title: 2009/940/ES: Rozhodnutí Rady ze dne 30. listopadu 2009 o podpisu Protokolu k Úmluvě o mezinárodních nárocích na mobilní zařízení ve věcech příslušejících železničním kolejovým vozidlům, který byl přijat v Lucemburku dne 23. února 2007 , Evropským společenstvím

text:
               16.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 331/1

         ROZHODNUTÍ RADY
   ze dne 30. listopadu 2009
   o podpisu Protokolu k Úmluvě o mezinárodních nárocích na mobilní zařízení ve věcech příslušejících železničním kolejovým vozidlům, který byl přijat v Lucemburku dne 23. února 2007, Evropským společenstvím
   (2009/940/ES)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 61 písm. c) ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem této smlouvy,
   s ohledem na návrh Komise,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Společenství usiluje o vytvoření společného justičního prostoru založeného na zásadě vzájemného uznávání justičních rozhodnutí.

               (2)

               Protokol k Úmluvě o mezinárodních nárocích na mobilní zařízení ve věcech příslušejících železničním kolejovým vozidlům (dále jen „železniční protokol“), který byl přijat v Lucemburku dne 23. února 2007, je významným příspěvkem k právní úpravě této oblasti na mezinárodní úrovni. Je proto žádoucí, aby ustanovení tohoto nástroje týkající se záležitostí spadajících do výlučné pravomoci Společenství byla uplatňována co nejdříve.

               (3)

               Komise jednala jménem Společenství o těch částech železničního protokolu, jež spadají do výlučné pravomoci Společenství.

               (4)

               Podle čl. XXII odst. 1 železničního protokolu jej mohou podepsat organizace regionální hospodářské integrace, které mají pravomoc v určitých otázkách upravených uvedeným protokolem.

               (5)

               Železniční protokol pak mohou před jeho vstupem v platnost podepsat i další strany.

               (6)

               Železniční protokol se zabývá rovněž některými otázkami, jež upravuje nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1), nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení (2), nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 ze dne 17. června 2008 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (Řím I) (3), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/57/ES ze dne 17. června 2008 o interoperabilitě železničního systému ve Společenství (přepracované znění) (4) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 881/2004 ze dne 29. dubna 2004 o zřízení Evropské agentury pro železnice (5).

               (7)

               Společenství má výlučnou pravomoc v některých otázkách upravených železničním protokolem, zatímco členské státy mají pravomoc v jiných otázkách upravených tímto aktem.

               (8)

               Společenství by proto mělo železniční protokol podepsat.

               (9)

               Ustanovení čl. XXII odst. 2 železničního protokolu stanoví, že organizace regionální hospodářské integrace vydá při podpisu, přijetí, schválení nebo přistoupení prohlášení, v němž budou uvedeny otázky upravené zmíněným protokolem, pro které na ni její členské státy přenesly pravomoc. Společenství by proto mělo při podpisu železničního protokolu takové prohlášení učinit.

               (10)

               Spojené království a Irsko se účastní přijímání a používání tohoto rozhodnutí.

               (11)

               V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   Podpis Protokolu k Úmluvě o mezinárodních nárocích na mobilní zařízení ve věcech příslušejících železničním kolejovým vozidlům (dále jen „železniční protokol“), který byl přijat v Lucemburku dne 23. února 2007, se schvaluje jménem Evropského společenství s výhradou uzavření.
   Znění železničního protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí.
   Článek 2
   Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat železniční protokol jménem Společenství, s výhradou splnění podmínky uvedené v článku 3.
   Článek 3
   Při podpisu železničního protokolu učiní Společenství podle čl. XXII odst. 2 uvedeného protokolu prohlášení obsažené v příloze.

      V Bruselu dne 30. listopadu 2009.

            Za Radu

            předsedkyně

         B. ASK

      (1)  Úř. věst. L 12, 16.1.2001, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 160, 30.6.2000, s. 1.

      (3)  Úř. věst. L 177, 4.7.2008, s. 6.

      (4)  Úř. věst. L 191, 18.7.2008, s. 1.

      (5)  Úř. věst. L 220, 21.6.2004, s. 3.
   PŘÍLOHA

      Prohlášení, které má být učiněno podle čl. XXII odst. 2, týkající se pravomoci Evropského společenství v otázkách upravených Protokolem k Úmluvě o mezinárodních nárocích na mobilní zařízení ve věcech příslušejících železničním kolejovým vozidlům (dále jen „železniční protokol“), přijatým v Lucemburku dne 23. února 2007, v souvislosti s nímž členské státy přenesly svou pravomoc na Společenství

                  1.

                  Článek XXII železničního protokolu stanoví, že organizace regionální hospodářské integrace, která je tvořeny svrchovanými státy a která má pravomoc v určitých otázkách upravených protokolem, může uvedený protokol podepsat, pokud učiní prohlášení uvedené v odstavci 2 uvedeného článku. Společenství se rozhodlo podepsat železniční protokol, a činí proto toto prohlášení.

                  2.

                  Současnými členskými státy Společenství jsou: Belgické království, Bulharská republika, Česká republika, Dánské království, Spolková republika Německo, Estonská republika, Irsko, Řecká republika, Španělské království, Francouzská republika, Italská republika, Kyperská republika, Lotyšská republika, Litevská republika, Lucemburské velkovévodství, Maďarská republika, Malta, Nizozemské království, Rakouská republika, Polská republika, Portugalská republika, Rumunsko, Republika Slovinsko, Slovenská republika, Finská republika, Švédské království a Spojené království Velké Británie a Severního Irska.

                  3.

                  V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se však toto prohlášení nevztahuje na Dánské království.

                  4.

                  Toto prohlášení se nevztahuje na území členských států, na která se nevztahuje Smlouva o založení Evropského společenství, a nejsou jím dotčeny akty nebo postoje, které mohou dotyčné členské státy přijmout podle železničního protokolu jménem a v zájmu těchto území.

                  5.

                  Členské státy Evropského společenství přenesly na Společenství pravomoc v otázkách, které upravuje nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1), nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení (2), nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 ze dne 17. června 2008 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (Řím I) (3), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/57/ES ze dne 17. června 2008 o interoperabilitě železničního systému ve Společenství (přepracované znění) (4) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 881/2004 ze dne 29. dubna 2004 o zřízení Evropské agentury pro železnice (5).

                  6.

                  Pokud jde o systém číslování vozidel, přijalo Společenství rozhodnutím 2006/920/ES (rozhodnutí Komise ze dne 11. srpna 2006 o technické specifikaci pro interoperabilitu týkající se subsystému „Provoz a řízení dopravy“ transevropského konvenčního železničního systému) systém postačující pro identifikaci železničních kolejových vozidel ve smyslu čl. V odst. 2 železničního protokolu.
                  Dále pokud jde o výměnu údajů mezi členskými státy Společenství a mezinárodním registrem, Společenství dosáhlo značného pokroku rozhodnutím 2007/756/ES (rozhodnutí Komise ze dne 9. listopadu 2007, kterým se přijímá společná specifikace celostátního registru vozidel stanoveného podle čl. 14 odst. 4 a 5 směrnic 96/48/ES a 2001/16/ES). Podle uvedeného rozhodnutí zavádějí členské státy Společenství celostátní registry vozidel, přičemž by se mělo zabránit duplikaci údajů s mezinárodním registrem.

                  7.

                  Výkon pravomoci, kterou členské státy přenesly na Společenství podle Smlouvy o založení Evropského společenství, ze své podstaty podléhá neustálému vývoji. V rámci Smlouvy mohou příslušné orgány přijímat rozhodnutí, kterými určují rozsah pravomoci Společenství. Společenství si proto vyhrazuje právo toto prohlášení podle potřeby změnit, aniž by to bylo podmínkou nezbytnou k výkonu jeho pravomoci, pokud jde o otázky upravené železničním protokolem.

      (1)  Úř. věst. L 12, 16.1.2001, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 160, 30.6.2000, s. 1.

      (3)  Úř. věst. L 177, 4.7.2008, s. 6.

      (4)  Úř. věst. L 191, 18.7.2008, s. 1.

      (5)  Úř. věst. L 220, 21.6.2004, s. 3.
   PŘEKLAD
   LUCEMBURSKÝ PROTOKOL K ÚMLUVĚ O MEZINÁRODNÍCH NÁROCÍCH NA MOBILNÍ ZAŘÍZENÍ VE VĚCECH PŘÍSLUŠEJÍCÍCH ŽELEZNIČNÍM KOLEJOVÝM VOZIDLŮM

      Úvod

   KAPITOLA I   OBLAST PŮSOBNOSTI A OBECNÁ USTANOVENÍ

                  Článek I

            Definice

                  Článek II

            Použití úmluvy na železniční kolejová vozidla

                  Článek III

            Zvláštní úprava

                  Článek IV

            Zastupitelské oprávnění

                  Článek V

            Identifikace železničních kolejových vozidel ve smlouvě

                  Článek VI

            Volba práva
         KAPITOLA II   OPRAVNÉ PROSTŘEDKY V PŘÍPADĚ NEPLNĚNÍ ZÁVAZKŮ, PRIORITY A POSTOUPENÍ

                  Článek VII

            Změna ustanovení o opravných prostředcích v případě neplnění závazků

                  Článek VIII

            Změna ustanovení o předběžných opatřeních do doby, než bude o otázkách rozhodnuto

                  Článek IX

            Opravné prostředky při insolvenci

                  Článek X

            Pomoc v případě insolvence

                  Článek XI

            Ustanovení týkající se dlužníka
         KAPITOLA III   USTANOVENÍ TÝKAJÍCÍ SE REGISTRU MEZINÁRODNÍCH NÁROKŮ NA ŽELEZNIČNÍ KOLEJOVÁ VOZIDLA

                  Článek XII

            Orgán dozoru a registrátor

                  Článek XIII

            Určená kontaktní místa

                  Článek XIV

            Identifikace železničních kolejových vozidel pro účely registrace

                  Článek XV

            Dodatečné změny ustanovení o registru

                  Článek XVI

            Poplatky v mezinárodním registru

                  Článek XVII

            Oznámení o prodeji
         KAPITOLA IV   SOUDNÍ PRAVOMOC

                  Článek XVIII

            Vzdání se svrchované imunity
         KAPITOLA V   VZTAH K JINÝM ÚMLUVÁM

                  Článek XIX

            Vztah k Úmluvě Unidroit o mezinárodním finančním leasingu

                  Článek XX

            Vztah k Úmluvě o mezinárodní železniční přepravě (COTIF)
         KAPITOLA VI   ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ

                  Článek XXI

            Podpis, ratifikace, přijetí, schválení nebo přistoupení

                  Článek XXII

            Organizace regionální hospodářské integrace

                  Článek XXIII

            Vstup v platnost

                  Článek XXIV

            Územní jednotky

                  Článek XXV

            Železniční kolejová vozidla ve službách veřejného významu

                  Článek XXVI

            Přechodná ustanovení

                  Článek XXVII

            Prohlášení k některým ustanovením

                  Článek XXVIII

            Výhrady a prohlášení

                  Článek XXIX

            Prohlášení podle úmluvy

                  Článek XXX

            Následná prohlášení

                  Článek XXXI

            Odvolání prohlášení

                  Článek XXXII

            Vypovězení

                  Článek XXXIII

            Konference o přezkumu, změny a související záležitosti

                  Článek XXXIV

            Depozitář a jeho funkce

      LUCEMBURSKÝ PROTOKOL K ÚMLUVĚ O MEZINÁRODNÍCH NÁROCÍCH NA MOBILNÍ ZAŘÍZENÍ VE VĚCECH PŘÍSLUŠEJÍCÍCH ŽELEZNIČNÍM KOLEJOVÝM VOZIDLŮM

   STÁTY, KTERÉ JSOU SMLUVNÍMI STRANAMI TOHOTO PROTOKOLU,
   POVAŽUJÍCE za nezbytné zajistit provádění Úmluvy o mezinárodních nárocích na mobilní zařízení (dále jen „úmluva“) v části, která se týká železničních kolejových vozidel, a s ohledem na cíle stanovené v odůvodnění úmluvy,
   MAJÍCE NA PAMĚTI potřebu přizpůsobit úmluvu konkrétním požadavkům na železniční kolejová vozidla a jejich financování,
   SE DOHODLY na těchto ustanoveních týkajících se železničních kolejových vozidel:
   KAPITOLA I

      OBLAST PŮSOBNOSTI A OBECNÁ USTANOVENÍ

   Článek I
   Definice
   1.   Pokud kontext nevyžaduje něco jiného, používají se v tomto protokolu pojmy s významem vymezeným v úmluvě.
   2.   V tomto protokolu se používají následující pojmy s tímto významem:

               a)

               „záruční smlouvou“ se rozumí smlouva uzavřená osobou v postavení ručitele;

               b)

               „ručitelem“ se rozumí osoba, která pro účely splnění jakýchkoli závazků ve prospěch věřitele zajištěných zástavní smlouvou nebo jinou smlouvou poskytne nebo vystaví ručení, záruku vyplatitelnou na první požádání, záložní akreditiv nebo jakoukoli jinou formu úvěrového pojištění;

               c)

               „událostí související s insolvencí“ se rozumí

                           i)

                           zahájení insolvenčního řízení nebo

                           ii)

                           vyhlášení záměru zastavit platby nebo skutečné zastavení plateb dlužníkem, pokud využití práva věřitele zahájit proti dlužníkovi insolvenční řízení nebo uplatnit opravné prostředky podle úmluvy brání nebo vylučuje právo nebo opatření státu;

               d)

               „nadřazenou soudní pravomocí pro případ insolvence“ se rozumí smluvní stát, v němž se nachází těžiště hlavních dlužníkových nároků, který je pro tento účel považován za místo statutárního sídla dlužníka, nebo pokud takové sídlo neexistuje, za místo, kde je dlužník zapsán v obchodním rejstříku nebo kde je založen, pokud není doloženo něco jiného;

               e)

               „železničním kolejovým vozidlem“ se rozumí vozidlo, které se může pohybovat po pevné železniční trati nebo přímo na vodicí dráze, nad ní nebo pod ní, společně s trakčními systémy, motory, brzdami, nápravami, podvozky, sběrači proudu, příslušenstvím a jinými součástmi, vybavením a částmi v každém případě instalovanými do vozidel nebo k nim připojenými, rovněž včetně všech údajů, příruček a záznamů, které s nimi souvisejí.

