanoví systém závazků a spolupráce mezi smluvními státy a mezi ústředními orgány s cílem zajistit bezodkladný návrat protiprávně přemístěných nebo zadržovaných dětí.

                     (4)

                     Všechny členské státy Unie jsou smluvními stranami Haagské úmluvy z roku 1980.

                     (5)

                     Unie vyzývá třetí státy, aby přistoupily k Haagské úmluvě z roku 1980, a podporuje její řádné provádění svou účastí, spolu s členskými státy, mimo jiné ve zvláštních komisích pravidelně organizovaných Haagskou konferencí o mezinárodním právu soukromém.

                     (6)

                     Společný právní rámec uplatňovaný mezi členskými státy Unie a třetími státy by mohl být nejlepším řešením citlivých případů mezinárodních únosů dětí.

                     (7)

                     Haagská úmluva z roku 1980 uvádí, že se uplatňuje ve vztazích mezi přistupujícím státem a smluvními státy, které prohlásily, že s přistoupením souhlasí.

                     (8)

                     Haagská úmluva z roku 1980 neumožňuje organizacím pro regionální hospodářskou integraci, jako je Unie, stát se její smluvní stranou. Unie proto nemůže k úmluvě přistoupit ani nemůže uložit prohlášení o přijetí přistupujícího státu.

                     (9)

                     V souladu s posudkem 1/13 Soudního dvora Evropské unie (3) spadají prohlášení o přijetí v rámci Haagské úmluvy z roku 1980 do výlučné vnější pravomoci Unie.

                     (10)

                     Honduras uložil dokument o přistoupení k úmluvě z roku 1980 dne 20. prosince 1993. Úmluva vstoupila pro Honduras v platnost dne 1. března 1994.

                     (11)

                     Všechny dotčené členské státy, s výjimkou Dánska, Rakouska a Rumunska, již přistoupení Hondurasu k Haagské úmluvě z roku 1980 přijaly. Honduras přijal přistoupení Bulharska, Estonska, Kypru, Litvy, Lotyšska, Malty a Slovinska k Haagské úmluvě z roku 1980. Posouzení situace v Hondurasu vedlo k závěru, že Rakousko a Rumunsko jsou s to přijmout v zájmu Unie přistoupení Panamy za podmínek stanovených v Haagské úmluvě z roku 1980.

                     (12)

                     Rakousko a Rumunsko by proto měly být oprávněny v zájmu Unie uložit svá prohlášení o přijetí přistoupení Hondurasu k Haagské úmluvě z roku 1980 za podmínek stanovených v tomto rozhodnutí. Ostatní členské státy Unie již přistoupení Hondurasu k Haagské úmluvě z roku 1980 přijaly, a proto by neměly ukládat nová prohlášení o přijetí, neboť stávající prohlášení zůstávají podle mezinárodního práva veřejného platná.

                     (13)

                     Spojené království a Irsko jsou vázány nařízením Brusel IIa, a účastní se přijímání a používání tohoto rozhodnutí.

                     (14)

                     V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

            Článek 1

               1.   Rakousko a Rumunsko se tímto opravňují přijmout v zájmu Unie přistoupení Hondurasu k Haagské úmluvě z roku 1980.

               2.   Rakousko a Rumunsko uloží do dne 19. února 2020 prohlášení o tom, že v zájmu Unie přijímají přistoupení Hondurasu k Haagské úmluvě z roku 1980, a to v tomto znění:

                  „[Plný název ČLENSKÉHO STÁTU] prohlašuje, že v souladu s rozhodnutím Rady (EU) 2019/307 přijímá přistoupení Hondurasu k Haagské úmluvě ze dne 25. října 1980 o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí.“

               3.   Rakousko a Rumunsko uvědomí Radu a Komisi o uložení svého prohlášení o přijetí přistoupení Hondurasu k Haagské úmluvě z roku 1980 a sdělí Komisi znění těchto prohlášení do dvou měsíců od jejich uložení.

