title: Rozhodnutí Rady ze dne 22. února 2010 o jmenování členů Výboru Evropského sociálního fondu

text:
               3.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 53/2

         ROZHODNUTÍ RADY
   ze dne 22. února 2010
   o jmenování členů Výboru Evropského sociálního fondu
   2010/C 53/02
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 163 této smlouvy,
   s ohledem na nařízení (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1260/1999 (1), a zejména na čl. 104 odst. 3 uvedeného nařízení,
   s ohledem na návrh Komise,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Podle rozhodnutí Rady 2007/C 52/06 ze dne 16. února 2007 o jmenování členů Výboru Evropského sociálního fondu (2) (dále jen „výbor“) skončilo funkční období členů a náhradníků tohoto výboru dne 31. prosince 2009.

               (2)

               V souladu s čl. 104 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006 členské státy s výjimkou Slovinska předložily jmenování pro každou kategorii zástupců uvedenou v čl. 104 odst. 1 uvedeného nařízení a jejich náhradníků.

               (3)

               Do té doby, než Slovinsko předloží svá jmenování, budou již jmenovaní zástupci a náhradníci jmenování na období tří let,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Osoby uvedené v příloze jsou jmenovány členy a náhradníky Výboru Evropského sociálního fondu na období od 1. ledna 2010 do 31. prosince 2012.
   Článek 2
   Toto rozhodnutí bude pro informaci zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 22. února 2010.

            Za Radu

            předsedkyně

         E. ESPINOSA

      (1)  Úř. věst. L 210, 31.7.2006, s. 25.

      (2)  Úř. věst. C 52, 7.3.2007, s. 5.

