title: 2009/212/ES: Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 22. dubna 2008 o uzavření účtů Evropské agentury pro obnovu na rozpočtový rok 2006

text:
               31.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 88/158

      ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU

   ze dne 22. dubna 2008
   o uzavření účtů Evropské agentury pro obnovu na rozpočtový rok 2006
   (2009/212/ES)
   EVROPSKÝ PARLAMENT,
   s ohledem na roční účetní závěrku Evropské agentury pro obnovu za rozpočtový rok 2006 (1),
   s ohledem na zprávu Účetního dvora o roční účetní závěrce Evropské agentury pro obnovu za rozpočtový rok 2006, spolu s odpověďmi agentury (2),
   s ohledem na doporučení Rady ze dne 12. února 2008 (5843/2008 – C6-0084/2008),
   s ohledem na Smlouvu o ES, a zejména na článek 276 této smlouvy,
   s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (3), a zejména na článek 185 tohoto nařízení,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2667/2000 ze dne 5. prosince 2000 o Evropské agentuře pro obnovu (4), a zejména článek 8 tohoto nařízení,
   s ohledem na nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (5), a zejména na článek 94 tohoto nařízení,
   s ohledem na článek 71 a přílohu V jednacího řádu,
   s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu a stanovisko Výboru pro zahraniční věci (A6-0112/2008),

               1.

               konstatuje, že roční účetní závěrka Evropské agentury pro obnovu tvoří přílohu zprávy Účetního dvora;

               2.

               schvaluje uzavření účtů Evropské agentury pro obnovu za rozpočtový rok 2006;

               3.

               pověřuje svého předsedu, aby předal toto rozhodnutí řediteli Evropské agentury pro obnovu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru a aby zajistil jeho zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie (řada L).

            Předseda

         Hans-Gert PÖTTERING

            Generální tajemník

         Harald RØMER

      (1)  Úř. věst. C 261, 31.10.2007, s. 13.

      (2)  Úř. věst. C 309, 19.12.2007, s. 40.

      (3)  Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1.

      (4)  Úř. věst. L 306, 7.12.2000, s. 7.

      (5)  Úř. věst. L 357, 31.12.2002, s. 72.


title: Rozhodnutí Rady ze dne 21. ledna 1980 o zřízení Poradního výboru pro vzdělávání porodních asistentek

text:
Důležité právní upozornění

|

31980D0156

Úřední věstník L 033 , 11/02/1980 S. 0013 - 0014 Finské zvláštní vydání: Kapitola 16 Svazek 1 S. 0045  Řecké zvláštní vydání: Kapitola 01 Svazek 2 S. 0142  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 16 Svazek 1 S. 0045  Španělské zvláštní vydání: Kapitola 06 Svazek 2 S. 0100  Portugalské zvláštní vydání Kapitola 06 Svazek 2 S. 0100

		Rozhodnutí Radyze dne 21. ledna 1980o zřízení Poradního výboru pro vzdělávání porodních asistentek(80/156/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,s ohledem na návrh rozhodnutí předložený Komisí,vzhledem k tomu, že v usnesení ze dne 6. června 1974 o vzájemném uznávání diplomů, osvědčení a obdobných dokladů se Rada vyslovila ve prospěch zřízení poradních výborů;vzhledem k tomu, že je důležité zajistit srovnatelně vysokou úroveň vzdělávání v souvislosti se vzájemným uznáváním diplomů, osvědčení a obdobných dokladů o vzdělání porodních asistentek;vzhledem k tomu, že je žádoucí pro dosažení tohoto cíle zřídit poradní výbor, který by radil Komisi,ROZHODLA TAKTO:Článek 1Při Komisi se zřizuje Poradní výbor pro vzdělávání porodních asistentek (dále jen "výbor").Článek 21. Úkolem výboru je přispívat k zajištění srovnatelně vysoké úrovně vzdělávání porodních asistentek ve Společenství.2. Tento úkol plní především těmito prostředky:- výměnou úplných informací o metodách vzdělávání, jakož i o obsahu, úrovni a systému teoretického i praktického vzdělávání poskytovaného v členských státech,- výměnou názorů a konzultacemi za účelem dosažení společné koncepce, pokud jde o úroveň, které má být při vzdělávání porodních asistentek dosaženo, a případně o systém a obsah tohoto vzdělávání,- přihlédnutím k přizpůsobování zmíněného vzdělávání pokroku v porodní asistenci, v lékařské a sociální vědě a ve vyučovacích metodách.3. Výbor podává Komisi a členským státům svá stanoviska a doporučení včetně, považuje-li to za vhodné, návrhů na změny článků týkajících se vzdělávání porodních asistentek ve směrnicích 80/154/EHS [1] a 80/155/EHS [2].4. Výbor rovněž radí Komisi ve všech dalších otázkách, které mu případně předloží ve věci vzdělávání porodních asistentek.Článek 31. Výbor se skládá ze tří odborníků z každého členského státu, a to:- z jednoho odborníka z praxe,- z jednoho odborníka ze zařízení zajišťujících vzdělávání porodních asistentek a- z jednoho odborníka z příslušných orgánů členských států.2. Každý člen má svého náhradníka. Tento náhradník je oprávněn účastnit se schůzí výboru.3. Členy a náhradníky uvedené v odstavcích 1 a 2 určují členské státy. Členové uvedení v odst. 1 první a druhé odrážce a jejich náhradníci jsou určováni na návrh odborníků z porodnické praxe a zařízení zajišťujících vzdělávání porodních asistentek. Takto určené členy a náhradníky jmenuje Rada.Článek 41. Funkční období člena výboru je tříleté. Po uplynutí tohoto období zůstávají členové výboru ve funkci, dokud není rozhodnuto o jejich nahrazení nebo o obnovení jejich funkčního období.2. Funkční období člena může skončit před uplynutím tříletého období jeho odstoupením, úmrtím nebo nahrazením jiným členem postupem podle článku 3. Nový člen je jmenován na dobu zbývající do konce původního funkčního období.Článek 5Výbor zvolí předsedu a dva místopředsedy. Přijme svůj jednací řád. Program jednání na schůzích stanoví předseda výboru ve spojení s Komisí.Článek 6Výbor může vytvářet pracovní skupiny a zvát a přijímat pozorovatele nebo odborníky, kteří mu budou nápomocni, pokud jde o všechna zvláštní hlediska jeho práce.Článek 7Sekretariát výboru zajišťuje Komise.V Bruselu dne 21. ledna 1980.Za RadupředsedaG. Marcora[1] Úř. věst. L 33, 11.2.1980, s. 1.[2] Úř. věst. L 33, 11.2.1980, s. 8.--------------------------------------------------


title: Rozhodnutí politického a bezpečnostního výboru EUPOL COPPS/1/2009 ze dne 27. května 2009 o zřízení Výboru přispěvatelů na policejní misi Evropské unie pro palestinská území (EUPOL COPPS)

text:
               29.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 132/18

      ROZHODNUTÍ POLITICKÉHO A BEZPEČNOSTNÍHO VÝBORU EUPOL COPPS/1/2009
   ze dne 27. května 2009
   o zřízení Výboru přispěvatelů na policejní misi Evropské unie pro palestinská území (EUPOL COPPS)
   (2009/412/SZBP)
   POLITICKÝ A BEZPEČNOSTNÍ VÝBOR,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 25 třetí pododstavec této smlouvy,
   s ohledem na společnou akci Rady 2005/797/SZBP ze dne 14. listopadu 2005 o zřízení policejní mise Evropské unie pro palestinská území (EUPOL COPPS) (1), a zejména na čl. 12 odst. 3 uvedené společné akce,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Podle čl. 12 odst. 3 společné akce 2005/797/SZBP zmocnila Rada Politický a bezpečnostní výbor k přijetí příslušných rozhodnutí o zřízení Výboru přispěvatelů na policejní misi Evropské unie pro palestinská území (EUPOL COPPS).

               (2)

               Obecné zásady a pravidla pro příspěvky třetích států na policejní mise byly stanoveny v závěrech ze zasedání Evropské rady v Göteborgu ve dnech 15. a 16. června 2001. Dne 10. prosince 2002 Rada schválila dokument nazvaný „Konzultace o příspěvku států mimo EU na civilní operace EU pro řešení krizí a pravidla pro jeho poskytování“, který dále rozvinul opatření pro účast třetích států na civilních operacích pro řešení krizí, včetně zřízení Výboru přispěvatelů.