         Článek II
   Použití úmluvy na železniční kolejová vozidla
   1.   Úmluva se použije na železniční kolejová vozidla, jak určují podmínky tohoto protokolu.
   2.   Úmluva a tento protokol se společně nazývají Úmluva o mezinárodních nárocích na mobilní zařízení používaná na železniční kolejová vozidla.
   Článek III
   Zvláštní úprava
   Strany mohou písemnou smlouvou vyloučit použití článku IX a v rámci svých vzájemných vztahů se odchýlit od ustanovení tohoto protokolu s výjimkou čl. VII odst. 3 a 4, nebo pozměnit jejich účinek.
   Článek IV
   Zastupitelské oprávnění
   Osoba může v souvislosti se železničními kolejovými vozidly uzavřít smlouvu, provést registraci podle čl. 16 odst. 3 úmluvy a uplatňovat práva a nároky podle úmluvy formou zastoupení, svěřenectví nebo jiného zastupitelského oprávnění.
   Článek V
   Označení železničních kolejových vozidel ve smlouvě
   1.   Pro účely čl. 7 písm. c) úmluvy a čl. XVIII odst. 2 tohoto protokolu postačuje k identifikaci železničního kolejového vozidla jeho popis, pokud obsahuje:

               a)

               popis železničního kolejového vozidla podle položky;

               b)

               popis železničního kolejového vozidla podle druhu;

               c)

               prohlášení, že smlouva se vztahuje na všechna stávající i budoucí železniční kolejová vozidla, nebo

               d)

               prohlášení, že smlouva se vztahuje na všechna stávající i budoucí železniční kolejová vozidla mimo konkrétní položky nebo druhy.

         2.   Pro účely článku 7 úmluvy se nárok na budoucí železniční kolejové vozidlo identifikované podle předchozího odstavce považuje za mezinárodní, jakmile strana poskytující zástavu, potenciální prodávající nebo pronajímatel nabude právo se železničním kolejovým vozidlem disponovat, aniž by bylo nutné provést jakýkoli nový převod.
   Článek VI
   Volba práva
   1.   Tento článek se použije, jen pokud smluvní stát učinil prohlášení podle článku XXVII.
   2.   Smluvní strany dohody nebo příslušné záruční smlouvy nebo smlouvy o podřízenosti se mohou dohodnout na právu, kterým se mají zcela nebo zčásti řídit jejich smluvní práva a povinnosti.
   3.   Pokud se nedohodnou jinak, je odkaz v předchozím odstavci na právo zvolené smluvními stranami odkazem na vnitrostátní právní normy jmenovaného státu, nebo když je tento stát tvořen několika územními jednotkami, na vnitrostátní právo jmenované územní jednotky.
   KAPITOLA II

      OPRAVNÉ PROSTŘEDKY V PŘÍPADĚ NEPLNĚNÍ ZÁVAZKŮ, PRIORITY A POSTOUPENÍ

   Článek VII
   Změna ustanovení o opravných prostředcích v případě neplnění závazků
   1.   Kromě opravných prostředků stanovených v kapitole III úmluvy může věřitel v rozsahu, v jakém s tím někdy dlužník vyslovil souhlas, a za okolností blíže určených v předmětné kapitole zařídit vývoz a fyzický přesun železničního kolejového vozidla z území, na kterém se nachází.
   2.   Věřitel neuplatní opravné prostředky uvedené v předchozím odstavci bez předchozího písemného souhlasu držitele jakéhokoli registrovaného nároku, který má vyšší prioritu než nárok věřitele.
   3.   Ustanovení čl. 8 odst. 3 úmluvy se nepoužijí na železniční kolejová vozidla. Každý opravný prostředek přiznaný úmluvou vztahující se k železničnímu kolejovému vozidlu se uplatní obchodně přiměřeným způsobem. Za uplatněný obchodně přiměřeným způsobem se opravný prostředek považuje, pokud je uplatněn v souladu s ustanovením smlouvy a toto ustanovení není zjevně nepřiměřené.
   4.   Má se za to, že strana přijímající zástavu, která poskytne zúčastněným stranám čtrnáct nebo více kalendářních dnů předem písemné oznámení o potenciálním prodeji nebo pronájmu, splnila požadavek na zaslání „přiměřeného předchozího oznámení“ stanovený čl. 8 odst. 4 úmluvy. Výše uvedené ustanovení nebrání straně přijímající a straně poskytující zástavu ani ručiteli souhlasit s delší lhůtou předchozího oznámení.
   5.   S výhradou použitelných bezpečnostních právních předpisů smluvní stát zajistí, aby příslušné správní orgány rychle spolupracovaly s věřitelem a byly mu nápomocny v míře nezbytné pro uplatnění kteréhokoli opravného prostředku uvedeného v odstavci 1.
   6.   Strana přijímající zástavu, která navrhuje provést vývoz železničního kolejového vozidla podle odstavce 1 jinak než na základě soudního příkazu, poskytne přiměřené předchozí oznámení o navrhovaném vývozu:

               a)

               zúčastněným stranám uvedeným v čl. 1 písm. m) bodech i) a ii) úmluvy a

               b)

               zúčastněným stranám uvedeným v čl. 1 písm. m) bodě iii) úmluvy, které podaly v přiměřené době před vývozem straně přijímající zástavu oznámení o svých právech.

         Článek VIII
   Změna ustanovení o předběžných opatřeních do doby, než bude o otázkách rozhodnuto
   1.   Tento článek se použije jen ve smluvním státě, který učinil prohlášení podle článku XXVII, a v rozsahu stanoveném v tomto prohlášení.
   2.   Pro účely čl. 13 odst. 1 úmluvy se „rychlým“ v souvislosti se získáním předběžného opatření rozumí takový počet kalendářních dnů od data podání žádosti o předběžné opatření, který je stanoven v prohlášení učiněném smluvním státem, v němž je žádost podána.
   3.   Ustanovení čl. 13 odst. 1 úmluvy se použijí s přidáním následujícího písmene hned za písmeno d):

               „e)

               pokud se někdy dlužník a věřitel na tom konkrétně dohodnou, o prodeji a využití výnosů z něj plynoucích“,

         a čl. 43 odst. 2 se použije s vložením slov „a e)“ za slova „čl. 13 odst. 1 písm. d)“.
   4.   Vlastnictví nebo jakýkoli jiný nárok dlužníka přecházející při prodeji podle předchozího odstavce jsou oproštěné od všech jiných nároků, které mají podle ustanovení článku 29 úmluvy přednost před mezinárodním nárokem věřitele.
   5.   Věřitel a dlužník nebo jakákoli jiná zúčastněná strana se mohou písemně dohodnout, že vyloučí použití čl. 13 odst. 2 úmluvy.
   6.   Pokud jde o opravné prostředky podle čl. VII odst. 1:

               a)

               správní orgány smluvního státu je poskytnou nejpozději sedm kalendářních dnů potom, co věřitel těmto orgánům oznámí, že bylo vydáno předběžné opatření uvedené v čl. VII odst. 1, nebo v případě, kdy předběžné opatření vydává zahraniční soud, že bylo uznáno soudem dotčeného smluvního státu a že je věřitel oprávněn získat tyto opravné prostředky v souladu s úmluvou, a

               b)

               příslušné orgány nabídnou věřiteli rychle spolupráci a pomoc při uplatnění těchto opravných prostředků v souladu s použitelnými bezpečnostními právními předpisy.

         7.   Odstavce 2 a 6 se nedotknou žádných použitelných bezpečnostních právních předpisů.
   Článek IX
   Opravné prostředky při insolvenci
   1.   Tento článek se použije, jen pokud smluvní stát představující nadřazenou soudní pravomoc pro případ insolvence učinil prohlášení podle článku XXVII.
   2.   Odkazy v tomto článku na „insolvenčního správce“ jsou odkazy na takovou osobu v jejím úředním, nikoli soukromém postavení.
   3.   Při výskytu události související s insolvencí insolvenční správce nebo případně dlužník předá, s výhradou odstavce 7, držbu železničního kolejového vozidla nejpozději do toho z následujících dat, které nastane nejdříve:

               a)

               konec čekací doby a

               b)

               datum, od kterého by byl věřitel oprávněn ujmout se držby železničního kolejového vozidla, pokud by se nepoužil tento článek.

         4.   Pro účely tohoto článku se „čekací dobou“ rozumí doba uvedená v prohlášení smluvního státu, který představuje nadřazenou soudní pravomoc pro případ insolvence.
   5.   Dokud a jestliže není věřiteli poskytnuta příležitost, aby se ujal držby podle odstavce 3:

               a)

               insolvenční správce nebo případně dlužník uchovává železniční kolejové vozidlo a udržuje je a jeho hodnotu v souladu se smlouvou a

               b)

               věřitel je oprávněn požádat o jakoukoli jinou formu předběžného opatření, které je podle použitelného práva dostupné.

         6.   Písmeno a) předchozího odstavce nevylučuje používání železničního kolejového vozidla podle podmínek předepsaných pro uchování železničního kolejového vozidla, jeho údržbu a udržování jeho hodnoty.
   7.   Insolvenční správce nebo případně dlužník si může zachovat držbu železničního kolejového vozidla, pokud ve lhůtě stanovené v odstavci 3 napravil všechny případy neplnění kromě neplnění představovaného zahájením insolvenčního řízení a souhlasil s plněním všech budoucích povinností podle smlouvy a dokumentace týkající se příslušné transakce. Další čekací doba pro případ neplnění takových budoucích povinností se neposkytne.
   8.   Pokud jde o opravné prostředky podle čl. VII odst. 1:

               a)

               správní orgány smluvního státu je poskytnou nejpozději sedm kalendářních dnů potom, co věřitel těmto orgánům oznámí, že je oprávněn získat tyto opravné prostředky v souladu s úmluvou, a

               b)

               příslušné orgány nabídnou věřiteli rychle spolupráci a pomoc při uplatnění těchto opravných prostředků v souladu s použitelnými bezpečnostními právními předpisy.

         9.   Uplatnění žádných opravných prostředků povolených úmluvou nebo tímto protokolem nesmí být zabráněno nebo odloženo na dobu po datu stanoveném v odstavci 3.
   10.   Žádné závazky dlužníka podle smlouvy nesmí být změněny bez souhlasu věřitele.
   11.   Nic v předchozím odstavci nelze vykládat jako dotýkající se pravomoci insolvenčního správce smlouvu ukončit, pokud takovou pravomoc podle použitelného práva má.
   12.   Při insolvenčním řízení nemají žádná práva nebo nároky, s výjimkou mimosmluvních práv nebo nároků týkajících se kategorií, na které se vztahuje prohlášení podle čl. 39 odst. 1 úmluvy, přednost před registrovanými nároky.
   13.   Úmluva ve znění článků VII a XXV tohoto protokolu se použije na uplatnění jakýchkoli opravných prostředků podle tohoto článku.
   3.   Při výskytu události související s insolvencí insolvenční správce nebo případně dlužník oznámí věřiteli na jeho žádost ve lhůtě stanovené v prohlášení smluvního státu podle článku XXVII, zda

               a)

               odstraní všechny případy neplnění závazků kromě neplnění představovaného zahájením insolvenčního řízení a zavazuje se splnit všechny budoucí povinnosti podle smlouvy a dokumentace týkající se příslušné transakce nebo

               b)

               poskytne věřiteli příležitost, aby se ujal držby železničního kolejového vozidla v souladu s použitelným právem.