      PŘÍLOHA

                  Členský stát

                  Zastoupený subjekt

                  Člen

                  Jméno

                  Belgie

                  vláda

                  člen

                  Louis VERVLOET

                  vláda

                  náhradník

                  Viviane DE BEULOVÁ

                  zaměstnavatelé

                  člen

                  Sonja KOHNENMERGENOVÁ

                  zaměstnavatelé

                  náhradník

                  Werner ABELSHAUSEN

                  odbory

                  člen

                  Hervé DECUYPER

                  odbory

                  náhradník

                  Vera DOS SANTOSOVÁ COSTA

                  Bulharsko

                  vláda

                  člen

                  Zornica RUSINOVA

                  vláda

                  náhradník

                  Maria DIMITROVA

                  zaměstnavatelé

                  člen

                  Bojko NEĎALKOV

                  zaměstnavatelé

                  náhradník

                  Dimitar BRANKOV

                  odbory

                  člen

                  Plamen DIMITROV

                  odbory

                  náhradník

                  Dimitar MANOLOV

                  Česká republika

                  vláda

                  člen

                  Iva ŠOLCOVÁ

                  vláda

                  náhradník

                  Táňa PERGLOVÁ

                  zaměstnavatelé

                  člen

                  Soňa VAN DEELENOVÁ

                  zaměstnavatelé

                  náhradník

                  Miloslav ŠOLC

                  odbory

                  člen

                  Pavel JANÍČKO

                  odbory

                  náhradník

                  Hana MÁLKOVÁ

                  Dánsko

                  vláda

                  člen

                  Pernille VON LILLIENSKJOLDOVÁ

                  vláda

                  náhradník

                  Steen FREDERIKSEN

                  zaměstnavatelé

                  člen

                  Henning GADE

                  zaměstnavatelé

                  náhradník

                  —

                  odbory

                  člen

                  Klaus FARNOV

                  odbory

                  náhradník

                  Jens KROGSTRUP

                  Německo

                  vláda

                  člen

                  Günter WINKLER

                  vláda

                  náhradník

                  Inken KLASSENOVÁ

                  zaměstnavatelé

                  člen

                  Anton BAUCH

                  zaměstnavatelé

                  náhradník

                  Jürgen WUTTKE

                  odbory

                  člen

                  Inge KAUFMANNOVÁ

                  odbory

                  náhradník

                  Hermann NEHLS

                  Estonsko

                  vláda

                  člen

                  Margus HAIDAK

                  vláda

                  náhradník

                  Merlin TATRIKOVÁ

                  zaměstnavatelé

                  člen

                  Kristina TÄHTOVÁ

                  zaměstnavatelé

                  náhradník

                  Eve PÄÄRENDSONOVÁ

                  odbory

                  člen

                  Kaja TOOMSALUOVÁ

                  odbory

                  náhradník

                  Mare VIIESOVÁ

                  Irsko

                  vláda

                  člen

                  Vincent LANDERS

                  vláda

                  náhradník

                  Tom WHELAN

                  zaměstnavatelé

                  člen

                  Kara McGANNOVÁ

                  zaměstnavatelé

                  náhradník

                  Heidi LOUGHEEDOVÁ

                  odbory

                  člen

                  Esther LYNCHOVÁ

                  odbory

                  náhradník

                  —

                  Řecko

                  vláda

                  člen

                  Christos DIKOS

                  vláda

                  náhradník

                  Konstantina MICHOPOULOU

                  zaměstnavatelé

                  člen

                  Lambros PAPAIOANNOU

                  zaměstnavatelé

                  náhradník

                  Ekaterini DASKALAKI

                  odbory

                  člen

                  Dimitros TSOUKALAS

                  odbory

                  náhradník

                  Vasilios PAPADOGAMVROS

                  Španělsko

                  vláda

                  člen

                  Carlos TORTUERO MARTÍN

                  vláda

                  náhradník

                  David GARCIA LÓPEZ

                  zaměstnavatelé

                  člen

                  Juan MENÉNDEZ-VALDÉS ÁLVAREZ

                  zaměstnavatelé

                  náhradník

                  Cristina REGALADO MARTÍNOVÁ

                  odbory

                  člen

                  Ana MICÓOVÁ MAESTRE

                  odbory

                  náhradník

                  Ana HERMOSOVÁ CANOURA

                  Francie

                  vláda

                  člen

                  Corinne VAILLANTOVÁ

                  vláda

                  náhradník

                  Laurent SENN

                  zaměstnavatelé

                  člen

                  Christophe CORIOU

                  zaměstnavatelé

                  náhradník

                  Natacha MARQUETOVÁ

                  odbory

                  člen

                  Cécile COTTEREAUOVÁ

                  odbory

                  náhradník

                  Alain ALPHON-LAYRE

                  Itálie

                  vláda

                  člen

                  Matilde MANCINIOVÁ

                  vláda

                  náhradník

                  Alessandra TOMAIOVÁ

                  zaměstnavatelé

                  člen

                  Claudio GENTILI

                  zaměstnavatelé

                  náhradník

                  Silvia CIUFFINIOVÁ

                  odbory

                  člen

                  Luigi VELTRO

                  odbory

                  náhradník

                  Giulia TAVERNESEOVÁ

                  Kypr

                  vláda

                  člen

                  Alexandros ALEXANDROU

                  vláda

                  náhradník

                  Antzela DROUSSIOTOU

                  zaměstnavatelé

                  člen

                  Emilios MICHAEL

                  zaměstnavatelé

                  náhradník

                  Maria STYLIANOU

                  odbory

                  člen

                  Nicos GREGORIOU

                  odbory

                  náhradník

                  Andreas MATSAS

                  Lotyšsko

                  vláda

                  člen

                  Kristine DORTĀNE

                  vláda

                  náhradník

                  Elīna DRĀZNIECE

                  zaměstnavatelé

                  člen

                  Inese STEPIŅA

                  zaměstnavatelé

                  náhradník

                  Ilona KIUKUCĀNE

                  odbory

                  člen

                  Linda ROMELE

                  odbory

                  náhradník

                  Liene LIEKNA

                  Litva

                  vláda

                  člen

                  Ramūnas DILBA

                  vláda

                  náhradník

                  Nijolė MACKEVIČIENĖ

                  zaměstnavatelé

                  člen

                  Vaidotas LEVICKIS

                  zaměstnavatelé

                  náhradník

                  Mykolas ALELIŪNAS

                  odbory

                  člen

                  Irena PETRAITIENĖ

                  odbory

                  náhradník

                  Janina ŠVEDIENĖ

                  Lucembursko

                  vláda

                  člen

                  Patrice FURLANIOVÁ

                  vláda

                  náhradník

                  Daniel CODELLO

                  zaměstnavatelé

                  člen

                  Romain LANNERS

                  zaměstnavatelé

                  náhradník

                  François ENGELS

                  odbory

                  člen

                  Carole BIVEROVÁ

                  odbory

                  náhradník

                  Nico CLEMENT

                  Maďarsko

                  vláda

                  člen

                  Renáta TÓTHOVÁ

                  vláda

                  náhradník

                  Katalin SZATMÁRIOVÁ

                  zaměstnavatelé

                  člen

                  Terézia BOROSNÉ BARTHAOVÁ

                  zaměstnavatelé

                  náhradník

                  László KRISÁN

                  odbory

                  člen

                  Erzsébet HANTIOVÁ

                  odbory

                  náhradník

                  László KOZÁK

                  Malta

                  vláda

                  člen

                  Jeanette BUSUTTILOVÁ

                  vláda

                  náhradník

                  Loredana D'ARRIGOVÁ

                  zaměstnavatelé

                  člen

                  Paul ABELA

                  zaměstnavatelé

                  náhradník

                  Pierre FAVA

                  odbory

                  člen

                  Robert BORG

                  odbory

                  náhradník

                  William PORTELLI

                  Nizozemsko

                  vláda

                  člen

                  Alieke KOOPMANOVÁ

                  vláda

                  náhradník

                  Paula LOEKEMEIJEROVÁ

                  zaměstnavatelé

                  člen

                  André VAN DER LEEST

                  zaměstnavatelé

                  náhradník

                  C SCHOENMAKERS

                  odbory

                  člen

                  I.D.C.M. COENENOVÁ

                  odbory

                  náhradník

                  W.J.F. MUIS

                  Rakousko

                  vláda

                  člen

                  Petra DRAXLOVÁ

                  vláda

                  náhradník

                  Ulrike REBHANDLOVÁ

                  zaměstnavatelé

                  člen

                  Anna Katharina HUBEROVÁ

                  zaměstnavatelé

                  náhradník

                  Wolfgang TRITREMMEL

                  odbory

                  člen

                  Franz FRIEHS

                  odbory

                  náhradník

                  Silvia HOFBAUEROVÁ

                  Polsko

                  vláda

                  člen

                  Paweł CHORĄŻY

                  vláda

                  náhradník

                  Dorota BORTNOWSKA

                  zaměstnavatelé

                  člen

                  Norbert PRUSZANOWSKI

                  zaměstnavatelé

                  náhradník

                  Marek RADECKI

                  odbory

                  člen

                  Agata BARANOWSKA-GRYCUKOVÁ

                  odbory

                  náhradník

                  Grazyna ROZANEKOVÁ

                  Portugalsko

                  vláda

                  člen

                  Rosa Maria SIMÕESOVÁ DA SILVA

                  vláda

                  náhradník

                  Maria DO CARMO ABREUOVÁ

                  zaměstnavatelé

                  člen

                  Clara GUERREIROVÁ

                  zaměstnavatelé

                  náhradník

                  Adília LISBOOVÁ

                  odbory

                  člen

                  António Luís FERREIRA CORREIA

                  odbory

                  náhradník

                  Tiago M.P. SIMÕES DA CUNHA

                  Rumunsko

                  vláda

                  člen

                  Cristina IOVOVÁ

                  vláda

                  náhradník

                  Daniela NEDELCUOVÁ

                  zaměstnavatelé

                  člen

                  Mariana KNIESNEROVÁ

                  zaměstnavatelé

                  náhradník

                  Carmen IONESCUOVÁ

                  odbory

                  člen

                  Ovidiu NICOLESCU

                  odbory

                  náhradník

                  Dragoș MIHALACHE

                  Slovinsko

                  vláda

                  člen

                  Blanka MARKOJOVÁ

                  vláda

                  náhradník

                  —

                  zaměstnavatelé

                  člen

                  —

                  zaměstnavatelé

                  náhradník

                  —

                  odbory

                  člen

                  —

                  odbory

                  náhradník

                  —

                  Slovensko

                  vláda

                  člen

                  Juraj ŤAPÁK

                  vláda

                  náhradník

                  Miriam KOVÁČIKOVÁ

                  zaměstnavatelé

                  člen

                  Daniel HRDINA

                  zaměstnavatelé

                  náhradník

                  Martin HOŠTÁK

                  odbory

                  člen

                  Naile PROKEŠOVÁ

                  odbory

                  náhradník

                  Milan BUŠO

                  Finsko

                  vláda

                  člen

                  Eeva-Liisa KOIVUNEVOVÁ

                  vláda

                  náhradník

                  Sirpa LILJESTRÖMOVÁ

                  zaměstnavatelé

                  člen

                  Riitta WÄRNOVÁ

                  zaměstnavatelé

                  náhradník

                  Mikko RÄSÄNEN

                  odbory

                  člen

                  Auli KORHONENOVÁ

                  odbory

                  náhradník

                  Lauri KORKEAOJA

                  Švédsko

                  vláda

                  člen

                  Ann-Christine GULLESJÖOVÁ

                  vláda

                  náhradník

                  Håkan FORSBERG

                  zaměstnavatelé

                  člen

                  Gunnar ANDERZON

                  zaměstnavatelé

                  náhradník

                  Farbod REZANIA

                  odbory

                  člen

                  Filis SIGALOVÁ

                  odbory

                  náhradník

                  Charlotta KRAFFTOVÁ

                  Spojené království

                  vláda

                  člen

                  Wendy VIOLENTANOVÁ

                  vláda

                  náhradník

                  Ken LAMBERT

                  zaměstnavatelé

                  člen

                  Martin MORTON

                  zaměstnavatelé

                  náhradník

                  Guy BAILEY

                  odbory

                  člen

                  Alan MANNING

                  odbory

                  náhradník

                  Joe FEARNEHOUGH


title: Rozhodnutí Komise ze dne 21. dubna 2015 o oznámení třetí zemi, že může být označena za nespolupracující třetí zemi v boji proti nezákonnému, nehlášenému a neregulovanému rybolovu

text:
               29.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/7

         ROZHODNUTÍ KOMISE
   ze dne 21. dubna 2015
   o oznámení třetí zemi, že může být označena za nespolupracující třetí zemi v boji proti nezákonnému, nehlášenému a neregulovanému rybolovu
   (2015/C 142/06)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1005/2008 ze dne 29. září 2008, kterým se zavádí systém Společenství pro předcházení, potírání a odstranění nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu, mění nařízení (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1936/2001 a (ES) č. 601/2004 a zrušují nařízení (ES) č. 1093/94 a (ES) č. 1447/1999 (1), a zejména na článek 32 uvedeného nařízení,
   vzhledem k těmto důvodům:
   1.   ÚVOD

               (1)

               Nařízením (ES) č. 1005/2008 (dále jen „nařízení o rybolovu NNN“) se zavádí systém Unie pro předcházení, potírání a odstranění nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu (dále jen „rybolov NNN“).

               (2)

               Kapitola VI nařízení o rybolovu NNN stanoví postup určení nespolupracujících třetích zemí, oznámení zemím určeným jako nespolupracující třetí země, vytvoření seznamu nespolupracujících zemí, vyškrtnutí ze seznamu nespolupracujících zemí, zveřejnění seznamu nespolupracujících zemí a veškerá mimořádná opatření.

               (3)

               V souladu s článkem 32 nařízení o rybolovu NNN má Komise třetí země uvědomit o tom, že mohou být určeny jako nespolupracující země. Uvedené oznámení je předběžné povahy. Oznámení musí vycházet z kritérií stanovených v článku 31 nařízení o rybolovu NNN. Komise by zároveň měla přijmout všechna opatření stanovená v článku 32 uvedeného nařízení ohledně těchto notifikovaných zemí. Komise by ve svém oznámení měla uvést především hlavní skutečnosti a faktory, z nichž toto určení vychází a dát daným zemím příležitost vyjádřit se a předložit důkazy na vyvrácení takového určení, popřípadě akční plán na zlepšení dané situace a opatření přijatá k její nápravě. Komise by měla oznámeným třetím zemím poskytnout dostatečnou lhůtu na odpověď na toto oznámení a přiměřený čas k nápravě situace.

               (4)

               Podle článku 31 nařízení o rybolovu NNN má Komise určit třetí země, které v boji proti rybolovu NNN považuje za nespolupracující země. Třetí země má být určena jako nespolupracující, pokud neplní povinnosti, které jsou jí uloženy v rámci mezinárodního práva jako státu vlajky, státu přístavu, pobřežnímu státu nebo státu trhu, a nepřijme opatření na předcházení, potírání a odstranění rybolovu NNN.

               (5)

               Určení nespolupracujících třetích zemí má být založeno na prověření všech informací podle čl. 31 odst. 2 nařízení o rybolovu NNN.

               (6)

               V souladu s článkem 33 nařízení o rybolovu NNN má Rada vypracovat seznam nespolupracujících třetích zemí. Na tyto země se kromě jiného vztahují opatření uvedená v článku 38 nařízení o rybolovu NNN.

               (7)

               V souladu s čl. 20 odst. 1 nařízení o rybolovu NNN je přijetí schválených osvědčení o úlovku od třetích zemí, jež jsou státy vlajky, podmíněno tím, aby tyto státy vlajky Komisi oznámily, jak zajistily provádění, kontrolu a prosazování právních a správních předpisů a opatření pro zachování a řízení zdrojů, které musí rybářská plavidla dotyčných třetích zemí dodržovat.

               (8)

               V souladu s čl. 20 odst. 4 nařízení o rybolovu NNN má Komise administrativně spolupracovat s třetími zeměmi v oblastech, které souvisejí s prováděním uvedeného nařízení.

         2.   POSTUP VŮČI THAJSKÉMU KRÁLOVSTVÍ

               (9)

               Dne 6. října 2009 obdržela Komise v souladu s článkem 20 nařízení o rybolovu NNN oznámení Thajského království (dále jen „Thajsko“) jako státu vlajky.

               (10)

               Od 18. do 22. dubna 2011 navštívila Komise za podpory Evropské agentury pro kontrolu rybolovu (EFCA) Thajské království v rámci administrativní spolupráce stanovené v čl. 20 odst. 4 nařízení o rybolovu NNN.

               (11)

               Cílem návštěvy bylo ověřit informace týkající se thajských opatření pro provádění, kontrolu a vymáhání právních předpisů a opatření pro zachování a řízení zdrojů, jež musí jeho rybářská plavidla dodržovat, opatření přijatých Thajskem za účelem provádění jeho závazků v boji proti rybolovu NNN a plnění závazků a jednotlivých bodů týkajících se uplatňování systému osvědčení o úlovku zavedeného Unií.

               (12)

               Závěrečná zpráva o návštěvě byla Thajsku zaslána dne 30. června 2011.

               (13)

               Dne 27. dubna 2012 se uskutečnilo odborné jednání mezi Thajskem a útvary Komise. Thajsko poskytlo aktuální informace o vývoji situace při provádění nařízení o rybolovu NNN od dubna 2011. Thajsko předložilo revidovaný zákon o rybolovu přijatý kabinetem, který byl připraven k přijetí senátem a parlamentem, program vypracovaný v rámci systému sledování plavidel (VMS), který byl zahájen a jehož další provádění bylo plánováno na rok 2013, a konečnou předlohu národního akčního plánu v oblasti nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu, který byl připraven k překladu.

               (14)

               Ve dnech 9. až 12. října 2012 se uskutečnila následná návštěva Komise v Thajsku, jejímž cílem bylo sledovat opatření přijatá v rámci první návštěvy.

               (15)

               Závěrečná zpráva o návštěvě byla Thajsku doručena dne 9. listopadu 2012.

               (16)

               Dne 29. listopadu 2012 předložilo Thajsko dodatečné informace a dne 23. ledna 2013 své připomínky ke zprávě o návštěvě v listopadu 2012.

               (17)

               Dne 15. února odpověděla Komise na připomínky, které Thajsko předložilo ke zprávě ze dne 23. ledna 2013.

               (18)

               Dne 11. dubna 2013 poskytlo Thajsko dodatečné informace v podobě akčního plánu, jehož cílem bylo zlepšit systémy sledovatelnosti dovážených produktů rybolovu.

               (19)

               Ve dnech 8. až 9. října 2014 se uskutečnila následná návštěva Komise v Thajsku, jejímž cílem bylo sledovat opatření přijatá v rámci mise konané v říjnu 2012.

               (20)

               Závěrečná zpráva o návštěvě byla Thajsku zaslána dne 29. října 2014. Komise při návštěvě zjistila, že při řešení kritických nedostatků zjištěných od roku 2011 nebylo dosaženo (téměř) žádného pokroku.

               (21)

               Dne 19. listopadu 2014 se uskutečnilo jednání mezi Thajskem a útvary Komise, na němž Thajsko uvedlo další připomínky. V návaznosti na jednání Thajsko zaslalo řadu písemných připomínek. Dne 28. ledna 2015 předložilo Thajsko neoficiální verzi revidovaného zákona o rybolovu, která byla zveřejněna dne 9. ledna 2015 (č.j. Fisheries Act B.E. 2558 (2015)).

               (22)

               Thajsko je členem Komise pro tuňáky Indického oceánu (IOTC). Thajsko ratifikovalo Úmluvu Organizace spojených národů o mořském právu z roku 1982 (UNCLOS).

               (23)

               Za účelem posouzení toho, jak Thajsko jako stát vlajky, stát přístavu, pobřežní stát a stát trhu plní své mezinárodní závazky zakotvené v mezinárodních dohodách uvedených v 22. bodu odůvodnění a stanovené příslušnou regionální organizací pro řízení rybolovu uvedenou v daném bodu odůvodnění, si Komise vyžádala a vyhodnotila veškeré údaje, které považovala pro uvedené hodnocení za nezbytné. Hlavním právním nástrojem pro řízení rybolovu v Thajsku je v současnosti zákon o rybolovu z roku 1947. Jeho revidovaná zveřejněná verze z ledna 2015 má vstoupit v platnost v roce 2015. Doplňuje ji řada ministerských předpisů a oznámení týkajících se technických aspektů řízení rybolovu. Většina těchto dokumentů je starší než 10 let a nebyla dosud aktualizována. Thajské orgány uznaly potřebu revize zákona o rybolovu a již léta pracují na vytvoření nového nástroje.

               (24)

               Komise použila rovněž informace z dostupných údajů zveřejněných Komisí pro tuňáky Indického oceánu (IOTC), jakož i veřejně dostupných informací.

         3.   MOŽNOST URČENÍ THAJSKA JAKO NESPOLUPRACUJÍCÍ TŘETÍ ZEMĚ

               (25)

               Na základě čl. 31 odst. 3 nařízení o rybolovu NNN zkoumala Komise povinnosti Thajska jako státu vlajky, státu přístavu, pobřežního státu a státu trhu. Pro účely této analýzy Komise zohlednila kritéria uvedená v čl. 31 odst. 4 až 7 nařízení o rybolovu NNN.

         3.1.   Opakovaný výskyt plavidel provádějících rybolov NNN a obchodních toků souvisejících s rybolovem NNN (čl. 31 odst. 4 nařízení o rybolovu NNN)

               (26)

               Na základě informací získaných při návštěvách na místě a veřejně dostupných informací Komise dospěla k závěru, že v období 2010 až 2014 (2)
                   (3)
                   (4) bylo alespoň 11 plavidel zapojeno do nezákonných, nehlášených a neregulovaných rybolovných činností.