               (3)

               Výbor přispěvatelů na policejní misi Evropské unie pro palestinská území (EUPOL COPPS) by měl hrát klíčovou úlohu v běžném řízení mise. Měl by být hlavním fórem pro jednání o všech otázkách týkajících se běžného řízení mise. Politický a bezpečnostní výbor, který vykonává politickou kontrolu a strategické řízení mise, by měl zohlednit názory Výboru přispěvatelů,

         ROZHODL TAKTO:
   Článek 1
   Zřízení
   Zřizuje se Výbor přispěvatelů na policejní misi Evropské unie pro palestinská území (EUPOL COPPS).
   Článek 2
   Funkce
   1.   Výbor přispěvatelů může vyjadřovat názory. Politický a bezpečnostní výbor k těmto názorům přihlíží a vykonává politickou kontrolu a strategické řízení mise.
   2.   Mandát Výboru přispěvatelů je stanoven v dokumentu nazvaném „Konzultace o příspěvku států mimo EU na civilní operace EU pro řešení krizí a pravidla pro jeho poskytování“.
   Článek 3
   Složení
   1.   Všechny členské státy EU mají právo účastnit se jednání Výboru přispěvatelů. Na běžném řízení mise se však podílejí pouze přispívající státy. Schůzí Výboru přispěvatelů se mohou účastnit zástupci třetích států, které se účastní mise. Schůzí Výboru přispěvatelů se rovněž může účastnit zástupce Komise Evropských společenství.
   2.   Vedoucí mise Výbor přispěvatelů pravidelně informuje.
   Článek 4
   Předsednictví
   V souladu s mandátem uvedeným v čl. 2 odst. 2 předsedá Výboru přispěvatelů pro EUPOL COPPS zástupce generálního tajemníka, vysokého představitele v úzké spolupráci s předsednictvím.
   Článek 5
   Schůze
   1.   Schůze Výboru přispěvatelů svolává pravidelně předseda. Pokud to vyžadují okolnosti, lze z podnětu předsedy nebo na žádost zástupce některého zúčastněného státu svolat mimořádnou schůzi.
   2.   Předseda předem rozešle předběžný pořad jednání a dokumenty týkající se schůze. Předseda odpovídá za to, že výsledek jednání Výboru přispěvatelů bude předán Politickému a bezpečnostnímu výboru.
   Článek 6
   Důvěrnost
   1.   V souladu s rozhodnutím Rady 2001/264/ES ze dne 19. března 2001 (2) se na schůze a jednání Výboru přispěvatelů vztahují bezpečnostní předpisy Rady. Zástupci ve Výboru přispěvatelů musí mít zejména osvědčení o absolvování přiměřených bezpečnostních prověrek.
   2.   Na porady Výboru přispěvatelů se vztahuje služební tajemství.
   Článek 7
   Nabytí účinku
   Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.

      V Bruselu dne 27. května 2009.

            Za Politický a bezpečnostní výbor

            předseda

         I. ŠRÁMEK

      (1)  Úř. věst. L 300, 17.11.2005, s. 65.

      (2)  Úř. věst. L 101, 11.4.2001, s. 1.


title: Rozhodnutí Rady ze dne 18. května 1992, kterým se potvrzuje konsolidace Střediska pro průmyslovou spolupráci mezi Evropským společenstvím a Japonskem

text:
Důležité právní upozornění

|

31992D0278

Úřední věstník L 144 , 26/05/1992 S. 0019 - 0019

		Rozhodnutí Radyze dne 18. května 1992,kterým se potvrzuje konsolidace Střediska pro průmyslovou spolupráci mezi Evropským společenstvím a Japonskem(92/278/EHS)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 235 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],vzhledem k tomu, že v roce 1986 bylo založeno Středisko pro průmyslovou spolupráci mezi Evropským společenstvím a Japonskem s cílem přispět k průmyslové spolupráci mezi Společenstvím a Japonskem;vzhledem k tomu, že ve svých závěrech z března roku 1987 Rada se zájmem zaznamenala zahájení pilotní fáze střediska a uvítala přínos průmyslu k jejímu provádění;vzhledem k tomu, že Rada schválila dne 26. listopadu 1990 závěry sdělení Komise o průmyslové politice v otevřeném a konkurenčním prostředí;vzhledem k tomu, že Komise byla vyzvána, aby pokračovala ve své průmyslové politice se zřetelem na- vývoj hospodářské situace a strategií nejdůležitějších průmyslových zemí, které nejsou členy EHS, a nově industrializovaných zemí,- potřebu vhodného užití nástrojů, které jsou pro Společenství dostupné, k posílení technologické způsobilosti a konkurenceschopnosti evropského průmyslu;vzhledem k tomu, že práce Střediska pro průmyslovou spolupráci mezi ES a Japonskem je přínosem pro práci Společenství v oblasti průmyslové politiky;vzhledem k tomu, že středisko je spolufinancováno z obecného rozpočtu Evropských společenství, z rozpočtu Ministerstva mezinárodního obchodu a průmyslu (MITI) a z příspěvků průmyslu obou stran;vzhledem k tomu, že středisko dosud provozované jako pilotní projekt se projevilo jako úspěšné tím, že poskytlo hlavně manažerské školicí programy pro rostoucí počet vedoucích pracovníků podniků Společenství a informace o japonském podnikatelském prostředí;vzhledem k tomu, že dozorčí rada střediska došla k závěru, že činnosti střediska jsou slibné, že si zaslouží rozhodnou podporu obou hlavních přispěvatelů, totiž Komise a MITI, a že by mělo být konsolidováno;vzhledem k tomu, že tato navrhovaná konsolidace by proto měla být potvrzena a že by středisko mělo být zřízeno jako společná iniciativa Evropského společenství a Japonska;vzhledem k tomu, že Smlouva nestanoví pro přijetí tohoto rozhodnutí jiné pravomoci než ty, které jsou uvedeny v článku 235,ROZHODLA TAKTO:Článek 1Konsolidace Střediska pro průmyslovou spolupráci mezi ES a Japonskem a jeho zřízení jako společné iniciativy Evropského společenství a Japonska se potvrzuje jménem Evropského hospodářského společenství.Článek 2Cílem Střediska pro průmyslovou spolupráci mezi ES a Japonskem je přispívat k průmyslové spolupráci mezi Společenstvím a Japonskem, zejména pořádáním školicích programů pro evropské vedoucí pracovníky v obchodě, poskytováním informací o japonském podnikatelském prostředí a příležitostech a nabídkou programů pro evropské odborníky v oboru alternativních energií.Článek 3Středisko pro průmyslovou spolupráci mezi EU a Japonskem má sídlo v Tokiu v Japonsku.Článek 4Středisko je společně financováno japonskou vládou, Společenstvím a soukromými přispěvateli.Článek 5Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem zveřejnění.V Bruselu dne 18. května 1992.Za RadupředsedaArlindo Marques Cunha[1] Úř. věst. C 173, 4.7.1991, s. 4.[2] Úř. věst. C 94, 3.4.1992.--------------------------------------------------


title: 2014/871/EU: Rozhodnutí Rady ze dne 1. prosince 2014 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie na osmém zasedání konference smluvních stran Úmluvy o účincích průmyslových havárií přesahujících hranice států, pokud jde o návrh na změnu přílohy I uvedené úmluvy

text:
               5.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 349/50

         ROZHODNUTÍ RADY
   ze dne 1. prosince 2014
   o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie na osmém zasedání konference smluvních stran Úmluvy o účincích průmyslových havárií přesahujících hranice států, pokud jde o návrh na změnu přílohy I uvedené úmluvy

      (2014/871/EU)

   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Unie je stranou Úmluvy o účincích průmyslových havárií přesahujících hranice států, podepsané v Helsinkách dne 17. března 1992 (1) (dále jen „úmluva“).

               (2)

               V příloze I úmluvy jsou uvedeny nebezpečné látky a jejich kategorie pro účely vymezení nebezpečných činností.

               (3)

               V souladu s čl. 26 odst. 4 úmluvy vstupuje jakákoli změna přílohy I úmluvy v platnost pro ty strany úmluvy, které nepodaly námitky, dvanáct měsíců poté, co ji výkonný tajemník po přijetí na konferenci stran úmluvy většinou devíti desetin stran přítomných na schůzi a hlasujících sdělí stranám, za podmínky, že námitku nepodá nejméně šestnáct stran.

               (4)

               Znění návrhu na změnu přílohy I úmluvy bylo dohodnuto v pracovní skupině pro rozvoj úmluvy, bylo schváleno výborem úmluvy a bude předloženo k přijetí na osmém zasedání konference stran úmluvy, které se uskuteční ve dnech 3. až 5. prosince 2014 v Ženevě.

               (5)

               Změna přílohy I úmluvy by uvedenou přílohu plně sladila s přílohou I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/18/EU (2).

               (6)

               Změna přílohy I úmluvy by proto měla být schválena.

               (7)

               V době uzavření úmluvy vznesla Unie výhrady týkající se uplatňování úmluvy v souladu s vnitřními pravidly Společenství. Tyto výhrady vycházely z rozporů mezi přílohou I úmluvy a platnou legislativou Unie. Tyto rozpory po změně přílohy I úmluvy zmizí. Jakmile změna přílohy I úmluvy vstoupí v platnost, měly by proto být uvedené výhrady staženy,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Postojem, který by měl být zaujat jménem Unie na osmém zasedání konference stran Úmluvy o účincích průmyslových havárií přesahujících hranice států, je podpořit, v podstatě, navrhovanou změnu přílohy I úmluvy, včetně opravy k ní, připojenou k tomuto rozhodnutí.
   Článek 2
   Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné stáhnout jménem Unie zbývající výhrady vznesené na základě rozhodnutí 98/685/ES (3), jakmile změny přílohy I úmluvy zmiňované v článku 1 tohoto rozhodnutí vstoupí v platnost v platnost podle čl. 26 odst. 4 úmluvy.
   Článek 3
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 1. prosince 2014.

            Za Radu

            předsedkyně

         B. LORENZIN

      (1)  Úř. věst. L 326, 3.12.1998, s. 5.

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/18/EU ze dne 4. července 2012 o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek a o změně a následném zrušení směrnice Rady 96/82/ES (Úř. věst. L 197, 24.7.2012, s. 1).

      (3)  Rozhodnutí Rady 98/685/ES ze dne 23. března 1998 o uzavření Úmluvy o účincích průmyslových havárií přesahujících hranice států (Úř. věst. L 326, 3.12.1998, s. 1).