         4.   Použitelné právo uvedené v písmeni b) předchozího odstavce může dávat soudu možnost, aby požádal o přijetí jakéhokoli dalšího opatření nebo o poskytnutí jakékoli další záruky.
   5.   Věřitel předloží důkazy o svých požadavcích a doklad o tom, že jeho mezinárodní nárok byl zaregistrován.
   6.   Jestliže insolvenční správce nebo případně dlužník nepodá oznámení podle odstavce 3 nebo pokud insolvenční správce nebo dlužník prohlásí, že poskytne věřiteli příležitost, aby se ujal držby železničního kolejového vozidla, ale neučiní tak, soud může povolit věřiteli, aby se ujal držby železničního kolejového vozidla za podmínek, jaké může soud stanovit, a může dále požadovat přijetí jakéhokoli dalšího opatření nebo poskytnutí jakékoli další záruky.
   7.   Železniční kolejové vozidlo se neprodá do doby, než soud rozhodne o požadavku a mezinárodním nároku.
   3.   Při výskytu události související s insolvencí insolvenční správce nebo případně dlužník ve lhůtě k nápravě

               a)

               odstraní všechny případy neplnění závazků kromě neplnění představovaného zahájením insolvenčního řízení a zavazuje se splnit všechny budoucí povinnosti podle smlouvy a dokumentace týkající se příslušné transakce nebo

               b)

               poskytne věřiteli příležitost, aby se ujal držby železničního kolejového vozidla v souladu s použitelným právem.

         4.   Před uplynutím lhůty k nápravě může insolvenční správce nebo případně dlužník soud požádat o nařízení pozastavení jeho povinnosti podle písmene b) předchozího odstavce po dobu, která začne uplynutím lhůty k nápravě a skončí nejpozději uplynutím doby platnosti dohody nebo uplynutím doby platnosti dohody po jejím prodloužení, a to za takových podmínek, které soud považuje za spravedlivé (dále jen „doba pozastavení“). Každý takový příkaz vyžaduje, aby splatné pohledávky, které věřiteli vznikají během doby pozastavení, byly placeny z majetkové podstaty nebo přímo dlužníkem, a aby insolvenční správce nebo případně dlužník plnil všechny ostatní závazky vzniklé během doby pozastavení.
   5.   Pokud je soudu předložena žádost podle předchozího odstavce, neujímá se věřitel držby železničního kolejového vozidla, dokud soud nevydá příkaz. Pokud žádosti není vyhověno do tolika kalendářních dnů ode dne předložení žádosti o předběžné opatření, který je stanoven v prohlášení učiněném smluvím státem, v němž je žádost podána, má se za to, že je žádost vzata zpět, pokud se věřitel a insolvenční správce nebo případně dlužník nedohodnou jinak.
   6.   Dokud a jestliže není věřiteli poskytnuta příležitost, aby se ujal držby podle odstavce 3:

               a)

               insolvenční správce nebo případně dlužník uchovává železniční kolejové vozidlo a udržuje je a jeho hodnotu v souladu se smlouvou a

               b)

               věřitel je oprávněn požádat o jakoukoli jinou formu předběžného opatření, které je podle použitelného práva dostupné.

         7.   Písmeno a) předchozího odstavce nevylučuje používání železničního kolejového vozidla podle podmínek předepsaných pro jeho uchování, údržbu a udržování jeho hodnoty.
   8.   Pokud během lhůty k nápravě nebo doby pozastavení insolvenční správce nebo případně dlužník odstraní všechny případy neplnění závazků kromě neplnění představovaného zahájením insolvenčního řízení a souhlasí s plněním všech budoucích povinností podle smlouvy a dokumentace týkající se příslušné transakce, insolvenční správce nebo dlužník si může zachovat držbu železničního kolejového vozidla a jakýkoli příkaz soudu podle odstavce 4 pozbude platnosti. Další lhůta k nápravě pro případ neplnění takových budoucích povinností se neposkytne.
   9.   Pokud jde o opravné prostředky podle čl. VII odst. 1:

               a)

               správní orgány smluvního státu je poskytnou nejpozději sedm kalendářních dnů potom, co věřitel těmto orgánům oznámí, že je oprávněn získat tyto opravné prostředky v souladu s úmluvou, a

               b)

               příslušné orgány nabídnou věřiteli rychle spolupráci a pomoc při uplatnění těchto opravných prostředků v souladu s použitelnými bezpečnostními právními předpisy.

         10.   S výhradou odstavců 4, 5 a 8 nesmí být uplatnění žádných opravných prostředků povolených úmluvou zabráněno nebo odloženo na dobu po skončení lhůty k nápravě.
   11.   S výhradou odstavců 4, 5 a 8 nesmí být žádné závazky dlužníka podle smlouvy a v rámci příslušných transakcí změněny v insolvenčním řízení bez souhlasu věřitele.
   12.   Nic v předchozím odstavci nelze vykládat jako dotýkající se pravomoci insolvenčního správce smlouvu ukončit, pokud takovou pravomoc podle použitelného práva má.
   13.   Při insolvenčním řízení nemají žádná práva nebo nároky, s výjimkou mimosmluvních práv nebo nároků týkajících se kategorií, na které se vztahuje prohlášení podle čl. 39 odst. 1 úmluvy, přednost před registrovanými nároky.
   14.   Úmluva ve znění článků VII a XXV tohoto protokolu se použije na uplatnění opravných prostředků podle tohoto článku.
   15.   Pro účely tohoto článku se „lhůtou k nápravě“ rozumí doba uvedená v prohlášení smluvního státu, který představuje nadřazenou soudní pravomoc pro případ insolvence, která začíná dnem události související s insolvencí.
   Článek X
   Pomoc v případě insolvence
   1.   Tento článek se použije pouze ve smluvním státě, který učinil prohlášení podle čl. XXVII odst. 1.
   2.   Soudy smluvního státu, v němž se železniční kolejové vozidlo nachází, v maximální možné míře umožněné právem smluvního státu, spolupracují při provádění ustanovení článku IX se zahraničními soudy a zahraničními insolvenčními správci.
   Článek XI
   Ustanovení týkající se dlužníka
   1.   Nedojde-li k neplnění závazku ve smyslu článku 11 úmluvy, má dlužník právo na nerušenou držbu a využívání železničního kolejového vozidla v souladu se smlouvou a ve vztahu

               a)

               ke svému věřiteli a držiteli jakéhokoli nároku, od něhož je dlužník oproštěn podle čl. 29 odst. 4 písm. b) úmluvy, pokud se dlužník nedohodl jinak, a

               b)

               k držiteli jakéhokoli nároku, ve vztahu k němuž je dlužníkovo právo nebo nárok podřízené podle čl. 29 odst. 4 písm. a) úmluvy, avšak jen pokud s tím tento držitel souhlasil.

         2.   Nic v úmluvě nebo v tomto protokolu se nedotýká odpovědnosti věřitele za jakékoli porušení smlouvy podle použitelného práva, pokud se smlouva týká železničního kolejového vozidla.
   KAPITOLA III

      USTANOVENÍ TÝKAJÍCÍ SE REGISTRU MEZINÁRODNÍCH NÁROKŮ NA ŽELEZNIČNÍ KOLEJOVÁ VOZIDLA

   Článek XII
   Orgán dozoru a registrátor
   1.   Orgán dozoru je orgán složený ze zástupců, přičemž jednoho zástupce jmenuje:

               a)

               každý smluvní stát;

               b)

               každý z maximálního počtu tří jiných států, které určí Mezinárodní ústav pro sjednocení mezinárodního práva soukromého (Unidroit), a

               c)

               každý z maximálního počtu tří jiných států, které určí Mezivládní organizace pro mezinárodní železniční přepravu (OTIF).

         2.   Při určování států podle písmen b) a c) předchozího odstavce se zohlední nutnost zajistit široké geografické zastoupení.
   3.   Funkční období zástupců jmenovaných podle odst. 1 písm. b) a c) stanoví určující organizace. Funkční období zástupců, kteří jsou ve funkci v den, kdy tento protokol vstoupí v platnosti pro desátý stát, který je smluvní stranou, skončí nejpozději dva roky po tomto datu.
   4.   Zástupci uvedení v odstavci 1 přijmou první jednací řád orgánu dozoru. Jeho přijetí vyžaduje dohodu:

               a)

               většiny všech zástupců a

               b)

               většiny zástupců jmenovaných podle odst. 1 písm. a).

         5.   Orgán dozoru může ustavit komisi odborníků vybraných

               a)

               z osob jmenovaných signatářskými nebo smluvními státy, které mají potřebnou kvalifikaci a zkušenosti, a

               b)

               případně z jiných odborníků

         a pověřit ji úkolem pomáhat orgánu dozoru při plnění jeho funkcí.
   6.   Orgánu dozoru je při plnění jeho funkcí nápomocen sekretariát, který pracuje podle pokynů orgánu dozoru. Sekretariátem je OTIF.
   7.   V případě, že sekretariát nemůže nebo nechce vykonávat své funkce, orgán dozoru určí jiný sekretariát.
   8.   Jakmile si bude sekretariát jist, že je mezinárodní registr plně funkční, okamžitě uloží u depozitáře potvrzení v tomto smyslu.
   9.   Sekretariát má právní subjektivitu, pokud tuto právní subjektivitu již neměl dříve, a v souvislosti se svými funkcemi podle úmluvy a tohoto protokolu má nárok na stejné výjimky a imunitu, jaké jsou poskytovány orgánu dozoru podle čl. 27 odst. 3 úmluvy a mezinárodnímu registru podle čl. 27 odst. 4 úmluvy.
   10.   Opatření orgánu dozoru, které má vliv pouze na zájmy státu, který je smluvní stranou, nebo skupiny států, které jsou smluvními stranami, je učiněno, pokud toto opatření schválí tento stát, který je smluvní stranou, nebo většina států skupiny, které jsou smluvními stranami. Opatření, které by mohlo nepříznivě ovlivnit zájmy státu, který je smluvní stranou, nebo skupiny států, které jsou smluvními stranami, je v tomto státě nebo v této skupině států účinné, pokud opatření schválí tento stát, který je smluvní stranou, nebo skupina států, které jsou smluvními stranami.
   11.   První registrátor je jmenován na období nejméně pěti a nejvýše deseti let. Poté je registrátor jmenován nebo opětovně jmenován na následná období, z nichž žádné nepřesáhne deset let.
   Článek XIII
   Určená kontaktní místa
   1.   Smluvní stát může kdykoli prohlášením určit subjekt nebo subjekty do funkce kontaktního místa nebo kontaktních míst, přes která jsou zasílány nebo mohou být zasílány mezinárodnímu registru informace nutné pro registrace, kromě registrace národního nároku nebo práva či nároku podle článku 40 úmluvy, v obou případech vznikajících podle právních předpisů jiného státu. Jednotlivá kontaktní místa fungují alespoň během pracovní doby platné na jejich území.
   2.   Určení podle předchozího odstavce může povolit, nikoli vynucovat využívání určeného kontaktního místa nebo kontaktních míst pro sdělování informací požadovaných pro registraci v souvislosti s oznámeními o prodeji.
   Článek XIV
   Identifikace železničních kolejových vozidel pro účely registrace
   1.   Pro účely čl. 18 odst. 1 písm. a) úmluvy se v pravidlech stanoví systém, jakým registrátor přiděluje identifikační čísla, který umožní jednotnou identifikaci položek železničních kolejových vozidel. Identifikační číslo musí být:

               a)

               připevněno k položce železničního kolejového vozidla;

               b)

               spojeno v mezinárodním registru s názvem výrobce a identifikačním číslem výrobce položky, která je takto připevněna, nebo

               c)

               spojeno v mezinárodním registru s takto připevněným vnitrostátním nebo regionálním identifikačním číslem.