               (27)

               Ze získaných důkazů je patrné, že plavidla plující pod thajskou vlajkou závažně porušila opatření pro zachování a řízení dotyčných rybolovných oblastí, neboť: prováděla rybolov bez platné licence, oprávnění nebo povolení vydaného státem vlajky nebo příslušným pobřežním státem; prováděla rybolov, aniž by byla vybavena palubním systémem sledování plavidel (VMS), na volném moři a v pobřežních státech, kde je systém VMS požadován pro všechna plavidla plující pod vlajkou cizího státu; předkládala mylné informace o rybolovných oblastech za účelem potvrzení osvědčení o úlovku ze strany thajských orgánů a dovozu produktů do EU; falšovala nebo skrývala své označení, totožnost nebo registraci; bránila úředníkům pobřežních států v plnění jejich povinností při kontrole dodržování platných opatření pro zachování a řízení zdrojů. Některá z těchto plavidel kromě toho nesplnila svou povinnost zaznamenávat a hlásit orgánům pobřežních států vplutí, odplutí a údaje o úlovcích. Thajský úřad pro rybolov (DOF) zkoumal jeden z případů, jak je uvedeno v tomto rozhodnutí (79. bod odůvodnění), žádný důkaz jiných opatření však Komisi předložen nebyl.

               (28)

               V říjnu 2014 bylo zadrženo pět thajských plavidel z důvodu nelegálního rybolovu ve výlučné ekonomické zóně Papuy-Nové Guiney. Nepřítomnost VMS na palubě většiny thajských plavidel (jak je uvedeno v 37. bodu odůvodnění) společně s nedostatečnou spoluprací se sousedními státy (oddíl 3.2 tohoto rozhodnutí) naznačuje, že riziko zapojení thajského loďstva do nezákonné, nehlášené a neregulované rybolovné činnosti je vysoké. Toto zjištění podporuje i skutečnost, že thajská plavidla, která byla zapojena do nezákonných, nehlášených a neregulovaných rybolovných činností, působila v letech 2011 až 2014 značnou měrou v Indickém oceánu a západní části Tichého oceánu (jak bylo uvedeno v 26. bodu odůvodnění). Poloha a šíření těchto případů souvisí s rozmístěním thajského loďstva ve vzdálených vodách před rokem 2012.

               (29)

               V minulosti se thajské loďstvo podílelo 40 % na celkové produkci úlovků mořského rybolovu. Uvedený údaj se v posledních letech značně snížil v důsledku nadměrného odlovu populací žijících při dně a pelagických populací v thajských vodách (5). Dle informací bylo v roce 2007 známo, že více než 460 lodí thajského loďstva je zapojeno do rybolovu v Indonésii, Kambodži, Malajsii, Bangladéši, Somálsku, na Madagaskaru a v Myanmaru. Dnes zámořské loďstvo čítá 10 plavidel lovících na dlouhou lovnou šňůru oprávněných lovit v oblasti IOTC a 52 trawlerů s licencí k rybolovu v Papui-Nové Guineji. Pokles rybích populací v thajských teritoriálních vodách společně se zmenšením rybolovné oblasti v důsledku ztráty přístupových práv do vod třetích zemí naznačuje, že vysoký počet rybářských plavidel nadále působí nezákonně jak na volném moři, tak ve vodách pobřežních států, aniž by podléhala regulaci či hlásila úlovky.

               (30)

               Objem loďstva se od roku 2011 zvýšil o více než 15 000 plavidel a v současné době dosahuje přibližně40 000 plavidel, z nichž 7 000 je klasifikováno jako komerční (přičemž všechna plavidla mají hrubou prostornost vyšší než 20 tun). Z celkového počtu plavidel používá lodní deníky méně než pětina, z čehož vyplývá, že většina úlovků zůstává nenahlášena. V tomto ohledu Thajsko nedodrželo své povinnosti zajistit jako pobřežní stát optimální využití rybolovných zdrojů ve své výlučné ekonomické zóně v souladu s vědeckými, ekologickými a hospodářskými faktory, jak je stanoveno v článcích 61 a 62 úmluvy UNCLOS. Toto je rovněž v rozporu s bodem 24 Mezinárodního akčního plánu pro předcházení, potírání a odstranění nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu (IPOA IUU) (6), který stanoví povinnost pravidelně předkládat údaje o úlovcích z lodního deníku.

               (31)

               28. až 30. bod odůvodnění dokazují, že thajský rybolov a průmysl se vyznačují ubýváním rybích populací, zmenšením rybolovné oblasti (v důsledku uzavření oblasti výlučné ekonomické zóny a ztráty přístupu do vod třetích zemí, jež jsou pobřežními státy) a zvýšením rybolovné kapacity (přibližně ze 4 000 obchodních plavidel v roce 2011 na 7 000 v roce 2014). Všechny skutkové okolnosti uvedené v těchto bodech odůvodnění podporují předběžný závěr, že thajské loďstvo působí nezákonně mimo thajské teritoriální vody a úlovky buď nenahlašuje, nebo je nahlašuje záměrně chybně.

               (32)

               Pokud jde o informace stanovené v 26., 27., 28. a 31. bodu odůvodnění, domnívá se Komise, že Thajsko nedodrželo své povinnosti jako stát vlajky a nezabránilo svému loďstvu v zapojení do nezákonných, nehlášených a neregulovaných rybolovných činností. V této souvislosti je třeba připomenout, že podle čl. 94 odst. 2 písm. b) úmluvy UNCLOS musí stát vlajky v rámci svého vnitrostátního práva přijmout pod svou jurisdikci plavidla plující pod jeho vlajkou, včetně postupů jeho velitele, důstojníků i posádky. Je třeba upozornit, že stát vlajky má povinnost přijmout pro své státní příslušníky taková opatření, nebo spolupracovat s jinými státy na jejich přijetí, která jsou potřebná pro zachování živých zdrojů na volném moři.

               (33)

               Podle čl. 31 odst. 4 písm. b) přezkoumala Komise rovněž opatření, která Thajsko přijalo s ohledem na přístup produktů rybolovu pocházejících z rybolovu NNN na jeho trh.

               (34)

               Komise analyzovala dokumentaci a další informace týkající se monitorování prováděného Thajskem a kontroly úlovků jeho mořského rybolovu a dovážených produktů. Na základě tohoto posouzení se Komise domnívá, že Thajsko nemůže zaručit, že produkty rybolovu vstupující do jeho přístavů a zpracovatelských závodů nepocházejí z rybolovu NNN. Thajské orgány nebyly schopny prokázat, že mají veškeré informace nezbytné pro ověření zákonnosti dovozu a zpracovaných produktů určených pro trh EU. Hlavní prvky na základě posouzení Komise jsou shrnuty níže.

               (35)

               Registraci thajských plavidel a vydávání licencí provádí námořní úřad, resp. úřad pro rybolov, přičemž úřad pro rybolov je do obou činností zapojen od roku 2010. Počet registrovaných plavidel se v roce 2011 téměř zdvojnásobil v návaznosti na výzvu orgánů, aby se neregistrovaná plavidla a plavidla bez licence zaregistrovala.

               (36)

               Při návštěvě v roce 2012 bylo zjištěno, že uvedené dva úřady podílející se na registraci nespolupracují a že počet registrovaných plavidel se liší o několik tisíc. Nedostatečná spolupráce mezi námořním úřadem a úřadem pro rybolov oslabuje schopnost Thajska monitorovat velikost a kapacitu loďstva a potenciálním nezákonným provozovatelům umožňuje provozovat rybolov z Thajska, aniž by byli odhaleni. Riziko, že thajská plavidla provozují rybolov bez registrace či licence a že vykládají neohlášené úlovky pro zpracování, je stále vysoké.

               (37)

               Navíc skutečnost, že na palubě není přítomno zařízení VMS jako nástroj sledování polohy, v níž dochází k rybolovné činnosti, podkopává validační proces thajských osvědčení o úlovku, jelikož orgány nemohou systematicky a nezávisle ověřovat oblast odlovu a křížově ji zkontrolovat s oblastmi, které ohlásili provozovatelé. V tomto ohledu Thajsko neplní požadavky, jejichž cílem je zajistit komplexní a účinné monitorování a kontrolu rybolovu a dohled nad ním podle článku 94 úmluvy UNCLOS a odstavce 24 IPOA.

               (38)

               Plavidla třetích zemí nejsou oprávněna lovit v thajských vodách. Thajsko zpracovává velké množství produktů rybolovu jak z oznámených, tak neoznámených třetích zemí.

               (39)

               Některé ryby ulovené třetími zeměmi pochází z plavidel plujících pod vlajkou zemí, které byly Komisí oznámeny jako země, jež mohou být případně určeny za nespolupracující třetí země podle článku 32 nařízení (ES) č. 1005/2008. K nim patří Korea, Papua-Nová Guinea a Filipíny.

               (40)

               Thajsko také zpracovává ryby ze třetích zemí, které Komisi nebyly oznámeny podle článku 20 nařízení o rybolovu NNN, včetně Vanuatu, Federativních států Mikronésie a Marshallových ostrovů. Tím se zvyšuje riziko, že u rybích produktů určených pro trh EU nelze zaručit, že nepocházejí z rybolovu NNN (jak je uvedeno ve 48. až 51. bodu odůvodnění).

               (41)

               Thajské orgány vypracovaly řadu systémů sledovatelnosti ke sledování a kontrole produktů rybolovu ze třetích zemí, které vstupují do jeho přístavů pro účely zpracování a následného vývozu.

               (42)

               Podle informací poskytnutých orgány se ověřuje 10 % vykládek v thajských přístavech. Orgány však nemají k dispozici žádný právní základ pro kontroly, sankce nebo odepření přístupu plavidlům třetích zemí do thajských přístavů. Pro veškerý dovoz se po předložení řady dokumentů (registrace plavidla, licence atd.) vydávají dovozní povolení a v případě produktů určených pro trh EU osvědčení o úlovku. Při návštěvách v letech 2012 a 2014 bylo zjištěno, že osvědčení o úlovku jsou často dodávána až několik týdnů, či dokonce měsíců po dovozu do Thajska. Je velmi obtížné, ne-li nemožné ustavit vazbu mezi dovozním povolením a číslem osvědčení o úlovku, v důsledku čehož je sledovatelnost ještě obtížnější.

               (43)

               V odst. 11 bodu 2 a 3 se stanoví, že mezinárodní obchod s rybami a produkty rybolovu by neměl ohrozit udržitelný rozvoj rybolovných zdrojů a měl by být založen na transparentních opatřeních, jakož i na jednoduchých a komplexních právních a správních předpisech a správních postupech. V plánu IPOA IUU jsou dále uvedeny pokyny pro mezinárodně dohodnutá tržní opatření (body 65 až 76), která podporují snížení nebo odstranění obchodu s rybami a rybími produkty pocházejícími z rybolovu NNN. Systémy sledovatelnosti zjištěné Komisí (jak je popsáno ve 44. až 48. bodě odůvodnění) jasně prokazují, že Thajsko nepřijalo opatření ke zlepšení transparentnosti svých trhů, čímž by se zabránilo riziku, že obchod s produkty rybolovu NNN bude probíhat přes Thajsko.

               (44)

               V roce 2012 Komise navštívila několik provozovatelů, obchodních subjektů a závodů zpracovávajících tuňáka, aby mohla vyhodnotit transparentnost a sledovatelnost na thajském trhu s produkty rybolovu. Byla zjištěna řada nedostatků (jak je popsáno ve 45. až 47. bodě odůvodnění).

               (45)

               Thajské orgány zavedly systém sledovatelnosti, jehož cílem je zajistit, aby u všech produktů určených pro trh EU mohl být zpětně zjištěn původ a všechny produkty byly započítány. Komise tento systém sledovatelnosti zhodnotila při své návštěvě v říjnu 2012, a to jak na úrovni orgánů, tak na úrovni zpracovatelských společností. Komise došla k závěru, že systémy sledovatelnosti vytvořené thajskými orgány veřejné správy nejsou začleněny do podnikových účetních systémů, a proto není zajištěno, že údaje jsou úplné a spolehlivé, jelikož neexistuje žádná souvislost mezi tím, co je zaznamenáno v systémech orgánů, a tím, co je uvedeno v podnikových účetních a výrobních systémech. Tato situace narušuje spolehlivost řetězce sledovatelnosti na úrovni podniku. Kromě toho jsou elektronické databáze podporující systémy orgánů neúplné a klíčové dokumenty v dodavatelském řetězci, jako například dovozní přepravní doklad, nezaznamenávají podstatné údaje (např. název dodávajícího plavidla a skutečné celkové množství zakoupené zpracovatelskou společností). To zvýrazňuje nedostatky systému sledovatelnosti jako celku.