      NÁVRH ROZHODNUTÍ O ZMĚNĚ PŘÍLOHY I ÚMLUVY
      předložený pracovní skupinou pro rozvoj úmluvy
      Konference stran úmluvy,
      uznávajíce, že je zapotřebí aktualizovat kategorie látek a směsí a jmenovitě uvedené látky a jejich mezní množství, jak jsou uvedeny v příloze I Úmluvy o účincích průmyslových havárií přesahujících hranice států, aby byla zavedena kritéria Globálně harmonizovaného systému klasifikace a označování chemických látek stanoveného OSN (ST/SG/AC.10/30/Rev.4) a aby byl udržen soulad s příslušnými právními předpisy Evropské unie,
      berouce v úvahu své rozhodnutí provést revizi soupisu nebezpečných látek a jejich množství v příloze I a své rozhodnutí 2004/4 o ustavení pracovní skupiny pro rozvoj úmluvy,
      uznávajíce návrh na změnu přílohy I vypracovaný uvedenou pracovní skupinou na základě zevrubného přezkumu,
      mění přílohu I úmluvy o nebezpečných látkách pro účely vymezení nebezpečných činností tak, že ji nahrazuje zněním obsaženým v příloze k tomuto rozhodnutí.

      PŘÍLOHA

         NEBEZPEČNÉ LÁTKY PRO ÚČELY VYMEZENÍ NEBEZPEČNÝCH ČINNOSTÍ
          (1)

      Pokud látka nebo směs jmenovitě uvedená v části II spadá i pod jednu či více kategorií v části I, použije se kvalifikační množství uvedené v části II.
      Při určování nebezpečných činností vezmou strany v úvahu skutečné nebo očekávané nebezpečné vlastnosti nebo množství všech přítomných nebezpečných látek nebo nebezpečných látek, u nichž lze důvodně předpokládat, že mohou vzniknout při ztrátě kontroly nad některou činností, včetně skladovacích činností, v rámci určité nebezpečné činnosti.
      Část I.
      Kategorie látek a směsí, které nejsou jmenovitě uvedeny v části II

                  Kategorie v souladu s Globálně harmonizovaným systémem klasifikace a označování chemických látek (GHS) stanoveným OSN

                  Kvalifikační množství
                  (v tunách)

                              1.

                              Akutní toxicita, kategorie 1, všechny cesty expozice (2)

                  20

                              2.

                              Akutní toxicita:

                                          Kategorie 2, všechny cesty expozice (3)

                                          Kategorie 3, inhalační cesta expozice (4)

                  200

                              3.

                              Toxicita pro specifické cílové orgány (STOT), jednorázová expozice (SE) STOT, kategorie 1 (5)

                  200

                              4.

                              Výbušniny — nestabilní výbušniny nebo výbušniny, v jejichž případě daná látka, směs nebo předmět spadá do oddílu 1.1, 1.2, 1.3, 1.5 nebo 1.6 kapitoly 2.1.2 kritérií GHS, nebo látky či směsi, které mají výbušné vlastnosti podle série zkoušek 2 části I Doporučení OSN pro přepravu nebezpečných věcí: příručky zkoušek a kritérií (Příručka zkoušek a kritérií) a nenáleží do třídy nebezpečnosti organické peroxidy nebo samovolně reagující látky a směsi (6)
                                  (7)

                  50

                              5.

                              Výbušniny, v jejichž případě daná látka, směs nebo předmět spadá do oddílu 1.4 kapitoly 2.1.2 GHS (7)
                                  (8)

                  200

                              6.

                              Hořlavé plyny, kategorie 1 nebo 2 (9)

                  50

                              7.

                              Aerosoly (10), kategorie 1 nebo 2, obsahující hořlavé plyny kategorie 1 nebo 2 nebo hořlavé kapaliny kategorie 1

                  500 (čisté)

                              8.

                              Aerosoly, kategorie 1 nebo 2, neobsahující hořlavé plyny kategorie 1 nebo 2 ani hořlavé kapaliny kategorie 1 (11)

                  50 000 (čisté)

                              9.

                              Oxidující plyny, kategorie 1 (12)

                  200

                              10.

                              Hořlavé kapaliny:

                                          Hořlavé kapaliny, kategorie 1, nebo

                                          Hořlavé kapaliny, kategorie 2 nebo 3, udržované za teplot nad jejich bodem varu (13), nebo

                                          Jiné kapaliny s bodem vzplanutí ≤ 60 °C, udržované za teplot nad jejich bodem varu (14)

                  50

                              11.

                              Hořlavé kapaliny:

                                          Hořlavé kapaliny, kategorie 2 nebo 3, u kterých konkrétní podmínky zpracování jako např. vysoký tlak nebo vysoká teplota mohou vyvolat nebezpečí průmyslové havárie (15), nebo

                                          Jiné kapaliny s bodem vzplanutí ≤ 60 °C, u kterých konkrétní podmínky zpracování jako např. vysoký tlak nebo vysoká teplota mohou vyvolat nebezpečí průmyslové havárie

                  200

                              12.

                              Hořlavé kapaliny, kategorie 2 nebo 3, nespadající pod položky 10 a 11 (16)

                  50 000

                              13.

                              Samovolně reagující látky a směsi a organické peroxidy:

                                          Samovolně reagující látky a směsi, typ A nebo B, nebo

                                          Organické peroxidy, typ A nebo B (17)

                  50

                              14.

                              Samovolně reagující látky a směsi a organické peroxidy:

                                          Samovolně reagující látky a směsi, typ C, D, E nebo F, nebo

                                          Organické peroxidy, typ C, D, E nebo F (18)

                  200

                              15.

                              Samozápalné kapaliny a tuhé látky, kategorie 1

                  200

                              16.

                              Oxidující kapaliny a tuhé látky, kategorie 1, 2 nebo 3

                  200

                              17.

                              Nebezpečnost pro vodní prostředí, kategorie akutní 1 nebo chronická 1 (19)

                  200

                              18.

                              Nebezpečnost pro vodní prostředí, kategorie chronická 2 (20)

                  500

                              19.

                              Látky a směsi, které prudce reagují s vodou, například acetylchlorid, chlorid titaničitý

                  500

                              20.

                              Látky a směsi, které při styku s vodou uvolňují hořlavé plyny, kategorie 1 (21)

                  500

                              21.

                              Látky a směsi, které při styku s vodou uvolňují toxický plyn (látky a směsi, které při styku s vodou nebo vlhkým vzduchem uvolňují plyny zařazené pro akutní toxicitu do kategorie 1, 2 nebo 3, např. fosfid hlinitý nebo sulfid fosforečný)

                  200

      Část II.
      Látky jmenovitě uvedené

                  Látka

                  Kvalifikační množství
                  (v tunách)

                              1a.

                              Dusičnan amonný (22)

                  10 000

                              1b.

                              Dusičnan amonný (23)

                  5 000

                              1c.

                              Dusičnan amonný (24)

                  2 500

                              1d.

                              Dusičnan amonný (25)

                  50

                              2a.

                              Dusičnan draselný (26)

                  10 000

                              2b.

                              Dusičnan draselný (27)

                  5 000

                              3.

                              Oxid arseničný, kyselina arseničná nebo její soli

                  2

                              4.

                              Oxid arsenitý, kyselina arsenitá nebo její soli

                  0,1

                              5.

                              Brom

                  100

                              6.

                              Chlor

                  25

                              7.

                              Sloučeniny niklu v inhalovatelné práškové formě: oxid nikelnatý, oxid nikličitý, sulfid nikelnatý, sulfid niklitý, oxid niklitý

                  1

                              8.

                              Ethylenimin

                  20

                              9.

                              Fluor

                  20

                              10.

                              Formaldehyd (koncentrace ≥ 90 %)

                  50

                              11.

                              Vodík

                  50

                              12.

                              Kyselina chlorovodíková (zkapalněný plyn)

                  250

                              13.

                              Alkyly olova

                  50

                              14.

                              Zkapalněné hořlavé plyny, kategorie 1 nebo 2 (včetně LPG) a zemní plyn (28)

                  200

                              15.

                              Acetylen

                  50

                              16.

                              Ethylenoxid

                  50

                              17.

                              Propylenoxid

                  50

                              18.

                              Methanol

                  5 000

                              19.

                              4, 4′-methylen bis (2-chloranilin) nebo jeho soli, v práškové formě

                  0,01

                              20.

                              Methylisokyanát

                  0,15

                              21.

                              Kyslík

                  2 000

                              22.

                              Toluen diisokyanát (2,4-toluen diisokyanát a 2,6-toluen diisokyanát)

                  100

                              23.

                              Karbonyldichlorid (fosgen)

                  0,75

                              24.

                              Arsan (arsenovodík)

                  1

                              25.

                              Fosfan (fosforovodík)

                  1

                              26.

                              Chlorid sirnatý |

                  1

                              27.

                              Oxid sírový

                  75

                              28.

                              Polychlordibenzofurany a polychlordibenzodioxiny (včetně tetrachlordibenzodioxinu (TCDD)), kalkulované jako ekvivalent TCDD (29)

                  0,001

                              29.

                              Tyto karcinogeny nebo směsi obsahující tyto karcinogeny v koncentracích vyšších než 5 % hmotnostních:
                              4-aminobifenyl nebo jeho soli, benzotrichlorid, benzidin nebo jeho soli, bis(chlormethyl)ether, chlormethylmethylether, 1,2-dibrommethan, diethylsulfát, dimethylsulfát, dimethylkarbamoylchlorid, 1,2-dibrom-3-chlorpropan, 1,2-dimethylhydrazin, dimethylnitrosoamin, hexamethylfosfotriamid, hydrazin, 2-nafthylamin nebo jeho soli, 4-nitrodifenyl a 1,3-propansulton

                  2

                              30.