         2.   Pro účely předchozího odstavce může smluvní stát prohlášením stanovit systém národních nebo regionálních identifikačních čísel, který se používá na položky železničních kolejových vozidel mezinárodního významu a který je vytvořen nebo určen, nebo který má být vytvořen nebo určen, na základě dohody, kterou dlužník nacházející se v tomto smluvním státě uzavřel v době uzavření této dohody. Takový národní nebo regionální identifikační systém zajišťuje n základě dohody mezi orgánem dozoru a smluvním státem, který činí prohlášení, jednotnou identifikaci každé položce železničního kolejového vozidla, pro kterou se systém použije.
   3.   Součástí prohlášení smluvního státu podle předchozího odstavce jsou podrobné informace o fungování národního nebo regionálního identifikačního systému.
   4.   V rámci registrace položky železničního kolejového vozidla, pro kterou bylo učiněno prohlášení podle odstavce 2, aby byla registrace platná, jsou uvedena všechna národní nebo regionální identifikační čísla, která byla položce přidělena od vstupu tohoto protokolu podle čl. XXIII odst. 1 v platnost, a dobu, během které každé jednotlivé číslo pro položku platilo.
   Článek XV
   Dodatečné změny ustanovení o registru
   1.   Pro účely čl. 19 odst. 6 úmluvy jsou kritéria vyhledávání v mezinárodním registru stanovena v pravidlech.
   2.   Pro účely čl. 25 odst. 2 úmluvy a za okolností v něm popisovaných přijme držitel registrovaného potenciálního mezinárodního nároku nebo registrovaného potenciálního postoupení mezinárodního nároku v rámci své pravomoci opatření, aby zajistil zrušení registrace nejpozději do deseti kalendářních dnů po obdržení žádosti popisované v uvedeném odstavci.
   3.   Pokud je zaregistrována podřízenost a jsou vyrovnány závazky dlužníka ve prospěch oprávněné osoby z podřízenosti, oprávněná osoba zajistí zrušení registrace nejpozději do deseti kalendářních dnů od data, kdy podřízená strana doručila písemnou žádost nebo kdy tuto žádost obdržela oprávněná osoba na adrese uvedené v registraci.
   4.   Centralizované funkce mezinárodního registru vykonává a řídí registrátor nepřetržitě 24 hodin denně.
   5.   Registrátor je odpovědný podle čl. 28 odst. 1 úmluvy za způsobené škody až do výše, která nepřesahuje hodnotu železničních kolejových vozidel, se kterými ztráta souvisí. Bez ohledu na předchozí větu nepřesáhne odpovědnost registrátora pět miliónů zvláštních práv čerpání v jakémkoli kalendářním roce nebo takové větší množství, které se vypočte způsobem, který může orgán dozoru občas stanovit v pravidlech.
   6.   Předchozí odstavec neomezuje odpovědnost registrátora za náhradu škody způsobenou hrubou nedbalostí nebo úmyslným pochybením registrátora a jeho úředníků a zaměstnanců.
   7.   Výše pojištění nebo finanční záruky, které jsou uvedeny v čl. 28 odst. 4 úmluvy, odpovídá minimálně částce, kterou stanoví orgán dozoru jako přiměřenou vzhledem k potenciální odpovědnosti registrátora.
   8.   Nic v úmluvě nebrání registrátorovi sjednat si pojištění nebo finanční záruku pokrývající události, za které registrátor nenese odpovědnost podle článku 28 úmluvy.
   Článek XVI
   Poplatky v mezinárodním registru
   1.   Orgán dozoru stanoví v souladu se svými pravidly poplatky, které se mají hradit v souvislosti s registrací, evidencí, vyhledáváním a jinými službami, jež může mezinárodní registr poskytovat, a může je čas od času změnit.
   2.   Poplatky uvedené v předchozím odstavci se stanoví tak, aby pokryly v nezbytné míře přiměřené náklady na zřízení, uvedení do provozu a fungování mezinárodního registru a přiměřené náklady na vedení sekretariátu, který mu bude při plnění jeho funkcí nápomocen. Nic v tomto odstavci nebrání registrátorovi, aby svou činnost prováděl s přiměřeným ziskem.
   Článek XVII
   Oznámení o prodeji
   Pravidla umožní, aby byla v mezinárodním registru zaregistrovávána oznámení o prodeji železničních kolejových vozidel. Na tyto registrace se použijí ustanovení této kapitoly a kapitoly V úmluvy, nakolik je to relevantní. Jakákoli taková registrace, vyhledávání nebo vystavení osvědčení o oznámení o prodeji však má pouze informativní charakter a nemá vliv na práva žádné osoby ani žádný jiný vliv podle úmluvy nebo tohoto protokolu.
   KAPITOLA IV

      SOUDNÍ PRAVOMOC

   Článek XVIII
   Vzdání se svrchované imunity
   1.   S výhradou odstavce 2 je vzdání se svrchované imunity před pravomocí soudů uvedených v článku 42 nebo 43 úmluvy nebo v souvislosti s vymáháním práv a nároků, které se týkají železničního kolejového vozidla podle úmluvy, závazné, a pokud byly splněny další podmínky této soudní pravomoci a vymáhání, je platné pro uplatnění pravomoci a povolení vymáhání v závislosti na okolnostech.
   2.   Vzdání se podle předchozího odstavce musí být písemné a obsahovat popis železničního kolejového vozidla podle čl. V odst. 1 tohoto protokolu.
   KAPITOLA V

      VZTAH K JINÝM ÚMLUVÁM

   Článek XIX
   Vztah s Úmluvou Unidroit o mezinárodním finančním leasingu
   Úmluva má v případě jakéhokoli rozporu přednost před Úmluvou Unidroit o mezinárodním finančním leasingu podepsanou v Ottawě dne 28. května 1988.
   Článek XX
   Vztah s Úmluvou o mezinárodní železniční přepravě (COTIF)
   Úmluva má v případě jakéhokoli rozporu přednost před Úmluvou o mezinárodní železniční přepravě (COTIF) ze dne 9. května 1980 ve znění pozměňovacího protokolu ze dne 3. června 1999.
   KAPITOLA VI

      ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ

   Článek XXI
   Podpis, ratifikace, přijetí, schválení nebo přistoupení
   1.   Tento protokol je otevřen k podpisu v Lucemburku dne 23. února 2007 státům, které se zúčastnily diplomatické konference o přijetí protokolu k Úmluvě o mezinárodních nárocích na mobilní zařízení, konané v Lucemburku od 12. do 23. února 2007. Po 23. únoru 2007 je tento protokol otevřen k podpisu všem státům v sídle Mezinárodního ústavu pro sjednocení mezinárodního práva soukromého (Unidroit) v Římě až do svého vstupu v platnost podle článku XXIII.
   2.   Tento protokol podléhá ratifikaci, přijetí nebo schválení státy, které jej podepsaly.
   3.   Kterýkoli stát, který tento protokol nepodepíše, k němu může kdykoli přistoupit.
   4.   Ratifikace, přijetí, schválení nebo přistoupení se uskuteční uložením odpovídající listiny u depozitáře.
   5.   Stát se nemůže stát smluvní stranou tohoto protokolu, pokud se nestane také smluvní stranou úmluvy.
   Článek XXII
   Organizace regionální hospodářské integrace
   1.   Organizace regionální hospodářské integrace, která je tvořena svrchovanými státy a má pravomoc nad určitými otázkami upravenými tímto protokolem, může rovněž tento protokol podepsat, přijmout, schválit nebo k němu přistoupit. Organizace regionální hospodářské integrace má v takovém případě práva a povinnosti smluvního státu v rozsahu své pravomoci, kterou má uvedená organizace nad záležitostmi upravovanými tímto protokolem. Když je počet smluvních států náležitý z pohledu tohoto protokolu, organizace regionální hospodářské spolupráce se nepočítá za smluvní stát navíc ke svým členským státům, které jsou zároveň smluvními státy.
   2.   Organizace regionální hospodářské integrace vydá při podpisu, přijetí, schválení nebo přistoupení prohlášení ukládané u depozitáře, jež blíže určí záležitosti upravované tímto protokolem, pro které na ni její členské státy přenesly pravomoc. Organizace regionální hospodářské spolupráce neprodleně oznámí depozitáři každou změnu v rozdělení pravomoci, včetně nově přenesené pravomoci, které byly specifikovány v prohlášení podle tohoto odstavce.
   3.   Jakýkoli odkaz na „smluvní stát“ nebo „smluvní státy“ nebo na „stát, který je smluvní stranou,“ nebo „státy, které jsou smluvními stranami,“ tohoto protokolu se vztahuje stejným způsobem na organizaci regionální hospodářské spolupráce, když to kontext vyžaduje.
   Článek XXIII
   Vstup v platnost
   1.   Tento protokol vstoupí v platnost pouze pro státy, které uložily listiny uvedené v písmenu a) nejpozději:

               a)

               prvního dne v měsíci následujícím po uplynutí tří měsíců od data uložení čtvrté listiny o ratifikaci, přijetí, schválení nebo přistoupení a

               b)

               dnem, kdy sekretariát uloží u depozitáře potvrzení, že je mezinárodní registr plně funkční.

         2.   Pro ostatní státy tento protokol vstoupí v platnost prvního dne v měsíci následujícím po pozdějším z následujících:

               a)

               uplynutí tří měsíců od data uložení jeho listiny o ratifikaci, přijetí, schválení nebo přistoupení a

               b)

               datu, které je uvedeno v písmenu b) předchozího odstavce.

         Článek XXIV
   Územní jednotky
   1.   Pokud má smluvní stát územní jednotky s odlišnými systémy práva použitelnými na záležitosti, kterými se zabývá tento protokol, může při ratifikaci, přijetí, schválení nebo přistoupení prohlásit, že se tento protokol vztahuje na všechny jeho územní jednotky nebo jen na jednu nebo několik z nich, a může pak kdykoli své prohlášení změnit vydáním jiného prohlášení.
   2.   Každé takové prohlášení se oznámí depozitáři a uvede výslovně územní jednotky, na které se tento protokol vztahuje.
   3.   Pokud smluvní stát neučinil žádné prohlášení podle odstavce 1, vztahuje se tento protokol na všechny územní jednotky tohoto státu.
   4.   Pokud smluvní stát rozšiřuje použitelnost tohoto protokolu na jednu nebo více svých územních jednotek, může prohlášení povolená podle tohoto protokolu učinit ke každé takové územní jednotce a přitom prohlášení k jedné územní jednotce se může od prohlášení k jiné územní jednotce lišit.
   5.   Když se prohlášením podle odstavce 1 rozšíří použitelnost tohoto protokolu na jednu nebo více územních jednotek smluvního státu:

               a)

               má se za to, že se dlužník nachází ve smluvním státě, jen pokud je zapsán v obchodním rejstříku nebo byl založen podle právních předpisů platných v územní jednotce, na kterou se úmluva a tento protokol vztahuje, nebo pokud má sídlo zapsané v obchodním rejstříku nebo statutární sídlo, správní ústředí, místo podnikání nebo obvyklé bydliště v územní jednotce, na kterou se úmluva a tento protokol vztahují;

               b)

               jakýkoli odkaz na umístění železničního kolejového vozidla ve smluvním státě odkazuje na místo železničního kolejového vozidla v územní jednotce, na kterou se úmluva a tento protokol vztahují, a

               c)

               jakýkoli odkaz na správní orgány v uvedeném smluvním státě se vykládá jako odkaz na správní orgány s pravomocí pro územní jednotku, na kterou se úmluva a tento protokol vztahují.

         Článek XXV
   Železniční kolejová vozidla ve službách veřejného významu
   1.   Smluvní stát může kdykoli prohlásit, že bude nadále v rozsahu uvedeném ve svém prohlášení používat pravidla vyplývající z práva platného v uvedené době, která na jeho území zamezují uplatňování opravných prostředků stanovených v kapitole III úmluvy a článcích VII až IX tohoto protokolu v souvislosti se železničními kolejovými vozidly obvykle používanými pro účely poskytování služeb veřejného významu (dále jen „železniční kolejová vozidla používaná pro služby veřejného významu“), nebo které jejich uplatňování pozastavují nebo řídí, jak je blíže určeno v uvedeném prohlášení, které bylo oznámeno depozitáři.
   2.   Jakákoli osoba včetně vládního nebo jiného orgánu veřejné moci, která podle právních předpisů smluvního státu, který učiní prohlášení podle předchozího odstavce, uplatňuje pravomoc převzít nebo získat držbu, právo užívání nebo kontrolu železničního kolejového vozidla používaného pro služby veřejného významu, uchová toto železniční kolejové vozidlo a zajistí jeho údržbu od doby, kdy byla tato pravomoc uplatněna, až do doby, kdy je držba, právo užívání nebo kontrola znovu předána věřiteli.
   3.   Po dobu uvedenou v předchozím odstavci osoba v něm uvedená hradí nebo zajistí uhrazení věřiteli částky, která se rovná vyšší z následujících částek:

               a)

               taková částka, kterou musí tato osoba platit podle práva smluvního státu, který učiní prohlášení, a

               b)

               tržní nájemné z pronájmu takového železničního kolejového vozidla.