               (46)

               Provozovatelé používají vnitrostátní dokumentační systémy vypracované orgány pro účely sledovatelnosti nesprávným způsobem a bylo zjištěno, že množství dodávaných ryb evidují nepřesně. To umožňuje případné zneužívání systému způsobem, kdy provozovatelé deklarují vyšší množství dodávaných ryb získaná z chybných osvědčení o úlovku a prostřednictvím těchto nadhodnocených množství legalizují úlovky rybolovu NNN.

               (47)

               Pro účely tohoto režimu vyplňují podniky prohlášení o surovinových zásobách. V tomto prohlášení uvádějí plná množství uvedená v osvědčení o úlovku oproti skutečně koupeným množstvím. Podniky prohlášení vyplňují, aniž by ho propojily s interními účetními systémy, a činí tak až po zpracování, aby od orgánů získaly prohlášení o zpracování podle přílohy IV. Z toho vyplývá, že tyto systémy pro zaznamenávání údajů byly nedostačující, jelikož nezohledňovaly rozdíly v produkci a přepočítací koeficienty. Nemožnost vytvořit vazbu mezi množstvím surovin a zpracovaných produktů za použití těchto interních účetních systémů kromě toho umožňuje zneužívání systému pro nesprávné vykazování údajů a legalizaci produktů rybolovu NNN. Relativně nízký počet auditů provedený úřadem pro rybolov a nedostatek prokazatelných kroků zaměřených proti těmto nedostatečným systémům sledovatelnosti je důkazem neochoty zajistit transparentnost v dodavatelském řetězci a neschopnosti přijmout opatření vůči provozovatelům, kteří jsou přímo či nepřímo zapojení do rybolovu NNN podle bodů 72 až 74 plánu IPOA IUU.

               (48)

               Při návštěvě v roce 2012 bylo rovněž zjištěno, že celní orgány nezkontrolovaly 40 000 tun dovezeného tuňáka. Spolupráce mezi úřadem pro rybolov a celními orgány v zájmu zajištění přesných údajů o dovozu surovin je slabá.

               (49)

               Při přípravě návštěvy v roce 2014 analyzovala Evropská agentura pro kontrolu rybolovu (EFCA) několik stovek osvědčení o úlovku, které byly předloženy na hranicích EU pro zásilky pocházející z Thajska. Thajské orgány pro rybolov tato osvědčení o úlovku potvrdily na základě informací poskytnutých thajskými provozovateli. Dopad výše uvedených problémů se systémy pro zaznamenávání údajů je patrný v níže uvedených nesrovnalostech (jak je popsáno v 50. a 51. bodu odůvodnění).

               (50)

               Z analýzy domácích úlovků vyplynuly následující nesrovnalosti: identická hmotnost zpracovaných konečných produktů s uvedením různých množství stejných surovin; dvě osvědčení o úlovku vydaná pro účely téhož výjezdu; zvýšená hmotnost sušených produktů v rozporu s očekávaným snížením hmotnosti zjištěným po sušení; výnos produkce se mezi vývozci lišil, přičemž bylo zjištěno, že množství konečných produktů dosahovalo až dvojnásobku množství suroviny; datum vývozu 3 až 4 roky po odlovu a datu výroby; nebyla stanovena oblast úlovku; nebyla uvedena mezinárodní, regionální a vnitrostátní opatření pro zachování a řízení zdrojů.

               (51)

               Při analýze osvědčení o úlovku vydaných třetími zeměmi a vyřizovaných v Thajsku byly zjištěny následující nesrovnalosti: osvědčení o úlovku měla spojitost s prokazatelným rybolovem NNN; nesprávné nebo nepřesné údaje na osvědčeních o úlovku, jako například: nesprávné číslo IMO, nesrovnalosti mezi ulovenou, vyloženou a zpracovanou hmotností, plavidlo není uvedeno na seznamu schváleném regionální organizací pro řízení rybolovu, nákladní plavidlo není uvedeno na seznamu nákladních plavidel schválených regionální organizací pro řízení rybolovu, datum vykládky předchází datu překládky, množství a údaje na osvědčení o úlovku byly změněny. Toto zpracování produktů z úlovků, které přímo souvisejí s rybolovem NNN, jakož i úlovky dokumentované osvědčeními o úlovku s jasně identifikovatelnými chybami prokazují, že Thajsko nespolupracovalo s dalšími státy a regionálními organizacemi pro řízení rybolovu při přijímání vhodných tržních opatření k předcházení, potírání a odstranění rybolovu NNN, jak je uvedeno v bodu 68 a 72 plánu NPOA IUU.

               (52)

               Z informací uvedených v 50. a 51. bodě odůvodnění je patrné, že produkty zpracované v Thajsku podkopávají pravidla udržitelných činností prováděných po odlovu, jak je popsáno v článku 11 kodexu chování FAO, a že Thajsko nezavedlo pravidla pro zajištění náležité spolupráce se třetími zeměmi provádějícími odlov a neprovedlo opatření k zajištění transparentnosti a sledovatelnosti produktů prostřednictvím trhu v souladu s body 67 až 69 a 71 až 72 plánu NPOA IUU s cílem umožnit sledovatelnost ryb nebo produktů rybolovu.

               (53)

               Vzhledem k situaci uvedené v tomto oddíle rozhodnutí a na základě všech skutečností zjištěných Komisí a prohlášení vydaných dotyčnou zemí bylo možno v souladu s čl. 31 odst. 3 a odst. 4 písm. b) nařízení o rybolovu NNN prokázat, že Thajsko nesplnilo povinnosti, které má podle mezinárodního práva jako pobřežní stát a stát trhu v souvislosti se zamezením přístupu produktů rybolovu pocházejících z rybolovu NNN na svůj trh.

         3.2.   Nedostatečná spolupráce a nepřijetí donucovacích opatření (čl. 31 odst. 5 nařízení o rybolovu NNN)

               (54)

               Podle čl. 31 odst. 5 písm. a) analyzovala Komise svou spolupráci s Thajskem s cílem zjistit, zda účinně spolupracovalo při odpovídání na dotazy, poskytování zpětné vazby nebo šetření otázek týkajících se rybolovu NNN a souvisejících činností.

               (55)

               Spolupráce byla hodnocena na základě meziročního pokroku dosaženého Thajskem.

               (56)

               Po návštěvě v roce 2011 vyzvala Komise Thajsko, aby spolupracovalo v řadě otázek týkajících se řízení rybolovu, které bylo třeba naléhavě řešit. Jedná se o tyto otázky: – Právní a správní rámec pro řízení rybolovu bylo třeba aktualizovat přijetím revidovaného zákona o rybolovu a národního akčního plánu pro rybolov NNN, jejichž cílem bylo zajistit provedení mezinárodních a regionálních právních předpisů upravujících řízení rybolovu do vnitrostátního práva. – Komise vyzvala Thajsko, aby vytvořilo jednotný a odrazující sankční režim podporovaný rejstříkem sankcí a případů porušování předpisů. – Komise navrhla zlepšit rámec sledování, kontroly a dohledu za účelem zajištění kontroly thajského loďstva a přístupu plavidel třetích zemí do thajských přístavů. Vývoj systému sledování plavidel, jakož i vypracování plánu inspekcí. – Účelnost a transparentnost osvědčení o úlovku a režim sledovatelnosti pro vývoz na trh EU je třeba zlepšit.

               (57)

               Při návštěvě Thajska v roce 2012 bylo zjištěno, že v příslušných oblastech, na které Komise upozornila v roce 2011 (jak je popsáno v předchozím bodě odůvodnění), bylo dosaženo malého nebo žádného pokroku. Zákon o rybolovu a plán NPOA IUU byly stále ve stavu návrhu a lhůty jejich přijetí nebyly jasně stanovené. V oblasti rámce sledování, kontroly a dohledu (MCS) nebyl zaznamenán žádný vývoj a s výjimkou dodatečného vzájemného propojení mezi doklady o dovozu a osvědčeními o úlovku ze třetích zemí nebyly zaznamenány žádné významné úspěchy při provádění thajského systému sledovatelnosti. Zpráva Komise z listopadu 2012 uvádí četné problémy, na něž odkazuje tento bod odůvodnění, jedná se o stejné problémy, které byly zjištěny i při nedávné návštěvě v listopadu 2014.

               (58)

               Ve své zprávě z 9. listopadu 2012 Komise znovu zdůraznila potřebu spolupráce a nápravných opatření. Thajsko se ke zprávě vyjádřilo dne 23. ledna 2013. Komise na tyto připomínky odpověděla dne 15. února 2013 a zdůraznila, že thajská opatření se týkají budoucích iniciativ a neuvádí podrobné cíle nebo harmonogramy pro dokončení. Žádná konkrétní opatření nebo řešení problémů, na něž bylo poukazováno při návštěvách v letech 2011 a 2012, nebyla navržena a otázky ohledně přijetí zákona o rybolovu a zlepšení systému sledovatelnosti zůstaly nezodpovězené.

               (59)

               Thajsko reagovalo dne 11. dubna 2013 předložením Akčního plánu pro zlepšení systému sledovatelnosti dovážených produktů rybolovu. Toto úsilí doplnilo odborné zasedání dne 27. dubna 2013, na němž se Thajsko zavázalo ke stanovení lhůt pro přijetí nového právního rámce (v roce 2013) a podrobných cílů probíhajících projektů v odvětví rybolovu a oblasti sledovatelnosti.

               (60)

               Další komunikace vzešla od Komise, která 30. června 2014 vyžadovala návazná opatření k návštěvě v roce 2012. Následná návštěva v říjnu 2014 zjistila, že od roku 2012 nebylo dosaženo žádného pokroku. Podstatný zákon o rybolovu, který by umožnil provádění a prosazování klíčových nástrojů řízení rybolovu a sledovatelnosti, byl stále ve stavu návrhu a jeho přijetí se plánuje někdy v roce 2015. V porovnání s rokem 2012 se snížila vybavenost plavidel systémem VMS a analýza osvědčení o úlovku vyřizovaných v Thajsku poukázala na riziko, že na trh EU se dostávají produkty rybolovu NNN. Z těchto důvodů se Komise domnívá, že Thajsko se nezabývalo všemi problémy zjištěnými v roce 2012 a nebylo schopno vykonávat jurisdikci nad správními, technickými a sociálními záležitostmi svého loďstva podle článku 94 úmluvy UNCLOS. Kromě toho neprovedlo ustanovení odstavce 24 plánu IPOA IUU, pokud jde o sledování a kontrolu jeho loďstva a dohled nad ním, zejména pokud jde o provádění systému VMS a požadavky lodního deníku (jak je popsáno v 36. až 38. a 69. až 74. bodě odůvodnění).

               (61)

               Thajské orgány byly obecně kooperativní a většinou rychle reagovaly na žádosti o informace nebo ověření jak od členských států, tak od Komise podle čl. 17 odst. 6 nařízení (ES) č. 1005/2008. Nicméně přesnost jeho odpovědí byla oslabena nedostatky jeho systémů sledovatelnosti, jak je uvedeno v oddíle 3.1 tohoto rozhodnutí. Tyto nedostatky dále zhoršuje nedostatečná spolupráce mezi thajskými orgány a třetími zeměmi, jež jsou státy vlajky, z nichž Thajsko dováží suroviny.