            Článek 2
            Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem oznámení.

            Článek 3
            Toto rozhodnutí je určeno Rakousku a Rumunsku.

            V Bruselu dne 18. února 2019.

                  Za Radu

                  předseda

               N. BĂDĂLĂU

            (1)  Stanovisko ze dne 31. ledna 2019 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).

            (2)  Nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 (Úř. věst. L 338, 23.12.2003, s. 1).

            (3)  ECLI:EU:C:2014:2303.


title: Rozhodnutí Rady (EU) 2019/308 ze dne 18. února 2019, kterým se Lucembursko, Rakousko a Rumunsko opravňují, aby v zájmu Evropské unie přijaly přistoupení Běloruska a Uzbekistánu k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980

text:
                  22.2.2019

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  L 51/15

         ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2019/308
         ze dne 18. února 2019,
         kterým se Lucembursko, Rakousko a Rumunsko opravňují, aby v zájmu Evropské unie přijaly přistoupení Běloruska a Uzbekistánu k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980
         RADA EVROPSKÉ UNIE,
         s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 81 odst. 3 ve spojení s čl. 218 odst. 6 písm. b) této smlouvy,
         s ohledem na návrh Evropské komise,
         s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
         vzhledem k těmto důvodům:

                     (1)

                     Evropská unie si za jeden ze svých cílů stanovila podporu ochrany práv dítěte, jak je uvedeno v článku 3 Smlouvy o Evropské unii. Opatření na ochranu dětí proti protiprávnímu přemístění nebo zadržení jsou nedílnou součástí této politiky.

                     (2)

                     Rada přijala nařízení (ES) č. 2201/2003 (2) (dále jen „nařízení Brusel IIa“), jehož cílem je chránit děti před škodlivými účinky jejich protiprávního přemístění či zadržení a zavést postupy, aby byl zajištěn jejich bezodkladný návrat do státu jejich obvyklého bydliště, jakož i zajistit ochranu práv na osobní styk s dítětem a práva péče o dítě.

                     (3)

                     Nařízení Brusel IIa doplňuje a posiluje Haagskou úmluvu ze dne 25. října 1980 o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí (dále jen „Haagská úmluva z roku 1980“), která na mezinárodní úrovni stanoví systém závazků a spolupráce mezi smluvními státy a mezi ústředními orgány s cílem zajistit bezodkladný návrat protiprávně přemístěných nebo zadržovaných dětí.

                     (4)

                     Všechny členské státy Unie jsou smluvními stranami Haagské úmluvy z roku 1980.

                     (5)

                     Unie vyzývá třetí státy, aby přistoupily k Haagské úmluvě z roku 1980, a podporuje její řádné provádění svou účastí, spolu s členskými státy, mimo jiné ve zvláštních komisích pravidelně organizovaných Haagskou konferencí o mezinárodním právu soukromém.

                     (6)

                     Společný právní rámec uplatňovaný mezi členskými státy Unie a třetími státy by mohl být nejlepším řešením citlivých případů mezinárodních únosů dětí.

                     (7)

                     Haagská úmluva z roku 1980 uvádí, že se uplatňuje ve vztazích mezi přistupujícím státem a smluvními státy, které prohlásily, že s přistoupením souhlasí.

                     (8)

                     Haagská úmluva z roku 1980 neumožňuje organizacím pro regionální hospodářskou integraci, jako je Unie, stát se její smluvní stranou. Unie proto nemůže k úmluvě přistoupit ani nemůže uložit prohlášení o přijetí přistupujícího státu.

                     (9)

                     V souladu s posudkem 1/13 Soudního dvora Evropské unie (3) spadají prohlášení o přijetí v rámci Haagské úmluvy z roku 1980 do výlučné vnější pravomoci Unie.