                              Ropné produkty a alternativní paliva

                                          a)

                                          benziny a primární benziny;

                                          b)

                                          letecké petroleje (včetně paliva pro reaktivní motory);

                                          c)

                                          plynové oleje (včetně motorové nafty, topných olejů pro domácnost a směsí plynových olejů);

                                          d)

                                          těžké topné oleje;

                                          e)

                                          alternativní paliva sloužící ke stejným účelům a mající podobné vlastnosti, pokud jde o hořlavost a nebezpečnost pro životní prostředí, jako produkty uvedené v písmenech a) až d)

                  25 000

                              31.

                              Bezvodý amoniak

                  200

                              32.

                              Fluorid boritý

                  20

                              33.

                              Sirovodík

                  20

                              34.

                              Piperidin

                  200

                              35.

                              Bis(2-dimethylaminoethyl)(methyl)amin

                  200

                              36.

                              3-(2-ethylhexyloxy)propylamin

                  200

                              37.

                              Směsi chlornanu sodného klasifikované ve třídě akutní toxicita pro vodní prostředí, kategorie 1 [H400] obsahující < 5 % aktivního chloru a neklasifikované v žádné jiné kategorii nebezpečnosti v části 1 přílohy I. (30)

                  500

                              38.

                              Propylamin (31)

                  2 000

                              39.

                              Tert-butyl-akrylát (31)

                  500

                              40.

                              2-methyl-3-butennitril (31)

                  2 000

                              41.

                              Tetrahydro-3,5-dimethyl-1,3,5-thiadiazin-2-thion (Dazomet) (31)

                  200

                              42.

                              Methylakrylát (31)

                  2 000

                              43.

                              Methylpyridin (31)

                  2 000

                              44.

                              1-brom-3-chlorpropan (31)

                  2 000

            Oprava

                  1)

                  Příloha, část I bod 8
                  Místo „Aerosoly“ má být „Aerosoly (10)“.

                  2)

                  Příloha, část I bod 11 poslední řádek
                  Místo „nebezpečí průmyslové havárie“ má být „nebezpečí průmyslové havárie (14)“.

                  3)

                  Příloha, část II bod 43
                  Místo „Methylpyridin (31)“ má být „3-methylpyridin (31)“.

                  4)

                  Příloha, poznámky 13, 15 a 16
                  Místo „v kapitole 2.4.2“ má být „v kapitole 2.6.2“.

         (1)  Kritéria podle Globálně harmonizovaného systému klasifikace a označování chemických látek (GHS) stanoveného OSN (ST/SG/AC.10/30/Rev.4). Tato kritéria by strany měly používat při klasifikaci látek nebo směsí pro účely části I této přílohy, jestliže nebyla ve vnitrostátních předpisech přijata jiná právně závazná kritéria. Se směsmi se zachází stejným způsobem jako s čistými látkami, pokud zůstávají v rámci mezí koncentrace stanovených podle jejich vlastností v souladu s GHS, není-li výslovně udáno procento složení nebo jiný popis.

         (2)  Podle kritérií v kapitolách 3.1.2 a 3.1.3 GHS.

         (3)  Podle kritérií v kapitolách 3.1.2 a 3.1.3 GHS.

         (4)  Látky spadající do položky akutní toxicita kategorie 3 orální cestou expozice spadají do položky 2 akutní toxicita v těch případech, kdy nelze odvodit ani klasifikaci akutní inhalační toxicity ani klasifikaci akutní dermální toxicity, například v důsledku nedostatku přesvědčivých údajů o inhalační a dermální toxicitě.

         (5)  Látky, které vyvolaly závažnou toxicitu u člověka nebo o nichž lze na základě důkazů získaných ze studií na pokusných zvířatech předpokládat, že mohou vyvolat závažnou toxicitu u člověka po jednorázové expozici. Další pokyny jsou uvedeny v rámečku 3.8.1 a tabulce 3.8.1 části 3 GHS.

         (6)  Zkoušení výbušných vlastností látek a směsí je nezbytné pouze tehdy, pokud se screeningovou zkouškou podle části 3 přílohy 6 Příručky zkoušek a kritérií zjistí, že látka nebo směs může mít výbušné vlastnosti.

         (7)  Třída nebezpečnosti „výbušniny“ obsahuje výbušné předměty. Je-li známo množství výbušné látky nebo směsi obsažené v předmětu, uvažuje se pro účely této úmluvy toto množství. Jestliže množství výbušné látky nebo směsi obsažené v předmětu známo není, považuje se pro účely této úmluvy za výbušninu celý předmět.

         (8)  Jsou-li výbušniny spadající do oddílu 1.4 vybaleny z obalu nebo znovu zabaleny, zařazují se v souladu s GHS do položky 4 (Výbušniny), pakliže se neprokáže, že jejich nebezpečnost nadále odpovídá oddílu 1.4.

         (9)  Podle kritérií v kapitole 2.2.2 GHS.

         (10)  Aerosoly se klasifikují podle kritérií v kapitole 2.3 GHS a podle oddílu 31 části III Příručky zkoušek a kritérií.

         (11)  Aby bylo možné použít tuto položku, je třeba prokázat, že aerosolový rozprašovač neobsahuje hořlavý plyn kategorie 1 nebo 2 ani hořlavou kapalinu kategorie 1.

         (12)  Podle kritérií v kapitole 2.4.2 GHS.

         (13)  Podle kritérií v kapitole 2.4.2 GHS.

         (14)  Kapaliny s bodem vzplanutí vyšším než 35 °C lze pro určité regulatorní účely (např. dopravu) považovat za nehořlavé kapaliny, jestliže byly získány negativní výsledky v testu podpory hoření L.2 části III oddílu 32 Příručky zkoušek a kritérií. Při náročnějších podmínkách, například vysoké teplotě nebo tlaku, však toto neplatí, a takové kapaliny se proto řadí do této položky.

         (15)  Podle kritérií v kapitole 2.4.2 GHS.

         (16)  Podle kritérií v kapitole 2.4.2 GHS.

         (17)  Podle kritérií v kapitolách 2.8.2 a 2.15.2.2 GHS.

         (18)  Podle kritérií v kapitolách 2.8.2 a 2.15.2.2 GHS.

         (19)  Podle kritérií v kapitole 4.1.2 GHS.

         (20)  Podle kritérií v kapitole 4.1.2 GHS.

         (21)  Podle kritérií v kapitole 2.12.2 GHS.

         (22)  Dusičnan amonný (10 000): hnojiva schopná samovolného rozkladu.
      Toto se vztahuje na vícesložková nebo směsná hnojiva na bázi dusičnanu amonného (vícesložková nebo směsná hnojiva obsahující dusičnan amonný s fosforečnanem nebo uhličitanem draselným), která jsou schopna samovolného rozkladu podle zkoušky „Trough Test“ (viz Příručka zkoušek a kritérií, část III pododdíl 38.2) a u kterých je obsah dusíku z dusičnanu amonného

                  a)

                  15,75 % až 24,5 % hmotnostních (obsah dusíku z dusičnanu amonného 15,75 % a 24,5 % hmotnostních odpovídá koncentraci dusičnanu amonného 45 % a 70 %) a která neobsahují více než 0,4 % hořlavých či organických látek celkem nebo splňují požadavky na odpovídající zkoušku odolnosti vůči výbuchu (např. zkoušku pomocí čtyřpalcové ocelové trubice);

                  b)

                  15,75 % hmotnostních nebo méně a hořlavé látky nejsou omezeny.

         (23)  Dusičnan amonný (5 000): jakost pro hnojiva.
      Toto se vztahuje na jednosložková hnojiva na bázi dusičnanu amonného a na vícesložková nebo směsná hnojiva na bázi dusičnanu amonného, u kterých je obsah dusíku z dusičnanu amonného

                  a)

                  větší než 24,5 % hmotnostních s výjimkou směsí dusičnanu amonného s dolomitem, vápencem nebo uhličitanem vápenatým o čistotě alespoň 90 %;

                  b)

                  větší než 15,75 % hmotnostních u směsí dusičnanu amonného a síranu amonného;

                  c)

                  větší než 28 % hmotnostních (obsah dusíku z dusičnanu amonného 28 % hmotnostních odpovídá koncentraci dusičnanu amonného 80 %) u směsí dusičnanu amonného s dolomitem, vápencem nebo uhličitanem vápenatým o čistotě alespoň 90 %, která splňují požadavky na odpovídající zkoušku odolnosti vůči výbuchu (např. zkoušku pomocí čtyřpalcové ocelové trubice).

         (24)  Dusičnan amonný (2 500): technický.
      Toto se vztahuje:

                  a)

                  na dusičnan amonný a směsi s dusičnanem amonným, jejichž obsah dusíku z dusičnanu amonného je:

                              i)

                              24,5 % až 28 % hmotnostních a které neobsahují více než 0,4 % hořlavých látek;

                              ii)

                              více než 28 % hmotnostních a které neobsahují více než 0,2 % hořlavých látek;

                  b)

                  na vodné roztoky dusičnanu amonného, ve kterých jeho koncentrace přesahuje 80 % hmotnostních.