               (62)

               Podle článků 63 a 64 úmluvy UNCLOS spolupracují pobřežní státy a státy vlajky v otázkách týkajících se řízení tažných a vysoce stěhovavých druhů ryb. Body 28 a 51 plánu IPOA IUU uvádějí pracovní postupy a oblasti, v nichž by se státy měly snažit spolupracovat. Sem patří rozvoj společných politik, mechanismů pro sdílení údajů a spolupráce při sledování, kontrole a dohledu.

               (63)

               Thajsko je největším světovým dovozcem tuňáka a každoročně dováží 800 000 až 850 000 tun tuňáka (údaje z roku 2008), kterým zásobí přes 50 zpracovatelských závodů, jež se všechny specializují na zpracování tuňáka. 90 % tohoto dovozu pochází ze západního a středního Tichého oceánu, zbytek ze západního Indického oceánu (7). Z těchto údajů je patrná důležitá úloha Thajska v dodavatelském řetězci zpracovaných produktů rybolovu dodávaných do Evropy, a tudíž význam spolupráce se třetími zeměmi, ze kterých Thajsko dováží nezpracované produkty rybolovu.

               (64)

               Od roku 2010 ověřilo Thajsko pouze 26 případů dovozu z celkového počtu několika tisíců případů dovozu ze třetích zemí, které jsou státy vlajky, a pouze u 14 z nich byla doručena odpověď. Vzhledem k otázkám, na něž poukazují 51. a 52. bod odůvodnění, týkajícím se problémů s osvědčeními o úlovku ze třetích zemí, se Komise domnívá, že Thajsko nespolupracovalo s ostatními státy za účelem usnadnění komunikace, jelikož v prvé řadě nezveřejnilo oficiální kontaktní místa pro komunikaci mezi zeměmi a zadruhé neuzavřelo dohody nebo ujednání se státy, z nichž dováží produkty rybolovu ke zpracování.

               (65)

               V roce 2011 mělo Thajsko uzavřeno dvoustranné dohody o rybolovu s Myanmarem, Jemenem, Ománem, Íránem, Papuou-Novou Guineou a Bangladéšem. Z nich je v současné době stále platná pouze dvoustranná dohoda s jednotlivými rybářskými sdruženími na Papui-Nové Guineji.

               (66)

               V říjnu 2014 bylo zadrženo pět thajských plavidel z důvodu nelegálního rybolovu ve výlučné ekonomické zóně Papuy-Nové Guiney. Komise na tuto skutečnost poukázala na jednání s Thajskem dne 19. listopadu 2014, úřad pro rybolov však uvedl, že o této události mu není nic známo. To poukazuje na nedostatečnou spolupráci mezi Thajskem a dalšími třetími zeměmi, a to i těmi, s nimiž má uzavřené dvoustranné dohody.

               (67)

               V souladu s čl. 31 odst. 5 písm. b) Komise analyzovala stávající donucovací opatření pro předcházení, potírání a odstranění rybolovu NNN v Thajsku.

               (68)

               Pravidla, jimiž se řídí registrace plavidel a vydávání licencí, jsou nejasná a thajské orgány dosud přiměřeně nepostihovaly porušování povinnosti registrace stanovené thajským zákonem (8). Tuto situaci zhoršuje nedostatečná spolupráce mezi správními orgány při porovnávání údajů o registraci, což umožňuje podvody (35. a 36. bod odůvodnění). Článek 94 úmluvy UNCLOS a body 42 a 43 plánu NPOA IUU jasně stanoví povinnosti států vlajky při registraci rybářských plavidel. V tomto ohledu má Komise za to, že Thajsko nezajistilo registraci plavidel plujících pod jeho vlajkou a vydání licencí těmto plavidlům a nepřijalo účinná donucovací opatření k nápravě situace.

               (69)

               Na jednání v listopadu 2014 Komise poukázala na nízkou úroveň sankcí stanovenou v revidovaném návrhu zákona o rybolovu. Současná úroveň finančních postihů nepostačuje k tomu, aby velká obchodní plavidla ztratila výhody plynoucí z možných nelegálních činností. Sankce ve své současné podobě tudíž nejsou dostatečně komplexní a přísné k tomu, aby měly odrazující charakter. Úřad pro rybolov kromě toho nevede rejstřík porušování předpisů či rejstřík sankcí, a proto nemůže pohotově ustanovit souvislost mezi jednotlivými případy porušení předpisů, a tak odhalit opakované protiprávní skutky. Situaci navíc zhoršuje nedostatečná jasnost a transparentnost právních předpisů a postupů, zejména pokud jde o registraci plavidla a udělování licencí a sledovatelnost a spolehlivost informací o vykládkách a úlovcích. Thajsko neplní svou povinnost stanovit účinná donucovací opatření podle článku 94 úmluvy UNCLOS a neprokázalo, že má zaveden odpovídající režim sankcí pro boj proti rybolovu NNN, jak je uvedeno v bodě 21 plánu IPOA IUU.

               (70)

               Požadavky systému VMS nejsou v thajských právních předpisech stanoveny a plavidla nejsou ze zákona povinna systém VMS v thajských teritoriálních vodách provozovat.

               (71)

               V roce 2011 zahájil úřad pro rybolov pilotní projekt VMS, jehož se účastnilo více než 300 plavidel. Systém provozovali soukromí poskytovatelé a četnost podávání zpráv neodpovídala mezinárodním normám upravujícím podávání zpráv o VMS, jako jsou například normy zavedené regionálními organizacemi pro řízení rybolovu. Úřad pro rybolov kromě toho odpovídajícím způsobem nereagoval na nesrovnalosti týkající se četnosti podávání zpráv a podávání zpráv o systému VMS.

               (72)

               V roce 2012 zahrnoval pilotní projekt VMS 110 plavidel, tato plavidla působila v pobřežních státech nebo na volném moři, kde je systém VMS vyžadován ze zákona. Do let 2014 až 2015 měl být projekt rozšířen na celé obchodní loďstvo. Do října 2014 se však přítomnost VMS na palubě snížila na 50 plavidel a v té době ještě neexistoval právní rámec, který by stanovil požadavky na systém VMS pro thajské loďstvo.

               (73)

               Nepřítomnost VMS na palubě většiny loďstva je důkazem neschopnosti sledovat rybolovné činnosti na moři a oslabuje schopnost úřadu pro rybolov účinně prosazovat pravidla platná pro jednotlivé dotyčné mořské oblasti. Tato skutečnost spolu s nedostatečnou spoluprací se třetími zeměmi vedla k tomu, že thajská plavidla provozují rybolov bez systému VMS ve vodách Papuy-Nové Guinei, kde právo Papuy-Nové Guinei vyžaduje přítomnost VMS na palubě všech plavidel třetích zemí. Thajsko vypracovalo návrh programu pro instalaci transpondérů VMS ve svém loďstvu (u všech plavidel o hrubé prostornosti nad 30 tun). Skutečnost, že Thajsko nezavedlo účinný systém VMS, má dopad na porušování článku 94 úmluvy UNCLOS a doporučení bodu 24 plánu IPOA IUU ze strany Thajska. Komise se proto domnívá, že Thajsko nezajišťuje komplexní a účinné sledování a kontrolu rybářských plavidel plujících pod jeho vlajkou a dohled nad nimi.

               (74)

               Příslušné orgány ověřily dovoz ze třetích zemí do Thajska poměrně v málo případech (64. bod odůvodnění), z čehož plyne, že Thajsko aktivně nespolupracovalo se třetími zeměmi za účelem zajištění legality zpracovaných produktů. To oslabuje transparentnost řetězce sledovatelnosti a schopnost úřadu pro rybolov odhalovat případy porušení a přijímat odpovídající donucovací opatření.

               (75)

               Komise uvádí, že na základě informací získaných v průběhu misí Komise v letech 2011 a 2012 se nelze domnívat, že by thajské orgány neměly finanční zdroje, ale spíše jim chybí nezbytné právní a správní prostředí a zajištění účinného a efektivního výkonu jejich povinností jako státu vlajky, pobřežního státu a státu trhu.

               (76)

               Thajsko je považováno za vyspělou rozvojovou zemi (9), která je příjemcem pomoci v rámci společného partnerství s různými mezinárodními organizacemi (například FAO) a EU. Ukazatel lidského rozvoje řadí Thajsko vysoko: podle ukazatele lidského rozvoje zavedeného Organizací spojených národů se v roce 2014 umístilo na 89. místě ze 187 zemí (10). Vzhledem k těmto skutečnostem a informacím získaným při návštěvách v letech 2011 a 2014 se Komise domnívá, že Thajsko netrpí nedostatkem finančních zdrojů pro plnění svých povinností jakožto státu vlajky, pobřežního státu, státu přístavu a státu trhu, postrádá však nezbytné právní a správní nástroje k zajištění účinného a efektivního plnění svých povinností.

               (77)

               Vzhledem k situaci vysvětlené v tomto oddíle a na základě všech skutečností zjištěných Komisí i všech prohlášení učiněných Thajským královstvím lze v souladu s čl. 31 odst. 3 a 5 nařízení o rybolovu NNN konstatovat, že Thajsko nesplnilo povinnosti, které má podle mezinárodního práva v souvislosti se spoluprací a vymáháním právních předpisů.

         3.3.   Neprovedení mezinárodních pravidel (čl. 31 odst. 6 nařízení o rybolovu NNN)

               (78)

               Thajsko ratifikovalo úmluvu UNCLOS v roce 2011 a je smluvní stranou komise IOTC.

               (79)

               Podle čl. 31 odst. 6 písm. b) analyzovala Komise všechny informace o statutu Thajska jako smluvní strany komise IOTC. Hlavními body bylo zatčení rybářského plavidla plujícího pod thajskou vlajkou, které v roce 2011 provádělo rybolov bez povolení či licence ve výlučné hospodářské zóně Mauritánie (11), a možná porušení pravidel při překládce na moři v roce 2013 plavidly lovícími tuňáka na dlouhou lovnou šňůru (12). Případ z roku 2013 Thajsko prošetřilo a poskytlo uspokojivou odpověď (13), na případ z roku 2011 však nereagovalo a nepředložilo žádnou zprávu o šetření této záležitosti (14). To není zcela v souladu s požadavky, podle nichž mají státy vlajky šetřit záležitosti týkající se porušení pravidel jeho plavidly podle článku 94 úmluvy UNCLOS, a s povinností spolupracovat se státy v otázkách týkajících se zachování a řízení živých zdrojů v souladu s článkem 118 úmluvy UNCLOS. Byly oznámeny i ostatní méně podstatné otázky týkající se opožděného předložení údajů o pozorovatelích a úlovcích, avšak na všechny byla poskytnuta odpověď v přiměřených lhůtách (15).

               (80)

               Revidovaný zákon o rybolovu z roku 2015 byl poprvé vypracován v roce 1999. V prosinci 2014 do něho byly začleněny drobné dodatky, kterými se stanoví dodatečná opatření týkající se kontroly rybolovu, akvakultury, hygieny potravin a systém sankcí. Stávající předloha však dostatečně neřeší komplexnost rybolovných činností a obchodu s produkty přes Thajsko, které v současné době existují. Zaprvé: definice se jeví jako nedostatečné, neboť nezahrnují definice činností, které jsou považovány za nezákonné, nehlášené a neregulované rybolovné činnosti nebo představují závažné porušení předpisů. Zadruhé: oblast působnosti je příliš úzká a stanoví hlavně řízení rybolovných činností v teritoriálních vodách a třech oblastech nacházejících se mimo thajskou výlučnou ekonomickou zónu, pro něž Thajsko v současnosti nemá žádná ujednání ohledně rybolovu či povolení pro rybolov. Aby byla oblast působnosti účinná, měla by se vztahovat na všechna plavidla působící v thajských vodách a thajská plavidla působící mimo výlučnou ekonomickou zónu. Zatřetí: návrh byl vypracován předtím, než Thajsko ratifikovalo úmluvu UNCLOS v roce 2011, a navrhované znění neprovádí klíčové mezinárodní zásady zachování a řízení zdrojů, jako jsou zásady podle článků 61 až 64 úmluvy UNCLOS, do thajského práva. Kromě toho bylo znění navrženo před vypracováním řady klíčových mezinárodních nástrojů řízení rybolovu, jako je například plán IPOA IUU z roku 2001, a neobsahuje tedy zásady a definice tohoto všeobecně uznávaného, byť nezávazného dokumentu. V neposlední řadě návrh neobsahuje systém odrazujících sankcí, což oslabuje schopnost Thajska splnit požadavky článku 73 úmluvy UNCLOS týkající se prosazování zákonů a předpisů a bodu 21 plánu IPOA IUU.