         První taková platba musí být provedena do deseti kalendářních dnů od data, od kterého je taková pravomoc uplatňována, a následné platby pak první den každého následujícího měsíce. V případě, že částka, která má být zaplacena, přesáhne částku, kterou má dlužník uhradit věřiteli, je přeplatek rozdělen ostatním věřitelům v rozsahu jejich pohledávek v pořadí podle jejich priority a teprve zůstatek je následně vyplacen dlužníkovi.
   4.   Smluvní stát, jehož právo neupravuje povinnosti uvedené v odstavcích 2 a 3, může v rozsahu uvedeném v samostatném prohlášení, které bylo oznámeno depozitáři, prohlásit, že tyto odstavce nepoužije v souvislosti s železničními kolejovými vozidly uvedenými v tomto prohlášení. Nic z toho, co je uvedeno v tomto odstavci, nebrání žádné osobě, aby se dohodla s věřitelem na plnění povinností uvedených v odstavcích 2 nebo 3, ani nemá vliv na vymahatelnost takto uzavřené dohody.
   5.   Žádné prohlášení, které smluvní stát učiní na počátku či později podle tohoto článku, nemá nepříznivý vliv na práva a nároky věřitelů, které vznikly podle dohody uzavřené předtím, než bylo toto prohlášení doručeno depozitáři.
   6.   Smluvní stát, který učiní prohlášení podle tohoto odstavce, zohledňuje ochranu zájmů věřitelů a vliv prohlášení na dostupnost úvěru.
   Článek XXVI
   Přechodná ustanovení
   Ve vztahu k železničním kolejovým vozidlům se článek 60 úmluvy mění takto:

               a)

               v odst. 2 písm. a) se za slovo „nachází“ vkládá „v době, kdy právo nebo nárok byl založen nebo vznikl,“;

               b)

               odstavec 3 se nahrazuje tímto:
               „3.   Smluvní stát může ve svém prohlášení podle odstavce 1 stanovit datum, které nenastane dříve než za tři roky a nejpozději za deset let ode dne, kdy prohlášení vstoupí v platnost, kdy se články 29, 35 a 36 této úmluvy ve znění protokolu nebo jím doplněné stanou použitelnými v rozsahu a způsobem uvedeným v prohlášení pro již existující práva nebo nároky vzniklé podle dohody uzavřené v době, kdy se dlužník v tomto státě nacházel. Případná přednost práva nebo nároku podle práva daného státu se nadále použije, pokud je právo nebo nárok zaregistrován v mezinárodním registru před uplynutím lhůty uvedené v prohlášení, bez ohledu na to, zda bylo předtím zaregistrováno jiné právo nebo nárok.“

         Článek XXVII
   Prohlášení k některým ustanovením
   1.   Smluvní stát může při ratifikaci, přijetí, schválení nebo přistoupení k tomuto protokolu prohlásit, že bude používat článek VI nebo článek X nebo obojí.
   2.   Smluvní stát může při ratifikaci, přijetí, schválení nebo přistoupení k tomuto protokolu prohlásit, že bude zcela nebo zčásti používat článek VIII. Pokud učiní takové prohlášení, stanoví dobu požadovanou v čl. VIII odst. 2.
   3.   Smluvní stát může při ratifikaci, přijetí, schválení nebo přistoupení k tomuto protokolu prohlásit, že bude v plném rozsahu používat jednu z alternativ A, B a C článku IX, a v takovém případě rovněž stanoví druh případného insolvenčního řízení, na který bude tuto alternativu používat. Smluvní stát, který učiní prohlášení podle tohoto odstavce, stanováí dobu požadovanou v čl. IX odst. 4 v případě alternativy A, odst. 3 v případě alternativy B nebo případně odst. 5 a 15 v případě alternativy C.
   4.   Soudy smluvních států použijí článek IX v souladu s prohlášením smluvního státu, který představuje nadřazenou soudní pravomoc pro případ insolvence.
   Článek XXVIII
   Výhrady a prohlášení
   1.   K tomuto protokolu nesmí být činěny žádné výhrady, mohou však být přijímána prohlášení povolená podle článků XIII, XIV, XXIV, XXV, XXVII, XXIX a XXX v souladu s těmito ustanoveními.
   2.   Každé prohlášení nebo následné prohlášení či odvolané prohlášení učiněné podle tohoto protokolu se písemně oznámí depozitáři.
   Článek XXIX
   Prohlášení podle úmluvy
   1.   Prohlášení učiněná podle úmluvy, včetně prohlášení učiněných podle článků 39, 40, 50, 53, 54, 55, 57, 58 a 60 úmluvy, se považují za učiněná také podle tohoto protokolu, pokud není uvedeno jinak.
   2.   Pro účely čl. 50 odst. 1 úmluvy znamená „vnitřní transakce“ v souvislosti se železničními kolejovými vozidly také transakce jednoho z druhů uvedených v čl. 2 odst. 2 písm. a) až c) úmluvy, pokud příslušné železniční kolejové vozidlo může být během svého běžného používání provozováno pouze na jediném železničním systému v rámci dotyčného smluvního státu, vzhledem k rozchodu koleje nebo jiných konstrukčních prvků takového železničního kolejového vozidla.
   Článek XXX
   Následná prohlášení
   1.   Stát, který je smluvní stranou, může učinit kdykoli po datu, kdy tento protokol pro něj vstoupí v platnost, následné prohlášení v souladu s článkem XXIX, kromě prohlášení podle článku 60 úmluvy, tím, že je oznámí depozitáři.
   2.   Každé takové následné prohlášení je platné od prvního dne v měsíci, který následuje po uplynutí šesti měsíců ode dne, kdy depozitář obdrží oznámení. Je-li v oznámení stanoveno delší období pro vstup prohlášení v platnost, platí po uplynutí tohoto delšího období ode dne, kdy depozitář obdrží oznámení.
   3.   Bez ohledu na předchozí odstavce se tento protokol nadále používá, jako kdyby nebylo učiněno žádné následné prohlášení, v souvislosti se všemi právy a nároky vzniklými před datem vstupu každého takového následného prohlášení v platnost.
   Článek XXXI
   Odvolání prohlášení
   1.   Kterýkoli stát, který je smluvní stranou tohoto protokolu a učinil podle tohoto protokolu jiné prohlášení než prohlášení v souladu s článkem XXIX podle článku 60 úmluvy, může toto prohlášení kdykoli odvolat oznámením zaslaným depozitáři. Odvolání vstoupí v platnost prvního dne v měsíci následujícím po uplynutí šesti měsíců ode dne, kdy depozitář oznámení obdrží.
   2.   Bez ohledu na předchozí odstavec se tento protokol nadále používá, jako kdyby prohlášení nebylo odvoláno, v souvislosti se všemi právy a nároky vzniklými před datem vstupu tohoto odvolání v platnost.
   Článek XXXII
   Vypovězení
   1.   Kterýkoli stát, který je smluvní stranou, může tento protokol vypovědět písemným oznámením zaslaným depozitáři.
   2.   Každé takové vypovězení vstoupí v platnost prvního dne v měsíci následujícím po uplynutí dvanácti měsíců ode dne, kdy depozitář oznámení obdrží.
   3.   Bez ohledu na předchozí odstavce se tento protokol nadále používá, jako kdyby nebyl vypovězen, v souvislosti se všemi právy a nároky vzniklými před datem vstupu vypovězení v platnost.
   Článek XXXIII
   Konference o přezkumu, změny a související záležitosti
   1.   Depozitář vypracuje po konzultaci s orgánem dozoru pro státy, které jsou smluvními státy, každý rok, nebo když si to vyžádají okolnosti, zprávu o způsobu fungování mezinárodního režimu zavedeného úmluvou ve znění tohoto protokolu. Při přípravě těchto zpráv vezme depozitář v úvahu zprávy orgánu dozoru o fungování mezinárodního registračního systému.
   2.   Na žádost nejméně pětadvaceti procent států, které jsou smluvními stranami, depozitář po konzultaci s orgánem dozoru čas od času svolá konferenci o přezkumu k posouzení:

               a)

               praktického fungování úmluvy ve znění tohoto protokolu a její účinnosti při podpoře financování prostřednictvím aktiv a pronájmu předmětů, na které se vztahují její podmínky;

               b)

               soudního výkladu a uplatňování podmínek tohoto protokolu a pravidel;

               c)

               fungování mezinárodního registračního systému, činnosti registrátora a dohledu, který nad ním vykonává orgán dozoru, s přihlédnutím ke zprávám orgánu dozoru, a

               d)

               vhodnosti jakýchkoli změn v tomto protokolu nebo systému mezinárodního registru.

         3.   Každá změna tohoto protokolu je schválena nejméně dvoutřetinovou většinou států, které jsou účastníky konference uvedené v předchozím odstavci, a vstoupí pak v platnost pro státy, které ratifikovaly, přijaly nebo schválily takovou změnu, pokud ji ratifikovaly, přijaly nebo schválily čtyři státy v souladu s ustanoveními článku XXIII o vstupu protokolu v platnost.
   Článek XXXIV
   Depozitář a jeho funkce
   1.   Listiny o ratifikaci, přijetí, schválení nebo přistoupení se uloží u Mezinárodního ústavu pro sjednocení mezinárodního práva soukromého (Unidroit), který je jmenován depozitářem.
   2.   Depozitář

               a)

               informuje všechny smluvní státy o

                           i)

                           každém novém podpisu nebo uložení listiny o ratifikaci, přijetí, schválení nebo přistoupení, spolu s příslušným datem,

                           ii)

                           datu uložení osvědčení podle čl. XXIII odst. 1 písm. b),

                           iii)

                           datu vstupu tohoto protokolu v platnost,

                           iv)

                           každém prohlášení učiněném v souladu s tímto protokolem, spolu s příslušným datem,

                           v)

                           odvolání nebo změně každého prohlášení, spolu s příslušným datem, a

                           vi)

                           oznámení o každém vypovězení tohoto protokolu, spolu s příslušným datem a dnem jeho vstupu v platnost;

               b)

               zasílá ověřené stejnopisy tohoto protokolu všem smluvním státům;

               c)

               poskytuje orgánu dozoru a registrátorovi stejnopis každé listiny o ratifikaci, přijetí, schválení nebo přistoupení, spolu s příslušným datem jejich uložení, každého prohlášení, každého odvolaného nebo pozměněného prohlášení a každého oznámení o vypovězení, spolu s datem oznámení, aby tak mohly být informace v nich obsažené snadno a plně dostupné, a

               d)

               plní další funkce, které jsou u depozitářů obvyklé.

      NA DŮKAZ ČEHOŽ níže podepsaní zástupci, řádně k tomu zmocnění, podepsali tento protokol.
      V Lucemburku dne dvacátého třetího února dva tisíce sedm, v jednom vyhotovení v angličtině, francouzštině a němčině, přičemž všechna znění mají stejnou platnost, která se potvrdí tím, že sekretariát konference pod pravomocí předsedy konference do devadesáti dnů od zde uvedeného data ověří vzájemnou shodu mezi nimi.


title: 2006/97/ES,Euratom: Rozhodnutí Rady ze dne  14. února 2006  o jmenování německého člena Evropského hospodářského a sociálního výboru

text:
               16.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 46/31

      ROZHODNUTÍ RADY

   ze dne 14. února 2006
   o jmenování německého člena Evropského hospodářského a sociálního výboru
   (2006/97/ES, Euratom)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 259 této smlouvy,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 167 této smlouvy,
   s ohledem na rozhodnutí Rady 2002/758/ES, Euratom ze dne 17. září 2002 o jmenování členů Hospodářského a sociálního výboru na období od 21. září 2002 do 20. září 2006 (1),
   s ohledem na kandidaturu předloženou německou vládou,
   s ohledem na stanovisko Evropské komise,
   vzhledem k tomu, že po odstoupení pana Alfreda GEISSLERA, které bylo Radě oznámeno dne 19. července 2005, se uvolnilo místo člena Evropského hospodářského a sociálního výboru,
   ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   Pan Wilfried WOLLER je jmenován členem Evropského hospodářského a sociálního výboru jako nástupce pana Alfreda GEISSLERA na zbývající část funkčního období, tedy do 20. září 2006.
   Článek 2
   Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
   Nabývá účinku dnem přijetí.

      V Bruselu dne 14. února 2006.

            Za Radu

            předseda

         K.-H. GRASSER

      (1)  Úř. věst. L 253, 21.9.2002, s. 9.


title: Rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru (SZBP) 2016/939 ze dne 8. června 2016 o jmenování velitele mise EU pro vojenskou misi Evropské unie s cílem přispět k výcviku malijských ozbrojených sil (EUTM Mali) a o zrušení rozhodnutí (SZBP) 2015/2298 (EUTM Mali/1/2016)

text:
               14.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 155/25

         ROZHODNUTÍ POLITICKÉHO A BEZPEČNOSTNÍHO VÝBORU (SZBP) 2016/939
   ze dne 8. června 2016
   o jmenování velitele mise EU pro vojenskou misi Evropské unie s cílem přispět k výcviku malijských ozbrojených sil (EUTM Mali) a o zrušení rozhodnutí (SZBP) 2015/2298 (EUTM Mali/1/2016)
   POLITICKÝ A BEZPEČNOSTNÍ VÝBOR,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 38 této smlouvy,
   s ohledem na rozhodnutí Rady 2013/34/SZBP ze dne 17. ledna 2013 o vojenské misi Evropské unie s cílem přispět k výcviku malijských ozbrojených sil (EUTM Mali) (1), a zejména na článek 5 uvedeného rozhodnutí,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Ustanovením čl. 5 odst. 1 rozhodnutí 2013/34/SZBP Rada zmocnila Politický a bezpečnostní výbor k přijímání příslušných rozhodnutí v souladu s článkem 38 Smlouvy o Evropské unii týkajících se výkonu politické kontroly a strategického řízení EUTM Mali, včetně rozhodnutí o jmenování následných velitelů mise EU.