         (25)  Dusičnan amonný (50): materiál „off-spec“ (blíže neurčený) a hnojiva, která nesplňují požadavky na odpovídající zkoušku odolnosti vůči výbuchu (např. zkoušku pomocí čtyřpalcové ocelové trubice).
      Toto se vztahuje:

                  a)

                  na materiál vyřazený v průběhu výrobního postupu a dusičnan amonný a směsi s dusičnanem amonným, jednosložková hnojiva na bázi dusičnanu amonného a vícesložková nebo směsná hnojiva na bázi dusičnanu amonného uvedené v poznámkách 23 a 24, které jsou vraceny nebo byly vráceny konečným uživatelem výrobci, do dočasného skladu nebo do zpracovatelského zařízení k přepracování, využití nebo zpracování pro bezpečné použití, protože již nevyhovují požadavkům uvedeným v poznámkách 23 a 24;

                  b)

                  na hnojiva uvedená v poznámce 22 písm. a) a v poznámce 23, která nesplňují požadavky na odpovídající zkoušku odolnosti vůči výbuchu (např. zkoušku pomocí čtyřpalcové ocelové trubice).

         (26)  Dusičnan draselný (10 000): směsná hnojiva na bázi dusičnanu draselného s dusičnanem draselným ve formě granulí nebo mikrogranulí, která mají stejné vlastnosti jako čistý dusičnan draselný.

         (27)  Dusičnan draselný (5 000): směsná hnojiva na bázi dusičnanu draselného s dusičnanem draselným v krystalické formě, která mají stejné nebezpečné vlastnosti jako čistý dusičnan draselný.

         (28)  Upravený bioplyn: pro účely provedení této úmluvy se upravený bioplyn může klasifikovat v položce 14 části 2 přílohy I, pokud byl zpracován v souladu s platnými normami pro vyčištěný a upravený bioplyn se zaručením stejné kvality, jakou má zemní plyn, včetně obsahu metanu, a pokud obsahuje maximálně 1 % kyslíku.

         (29)  Polychlorodibenzofurany a polychlorodibenzodioxiny.
      Množství polychlorodibenzofuranů a polychlorodibenzodioxinů se počítají s použitím následujících faktorů toxické rovnocennosti dioxinů a sloučenin s dioxinovým efektem (TEF) pro člověka a savce stanovených Světovou zdravotnickou organizací (WHO) a přehodnocených v roce 2005:
      TEF WHO 2005

                  Dioxiny

                  TEF

                  Furany

                  TEF

                  2,3,7,8-TCDD

                  1

                  2,3,7,8-TCDF

                  0,1

                  1,2,3,7,8-PeCDD

                  1

                  2,3,4,7,8-PeCDF

                  0,3

                  1,2,3,4,7,8-HxCDD

                  0,1

                  1,2,3,7,8-PeCDF

                  0,03

                  1,2,3,6,7,8-HxCDD

                  0,1

                  1,2,3,4,7,8-HxCDF

                  0,1

                  1,2,3,7,8,9-HxCDD

                  0,1

                  1,2,3,7,8,9-HxCDF

                  0,1

                  1,2,3,4,6,7,8-HpCDD

                  0,01

                  2,3,4,6,7,8-HxCDF

                  0,1

                  OCDD

                  0,0003

                  1,2,3,7,8,9-HxCDF

                  0,1

                  1,2,3,4,6,7,8-HpCDF

                  0,01

                  1,2,3,4,7,8,9-HpCDF

                  0,01

                  OCDF

                  0,0003

                  Zkratky: Hx = hexa, Hp = hepta, O = okta, P = penta, T = tetra.
                  Zdroj: Martin Van den Berg aj., The 2005 World Health Organization Re-evaluation of Human and Mammalian Toxic Equivalency Factors for Dioxins and Dioxin-like Compounds, Toxicological Sciences, vol. 93, No. 2, (říjen 2006), s. 223–241 (2006).

         (30)  Za předpokladu, že směs při nepřítomnosti chlornanu sodného nebude klasifikována ve třídě akutní toxicita pro vodní prostředí, kategorie 1.

         (31)  Pokud tato nebezpečná látka spadá do kategorie 10 hořlavé kapaliny nebo 11 hořlavé kapaliny, použijí se pro účely úmluvy nejnižší kvalifikační množství.


title: Rozhodnutí Rady (EU) 2016/2077 ze dne 17. října 2016 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v Mezinárodní námořní organizaci (IMO) na 70. zasedání Výboru pro ochranu mořského prostředí a 97. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost k přijetí změn přílohy VI úmluvy MARPOL, pravidel II-1 úmluvy SOLAS, pravidel III/1.4, III/30 a III/37 úmluvy SOLAS, pravidel II-2/1 a II-2/10 úmluvy SOLAS, pravidla II-1/3-12 úmluvy SOLAS, úmluvy a předpisu o normách výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků (STCW), předpisů o systémech protipožární bezpečnosti a předpisu z roku 2011 o programu rozšířených inspekcí

text:
               26.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 320/36

         ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2016/2077
   ze dne 17. října 2016
   o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v Mezinárodní námořní organizaci (IMO) na 70. zasedání Výboru pro ochranu mořského prostředí a 97. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost k přijetí změn přílohy VI úmluvy MARPOL, pravidel II-1 úmluvy SOLAS, pravidel III/1.4, III/30 a III/37 úmluvy SOLAS, pravidel II-2/1 a II-2/10 úmluvy SOLAS, pravidla II-1/3-12 úmluvy SOLAS, úmluvy a předpisu o normách výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků (STCW), předpisů o systémech protipožární bezpečnosti a předpisu z roku 2011 o programu rozšířených inspekcí
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 100 odst. 2 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Cílem činnosti Unie v odvětví námořní dopravy by mělo být zlepšování námořní bezpečnosti a ochrana mořského prostředí.

               (2)

               Výbor pro ochranu mořského prostředí (MEPC) Mezinárodní námořní organizace (IMO) se na svém 69. zasedání dohodl na zřízení systému povinného shromažďování údajů o spotřebě paliva a na nezbytných změnách kapitoly 4 přílohy VI Mezinárodní úmluvy o zabránění znečišťování z lodí (dále jen „příloha VI úmluvy MARPOL“). Očekává se, že tyto změny budou přijaty během 70. zasedání výboru MEPC, které se bude konat v říjnu 2016.

               (3)

               Výbor pro námořní bezpečnost (MSC) organizace IMO na svém 95. a 96. zasedání schválil změny pravidla II-1, pravidel III/1.4, III/30 a III/37, pravidel II-2/1 a II-2/10 a pravidla II-1/3-12 Mezinárodní úmluvy o bezpečnosti lidského života na moři (SOLAS), Mezinárodní úmluvy a Předpisu o normách výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků (dále jen „úmluva a předpisy STCW“), Mezinárodních předpisů o systémech protipožární bezpečnosti (dále jen „předpis FSS“) a předpisu z roku 2011 o programu rozšířených inspekcí (dále jen „předpis o ESP z roku 2011“). Očekává se, že tyto změny budou přijaty na 97. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost, které se bude konat v listopadu 2016.

               (4)

               Změny kapitoly 4 přílohy VI úmluvy MARPOL stanoví povinný celosvětový systém shromažďování údajů, které budou shromažďovány a vykazovány každý rok některými loděmi, postupy ověřování vykázaných údajů, prohlášení o shodě, situace týkající se převodu vlastnictví, předkládání údajů Mezinárodní námořní organizaci (IMO), anonymizaci údajů a přístup k těmto údajům, jakož i postupy potvrzování shody pro lodě plující pod vlajkou států, které nejsou stranami přílohy VI úmluvy MARPOL. Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/757 (1) zavádí systém EU pro monitorování, vykazování a ověřování emisí CO2 a energetické účinnosti námořní dopravy. Od 1. ledna 2018 platí pro všechny lodě o hrubé prostornosti vyšší než 5 000 tun, které připlouvají do přístavu spadajícího do jurisdikce některého členského státu, nacházejí se v takovém přístavu nebo z něho odplouvají, a to bez ohledu na to, kde jsou tyto lodě registrovány.

               (5)

               Článek 22 nařízení (EU) 2015/757 obsahuje ustanovení o přezkumu v případě, že by v této oblasti došlo k uzavření mezinárodní dohody. Přijetím změn kapitoly 4 přílohy VI úmluvy MARPOL bude tento proces přezkumu zahájen, což může vést k předložení návrhu na změnu nařízení (EU) 2015/757 s cílem zajistit v náležitém rozsahu jeho harmonizaci s celosvětovým systémem shromažďování údajů dohodnutým v rámci IMO.

               (6)

               Změny pravidel II-1/1, II-1/2, II-1/3, II-1/4, II-1/5, II-1/6, II-1/7, II-1/8-1, II-1/9, II-1/10, II-1/12, II-1/13, II-1/15 – 17, II-1/19, II-1/21 – 22 a II-1/35 úmluvy SOLAS zavádějí formulační a následné změny, jakož i změny, které se týkají požadavků na dělení lodi na úseky a stabilitu v narušeném stavu s cílem zlepšit funkční schopnost osobních lodí v případě jejich poškození. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/45/ES (2) se vztahuje na osobní lodě a vysokorychlostní osobní plavidla provozující vnitrostátní plavbu. Ustanovení čl. 6 odst. 2 písm. a) bodu i) uvedené směrnice stanoví, že nové osobní lodě třídy A musí plně vyhovovat požadavkům úmluvy SOLAS z roku 1974 v platném znění.