               (81)

               Podle čl. 62 odst. 1 úmluvy UNCLOS musí pobřežní státy přijímat opatření slučitelná s opatřeními uplatňovanými v dané oblasti a na volném moři s cílem zajistit dlouhodobou udržitelnost tažných a vysoce stěhovavých rybích populací a podporovat optimální využívání rybolovných zdrojů. Thajský právní rámec stanoví pouze omezená opatření pro zachování a řízení zdrojů v teritoriálních vodách.

               (82)

               S výjimkou úmluvy UNCLOS z roku 1982 neratifikovalo Thajsko žádné jiné mezinárodní právní nástroje týkající se řízení rybolovu. Vzhledem k významu Thajska jako státu trhu, zejména pro stěhovavé druhy tuňáka a tuňákovitých ryb, oslabují tato zjištění snahy Thajska plnit své povinnosti v oblasti spolupráce podle úmluvy UNCLOS (články 62 a 63 a 116 a 117).

               (83)

               Nedostatky zjištěné v souvislosti s prováděním systému VMS nejsou v souladu s bodem 24 odst. 3 plánu IPOA IUU, který stanoví, že by státy měly zajistit komplexní a účinné sledování a kontrolu rybolovu a dohled nad ním od samého počátku přes místo vykládky až ke konečnému určení, a to včetně zavedení VMS, v souladu s příslušnými vnitrostátními, regionálními nebo mezinárodními normami. Ratifikace a provádění opatření na zachování a řízení zdrojů stanovených výše uvedenými mezinárodními nástroji by zabránily tomu, aby thajské loďstvo bylo označeno za loďstvo, které je potenciálně zapojeno do nezákonných, nehlášených a neregulovaných rybolovných činností.

               (84)

               Kodex chování Organizace OSN pro výživu a zemědělství (FAO) (dále jen „kodex chování FAO“), který Thajsko rovněž neschválilo, doporučuje transparentnost při vypracovávání právních předpisů v oblasti rybolovu, jakož i u příslušných procesů vytváření politik, rozhodovacích a řídících procesů (odst. 6 bod 13 a odst. 7 body 1 a 9). Stanoví zásady a standardy použitelné pro zachovávání, řízení a rozvoj všech rybolovných zdrojů a zahrnuje mimo jiné odlov a zpracování ryb a produktů rybolovu a obchod s nimi, rybolovné operace a výzkum v oblasti rybolovu. Na zasedání v listopadu 2014 úřad pro rybolov těmto zásadám nevyslovil dostatečné uznání, což podporuje předběžné závěry Komise ohledně neschopnosti Thajska zajistit jasná, komplexní a transparentní pravidla a postupy (jak je uvedeno v 80. bodu odůvodnění). Vedle toho je neschopnost zavést řádné systémy sledovatelnosti, jak je uvedeno v oddílu 3.1 tohoto rozhodnutí, v rozporu se zásadou stanovenou v čl. 11 odst. 1 bodu 11 kodexu chování FAO, který státům ukládá, aby zlepšením při určování původu ryb a produktů rybolovu zajistily, že na mezinárodní nebo vnitrostátní úrovni se s rybami a produkty rybolovu bude obchodovat podle rozumných postupů pro zachování a řízení zdrojů. Vzhledem k významu Thajska jako jednoho z největších zpracovatelů ryb je zřejmé, že uplatňování těchto zásad by mělo zásadní význam pro zajištění udržitelného zachování živých zdrojů v pobřežních oblastech a na volném moři, jak je stanoveno v článcích 61, 117 a 119 úmluvy UNCLOS.

               (85)

               Co se týká uplatňování mezinárodních nástrojů, Thajsko nejedná v souladu s doporučeními uvedenými v bodě 10 plánu IPOA IUU, v němž je státům doporučeno, aby přednostně ratifikovaly či přijaly dohodu UNFSA nebo k této dohodě přistoupily. Komise se domnívá, že v případě Thajska, které má značný počet rybářských plavidel podílejících se na rybolovných činnostech, jež se týkají vysoce stěhovavých druhů (především tuňák v oblasti IOTC a zřejmě i v oblasti WCPFC), má toto doporučení obzvláštní význam.

               (86)

               Vzhledem k situaci uvedené v tomto oddíle rozhodnutí a na základě všech skutečností zjištěných Komisí a všech prohlášení vydaných dotyčnou zemí lze v souladu s čl. 31 odst. 3 a 6 nařízení o rybolovu NNN konstatovat, že Thajsko neplní povinnosti, které má podle mezinárodního práva v souvislosti s dodržováním mezinárodních pravidel, předpisů a opatření pro zachování a řízení zdrojů.

         3.4.   Konkrétní omezení rozvojových zemí

               (87)

               Je třeba připomenout, že podle ukazatele lidského rozvoje zavedeného Organizací spojených národů (UNHDI) je Thajsko považováno za zemi na vysokém stupni lidského rozvoje (89. místo ze 187 zemí). Rovněž je třeba uvést, že podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1905/2006 ze dne 18. prosince 2006 kterým se zřizuje finanční nástroj pro rozvojovou spolupráci (16) je Thajsko uvedeno v kategorii zemí a území s vyššími středními příjmy (17).

               (88)

               Je třeba uvést, že Komise přijala v souladu s článkem 20 nařízení o rybolovu NNN oznámení Thajska jako státu vlajky dne 6. října 2009. Thajsko na základě čl. 20 odst. 1 nařízení o rybolovu NNN potvrdilo, že má zavedena vnitrostátní opatření pro provádění, kontrolu a prosazování právních předpisů a opatření pro zachování a řízení zdrojů, jež musí její rybářská plavidla dodržovat.

               (89)

               Je třeba rovněž uvést, že Unie již v Thajsku financovala zvláštní opatření týkající se technické pomoci pro boj proti rybolovu NNN (2011) (18).

               (90)

               Vzhledem k výše uvedenému postavení podle UNHDI a zjištěním učiněným při návštěvách v letech 2011 až 2014 nic nenaznačuje tomu, že neschopnost Thajska dostát svým povinnostem stanoveným v mezinárodním právu plyne z nízké úrovně rozvoje. Neexistují žádné konkrétní důkazy naznačující, že nedostatky ve sledování, kontrole a dohledu v oblasti rybolovu souvisí s nízkou úrovní schopností a nedostatečnou infrastrukturou. Thajsko nikdy netvrdilo, že omezené možnosti rozvoje ovlivňují jeho schopnost zavést silný rámec sledování, kontroly a dohledu a nedávno (v listopadu 2014) požádalo EU o podporu při zlepšení systémů sledovatelnosti a vydávání osvědčení o úlovku. Komise na tuto obecnou žádost reagovala kladně.

               (91)

               Vzhledem k situaci uvedené v tomto oddíle a na základě všech skutečností zjištěných Komisí a všech prohlášení učiněných Thajskem lze v souladu s čl. 31 odst. 7 nařízení o rybolovu NNN konstatovat, že rozvojový status a celková výkonnost Thajska v oblasti řízení rybolovu nejsou sníženy jeho stupněm rozvoje.

         4.   ZÁVĚR TÝKAJÍCÍ SE MOŽNOSTI URČENÍ NESPOLUPRACUJÍCÍ TŘETÍ ZEMĚ

               (92)

               Vzhledem k výše vyvozeným závěrům ohledně skutečnosti, že Thajsko neplní své povinnosti, které má podle mezinárodního práva jakožto stát vlajky, stát přístavu, pobřežní stát nebo stát trhu, a že nepřijalo příslušná opatření pro předcházení, potírání a odstranění rybolovu NNN, mělo by být uvedené zemi v souladu s článkem 32 nařízení o rybolovu NNN oznámeno, že může být určena jako třetí země, kterou Komise považuje za nespolupracující třetí zemi v boji proti nezákonnému, nehlášenému a neregulovanému rybolovu.

               (93)

               V souladu s čl. 32 odst. 1 nařízení o rybolovu NNN by Komise měla Thajsku oznámit, že může být označeno za nespolupracující třetí zemi. Komise by měla rovněž přijmout vůči Thajsku všechna opatření uvedená v článku 32 nařízení o rybolovu NNN. V zájmu řádné správy by měla být stanovena lhůta, v níž může tato země na oznámení písemně odpovědět a napravit situaci.

               (94)

               Oznámení adresované Thajsku o tom, že může být určeno jako země, kterou Komise považuje pro účely tohoto rozhodnutí za nespolupracující, nebrání Komisi ani Radě, aby následně učinily jakékoli kroky za účelem určení Thajska jako nespolupracující třetí země a vypracování seznamu nespolupracujících zemí, ani automaticky neznamená provedení tohoto kroku,

         ROZHODLA TAKTO:
   Jediný článek
   Thajsku se oznamuje, že může být Komisí označeno za nespolupracující třetí zemi v boji proti nezákonnému, nehlášenému a neregulovanému rybolovu.

      V Bruselu dne 21. dubna 2015.

            Za Komisi

         Karmenu VELLA

            člen Komise

      (1)  Úř. věst. L 286, 29.10.2008, s. 1.

      (2)  Informace (porušování předpisů 2010) získané z profilové zprávy „Pomoc rozvojovým zemím při provádění nařízení (ES) č. 1005/2008 o nezákonném, nehlášeném a neregulovaném (NNN) rybolovu“, EuropeAid/129609/C/SER/Multi.

      (3)  Informace (porušování předpisů 2011) získané z údajů Komise pro tuňáky Indického oceánu zveřejněných na internetové stránce http://www.iotc.org/sites/default/files/documents/proceedings/2012/coc/IOTC-2012-CoC09-R%5BE%5D.pdf a s. 5–6 dokumentu http://iotc.org/sites/default/files/documents/proceedings/2012/coc/IOTC-2012-CoC09-08a%5BE%5D.pdf ke dni 27. listopadu 2014.

      (4)  Informace (porušování předpisů 2014) získané ze zdroje PNG Loop Online news http://www.pngloop.com/2014/10/27/record-12-fishing-vessels-investigation-ffas-operation-kurukuru/ a http://www.emtv.com.pg/article.aspx?slug=Illegal-Fishing-Vessels-Apprehended& ke dni 20. listopadu 2014.

      (5)  Informace získané z profilové zprávy „Pomoc rozvojovým zemím při provádění nařízení (ES) č. 1005/2008 o nezákonném, nehlášeném a neregulovaném (NNN) rybolovu“, EuropeAid/129609/C/SER/Multi.

      (6)  Mezinárodní akční plán pro předcházení, potírání a odstranění nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu, Organizace OSN pro výživu a zemědělství, 2001.

      (7)  Informace získané z profilové zprávy vypracované v rámci dokumentu „Pomoc rozvojovým zemím při provádění nařízení (ES) č. 1005/2008 o nezákonném, nehlášeném a neregulovaném rybolovu (NNN)“, EuropeAid/129609/C/SER/Multi.

      (8)  Viz poznámka pod čarou 7.

      (9)  Informace získané na adrese http://www.fao.org/fi/oldsite/FCP/en/THA/profile.htm

      (10)  Informace získané na adrese http://hdr.undp.org/sites/all/themes/hdr_theme/country-notes/THA.pdf

      (11)  Informace získané na adrese http://www.iotc.org/sites/default/files/documents/proceedings/2012/coc/IOTC-2012-CoC09-R%5BE%5D.pdf

      (12)  Informace získané na adrese http://www.iotc.org/documents/report-eleventh-session-compliance-committee-0

      (13)  Informace získané na adrese http://www.iotc.org/documents/response-possible-infractions-thailand-under-rop

      (14)  Informace získané na adrese http://www.iotc.org/documents/report-eighth-session-iotc-working-party-ecosystems-and-bycatch

      (15)  Viz poznámka pod čarou 12.