               (2)

               Dne 26. listopadu 2015 přijal Politický a bezpečnostní výbor rozhodnutí (SZBP) 2015/2298 (2) o jmenování brigádního generála Wernera ALBLA velitelem mise EU pro EUTM Mali.

               (3)

               Belgie doporučila, aby byl novým velitelem mise EU pro EUTM Mali jako nástupce brigádního generála Wernera ALBLA jmenován ke dni 3. července 2016 brigádní generál Eric HARVENT.

               (4)

               Vojenský výbor EU toto doporučení dne 7. dubna 2016 podpořil.

               (5)

               Rozhodnutí (SZBP) 2015/2298 by proto mělo být zrušeno.

               (6)

               V souladu s článkem 5 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní vypracovávání a provádění těch rozhodnutí a činností Unie, které mají vliv na obranu,

         PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Brigádní generál Eric HARVENT je jmenován velitelem mise EU pro vojenskou misi Evropské unie s cílem přispět k výcviku malijských ozbrojených sil (EUTM Mali) s účinkem od 3. července 2016.
   Článek 2
   Rozhodnutí (SZBP) 2015/2298 se zrušuje.
   Článek 3
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 3. července 2016.

      V Bruselu dne 8. června 2016.

            Za Politický a bezpečnostní výbor

            předseda

         W. STEVENS

      (1)  Úř. věst. L 14, 18.1.2013, s. 19.

      (2)  Rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru (SZBP) 2015/2298 ze dne 26. listopadu 2015 o jmenování velitele mise EU pro vojenskou misi Evropské unie s cílem přispět k výcviku malijských ozbrojených sil (EUTM Mali) a o zrušení rozhodnutí (SZBP) 2015/955 (EUTM Mali/3/2015) (Úř. věst. L 324, 10.12.2015, s. 13).


title: Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 19. května 2010 o udělení absolutoria za plnění souhrnného rozpočtu Evropské unie na rozpočtový rok 2008, Oddíl II – Rada

text:
               25.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 252/22

         ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
   ze dne 19. května 2010
   o udělení absolutoria za plnění souhrnného rozpočtu Evropské unie na rozpočtový rok 2008, Oddíl II – Rada
   (2010/493/EU)
   EVROPSKÝ PARLAMENT,
   s ohledem na souhrnný rozpočet Evropské unie na rozpočtový rok 2008 (1),
   s ohledem na roční účetní závěrku Evropských společenství za rozpočtový rok 2008 – svazek I (C7-0174/2009) (2),
   s ohledem na výroční zprávu Rady pro orgán příslušný k udělení absolutoria o interních auditech provedených v roce 2008,
   s ohledem na výroční zprávu Účetního dvora o plnění rozpočtu na rozpočtový rok 2008, spolu s odpověďmi orgánů (3),
   s ohledem na prohlášení o věrohodnosti účtů a legalitě a správnosti uskutečněných operací předkládané Účetním dvorem podle článku 248 Smlouvy o ES (4),
   s ohledem na čl. 272 odst. 10 a články 274, 275 a 276 Smlouvy o ES a čl. 314 odst. 10 a články 317, 318 a 319 Smlouvy o fungování EU,
   s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (5), a zejména na články 50, 86, 145, 146 a 147 tohoto nařízení,
   s ohledem na rozhodnutí vydané generálním tajemníkem Rady / vysokým představitelem pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku č. 190/2003 o úhradě cestovních výdajů delegátů členů Rady (6),
   s ohledem na interinstitucionální dohodu ze dne 17. května 2006 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a řádném finančním řízení (7),
   s ohledem na článek 77 a přílohu VI jednacího řádu,
   s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu (A7-0096/2010),

               1.

               Uděluje generálnímu tajemníkovi Rady absolutorium za plnění rozpočtu Rady na rozpočtový rok 2008;

               2.

               své připomínky předkládá v níže uvedeném usnesení, které je nedílnou součástí rozhodnutí o udělení absolutoria za plnění souhrnného rozpočtu Evropské unie na rozpočtový rok 2008, oddíl II – Rada;

               3.

               pověřuje svého předsedu, aby předal toto rozhodnutí a usnesení, které je jeho nedílnou součástí, Radě, Komisi, Soudnímu dvoru Evropské unie, Účetnímu dvoru, evropskému veřejnému ochránci práv a evropskému inspektorovi ochrany údajů a aby zajistil jejich zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie (řada L).

            Předseda

         Jerzy BUZEK

            Generální tajemník

         Klaus WELLE

      (1)  Úř. věst. L 71, 14.3.2008.

      (2)  Úř. věst. C 273, 13.11.2009, s. 1.

      (3)  Úř. věst. C 269, 10.11.2009, s. 1.

      (4)  Úř. věst. C 273, 13.11.2009, s. 122.

      (5)  Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1.

      (6)  Rozhodnutí vyplývající z jednacího řádu Rady ze dne 22. července 2002 (Úř. věst. L 230, 28.8.2002, s. 7).

      (7)  Úř. věst. C 139, 14.6.2006, s. 1.
    ---documentbreak---

               25.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 252/24

         USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
   ze dne 16. června 2010
   o udělení absolutoria za plnění souhrnného rozpočtu Evropské unie na rozpočtový rok 2008, Oddíl II – Rada
   EVROPSKÝ PARLAMENT,
   s ohledem na souhrnný rozpočet Evropské unie na rozpočtový rok 2008 (1),
   s ohledem na roční účetní závěrku Evropských společenství za rozpočtový rok 2008 – svazek I (C7-0174/2009) (2),
   s ohledem na výroční zprávu Rady pro orgán příslušný k udělení absolutoria o interních auditech provedených v roce 2008,
   s ohledem na výroční zprávu Účetního dvora o plnění rozpočtu na rozpočtový rok 2008, spolu s odpověďmi orgánů (3),
   s ohledem na prohlášení o věrohodnosti účtů a legalitě a správnosti uskutečněných operací předkládané Účetním dvorem podle článku 248 Smlouvy o ES (4),
   s ohledem na čl. 272 odst. 10 a články 274, 275 a 276 Smlouvy o ES a čl. 314 odst. 10 a články 317, 318 a 319 Smlouvy o fungování Evropské unie,
   s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (5), a zejména na články 50, 86, 145, 146 a 147 tohoto nařízení,
   s ohledem na rozhodnutí vydané generálním tajemníkem Rady / vysokým představitelem pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku č. 190/2003 o úhradě cestovních výdajů delegátů členů Rady (6),
   s ohledem na interinstitucionální dohodu ze dne 17. května 2006 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a řádném finančním řízení (7) (IIA),
   s ohledem na své usnesení ze dne 25. listopadu 2009 obsahující připomínky, které jsou nedílnou součástí rozhodnutí o udělení absolutoria za plnění souhrnného rozpočtu Evropské unie na rozpočtový rok 2007, oddíl II – Rada (8),
   s ohledem na článek 77 a přílohu VI jednacího řádu,
   s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu (A7-0096/2010),

               A.

               vzhledem k tomu, že Rada, zastoupená španělským předsednictvím, souhlasila s přehodnocením tzv. džentlmenské dohody z roku 1970,

               B.

               vzhledem k tomu, že „občané mají právo vědět, jakým způsobem se nakládá s jejich daněmi a jak se zachází s pravomocí, jež byla svěřena politickým orgánům“ (9),

               C.

               vzhledem k tomu, že v závěrech ze zasedání Evropské rady konaného v Kolíně nad Rýnem ve dnech 3. a 4. června 1999 se počítá s udělením provozních kapacit Radě v oblasti posílené společné evropské bezpečnostní a obranné politiky (EBOP),

               D.

               vzhledem k tomu, že rozhodnutí Rady 2004/197/SZBP (10) ze dne 23. února 2004 zavádí mechanismus pro správu financování společných nákladů na operace Evropské unie v souvislosti s vojenstvím nebo obranou nazvaný ATHENA, a vzhledem k tomu, že rozhodnutí 2004/582/ES zástupců vlád členských států zasedajících v Radě dne 28. dubna 2004, které se týká výsad a imunit udělených mechanismu ATHENA (11), mu uděluje výsady a imunity a dává Radě provozní pravomoci,

               E.

               vzhledem k tomu, že rozhodnutí Rady 2000/178/SZBP ze dne 28. února 2000 o pravidlech pro odborníky členských států ve vojenské oblasti dočasně přidělené ke generálnímu sekretariátu Rady (12) a rozhodnutí Rady 2001/80/SZBP ze dne 22. ledna 2001 o zřízení Vojenského štábu Evropské unie (13) stanoví, že náklady spojené s vysíláním vojenských odborníků jsou hrazeny z rozpočtu Rady,

               1.

               bere na vědomí, že v roce 2008 měla Rada k dispozici prostředky na závazky v celkové výši 743 milionů EUR (2007: 650 milionu EUR), přičemž míra jejich využití činila 93,31 %, což je výrazně více než v roce 2007 (81,89 %), přesto však stále méně, než je průměrná míra využití u ostatních orgánů a institucí (95,67 %);

               2.

               s ohledem na problémy při udělování absolutoria v roce 2007 a 2008 opakuje svůj postoj, který zaujal v rozhodnutí ze dne 25. dubna 2002 o udělení absolutoria za plnění souhrnného rozpočtu na rozpočtový rok 2000 (14) a sice že „[…] Evropský parlament a Rada v minulosti vzájemně neposuzovaly provádění svých oddílů rozpočtu; domnívá se, že s ohledem na skutečnost, že náklady na zahraniční, bezpečnostní a obrannou politiku a na oblast spravedlnosti a vnitřních věcí financované ze správního rozpočtu Rady mají stále více povahu provozních nákladů, měla by se vyjasnit platnost této úpravy v těchto nových politických oblastech s cílem odlišit tradiční správní výdaje od provozních nákladů“;

               3.

               je toho názoru, že s ohledem na zvýšení správních výdajů a zejména případný výskyt nákladů provozní povahy je třeba provádět kontrolu správních výdajů Rady stejným způsobem, jako tomu je u ostatních orgánů a institucí EU, tedy v rámci postupu udělování absolutoria podle článku 319 Smlouvy o fungování Evropské unie;

               4.

               je toho názoru, že tato kontrola vychází z následujících písemných dokladů předložených všemi orgány a institucemi:

                           —

                           závěrečné účty operací prováděných v rámci rozpočtu za uplynulý rozpočtový rok,

                           —

                           rozvaha aktiv a pasiv;

                           —

                           výroční zpráva o činnosti týkající se rozpočtového a finančního řízení;

                           —

                           výroční zpráva interního auditora

                     a ústní prezentace na schůzi výboru odpovědného za udělování absolutoria;

               5.

               očekává, že v budoucnu budou v průběhu rozpravy o udělení absolutoria v plénu přítomny všechny orgány a instituce zastoupené na odpovídající úrovni;

               6.

               odmítá stanovisko Rady, že skutečnost, že Rada a Parlament v minulosti vzájemně neposuzovaly provádění svých oddílů rozpočtu vyplývá z „džentlmenské dohody“ (usnesení zaznamenané v zápisu ze schůze Rady ze dne 22. dubna 1970); je toho názoru, že „džentlmenská dohoda“ není závazným dokumentem a její výklad Radou je příliš volný;

               7.

               věří, že příprava rozpočtu a udělování absolutoria jsou dva zcela oddělené postupy a že „džentlmenská dohoda“ mezi Parlamentem a Radou týkající se přípravy příslušných oddílů rozpočtu nesmí Radu zbavovat její plné odpovědnosti vůči veřejnosti za finanční prostředky, které má k dispozici;

               8.

               domnívá se, že udělování absolutoria za rok 2008 se odehrává ve velmi důležité době, kdy je třeba jasně stanovit postup udělování absolutoria nové Evropské službě pro vnější činnost (ESVČ), aby byla prostřednictvím úplné transparentnosti zajištěna důvěryhodnost, a vyzývá Radu, aby zajistila, že Parlamentu před skončením postupu udělování absolutoria za rok 2008 předloží konkrétní, podrobné a komplexní plány na zaměstnaneckou, organizační a kontrolní strukturu ESVČ, včetně vojenského štábu EU, situačního střediska, ředitelství generálního sekretariátu Rady pro řešení krizí a krizové plánování, útvaru schopnosti civilního plánování a provádění i všech zaměstnanců generálního sekretariátu pracujících v oblasti zahraniční a bezpečnostní politiky, přičemž tyto plány budou ukazovat zejména nárůst počtu a rozdělení zaměstnanců a předpokládané dopady na rozpočet, a aby se okamžitě na základě předložených návrhů zapojila do jednání s rozpočtovým orgánem;