                     (10)

                     Bělorusko uložilo dokument o přistoupení k Haagské úmluvě z roku 1980 dne 12. ledna 1998. Haagská úmluva z roku 1980 vstoupila pro Bělorusko v platnost dne 1. dubna 1998.

                     (11)

                     Všechny dotčené členské státy, s výjimkou Dánska, Lucemburska, Rakouska a Rumunska, již přistoupení Běloruska k Haagské úmluvě z roku 1980 přijaly. Bělorusko přijalo přistoupení Bulharska, Estonska, Litvy, Lotyšska a Malty k Haagské úmluvě z roku 1980. Posouzení situace v Bělorusku vedlo k závěru, že Lucembursko, Rakousko a Rumunsko jsou s to přijmout v zájmu Unie přistoupení Běloruska v souladu s podmínkami Haagské úmluvy z roku 1980.

                     (12)

                     Uzbekistán uložil dokument o přistoupení k Haagské úmluvě z roku 1980 dne 31. května 1999. Haagská úmluva z roku 1980 vstoupila pro Uzbekistán v platnost dne 1. srpna 1999.

                     (13)

                     Všechny členské státy, s výjimkou Dánska, Lucemburska, Rakouska a Rumunska, již přistoupení Uzbekistánu k Haagské úmluvě z roku 1980 přijaly. Uzbekistán přijal přistoupení Bulharska, Estonska, Litvy, Lotyšska a Malty k Haagské úmluvě z roku 1980. Posouzení situace v Uzbekistánu vedlo k závěru, že Lucembursko, Rakousko a Rumunsko jsou s to přijmout v zájmu Unie přistoupení Uzbekistánu v souladu s podmínkami Haagské úmluvy z roku 1980.

                     (14)

                     Lucembursko, Rakousko a Rumunsko by proto měly být oprávněny v zájmu Unie uložit svá prohlášení o přijetí přistoupení Běloruska a Uzbekistánu k Haagské úmluvě z roku 1980 za podmínek stanovených v tomto rozhodnutí. Ostatní členské státy Unie, které přistoupení Běloruska a Uzbekistánu k Haagské úmluvě z roku 1980 již přijaly, by neměly ukládat nová prohlášení o přijetí, neboť stávající prohlášení zůstávají podle mezinárodního práva veřejného platná.

                     (15)

                     Spojené království a Irsko jsou vázány nařízením Brusel IIa, a účastní se přijímání a používání tohoto rozhodnutí.

                     (16)

                     V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

            Článek 1

               1.   Lucembursko, Rakousko a Rumunsko se tímto opravňují přijmout v zájmu Unie přistoupení Běloruska a Uzbekistánu k Haagské úmluvě z roku 1980.

               2.   Lucembursko, Rakousko a Rumunsko uloží do dne 19. února 2020 prohlášení o tom, že v zájmu Unie přijímají přistoupení Běloruska a Uzbekistánu k Haagské úmluvě z roku 1980, a to v tomto znění:

                  „[Plný název ČLENSKÉHO STÁTU] prohlašuje, že v souladu s rozhodnutím Rady (EU) 2019/308 přijímá přistoupení Běloruska a Uzbekistánu k Haagské úmluvě ze dne 25. října 1980 o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí.“

               3.   Lucembursko, Rakousko a Rumunsko uvědomí Radu a Komisi o uložení svého prohlášení o přijetí přistoupení Běloruska a Uzbekistánu k Haagské úmluvě z roku 1980 a sdělí Komisi znění těchto prohlášení do dvou měsíců od jejich uložení.

            Článek 2
            Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem oznámení.

            Článek 3
            Toto rozhodnutí je určeno Lucembursku, Rakousku a Rumunsku.

            V Bruselu dne 18. února 2019.

                  Za Radu

                  předseda

               N. BĂDĂLĂU

            (1)  Stanovisko ze dne 31. ledna 2019 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).

            (2)  Nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 (Úř. věst. L 338, 23.12.2003, s. 1).

            (3)  ECLI:EU:C:2014:2303.