               (7)

               Změny pravidla II-1/1.2 úmluvy SOLAS, nové pravidlo II-1/19-1 a změny pravidel III/1.4, III/30 a III/37 úmluvy SOLAS týkající se havarijních cvičení jsou součástí celkové snahy o zvýšení funkční schopnosti plavidla poté, co dojde k jeho zaplavení, s cílem zlepšit bezpečnost nových i stávajících osobních lodí. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/106/ES (3), zejména pravidlo V/2 uvedené v kapitole V přílohy I, obsahuje povinné minimální požadavky na výcvik a kvalifikaci velitelů, důstojníků, členů mužstva a ostatních osob na osobních lodích. Úmluva STCW, která byla do práva Unie začleněna prostřednictvím směrnice 2008/106/ES, obsahuje požadavky na výcvik týkající se stability lodě podle příslušných tabulek způsobilosti uvedených v předpisu STCW.

               (8)

               Změny pravidel II-2/1 a II-2/10 úmluvy SOLAS stanoví, že v kotelnách s domácími kotli o výkonu nižším než 175 kW, nebo u kotlů chráněných stabilními lokálními vodními protipožárními systémy již není třeba instalovat pěnové hasicí přístroje o minimálním objemu 135 l. Ustanovení čl. 6 odst. 2 písm. a) bodu i) směrnice 2009/45/ES stanoví, že nové osobní lodě třídy A musí plně vyhovovat požadavkům úmluvy SOLAS z roku 1974 v platném znění. Pravidla II-2/1 a II-2/10 úmluvy SOLAS jsou navíc použitelná i na nové osobní lodě tříd B, C a D a na stávající osobní lodě třídy B v souladu s bodem 6.7 („Hasicí zařízení ve strojovnách“) přílohy I kapitoly II-2 části A směrnice 2009/45/ES, v němž je stanoveno, že strojovny a kotelny by měly být vybaveny přenosnými zařízeními.

               (9)

               Změny pravidla II-1/3-12 úmluvy SOLAS zaplní mezeru v současném pravidle, jež se týká uplatňování předpisů o úrovni hluku na palubách lodí v případě lodí, na které byla uzavřena stavební smlouva před 1. července 2014, jejichž kýl byl položen nebo které byly v podobném stádiu stavby ke dni 1. ledna 2015 a později a které nebyly dodány před 1. července 2018. Článek 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/10/ES (4) stanoví minimální požadavky na ochranu pracovníků a limitní hodnoty expozice a hodnoty expozice vyvolávající akci. Jakožto relevantní sekundární právní předpis navíc čl. 6 odst. 2 písm. a) bod i) směrnice 2009/45/ES umožňuje uplatňování úmluvy SOLAS z roku 1974 platném znění na nové lodě třídy A a pravidlo 15 uvedené v části C přílohy I zmíněné směrnice stanoví opatření pro snížení hluku ve strojovnách nových lodí třídy B, C a D.

               (10)

               Změny v úmluvě a předpisu STCW týkající se výcviku pro osobní lodě a změny části A a B předpisu STCW budou řešit nové problémy spojené s větší velikostí moderních výletních lodí a velkým počtem cestujících, kteří se nacházejí na jejich palubách, a zahrnují čtyři různé úrovně výcviku a školení: školení o nouzových situacích na osobních lodích, výcvik v řízení velkého množství lidí na osobních lodích, zvládání krizových situací na osobních lodích a výcvik v oblasti lidského chování a výcvik pro osobní lodě typu ro-ro. Směrnice 2008/106/ES, zejména pravidlo V/2 uvedené v kapitole V přílohy I, obsahuje povinné minimální požadavky na výcvik a kvalifikaci velitelů, důstojníků, členů mužstva a ostatních osob na osobních lodích.

               (11)

               Změny kapitoly 13 předpisu FSS jasněji stanoví, že výpočty rozměrů únikových cest, které se provádějí na základě očekávaného celkového počtu osob, které použijí jako únikové cesty schodiště, vchody, chodby a odpočívadla, mají být provedeny zvlášť pro dva různé případy obsazenosti uvedených prostor. Ustanovení čl. 6 odst. 2 písm. a) bodu i) směrnice 2009/45/ES stanoví, že nové osobní lodě třídy A musí plně vyhovovat požadavkům úmluvy SOLAS z roku 1974 v platném znění. Pro lodě třídy B, C a D, které byly postaveny dne 1. ledna 2003 nebo později, navíc na základě kapitoly II-2 části A přílohy I směrnice 2009/45/ES platí předpis FSS, který byl přijat rezolucí MSC.98(73).

               (12)

               Změny pravidel II-1/1, II-1/2, II-1/3, II-1/4, II-1/5, II-1/6, II-1/7, II-1/8-1, II-1/9, II-1/10, II-1/12, II-1/13, II-1/15 – 17, II-1/19, II-1/21 – 22 a II-1/35 úmluvy SOLAS, pravidel II-2/1 a II-2/10 úmluvy SOLAS a kapitoly 13 předpisu FSS spadají v míře, ve které mohou ovlivnit ustanovení směrnice 2009/45/ES týkající se osobních lodí a vysokorychlostních osobních plavidel provozujících vnitrostátní plavbu, do výlučné pravomoci Unie.

               (13)

               Změny v předpisu o ESP z roku 2011 zajistí harmonizaci s aktuálním zněním jednotných požadavků řady Z10 Mezinárodního sdružení klasifikačních společností (řada Z10 jednotných požadavků IACS), které se týkají inspekcí a vydávání osvědčení. Články 5 a 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 530/2012 (5) zavádějí povinnost uplatňovat na ropné tankery s jednoduchým trupem starší než 15 let systém organizace IMO pro hodnocení stavu (CAS). Rozšířený inspekční program při prohlídkách plavidel přepravujících volně ložený náklad a ropných tankerů čili rozšířený inspekční program (ESP) upřesňuje, jak toto důkladnější posouzení provádět. Vzhledem k tomu, že CAS používá k dosažení svého cíle ESP, veškeré změny týkající se inspekcí ESP budou automaticky použitelné prostřednictvím nařízení (EU) č. 530/2012.

               (14)

               Unie není členem IMO ani smluvní stranou příslušných úmluv nebo předpisů. Je tudíž třeba, aby Rada zmocnila členské státy k vyjádření postoje Unie a k vyjádření jejich souhlasu s tím, aby byly těmito změnami vázány, nakolik tyto změny spadají do výlučné pravomoci Unie,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Postojem, který má být zaujat jménem Unie na 70. zasedání Výboru pro ochranu mořského prostředí IMO, je souhlasit s přijetím změn kapitoly 4 přílohy VI úmluvy MARPOL, jak jsou stanoveny v příloze 7 dokumentu IMO MEPC 69/21/Add.1.
   Článek 2
   1.   Postojem, který má být zaujat jménem Unie na 97. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost IMO, je souhlasit s přijetím těchto změn:

               a)

               pravidel II-1/1, II-1/2, II-1/3, II-1/4, II-1/5, II-1/6, II-1/7, II-1/8-1, II-1/9, II-1/10, II-1/12, II-1/13, II-1/15 – 17, II-1/19, II-1/21 – 22 a II-1/35 úmluvy SOLAS, jak jsou stanoveny v příloze 1 oběžníku IMO č. 3644 ze dne 20. května 2016;

               b)

               pravidla II-1/1.2, nového pravidla II-1/19-1 a změn pravidel III/1.4, III/30 a III/37 úmluvy SOLAS, jak jsou stanoveny v příloze 1 oběžníku IMO č. 3644 ze dne 20. května 2016;

               c)

               pravidel II-2/1 a II-2/10 úmluvy SOLAS, jak jsou stanoveny v příloze 1 oběžníku IMO č. 3644 ze dne 20. května 2016;

               d)

               pravidla II-1/3-12 úmluvy SOLAS, jak jsou stanoveny v příloze 1 oběžníku IMO č. 3644 ze dne 20. května 2016;

               e)

               úmluvy a předpisu STCW týkající se výcviku pro osobní lodě a částí A a B předpisu STCW, jak jsou stanoveny v přílohách 8, 9 a 10 dokumentu IMO MSC 96/25/Add.1;

               f)

               kapitoly 13 předpisu FSS, jak jsou stanoveny v příloze 2 oběžníku IMO č. 3644 ze dne 20. května 2016;

               g)

               předpisu ESP 2011, jak jsou stanoveny v příloze 4 oběžníku IMO č. 3644 ze dne 20. května 2016.

         2.   Bude-li na 97. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost IMO prováděn přezkum změn pravidla II-1/6 úmluvy SOLAS uvedeného v odst. 1 písm. a), je postojem, který má být zaujat jménem Unie, souhlasit s úpravami těch změn, které zvyšují stávající úrovně bezpečnosti.
   Článek 3
   1.   Postoj, který má být zaujat jménem Unie, stanovený v článcích 1 a 2, vyjádří členské státy, jež jsou členy IMO, jednající společně v zájmu Unie.
   2.   Drobné úpravy postojů uvedených v článcích 1 a 2 lze dohodnout bez dalšího rozhodnutí Rady.
   Článek 4
   Členské státy se zmocňují, aby vyjádřily souhlas s tím, že v zájmu Unie budou vázány změnami uvedenými v článcích 1 a 2, nakolik tyto změny spadají do výlučné pravomoci Unie.
   Článek 5
   Toto rozhodnutí je určeno členským státům.

      V Lucemburku dne 17. října 2016.