      (16)  Úř. věst. L 378, 27.12.2006, s. 41.

      (17)  Seznam příjemců oficiální rozvojové pomoci DAC http://www.oecd.org/dac/stats/documentupload/DAC%20List%20of%20ODA%20Recipients%202014%20final.pdf

      (18)  Viz poznámka pod čarou 7.


title: 2004/783/ES: Rozhodnutí Rady ze dne 15. listopadu 2004 o jmenování čtyř italských členů a tří italských náhradníků Výboru regionů

text:
               23.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 346/9

      ROZHODNUTÍ RADY

   ze dne 15. listopadu 2004
   o jmenování čtyř italských členů a tří italských náhradníků Výboru regionů
   (2004/783/ES)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 263 této smlouvy,
   s ohledem na návrh italské vlády,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 22. ledna 2002 Rada rozhodla o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů (1).

               (2)

               Uvolnila se čtyři místa členů a tři místa náhradníků Výboru regionů po skončení funkčního období členů Paola AGOSTINACCHIOA (IT), Gianfranca LAMBERTIHO (IT), Salvatore TATARELLY (IT) a Riccarda VENTREA (IT) a náhradníků Gabriele BAGNASCA (IT), Marcella MEROIE (IT) a Roberta PELLY (IT), které bylo Radě oznámeno dne 7. října 2004,

         ROZHODLA TAKTO:
   Jediný článek
   Členy Výboru regionů jsou jmenováni

               a)

               členové:

                           1.

                           Giancarlo GABBIANELLI
                           Sindaco di Viterbo
                           jako nástupce Paola AGOSTINACCHIOA

                           2.

                           Paolo FONTANELLI
                           Sindaco di Pisa
                           jako nástupce Gianfranca LAMBERTIHO

                           3.

                           Savino Antonio SANTARELLA
                           Sindaco di Candela
                           jako nástupce Salvatore TATARELLY

                           4.

                           Roberto PELLA
                           Consigliere comunale di Cossato
                           jako nástupce Riccarda VENTREA

               b)

               náhradníci:

                           1.

                           Sergio CUCCO
                           Consigliere comunale di Vercelli
                           jako nástupce Gabriele BAGNASCA

                           2.

                           Vincenzo ZACCHEO,
                           Sindaco di Latina
                           jako nástupce Marcella MEROIE

                           3.

                           Errico BORRELLI
                           Sindaco di Belmonte del Sannio
                           jako nástupce Roberta PELLY

         na zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2006.

      V Bruselu dne 15. listopadu 2004.

            Za Radu

         M. VAN DER HOEVEN

            předsedkyně

      (1)  Úř. věst. L 24, 26.1.2002, s. 38.


title: 2009/664/ES: Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 23. dubna 2009 o uzavření účtů Evropské policejní akademie za rozpočtový rok 2007

text:
               26.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 255/161

      ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU

   ze dne 23. dubna 2009
   o uzavření účtů Evropské policejní akademie za rozpočtový rok 2007
   (2009/664/ES)
   EVROPSKÝ PARLAMENT,

               —

               s ohledem na roční účetní závěrku Evropské policejní akademie za rozpočtový rok 2007 (1),

               —

               s ohledem na zprávu Účetního dvora o roční účetní závěrce Evropské policejní akademie za rozpočtový rok 2007, spolu s odpověďmi akademie (2),

               —

               s ohledem na doporučení Rady ze dne 10. února 2009 (5588/2009 – C6-0060/2009),

               —

               s ohledem na Smlouvu o ES, a zejména na článek 276 této smlouvy,

               —

               s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (3), a zejména na článek 185 tohoto nařízení,

               —

               s ohledem na rozhodnutí Rady 2005/681/SVV ze dne 20. září 2005 o zřízení Evropské policejní akademie (EPA) a o zrušení rozhodnutí 2000/820/SVV (4), a zejména na článek 16 tohoto nařízení,

               —

               s ohledem na nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (5), a zejména na článek 94 tohoto nařízení,

               —

               s ohledem na článek 71 a přílohu V jednacího řádu,

               —

               s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu a stanovisko Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci (A6-0160/2009),

               1.

               konstatuje, že roční účetní závěrka Evropské policejní akademie tvoří přílohu zprávy Účetního dvora;

               2.

               schvaluje uzavření účtů Evropské policejní akademie za rozpočtový rok 2007;

               3.

               pověřuje svého předsedu, aby předal toto rozhodnutí řediteli Evropské policejní akademie, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru a aby zajistil jeho zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie (řada L).

            Předseda

         Hans-Gert PÖTTERING

            Generální tajemník

         Klaus WELLE

      (1)  Úř. věst. C 278, 31.10.2008, s. 51.

      (2)  Úř. věst. C 311, 5.12.2008, s. 136.

      (3)  Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1.

      (4)  Úř. věst. L 256, 1.10.2005, s. 63.

      (5)  Úř. věst. L 357, 31.12.2002, s. 72.


title: Rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/202 ze dne 9. února 2015 o změně rozhodnutí 2010/656/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Pobřeží slonoviny

text:
                  10.2.2015

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  L 33/37

         ROZHODNUTÍ RADY (SZBP) 2015/202
         ze dne 9. února 2015
         o změně rozhodnutí 2010/656/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Pobřeží slonoviny
         RADA EVROPSKÉ UNIE,
         s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 29 této smlouvy,
         vzhledem k těmto důvodům:

                     (1)

                     Dne 29. října 2010 přijala Rada rozhodnutí 2010/656/SZBP (1).

                     (2)

                     Měla by být zavedena výjimka ze zákazu prodeje, dodávek, převodu nebo vývozu vybavení, které může být použito k vnitřní represi, aby byl umožněn prodej, dodávky, převod nebo vývoz některého zboží určeného výhradně pro civilní užití v důlní těžbě nebo projektech infrastruktury.

                     (3)

                     K provedení tohoto opatření je nezbytná další činnost Unie,

               PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

            Článek 1
            V rozhodnutí 2010/656/SZBP se vkládá se nový článek, který zní:

                  „Článek 1a
                  Článek 1 se nepoužije pro prodej, dodávky, převod nebo vývoz některého vybavení, které může být použito k vnitřní represi, pokud je toto vybavení určené výhradně pro civilní užití v důlní těžbě nebo projektech infrastruktury, s výhradou povolení v jednotlivých případech příslušnými orgány vyvážejícího členského státu.“

            Článek 2
            Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

            V Bruselu dne 9. února 2015.

                  Za Radu

                  předsedkyně

               F. MOGHERINI

            (1)  Rozhodnutí Rady 2010/656/SZBP ze dne 29. října 2010, kterým se obnovují omezující opatření vůči Pobřeží slonoviny (Úř. věst. L 285, 30.10.2010, s. 28).


title: Rozhodnutí Komise ze dne 2. července 2012 , kterým se mění rozhodnutí Komise K(2009) 770 týkající se přijetí úplného znění referenčního dokumentu o nejlepších dostupných technikách pro energetickou účinnost  Text s významem pro EHP

text:
               6.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/3

         ROZHODNUTÍ KOMISE
   ze dne 2. července 2012,
   kterým se mění rozhodnutí Komise K(2009) 770 týkající se přijetí úplného znění referenčního dokumentu o nejlepších dostupných technikách pro energetickou účinnost
   (Text s významem pro EHP)
   2012/C 198/04
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2008/1/ES ze dne 15. ledna 2008 o integrované prevenci a omezování znečištění (1), a zejména na čl. 17 odst. 2 uvedené směrnice,
   s ohledem na rozhodnutí Komise ze dne 7. listopadu 2001 (2), v němž se Komise rozhodla pověřit generálního ředitele pro životní prostředí pravomocí přijmout jménem a na odpovědnost Komise plné znění textů referenčních dokumentů týkajících se nejlepších dostupných technik,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               V čl. 17 odst. 2 směrnice 2008/1/ES je stanovena výměna informací o nejlepších dostupných technikách mezi členskými státy a příslušnými odvětvími průmyslu a povinnost Komise zveřejnit každé tři roky výsledky této výměny informací.

               (2)

               Rozhodnutím Komise K(2009) 770 ze dne 3. února 2009 přijala Komise úplné znění referenčního dokumentu o nejlepších dostupných technikách pro energetickou účinnost, které je k dispozici na internetu (3).

               (3)

               Komise obdržela několik stížností od konkurenčních podniků, že společnost „PVT technology“ zneužívá referenční dokument o nejlepších dostupných technikách pro energetickou účinnost k marketingovým účelům a uvádí výrobek „Poetter sensor“ jako příklad nejlepší dostupné techniky pro energetickou účinnost.

               (4)

               Referenční dokument o nejlepších dostupných technikách pro energetickou účinnost by měl být změněn v oddíle 2.10.4, kde by měl být zrušen odkaz na internetovou adresu http://www.pvt-tec.de pod nadpisem „odkaz na informace“,

         ROZHODLA TAKTO:
   Jediný článek
   Odkaz na internetovou adresu http://www.pvt-tec.de pod nadpisem „odkaz na informace“ v oddílu 2.10.4 referenčního dokumentu o nejlepších dostupných technikách pro energetickou účinnost se zrušuje.

      V Bruselu dne 2. července 2012.

            Za Komisi, v přenesené pravomoci,

            generální ředitel pro životní prostředí

         Karl FALKENBERG

      (1)  Úř. věst. L 24, 29.1.2008, s. 8.

      (2)  SEK(2001) 1738.

      (3)  http://eippcb.jrc.es/reference/ene.html


title: Rozhodnutí Rady ze dne 22. května 2000, kterým se zřizuje Výbor pro civilní aspekty řešení krizí

text:
Důležité právní upozornění

|

32000D0354

Úřední věstník L 127 , 27/05/2000 S. 0001 - 0001

		Rozhodnutí Radyze dne 22. května 2000,kterým se zřizuje Výbor pro civilní aspekty řešení krizí(2000/354/SZBP)RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 28 odst. 1 této smlouvy,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 207 této smlouvy,vzhledem k těmto důvodům:(1) V rámci posílení společné zahraniční a bezpečnostní politiky, a zejména společné evropské bezpečnostní a obranné politiky stanovené v článku 17 Smlouvy o Evropské unii, vyzvala Evropská rada na svém zasedání ve dnech 10. a 11. prosince 1999 v Helsinkách předsednictví, aby pokračovalo společně s generálním tajemníkem, vysokým představitelem v rámci Rady ve složení pro obecné záležitosti s pracemi, jež se týkají veškerých aspektů jmenovaných ve zprávě předsednictví, včetně výboru pro civilní řešení krizí.(2) Evropská rada vyzvala Radu na svém zasedání ve dnech 23. a 24. března 2000 v Lisabonu, aby do zasedání ve Feiře nebo na tomto zasedání zřídila výbor pro civilní řešení krizí.(3) Rozhodnutí o nástrojích civilního řešení krizí podle Smlouvy o ES budou činěna postupy podle uvedené smlouvy.(4) Na zasedání Evropské rady v Helsinkách bylo upozorněno na to, že Unie musí zkvalitnit reakční schopnost a efektivitu svých zdrojů a nástrojů, jakož i jejich synergii.(5) Výměna informací a koordinace nástrojů pro civilní řešení krizí ulehčuje mimo jiné práci koordinačního mechanismu v generálním sekretariátu Rady, jehož zřízení bylo schváleno na zasedání Evropské rady v Helsinkách,ROZHODLA TAKTO:Článek 1Zřizuje se Výbor pro civilní aspekty řešení krizí, který se skládá ze zástupců členských států.Článek 2Výbor vykonává svou činnost jako pracovní skupina Rady a podává zprávu Výboru stálých zástupců. Jeho úkolem je poskytovat informace a podávat doporučení a stanoviska dočasnému politickému a bezpečnostnímu výboru a jiným příslušným útvarům Rady podle jejich působnosti v souvislosti s civilními aspekty řešení krizí.Článek 3Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 22. května 2000.Za RadupředsedaJ. Gama--------------------------------------------------


title: Rozhodnutí Rady (EU) 2015/1891 ze dne 1. října 2015 o uzavření,jménem Evropské unie a jejích členských států,Protokolu k Dohodě o stabilizaci a přidružení meziEvropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straněa Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií na straně druhé,který zohledňuje přistoupení Chorvatské republikyk Evropské unii

text:
               23.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 279/1

         ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2015/1891
   ze dne 1. října 2015
   o uzavření,jménem Evropské unie a jejích členských států,Protokolu k Dohodě o stabilizaci a přidružení meziEvropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straněa Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií na straně druhé,který zohledňuje přistoupení Chorvatské republikyk Evropské unii
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 217 ve spojení s čl. 218 odst. 6 druhým pododstavcem písm. a) bodem i) a čl. 218 odst. 8 druhým pododstavcem této smlouvy,
   s ohledem na akt o přistoupení Chorvatska, a zejména na čl. 6 odst. 2 druhý pododstavec tohoto aktu,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   s ohledem na souhlas Evropského parlamentu,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Protokol k Dohodě o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií na straně druhé, který zohledňuje přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii (dále jen „protokol“), byl v souladu s rozhodnutím Rady 2014/665/EU (1) podepsán s výhradou jeho uzavření.