               9.

               zdůrazňuje, že k udělení absolutoria v letošním roce nebude možné přihlížet při udělování absolutoria v následujících letech, pokud Rada nedosáhne významného pokroku v problémových oblastech uvedených v bodu 5 usnesení Evropského parlamentu ze dne 25. listopadu 2009;

               10.

               znovu opakuje, že Rada by měla být přítomna v Parlamentu při každoročním představování výroční zprávy Účetního dvora a při každoroční rozpravě o udělení absolutoria;

               11.

               vyzývá Radu spolu s Evropským parlamentem, aby jako rozpočtové orgány ustavily každoroční postup v rámci udělování absolutorií s cílem zlepšit výměnu informací o svých rozpočtech; v rámci tohoto postupu by se předseda Rady doprovázený generálním tajemníkem Rady oficiálně sešel s Výborem pro rozpočtovou kontrolu nebo jeho delegací složenou z předsedy, koordinátorů a zpravodaje a poskytl jim veškeré nutné informace týkající se plnění rozpočtu Rady; navrhuje také, aby předseda příslušného výboru pravidelně a vhodnou formou informoval daný výbor o těchto diskusích;

               12.

               vyzývá španělské předsednictví k přehodnocení neformální dohody o udělení absolutoria za plnění rozpočtu Rady, vyzývá k tomu, aby byl do revize finančních nařízení zahrnut odpovídající závazek, jež by byl splněn před zahájením nového finančního období po roce 2013 a vyzývá k ukončení diskusí před 15. říjnem 2010;

               13.

               připomíná Radě svůj postoj vyjádřený v bodu 12 usnesení ze dne 24. dubna 2007 (15) o udělení absolutoria za rozpočtový rok 2005, ve kterém stojí: „vyzývá k maximální transparentnosti v oblasti společné zahraniční a bezpečnostní politiky (SZBP); žádá Radu, aby zajistila, že v souladu s bodem 42 interinstitucionální dohody […] se v rozpočtu Rady neobjeví žádné provozní výdaje v oblasti SZBP; vyhrazuje si právo, že v případě porušení dohody uskuteční potřebné kroky“;

               14.

               uznává skutečnost, že Rada nabídla Parlamentu různé formy konzultací a předávání informací o vývoji v oblasti SZBP; domnívá se však, že výroční zpráva o hlavních hlediscích a strategických rozhodnutích SZBP, kterou Rada předložila Parlamentu podle bodu 43 IIA, se zaměřuje výhradně na popis společných postojů SZBP, společných akcí a prováděcích opatření a že v budoucnosti by měly být poskytnuty mnohem obsáhlejší informace pro účely udělení absolutoria;

               15.

               opakuje svou žádost, aby Rada uváděla u každé položky v hlavě 3 (Výdaje vzniklé v souvislosti se zvláštními činnostmi orgánu) přesnou povahu výdajů, a umožnila tak Parlamentu ověřit, zda jsou všechny výdaje v souladu s IIA a zda žádný z nich nemá povahu provozních nákladů;

               16.

               je znepokojen nedostatkem transparentnosti u nákladů na činnosti, zejména služební cesty zvláštních zástupců, a požaduje, aby podrobný rozpis výdajů zvláštních zástupců a rozpočtu na jejich služební cesty byl zveřejněn na internetu;

               17.

               žádá Účetní dvůr o vysvětlení, proč ve své výroční zprávě za rok 2008 v souvislosti s Radou nezmiňuje nevyřešené problémy, které byly uvedeny ve výše zmíněném usnesení Parlamentu ze dne 25. listopadu 2009;

               18.

               bere na vědomí připomínku Účetního dvora uvedenou v bodu 11.10 jeho výroční zprávy za rok 2008, která se týká nesplnění ustanovení čl. 5 odst. 3 finančního nařízení s ohledem na pokračující nadhodnocování rozpočtu (2005–2008) vyčleněného na zabezpečený evropský systém pro automatický přenos zpráv (SESAME); bere na vědomí odpověď Rady a její záměr zlepšit koordinaci struktur pro řízení velkých projektů v oblasti informačních technologií;

               19.

               vítá audity, které provedl útvar Rady pro interní audit v roce 2008 (8 finančních auditů a jeden smíšený audit), a také skutečnost, že velká část doporučení z těchto auditů byla přijata; upozorňuje však, že nóta, která byla k této záležitosti předložena orgánu příslušnému k udělení absolutoria, byla velice obecná, a žádá podrobnější informace o uplatňování doporučení vyplývajících z auditu;

               20.

               vítá nový integrovaný systém řízení a finanční kontroly (SAP), který funguje od 1. ledna 2008 a přinese rozpočtové úspory a zvýšení účinnosti všem třem zapojeným orgánům (Radě, Účetnímu dvoru a Soudnímu dvoru);

               21.

               vítá dosažené výsledky, pokud jde o konsolidaci organizace po rozšíření EU v letech 2004 a 2007, zejména centralizaci překladatelských oddělení a náboru úředníků z nových členských států; vítá také zavedení flexibilní pracovní doby, které přispívá k lepšímu sladění pracovního a rodinného života; poukazuje však na nízkou míru obsazenosti pracovních míst uvedených v plánu pracovních míst (v průměru 90 %; v roce 2007 – 86 %);

               22.

               bere na vědomí, že výrazné navýšení zálohových plateb na budovu Residence Palace (70 milionů EUR namísto plánových 15 milionů EUR s cílem dosáhnout následného snížení ceny nemovitosti) bylo možné díky tomu, že nebyly zcela vyčerpány vyčleněné prostředky (míra využití 85,7 %), a požaduje, aby v příštích výročních zprávách byly uvedeny podrobné informace o politice v oblasti nemovitostí, které umožní řádnou kontrolu v rámci udělování absolutoria;

               23.

               domnívá se, že roční rozpočet pro stálého předsedu Evropské rady by měl být oddělen od rozpočtu Rady a od roku 2012 by měl být předkládán jako nový rozpočtový oddíl;

               24.

               vítá kroky španělského předsednictví v oblasti objasňování postupu udělování absolutoria, jež mají za cíl prokázat vůli nést plnou odpovědnost vůči Parlamentu, pokud jde o správní rozpočet Rady, a žádá, aby navazující předsednictví přijala pevný závazek pokračovat v této činnosti ve stejném duchu.

      (1)  Úř. věst. L 71, 14.3.2008.

      (2)  Úř. věst. C 273, 13.11.2009, s. 1.

      (3)  Úř. věst. C 269, 10.11.2009, s. 1.

      (4)  Úř. věst. C 273, 13.11.2009, s. 122.

      (5)  Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1.

      (6)  Rozhodnutí vyplývající z jednacího řádu Rady ze dne 22. července 2002 (Úř. věst. L 230, 28.8.2002, s. 7).

      (7)  Úř. věst. C 139, 14.6.2006, s. 1.

      (8)  Úř. věst. L 19, 23.1.2010, s. 9.

      (9)  Evropská iniciativa pro transparentnost.

      (10)  Úř. věst. L 63, 28.2.2004, s. 68.

      (11)  Úř. věst. L 261, 6.8.2004, s. 125.

      (12)  Úř. věst. L 57, 2.3.2000, s. 1.

      (13)  Úř. věst. L 27, 30.1.2001, s. 7.

      (14)  Úř. věst. L 158, 17.6.2002, s. 66.

      (15)  Úř. věst. L 187, 15.7.2008, s. 21.


title: 2012/831/EU: Rozhodnutí Komise ze dne 20. prosince 2012 , kterým se Španělsku povoluje nadále dočasně pozastavit uplatňování článků 1 až 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 492/2011 o volném pohybu pracovníků uvnitř Unie, pokud jde o rumunské pracovníky

text:
               22.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 356/90

         ROZHODNUTÍ KOMISE
   ze dne 20. prosince 2012,
   kterým se Španělsku povoluje nadále dočasně pozastavit uplatňování článků 1 až 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 492/2011 o volném pohybu pracovníků uvnitř Unie, pokud jde o rumunské pracovníky
   (2012/831/EU)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na Akt o podmínkách přistoupení Bulharské republiky a Rumunska a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie (1), a zejména na článek 23 a přílohu VII část 1 (Volný pohyb osob) odst. 7 druhý pododstavec tohoto aktu,
   s ohledem na žádost Španělska ze dne 13. prosince 2012,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Španělsko od 1. ledna 2009 v plném rozsahu uplatňovalo články 1 až 6 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (2) na rumunské státní příslušníky, když dne 22. července 2011 s odkazem na vážné narušení španělského trhu práce podle přílohy VII části 1 odst. 7 třetího pododstavce Aktu o podmínkách přistoupení Bulharské republiky a Rumunska a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie (dále jen „akt o přistoupení z roku 2005“), Komisi oznámilo, že se v uvedený den rozhodlo znovu zavést omezení přístupu na trh práce pro rumunské pracovníky. Nařízení (EHS) č. 1612/68 bylo kodifikováno a nahrazeno nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 492/2011 ze dne 5. dubna 2011 o volném pohybu pracovníků uvnitř Unie (3), které vstoupilo v platnost dne 16. června 2011.

               (2)

               V návaznosti na žádost, kterou podle přílohy VII části 1 odst. 7 druhého pododstavce aktu o přistoupení z roku 2005 Španělsko dne 28. července 2011 zaslalo Komisi a ve které ji žádá, aby oznámila úplné pozastavení uplatňování článků 1 až 6 nařízení (EU) č. 492/2011 v případě rumunských pracovníků na území celého Španělska a ve všech odvětvích, povolila Komise rozhodnutím 2011/503/EU (4), aby Španělsko do 31. prosince 2012 za určitých podmínek omezilo volný přístup rumunských pracovníků na svůj trh práce. Toto rozhodnutí vstoupilo v platnost dne 12. srpna 2011.

               (3)

               Dopisem ze dne 13. prosince 2012 Španělsko požádalo Komisi, aby pozastavení použitelnosti článků 1 až 6 nařízení (EU) č. 492/2011, pokud jde o rumunské pracovníky, prodloužila do 31. prosince 2013.

               (4)

               Španělsko svou žádost zakládá na tom, že přetrvávají oba důvody, na základě kterých bylo přijato rozhodnutí 2011/503/EU: vážné narušení španělského trhu práce ve všech oblastech a odvětvích a situace rumunských státních příslušníků pobývajících ve Španělsku na trhu práce, jakož i riziko, že by neomezený příliv rumunských pracovníků zvýšil tlak na španělský trh práce.

               (5)

               Španělsko poskytlo statistické důkazy, že se hospodářská situace a situace na trhu práce od poloviny roku 2011 nadále zhoršila, což vedlo k nebývalé úrovni nezaměstnanosti a nezaměstnanosti mládeže, a že hospodářské prognózy naznačují v roce 2012 a 2013 pokles HDP a další zvýšení nezaměstnanosti. Španělsko kromě toho uvedlo, že narušení španělského trhu práce, které vážně ohrožuje úroveň zaměstnanosti, je obecné povahy a netýká se jen konkrétní oblasti nebo odvětví.

               (6)

               Španělsko dále poskytlo statistické údaje, ze kterých vyplývá, že počet rumunských státních příslušníků pobývajících ve Španělsku nadále stoupá (navzdory omezení volného přístupu na trh práce pro rumunské pracovníky) a že v září 2012 dosáhl jejich počet 913 405, že podíl rumunských státních příslušníků, kteří přispívají do systému sociálního zabezpečení klesá, a že počet rumunských státních příslušníků, kteří jsou evidováni jako uchazeči o zaměstnání a kteří pobírají dávky v nezaměstnanosti je poměrně vysoký, i když s klesající tendencí, a že je jejich míra nezaměstnanosti vyšší než průměr. Na základě těchto údajů dospělo Španělsko k závěru, že aktuální situace na trhu práce ovlivňuje schopnost trhu absorbovat nový příliv rumunských pracovníků.

               (7)

               Podle přílohy VII části 1 odst. 7 druhého pododstavce aktu o přistoupení z roku 2005 může členský stát požádat Komisi, aby do dvou týdnů oznámila úplné nebo částečné pozastavení uplatňování článků 1 až 6 nařízení (EU) č. 492/2011 v dané oblasti nebo povolání.