            Za Radu

            předseda

         L. SÓLYMOS

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/757 ze dne 29. dubna 2015 o monitorování, vykazování a ověřování emisí oxidu uhličitého z námořní dopravy a o změně směrnice 2009/16/ES (Úř. věst. L 123, 19.5.2015, s. 55).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/45/ES ze dne 6. května 2009 o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě (Úř. věst. L 163, 25.6.2009, s. 1).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/106/ES ze dne 19. listopadu 2008 o minimální úrovni výcviku námořníků (Úř. věst. L 323, 3.12.2008, s. 33).

      (4)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/10/ES ze dne 6. února 2003 o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví před expozicí zaměstnanců rizikům spojeným s fyzikálními činiteli (hlukem) (Úř. věst. L 42, 15.2.2003, s. 38).

      (5)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 530/2012 ze dne 13. června 2012 o urychleném zavádění požadavků dvojitého trupu nebo rovnocenné konstrukce u ropných tankerů s jednoduchým trupem (Úř. věst. L 172, 30.6.2012, s. 3).


title: 2011/589/EU: Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 10. května 2011 o uzavření účtů Evropské agentury pro bezpečnost sítí a informací za rozpočtový rok 2009

text:
               27.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 250/190

         ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
   ze dne 10. května 2011
   o uzavření účtů Evropské agentury pro bezpečnost sítí a informací za rozpočtový rok 2009
   (2011/589/EU)
   EVROPSKÝ PARLAMENT,

               —

               s ohledem na konečnou roční účetní závěrku Evropské agentury pro bezpečnost sítí a informací za rozpočtový rok 2009,

               —

               s ohledem na zprávu Účetního dvora o ověření roční účetní závěrky Evropské agentury pro bezpečnost sítí a informací za rozpočtový rok 2009, spolu s odpověďmi agentury (1),

               —

               s ohledem na doporučení Rady ze dne 15. února 2011 (05892/2011 – C7-0052/2011),

               —

               s ohledem na článek 276 Smlouvy o ES a článek 319 Smlouvy o fungování Evropské unie,

               —

               s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (2), a zejména na článek 185 tohoto nařízení,

               —

               s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 460/2004 ze dne 10. března 2004 o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost sítí a dat (3), a zejména na článek 17 tohoto nařízení,

               —

               s ohledem na nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (4), a zejména na článek 94 tohoto nařízení,

               —

               s ohledem na článek 77 a přílohu VI jednacího řádu,

               —

               s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu (A7-0105/2011),

               1.

               schvaluje uzavření účtů Evropské agentury pro bezpečnost sítí a informací za rozpočtový rok 2009;

               2.

               pověřuje svého předsedu, aby předal toto rozhodnutí řediteli Evropské agentury pro bezpečnost sítí a informací, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru, a aby zajistil jeho zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie (řada L).

            Předseda

         Jerzy BUZEK

            Generální tajemník

         Klaus WELLE

      (1)  Úř. věst. C 338, 14.12.2010, s. 16.

      (2)  Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1.

      (3)  Úř. věst. L 77, 13.3.2004, s. 1.

      (4)  Úř. věst. L 357, 31.12.2002, s. 72.


title: Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1673/2006/ES ze dne 24. října 2006 o financování evropské normalizace

text:
               15.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 315/9

      ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY č. 1673/2006/ES
   ze dne 24. října 2006
   o financování evropské normalizace
   EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 a čl. 157 odst. 3 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Komise,
   s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
   v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (2),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Evropská normalizace představuje dobrovolnou činnost, kterou vyvíjejí ve vlastním zájmu zúčastněné strany, které si přejí vytvořit normy a jiné produkty normalizace v reakci na své potřeby. Tyto produkty normalizace vytváří Evropský výbor pro normalizaci (CEN), Evropský výbor pro normalizaci v elektrotechnice (CENELEC) a Evropský institut pro normalizaci v telekomunikacích (ETSI), orgány uvedené v příloze I směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti (3) (dále jen „evropské normalizační orgány“).

               (2)

               Směrnice 98/34/ES stanoví, že Komise může po poradě s výborem zřízeným uvedenou směrnicí předkládat evropským normalizačním orgánům žádosti o vypracování norem. Partnerské vztahy mezi těmito orgány a Společenstvím a Evropským sdružením volného obchodu, které rovněž podporuje evropskou normalizaci, upravují obecné zásady spolupráce mezi CEN, CENELEC, ETSI a Evropskou komisí a Evropským sdružením volného obchodu ze dne 28. března 2003 (4).

               (3)

               Je nezbytné, aby se Společenství podílelo na financování evropské normalizace vzhledem k užitečné roli, kterou tato normalizace hraje při podpoře jeho právních předpisů a politik. Evropská normalizace na jedné straně přispívá k fungování a k upevnění vnitřního trhu, a to především díky takzvaným směrnicím nového přístupu v oblasti zdraví, bezpečnosti a ochrany životního prostředí a spotřebitelů, a k zajištění interoperability v odvětvích, jako je doprava. Na druhé straně evropská normalizace pomáhá zlepšit konkurenceschopnost podniků tím, že usnadňuje zejména volný pohyb zboží a služeb, interoperabilitu sítí a komunikačních prostředků, technologický rozvoj a inovaci v činnostech, jako jsou informační technologie. Je tudíž vhodné zahrnout do tohoto rozhodnutí také financování činností evropské normalizace v oblasti informačních technologií a telekomunikací, které upravuje mimo jiné rozhodnutí Rady 87/95/EHS ze dne 22. prosince 1986 o normalizaci v oblasti informačních technologií a telekomunikací (5).

               (4)

               Toto rozhodnutí by mělo poskytnout výslovný, úplný a podrobný právní základ pro financování poskytované Společenstvím na veškeré činnosti evropské normalizace, které jsou potřebné k provádění jeho politik a právních předpisů.

               (5)

               Je nutné zajistit, aby malé a střední podniky, zejména malé podniky, mikropodniky a řemeslné podniky, mohly používat evropské normy. Proto by tyto normy měly být vytvářeny a upravovány s ohledem na charakteristické rysy a prostředí těchto podniků.

               (6)

               Financování Společenstvím by mělo být zaměřeno na vytvoření norem a jiných produktů normalizace a mělo by usnadňovat podnikům jejich používání prostřednictvím překladů do různých úředních jazyků Společenství, posílit soudržnost evropského systému normalizace a zajistit spravedlivý a průhledný přístup k evropským normám všem účastníkům trhu v celé Evropské unii. To je důležité zejména v případech, kdy používání norem umožňuje dosahovat souladu s právními předpisy Společenství.

               (7)

               Rozpočtové prostředky vyhrazené na činnosti evropské normalizace by měl každoročně určovat rozpočtový orgán v mezích orientačního finančního krytí stanoveného na období příslušného finančního rámce a měly by být předmětem každoročního rozhodnutí Komise, které stanoví částky a případně i maximální míru spolufinancování podle typu činnosti.

               (8)

               S ohledem na velice rozsáhlé pole působnosti evropské normalizace v rámci podpory politik a právních předpisů Společenství a různé typy normalizačních činností je vhodné nastavit i různé způsoby financování. Jedná se především o granty bez výzvy k podávání návrhů u evropských normalizačních orgánů, v souladu s čl. 110 odst. 1 druhým pododstavcem nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (6), (dále jen „finanční nařízení“) a čl. 168 odst. 1 písm. d) nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 (7).

               (9)

               Totéž by se dále mělo vztahovat na subjekty, které ačkoli nejsou uznanými evropskými normalizačními orgány uvedenými v příloze I směrnice 98/34/ES, byly pověřeny v základním aktu a obdržely za úkol provádět přípravnou práci na podporu evropské normalizace ve spolupráci s evropskými normalizačními orgány.

               (10)

               Členské státy jsou vybízeny, aby pro úkoly spojené s normalizací zajistily řádné vnitrostátní financování.

               (11)

               Navíc pokud evropské normalizační orgány trvale podporují činnosti Společenství, měly by mít účinné a výkonné ústřední sekretariáty. Komise by proto měla mít pravomoc udělovat granty těmto orgánům, které sledují cíle v obecném evropském zájmu, bez toho, aby v případě grantů na provozní náklady uplatňovala zásadu postupného snižování uvedenou v čl. 113 odst. 2 finančního nařízení. Účinné fungování evropských normalizačních orgánů mimo jiné vyžaduje, aby členové těchto orgánů z členských států plnili své povinnosti, pokud jde o finanční příspěvek na evropský systém normalizace.

               (12)

               Financování normalizačních činností by mělo být schopno pokrýt i přípravné a doplňkové činnosti při vytváření norem či jiných produktů normalizace. Jedná se zejména o výzkumnou činnost, vypracovávání přípravných dokumentů pro právní předpisy, provádění mezilaboratorních zkoušek a validaci či hodnocení norem. Kromě toho by podpora normalizace na evropské a mezinárodní úrovni měla zahrnovat i provádění programů technické pomoci a spolupráce s třetími zeměmi. Za účelem zlepšení přístupu na trhy a posílení konkurenceschopnosti podniků z Evropské unie je proto vhodné zavést možnost udělování grantů i jiným subjektům prostřednictvím výzvy k podávání návrhů nebo, v případě potřeby, zadávání zakázek.

               (13)

               Komise a evropské normalizační orgány spolu pravidelně podepisují dohody o partnerství, které stanoví správní a finanční pravidla pro financování normalizačních činností v souladu s finančním nařízením. Evropský parlament a Rada by měly být o obsahu těchto dohod průběžně informovány.