               (2)

               Pokud jde o záležitosti spadající do působnosti Evropského společenství pro atomovou energii, řídí se uzavření protokolu zvláštním postupem.

               (3)

               Protokol by měl být schválen,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Protokol k Dohodě o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií na straně druhé, který zohledňuje přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii, se schvaluje jménem Unie a jejích členských států (2).
   Článek 2
   Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné uložit jménem Unie a jejích členských států listinu o schválení podle čl. 12 odst. 2 protokolu.
   Článek 3
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Lucemburku dne 1. října 2015.

            Za Radu

            předseda

         É. SCHNEIDER

      (1)  Úř. věst. L 276, 18.9.2014, s. 1.

      (2)  Znění protokolu bylo zveřejněno spolu s rozhodnutím o podpisu.


title: 2010/364/: Rozhodnutí Rady ze dne 24. června 2010 o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Radou ministrů Albánské republiky o některých aspektech leteckých služeb

text:
               1.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 166/16

         ROZHODNUTÍ RADY
   ze dne 24. června 2010
   o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Radou ministrů Albánské republiky o některých aspektech leteckých služeb
   (2010/364/EU)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 100 odst. 2 ve spojení s čl. 218 odst. 6 písm. a) a čl. 218 odst. 8 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   s ohledem na souhlas Evropského parlamentu,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Rada dne 5. června 2003 pověřila Komisi, aby zahájila jednání se třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod dohodou Společenství.

               (2)

               Komise jménem Společenství sjednala dohodu s Albánskou republikou o některých aspektech leteckých služeb (dále jen „dohoda“) v souladu s postupy a směrnicemi uvedenými v příloze rozhodnutí Rady, kterým se Komise pověřuje, aby zahájila jednání se třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod dohodou Společenství.

               (3)

               Dohoda byla jménem Společenství podepsána dne 5. května 2006 s výhradou jejího pozdějšího uzavření v souladu s rozhodnutím Rady 2006/716/ES (1).

               (4)

               V důsledku vstupu Lisabonské smlouvy v platnost dne 1. prosince 2009 by měla Evropská unie Albánské republice oznámit, že Evropská unie nahradila Evropské společenství a stala se jeho právním nástupcem.

               (5)

               Dohoda by měla být schválena,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Dohoda mezi Evropským společenstvím a Radou ministrů Albánské republiky o některých aspektech leteckých služeb (2) se schvaluje jménem Unie.
   Článek 2
   Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou učinit oznámení stanovené v čl. 8 odst. 1 dohody a dále toto oznámení:

      „V důsledku vstupu Lisabonské smlouvy v platnost dne 1. prosince 2009 nahradila Evropská unie Evropské společenství a stala se jeho právním nástupcem a od uvedeného dne vykonává všechna jeho práva a povinnosti. Odkazy v dohodě na ‚Evropské společenství‘ se proto tam, kde je to vhodné, považují za odkazy na ‚Evropskou unii‘.“

      V Lucemburku dne 24. června 2010.

            Za Radu

            předseda

         J. BLANCO LÓPEZ

      (1)  Úř. věst. L 294, 25.10.2006, s. 51.

      (2)  Dohoda mezi Evropským společenstvím a Radou ministrů Albánské republiky o některých aspektech leteckých služeb byla vyhlášena v Úř. věst. L 294, 25.10.2006, s. 52 spolu s rozhodnutím o podpisu.


title: 2004/498/ES:Rozhodnutí Komise ze dne 18. května 2004 o přijetí závazku nabídnutém v souvislosti s antidumpingovým řízením týkajícím se dovozů karbidu křemíku pocházejícího mimo jiné z Ukrajiny

text:
               20.5.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 183/88

      ROZHODNUTÍ KOMISE

   ze dne 18. května 2004
   o přijetí závazku nabídnutém v souvislosti s antidumpingovým řízením týkajícím se dovozů karbidu křemíku pocházejícího mimo jiné z Ukrajiny
   (2004/498/ES)
   KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně proti dumpingovým dovozům ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 461/2004 (2) a zejména na čl. 8, čl. 11 odst. 3, čl. 21 a čl. 22 písm. c) uvedeného nařízení,
   po konzultaci s Poradním výborem,
   vzhledem k těmto důvodům:
   A.   POSTUP
   1.   Platná opatření

               (1)

               Rada uložila nařízením (ES) č. 1100/2000 (3) konečné antidumpingové clo na dovoz karbidu křemíku (dále jen „dotčeného produktu“) pocházejícího z Ukrajiny do Společenství. Rada pozměnila svým nařízením (ES) č. 991/2004 (4) nařízení (ES) č. 1100/2000.

               (2)

               Celní sazba použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice, před clem, se pro dovoz dotčeného produktu pocházejícího z Ukrajiny stanoví na 24 %.

         2.   Šetření

               (3)

               Zveřejněním oznámení v Úředním věstníku Evropské unie
                   (5), dne 20. března 2004 informovala Komise o zahájení částečného prozatímního přezkoumání platných opatření (dále jen „opatření“) podle čl. 11 odst. 3 a čl. 22 písm. c) základního nařízení.

               (4)

               Přezkoumání bylo zahájeno z podnětu Komise s cílem zjistit, zda v důsledku rozšíření Evropské unie dne 1. května 2004 (dále jen „rozšíření“) a při zohlednění zájmů Společenství je třeba opatření upravit tak, aby se předešlo náhlému a výrazně negativnímu dopadu na všechny zúčastněné strany, včetně uživatelů, distributorů a spotřebitelů.

               (5)

               Všechny zúčastněné strany, včetně průmyslu Společenství, sdružení výrobců a spotřebitelů ve Společenství, vývozců/výrobců v dotčených zemích, dovozců a jejich sdružení a příslušných úřadů v dotčených zemích, i zúčastněné strany v deseti nových členských státech, které k Evropské unii přistoupily 1. května 2004 (EU10), byly o zahájení šetření informovány a bylo jim umožněno vyjádřit písemně své stanovisko, předložit informace a důkazy, a to v době stanovené v oznámení o zahájení. Všechny zúčastněné strany, které o to požádaly, a které prokázaly, že mají důvod ke slyšení, byly vyslyšeny.

         3.   Výsledek šetření

               (6)

               Jak je stanoveno v nařízení (ES) č. 991/2004, šetření došlo k závěru, že je v zájmu Společenství upravit stávající opatření, a to za předpokladu, že tyto úpravy výrazně nepoškodí žádoucí úroveň ochrany obchodu.

         4.   Závazek

               (7)

               V souladu se závěry nařízení (ES) č. 991/2004 navrhla Komise podle čl. 8 odst. 2 základního nařízení dotčené společnosti závazek. V důsledku toho byl nabídnut závazek jedním vyvážejícím výrobcem dotčeného výrobku na Ukrajině (akciovou společností „Zaporozhsky Abrasivny Combinat“).

               (8)

               Je třeba poukázat na to, že podle čl. 22 písm. c) základního nařízení se tento závazek považuje za zvláštní opatření, protože podle závěrů nařízení (ES) č. 991/2004 není přímo rovnocenný antidumpingovému clu.

               (9)

               Přesto však v souladu s nařízením (ES) č. 991/2004 závazek zavazuje vyvážejícího výrobce k tomu, aby dodržoval dovozní limity a aby, z důvodu sledování závazku, dotčený vyvážející výrobce rovněž souhlasil s tím, že bude široce dodržovat tradiční strukturu prodeje jednotlivým zákazníkům z EU10. Vyvážející výrobce si je rovněž vědom toho, že pokud se zjistí, že se tato struktura prodeje významným způsobem změnila, nebo že se jakýmkoli způsobem ztížilo či znemožnilo monitorování tohoto závazku, je Komise oprávněna zrušit přijetí závazku společnosti, což povede k uložení konečných antidumpingových cel namísto závazku. Komise rovněž může upravit výši limitu nebo se uchýlit k jiným nápravným krokům.

               (10)

               Jednou z podmínek závazku je, že pokud dojde jakýmkoli způsobem k jeho porušení, je Komise oprávněna zrušit jeho přijetí, což povede k uložení konečných antidumpingových cel namísto závazku.

               (11)

               Společnost rovněž poskytne Komisi pravidelné a podrobné informace o svých vývozech do Společenství, aby se zajistilo, že Komise může závazek účinně sledovat.

               (12)

               Aby Komise byla schopna účinně sledovat, zda společnosti plní svůj závazek, bude osvobození od cla při předložení žádosti příslušnému celnímu orgánu o propuštění do volného oběhu v souladu se závazkem podmíněno předložením faktury, obsahující alespoň údaje uvedené v příloze nařízení Rady (ES) č. 991/2004 Tento rozsah informací je potřebný i k tomu, aby celní orgány byly schopny stanovit s dostatečnou přesností, zda dodávka odpovídá obchodním dokumentům. V případě, že tato faktura nebude předložena nebo nebude odpovídat výrobku předloženému k proclení, bude splatné příslušné antidumpingové clo.

               (13)

               S ohledem na výše uvedené se nabídka závazku považuje za přijatelnou.

               (14)

               Přijetí závazku se omezuje na počáteční období šesti měsíců bez dotčení normální doby trvání opatření. Po konci tohoto období závazek zanikne, pokud nebude Komise považovat za vhodné prodloužit lhůtu pro použití zvláštních opatření na dalších šest měsíců,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   Tímto se přijímá závazek nabídnutý níže uvedeným vyvážejícím výrobcem v souvislosti s antidumpingovým řízením týkajícím se dovozů karbidu křemíku původem z Ukrajiny.

               Země

               Společnost

               Doplňkový kód v rámci Taric

               Ukrajina

               vyrobeno a vyvezeno akciovou společností Zaporozhsky Abrasivny Combinat, Zaporozhye (Ukrajina) prvnímu nezávislému odběrateli ve Společenství coby dovozci

               A523

         Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie a zůstává v platnosti po dobu šesti měsíců.

      V Bruselu dne 18 května 2004.

            Za Komisi

         Pascal LAMY

            člen Komise

      (1)  Úř. věst. L 56, 6.3.1996, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 77, 13.3.2004, s. 12.

      (3)  Úř. věst. L 125, 26.5.2000, s. 3.

      (4)  Úř. věst L 182, 18.5.2004, s. 18.

      (5)  Úř. věst. C 70, 20.3.2004, s. 15.