               (8)

               Z analýzy hospodářských údajů za rok 2011, na základě kterých bylo přijato rozhodnutí 2011/503/EU, vyplynulo, že Španělsko skutečně čelilo vážnému narušení trhu práce, charakterizovanému zdaleka nejvyšší mírou nezaměstnanosti v EU (podle měsíčních údajů Eurostatu o nezaměstnanosti v červnu 2011 dosahovala 21,0 % oproti průměru v EU ve výši 9,4 % a oproti průměru v eurozóně ve výši 9,9 %), obzvláště dramatickou nezaměstnaností mládeže (45,7 % v červnu 2011) a pomalým hospodářským oživením (údaje Eurostatu ukazují, že růst HDP v prvním čtvrtletí roku 2011 byl ve srovnání s předchozím čtvrtletím pouze 0,3 % oproti 0,8 % pro EU a eurozónu), jemuž navíc stojí v cestě stávající mezinárodní finanční turbulence, která po Španělsku vyžaduje další rozpočtové škrty zacílené na fiskální konsolidaci, které by mohly mít další krátkodobé negativní dopady na problematiku hospodářského růstu. Dopad poklesu zaměstnanosti byl obecné povahy a postihl všechny oblasti a všechna odvětví výroby. Z údajů šetření pracovních sil za období mezi roky 2008 a 2010 rovněž vyplynul všeobecný pokles úrovně zaměstnanosti (9 %), ve stavebnictví dokonce ve výši 33 %, který postihuje všechny oblasti v rozpětí od 6 % v Baskicku až po 13 % v samosprávném společenství Valencie.

               (9)

               Komise se proto domnívala, že Španělsko poskytlo důkazy o tom, že jeho trh práce byl obecně narušen, čímž byla vážně ovlivněna úroveň zaměstnanosti ve všech oblastech a všech odvětvích, a že bylo pravděpodobné, že toto narušení trhu práce bude pokračovat i v blízké budoucnosti.

               (10)

               Z analýz, které v roce 2011 vypracovala Komise, bylo zjištěno, že: rumunští státní příslušníci žijící ve Španělsku jsou silně postiženi nezaměstnaností v míře přesahující 30 % (zdroj: Eurostat, šetření pracovních sil, údaje za první čtvrtletí 2011). Příliv rumunských státních příslušníků do Španělska byl i navzdory určitému poklesu v důsledku hospodářské recese nadále významný, ačkoliv Španělsko zaznamenalo nízkou poptávku po pracovních silách. Počet rumunských státních příslušníků, kteří obvykle pobývají ve Španělsku, se zvýšil z 388 000 (1. ledna 2006) na 823 000 (1. ledna 2010) (zdroj: Eurostat, statistika v oblasti migrace).

               (11)

               Z analýzy hospodářských údajů, které jsou nyní k dispozici, vyplývá, že Španělsko skutečně čelí vážnému narušení trhu práce. Hospodářský útlum má nadále větší dopad na zaměstnanost ve Španělsku než v ostatních členských státech a z údajů vyplývá, že tento trend začal být výraznější v průběhu roku 2011 a v prvních čtvrtletích roku 2012. V říjnu 2012 dosahovala míra nezaměstnanosti přibližně 26,2 %, přičemž v červnu 2011 to bylo 21,3 % a průměr v EU v říjnu 2012 činil 10,7 % (a 9,5 % v červnu 2011). Míra nezaměstnanosti mladých osob je navíc značně vysoká a v říjnu 2012 dosahovala 55,9 %, přičemž průměr v EU činil 23,4 % (zdroj: měsíční údaje Eurostatu o nezaměstnanosti).

               (12)

               Je pravděpodobné, že nepříznivá hospodářské situace a s tím související narušení trhu práce bude pokračovat. Podle hospodářské prognózy Evropské komise lze v letech 2012 a 2013 očekávat snížení španělského HDP (-1,4 % v obou letech), přičemž v roce 2014 by mělo dojít k jeho opětovnému zvýšení (+0,8 %) a předpokládá se, že míra nezaměstnanosti se bude i nadále zvyšovat a v roce 2013 dosáhne 26,6 % (a v roce 2014 pak poklesne na 26,1 %). Pokles zaměstnanosti měl vliv na všechna hospodářská odvětví. V období od druhého čtvrtletí roku 2011 do třetího čtvrtletí roku 2012 se počet zaměstnaných ve Španělsku snížil přibližně o 980 000 osob (tj. -5,4 %) (zdroj: Eurostat, šetření pracovních sil). Největší pokles (-293 000 osob nebo -20,5 %) vykázalo stavebnictví, ale zaměstnanost se snížila i v zemědělství, průmyslové výrobě a v odvětví služeb. Navíc jsou vysokou mírou nezaměstnanosti postiženy všechny oblasti (od 12 % v Baskicku po 30,4 % v Andalusii v roce 2011, zdroj: Eurostat, šetření pracovních sil), a narušení trhu práce se tedy netýká jen určité oblasti.

               (13)

               Komise se proto domnívá, že Španělsko poskytlo důkazy o tom, že jeho trh práce je obecně narušen, čímž je vážně ovlivněna úroveň zaměstnanosti ve všech oblastech a všech odvětvích, a že je pravděpodobné, že toto narušení trhu práce bude pokračovat i v blízké budoucnosti.

               (14)

               Z analýzy Komise navíc vyplývá, že od té doby, co Španělsko znovu zavedlo omezení přístupu na trh práce pro rumunské pracovníky, se počet rumunských státních příslušníků nadále zvyšuje, i když pomalejším tempem než dříve: podle španělských statistik týkajících se migrace došlo mezi 30. zářím 2011 (901 435) a 30. zářím 2012 (913 405) k nárůstu o 11 970 rumunských státních příslušníků (tj. +1,3 %) a mezi 30. zářím 2010 (817 460) a 30. zářím 2011 (901 435) k nárůstu o 83 975 rumunských státních příslušníků (tj. +10,3 %). Míra nezaměstnanosti těchto osob je ve Španělsku velmi vysoká a ve třetím čtvrtletí 2012 dosahovala 36,4 % (zdroj: Eurostat, šetření pracovních sil).

               (15)

               Je proto pravděpodobné, že by plné uplatňování práva EU o volném pohybu pracovníků bylo nadále faktorem zvyšování tlaku na španělský trh práce, neboť umožňuje neomezený příliv rumunských pracovníků.

               (16)

               V zájmu obnovení běžného stavu španělského trhu práce je proto vhodné povolit Španělsku, aby nadále dočasně omezilo volný přístup rumunských pracovníků na trh práce. Vzhledem k tomu, že přechodná opatření obsažená v aktu o přistoupení z roku 2005, která umožňují omezit přístup rumunských státních příslušníků na trh práce a jejichž součástí je ochranná doložka, mají omezenou platnost do 31. prosince 2013, lze povolení prodloužit maximálně do tohoto data.

               (17)

               Omezení přístupu na trh práce představuje odchylku od základní zásady Smlouvy o fungování Evropské unie, kterou je volný pohyb pracovníků. V souladu s ustálenou judikaturou Soudního dvora by tato opatření měla být vykládána a uplatňována restriktivně.

               (18)

               S ohledem na stávající specifickou situaci na trhu práce ve Španělsku a s přihlédnutím k přesunům a jiným možným vedlejším účinkům mezi oblastmi a odvětvími, které může selektivní omezení způsobit, je tudíž v současné době vhodné, aby se omezení nadále vztahovala na činnosti v zaměstnaneckém poměru na celém území Španělska a na všechna odvětví. Rozsah odchylky může být nicméně omezen, pokud by Komise zjistila, že se příslušné údaje, které vedly k jejímu přijetí, změnily nebo se ukázalo, že její účinky jsou více omezující, než je jejím účelem, zejména v případě činností v zaměstnaneckém poměru vyžadujících vysokoškolské vzdělání a rovnocennou kvalifikaci.

               (19)

               Třebaže se nyní v zájmu toho, aby měla omezení povolená tímto rozhodnutím zamýšlený dopad na španělský trh práce, považuje za vhodné, aby tato omezení zůstala v platnosti do konce přechodného období, které končí 31. prosince 2013, může být tento časový rámec zkrácen, pokud Komise zjistí, že se příslušné údaje, jež vedly k přijetí tohoto rozhodnutí, změnily nebo pokud se ukáže, že jeho účinky jsou více omezující, než je jeho účelem.

               (20)

               Španělsko proto bude Komisi poskytovat čtvrtletní statistické údaje dokládající vývoj na trhu práce v každém odvětví činnosti a povolání. První čtvrtletní zpráva musí být předložena do 31. března 2013.

               (21)

               Rozhodnutí, kterým se Španělsku povoluje zachovat omezení volného přístupu rumunských státních příslušníků na španělský trh práce, se přijímá za určitých podmínek, aby se zajistilo, že tato omezení budou přísně omezena na to, co je nezbytné k dosažení zamýšleného účelu.

               (22)

               Proto není vhodné povolit opětovné zavedení omezení, pokud jde o rumunské státní příslušníky a jejich rodinné příslušníky, kteří byli ke dni 22. července 2011, což je datum, kdy Španělsko oznámilo opatření uvedená v prvním bodě odůvodnění, na španělském trhu práce již zaměstnáni nebo kteří byli k uvedenému datu veřejnými službami zaměstnanosti ve Španělsku již evidováni jako uchazeči o zaměstnání.

               (23)

               Zásady, jimiž se řídí omezení přístupu na trh práce, stanovené v příloze VII části 1 aktu o přistoupení z roku 2005, jako např. doložka o zachování současného stavu a zásada upřednostňování pracovníků z Unie v části 1 odst. 14 uvedené přílohy, by rovněž měly být dodržovány.

               (24)

               Právo rodinných příslušníků rumunských pracovníků k nástupu do zaměstnání ve Španělsku se musí obdobně řídit přílohou VII částí 1 odst. 8 aktu o přistoupení z roku 2005.

               (25)

               Omezení práv rumunských státních příslušníků a jejich rodinných příslušníků k přístupu na španělský trh práce, která jsou povolena tímto rozhodnutím, jsou přísně omezena na oblast působnosti tohoto rozhodnutí a nemohou se nijak dotknout žádných dalších práv, která mají rumunští státní příslušníci a jejich rodinní příslušníci podle práva Unie.

               (26)

               Pro účely monitorování by měla být stanovena povinnost poskytnout Komisi podrobné informace o opatřeních, která Španělsko přijalo na základě tohoto rozhodnutí,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Španělsku se povoluje za podmínek uvedených v článcích 2 až 4 tohoto rozhodnutí pozastavit uplatňování článků 1 až 6 nařízení (EU) č. 492/2011, pokud jde o rumunské státní příslušníky, do 31. prosince 2013.
   Článek 2
   Aniž jsou dotčena opatření, která Španělsko zavedlo dne 22. července 2011 podle přílohy VII části 1 odst. 7 třetího pododstavce aktu o přistoupení z roku 2005, nejsou tímto rozhodnutím dotčeni rumunští státní příslušníci a jejich rodinní příslušníci,

               kteří byli ke dni 12. srpna 2011 ve Španělsku zaměstnáni nebo

               kteří byli ke dni 12. srpna 2011 evidováni veřejnými službami zaměstnanosti ve Španělsku jako uchazeči o zaměstnání.

         Článek 3
   Uplatňování tohoto rozhodnutí podléhá obdobně ustanovením o přechodných opatřeních podle přílohy VII části 1 aktu o přistoupení z roku 2005.
   Článek 4
   Španělsko přijme veškerá opatření nezbytná k tomu, aby nadále pečlivě monitorovalo vývoj na trhu práce. Poskytuje Komisi čtvrtletní statistické údaje dokládající vývoj na trhu práce v každém odvětví činnosti a povolání. První čtvrtletní zpráva musí být předložena před 31. březnem 2013.
   Příslušné údaje, které Španělsko poskytlo v souvislosti se svou žádostí o rozhodnutí Komise a na jejichž základě se toto rozhodnutí přijímá, musí Španělsko v případě jakékoli významné změny na trhu práce Komisi a členským státům neprodleně předložit v aktualizované podobě.
   Článek 5
   Toto rozhodnutí může být pozměněno nebo zrušeno, zejména pokud by se příslušné údaje uvedené v článku 4, jež vedly k jeho přijetí, změnily nebo pokud by se ukázalo, že jeho účinky jsou více omezující, než je jeho účelem.
   Článek 6
   Španělsko poskytne Komisi podrobné informace o opatřeních, která přijalo na základě tohoto rozhodnutí, do dvou měsíců od jeho obdržení.
   Článek 7
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 20. prosince 2012.

            Za Komisi

         José Manuel BARROSO

            předseda

      (1)  Úř. věst. L 157, 21.6.2005, s. 203.

      (2)  Úř. věst. L 257, 19.10.1968, s. 2.

      (3)  Úř. věst. L 141, 27.5.2011, s. 1.

      (4)  Úř. věst. L 207, 12.8.2011, s. 22.