               (14)

               S ohledem na zvláštní povahu normalizační práce, a zejména na to, že se na procesu normalizace podílejí různé zainteresované subjekty, je vhodné uznat, že spolufinancování činností při vytváření evropských norem a jiných produktů normalizace, na které je poskytován grant Společenství, je možné poskytovat formou věcného plnění, například poskytnutím odborníků.

               (15)

               Aby bylo zajištěno účinné provádění tohoto rozhodnutí, je vhodné umožnit využití potřebné odbornosti, zejména v oblasti auditu a finančního řízení, prostředků administrativní podpory, které by mohly usnadnit jeho provádění, a pravidelného hodnocení významnosti činností financovaných Společenstvím tak, aby byla ověřena jejich užitečnost a dopad.

               (16)

               Měla by být rovněž přijata přiměřená opatření k zabránění podvodům a nesrovnalostem a ke zpětnému získání neoprávněně vyplacených finančních prostředků podle nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (8), nařízení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 ze dne 11. listopadu 1996 o kontrolách a inspekcích na místě prováděných Komisí za účelem ochrany finančních zájmů Evropských společenství proti podvodům a jiným nesrovnalostem (9) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 ze dne 25. května 1999 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) (10),

         ROZHODLY TAKTO:
   Článek 1
   Předmět
   Toto rozhodnutí stanoví pravidla pro příspěvek Společenství na financování evropské normalizace za účelem podpory provádění zvláštních politik, opatření, akcí a právních předpisů Společenství.
   Článek 2
   Subjekty způsobilé k financování Společenstvím
   Financování Společenstvím lze poskytovat uznaným evropským normalizačním orgánům, které jsou uvedeny v příloze I směrnice 98/34/ES, za účelem provádění činností uvedených v článku 3 tohoto rozhodnutí.
   Financování Společenstvím lze však poskytnout rovněž jiným subjektům za účelem provádění přípravných či doplňkových prací pro evropskou normalizaci, které jsou uvedeny v čl. 3 odst. 1 písm. b), a na programy uvedené v čl. 3 odst. 1 písm. f).
   Článek 3
   Normalizační činnosti způsobilé k financování Společenstvím
   1.   Společenství může financovat tyto činnosti evropské normalizace:

               a)

               tvorba a revize evropských norem a veškerých dalších produktů normalizace, které jsou nezbytné a vhodné pro provádění politik a právních předpisů Společenství;

               b)

               provádění přípravných či doplňkových prací pro evropskou normalizaci, jako jsou studie, programy, hodnocení, srovnávací analýzy, výzkumná činnost, laboratorní práce, mezilaboratorní zkoušky a práce týkající se posuzování shody;

               c)

               činnosti ústředních sekretariátů evropských normalizačních orgánů, jako jsou rozvoj politik, koordinace normalizačních činností, zpracovávání odborné dokumentace a poskytování informací zúčastněným stranám;

               d)

               ověřování kvality evropských norem a veškerých dalších produktů normalizace a jejich shody s odpovídajícími politikami a právními předpisy Společenství;

               e)

               v případě potřeby překlad evropských norem či jiných evropských produktů normalizace používaných na podporu politik a právních předpisů Společenství do jiných úředních jazyků Společenství, než jsou pracovní jazyky evropských normalizačních orgánů; příprava dokumentů vysvětlujících, vykládajících a zjednodušujících normy a příprava návodů pro uživatele a dokumentů shrnujících osvědčené postupy;

               f)

               činnost směřující k provádění programů technické pomoci a spolupráce s třetími zeměmi a k podpoře a využívání evropského systému normalizace a evropských norem zúčastněnými stranami v rámci Společenství a na mezinárodní úrovni.

         2.   Činnosti uvedené v odst. 1 písm. a) může Společenství financovat pouze poté, co byl výbor zřízený článkem 5 směrnice 98/34/ES konzultován k žádostem, které mají být předloženy u evropských normalizačních orgánů.
   Článek 4
   Financování
   Rozpočtové prostředky vyhrazené na činnosti uvedené v tomto rozhodnutí stanoví každoročně rozpočtový orgán v mezích finančního rámce.
   Článek 5
   Způsoby financování
   1.   Financování Společenstvím se poskytuje tak, že se

               a)

               granty bez výzvy k podávání návrhů udělí evropským normalizačním orgánům na provádění činností uvedených v článku 3 a subjektům, které jsou pověřeny v základním aktu v souladu s článkem 49 finančního nařízení, na provádění prací uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. b) tohoto rozhodnutí ve spolupráci s evropskými normalizačními orgány;

               b)

               granty po výzvě k podávání návrhů nebo postupem zadávání veřejných zakázek udělí jiným subjektům na provedení normalizačních prací uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. b) nebo programů uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. f) ve spolupráci s evropskými normalizačními orgány.

         2.   Činnosti ústředních sekretariátů evropských normalizačních orgánů, které jsou uvedeny v čl. 3 odst. 1 písm. c), lze financovat buď na základě grantů na činnosti, nebo na základě grantů na provozní náklady. Granty na provozní náklady se v případě opětovného poskytnutí automaticky nesnižují.
   3.   Komise stanoví způsoby financování uvedené v odstavcích 1 a 2, částky a případně i maximální procentní podíly financování podle typu činností. Rozhodnutí Komise v této věci se zveřejňují.
   4.   Grantové dohody mohou umožnit paušální krytí režijních nákladů příjemce do výše 30 % celkových způsobilých přímých nákladů na akce kromě případů, kdy jsou nepřímé náklady příjemce hrazeny prostřednictvím provozního grantu financovaného ze souhrnného rozpočtu Evropské unie.
   5.   Spolufinancování ve formě věcného plnění je přijatelné. Věcné plnění se oceňuje v souladu s nařízením (ES, Euratom) č. 2342/2002.
   6.   Společné cíle spolupráce a správní a finanční podmínky pro granty udělované evropským normalizačním orgánům jsou definovány v rámcových dohodách o partnerství, které podepisuje Komise se zmíněnými orgány v souladu s finančním nařízením a nařízením (ES, Euratom) č. 2342/2002. O uzavření těchto dohod jsou informovány Evropský parlament a Rada.
   Článek 6
   Řízení a průběžná kontrola
   1.   Rozpočtové prostředky určené rozpočtovým orgánem na financování normalizačních činností mohou pokrývat rovněž správní výdaje spojené s přípravnými činnostmi, průběžnou kontrolou, inspekcemi, auditem a hodnocením, které jsou přímo nezbytné pro dosahování cílů tohoto rozhodnutí, a to zejména se studiemi, schůzemi, informačními a publikačními činnostmi, dále výdaje spojené s informačními sítěmi za účelem výměny informací a veškeré další výdaje na technickou a administrativní podporu, které může Komise pro normalizační činnosti používat.
   2.   Komise hodnotí významnost normalizačních činností financovaných Společenstvím s ohledem na potřeby politiky a právních předpisů Společenství a alespoň jednou za pět let o výsledcích tohoto hodnocení informuje Evropský parlament a Radu.
   Článek 7
   Ochrana finančních zájmů Společenství
   1.   Komise zajistí, aby byly finanční zájmy Společenství při provádění činností financovaných podle tohoto rozhodnutí chráněny pomocí uplatňování preventivních opatření proti podvodům, korupci a jinému protiprávnímu jednání, dále pomocí účinných kontrol a zpětného získávání neoprávněně vyplacených částek a v případě, že jsou zjištěny nesrovnalosti, také pomocí účinných, přiměřených a odrazujících sankcí v souladu s nařízeními (ES, Euratom) č. 2988/95, (ES, Euratom) č. 2185/96 a (ES) č. 1073/1999.
   2.   Pokud jde o činnosti Společenství financované podle toho nařízení, pojmem „nesrovnalost“ podle čl. 1 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 se rozumí jakékoliv porušení právního předpisu Společenství nebo smluvního závazku vyplývající z jednání nebo opomenutí hospodářského subjektu, v důsledku kterého je nebo by mohl být poškozen souhrnný rozpočet Evropské unie nebo rozpočty jí spravované, a to formou neoprávněného výdaje.
   3.   Dohody a smlouvy uzavřené na základě tohoto rozhodnutí obsahují ustanovení o průběžné kontrole a finanční kontrole prováděné Komisí nebo jí pověřeným zástupcem a o auditu prováděném Účetním dvorem, který lze v případě potřeby provést na místě.
   Článek 8
   Vstup v platnost
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

      Ve Štrasburku dne 24. října 2006.

            Za Evropský parlament

            předseda

         J. BORRELL FONTELLES

            Za Radu

            předsedkyně

         P. LEHTOMÄKI

      (1)  Úř. věst. C 110, 9.5.2006, s. 14.

      (2)  Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 17. května 2006 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 18. září 2006.

      (3)  Úř. věst. L 204, 21.7.1998, s. 37. Směrnice naposledy pozměněná aktem o přistoupení z roku 2003.

      (4)  Úř. věst. C 91, 16.4.2003, s. 7.

      (5)  Úř. věst. L 36, 7.2.1987, s. 31. Rozhodnutí ve znění nařízení (ES) č. 807/2003 (Úř. věst. L 122, 16.5.2003, s. 36).

      (6)  Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1.

      (7)  Úř. věst. L 357, 31.12.2002, s. 1. Nařízení ve znění nařízení (ES, Euratom) č. 1248/2006 (Úř. věst. L 227, 19.8.2006, s. 3).

      (8)  Úř. věst. L 312, 23.12.1995, s. 1.

      (9)  Úř. věst. L 292, 15.11.1996, s. 2.

      (10)  Úř. věst. L 136, 31.5.1999, s. 1.