title: 2004/689/: Rozhodnutí Rady ze dne 4. října 2004 o zřízení Výboru pro sociální ochranu a zrušení rozhodnutí 2000/436/ES

text:
               13.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 314/8

      ROZHODNUTÍ RADY

   ze dne 4. října 2004
   o zřízení Výboru pro sociální ochranu a zrušení rozhodnutí 2000/436/ES
   (2004/689/ES)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 144 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Komise,
   s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Komise ve svém sdělení „Jednotná strategie modernizace sociální ochrany“ ze dne 14. července 1999 navrhla posílení spolupráce v oblasti sociální ochrany mimo jiné zřízením skupiny vyšších úředníků.

               (2)

               Evropský parlament ve svém usnesení ze dne 16. února 2000 uvítal sdělení Komise a vytvoření takové skupiny.

               (3)

               Rada ve svých závěrech ze dne 17. prosince 1999 o posílení spolupráce v oblasti modernizace a zlepšení sociální ochrany (2) podpořila návrh Komise zavést mechanismus posílené spolupráce, který je výsledkem práce skupiny vyšších úředníků, za účelem provedení této akce. Rada zdůraznila, že tento způsob spolupráce by se měl týkat všech forem sociální ochrany a, je-li to nezbytné, měl by pomoci členským státům zlepšit a posílit jejich systémy sociální ochrany v souladu s jejich vnitrostátními prioritami. Připomněla také, že organizování a financování sociální ochrany spadá do pravomoci členských států, a podpořila čtyři obecné cíle vytyčené Komisí v rámci celkové výzvy modernizace systémů sociální ochrany, tedy: zajistit, aby bylo finančně výhodné být zaměstnaný a zajistit jistý příjem, zaručit jistý důchod a udržitelné důchodové systémy, podporovat sociální začlenění a zaručit vysokou a trvalou úroveň zdravotní péče; rovněž zdůraznila, že rovnost žen a mužů musí být zásadní pro všechny činnosti zaměřené na dosažení těchto čtyř cílů. Závěrem Rada uznala, že finanční hlediska jsou všem těmto cílům společná.

               (4)

               Závěry Evropské rady ze zasedání v Lisabonu ve dnech 23. a 24. března 2000 uznávají význam sociální ochrany pro další rozvoj a modernizaci aktivního a dynamického státu blahobytu v Evropě a vyzývají Radu k posílení spolupráce mezi členskými státy výměnou zkušeností a správné praxe s využitím zdokonalených informačních sítí.

               (5)

               Na zasedání v Nice a na svých dalších zasedáních Evropská rada pravidelně podporovala práci odvedenou Výborem pro sociální ochranu při prosazování výměny zkušeností v oblasti sociální ochrany na úrovni Společenství.

               (6)

               Výbor pro sociální ochranu zřízený rozhodnutím Rady 2000/436/ES ze dne 29. června 2000 (3) jasně prokázal svou prospěšnost jako poradní orgán Rady i Komise a aktivně přispěl k rozvoji otevřené metody koordinace vymezené lisabonským zasedáním Evropské rady.

               (7)

               Po vstupu Niceské smlouvy v platnost dne 1. února 2003 by měl Výbor pro sociální ochranu pověřený dalšími úkoly nahradit stávající výbor stejného jména, s cílem umožnit pokračování v práci již odvedené uvedeným výborem. Rozhodnutí 2000/436/ES by proto mělo být zrušeno ode dne, kdy se nový Výbor pro sociální ochranu ujme své funkce,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   1.   Zřizuje se Výbor pro sociální ochranu (dále jen „výbor“) s poradní funkcí s cílem podporovat spolupráci mezi členskými státy a s Komisí v oblasti politik sociální ochrany, v souladu se Smlouvou a s ohledem na pravomoci orgánů a institucí Společenství.
   2.   Výbor má tyto úkoly:

               a)

               sledovat sociální situaci a vývoj politik sociální ochrany v členských státech a ve Společenství;

               b)

               podporovat výměnu informací, zkušeností a ověřené praxe mezi členskými státy a Komisí;

               c)

               aniž je dotčen článek 207 Smlouvy, na žádost Rady nebo Komise nebo z vlastního podnětu vypracovávat zprávy, zaujímat stanoviska nebo vyvíjet jiné činnosti v oblastech své působnosti.

         3.   Je-li to vhodné, spolupracuje výbor s dalšími příslušnými subjekty a výbory, které se zabývají otázkami sociální a hospodářské politiky, jako jsou Výbor pro zaměstnanost a Výbor pro hospodářskou politiku.
   4.   Při plnění svých úkolů naváže výbor vhodné kontakty se sociálními partnery a s nevládními sociálními organizacemi s přihlédnutím k jejich úlohám a odpovědnostem v oblasti sociální ochrany. Evropský parlament bude o činnostech výboru rovněž informován.
   Článek 2
   1.   Výbor se skládá ze dvou zástupců jmenovaných každým členským státem a ze dvou zástupců Komise. Těmto zástupcům mohou být nápomocni dva náhradníci.
   Členské státy a Komise usilují o dosažení vyváženého zastoupení mužů a žen ve složení delegací.
   2.   Výbor se může obracet na externí odborníky podle svého programu jednání.
   3.   Výbor naváže kontakty se zástupci kandidátských zemí.
   Článek 3
   1.   Výbor volí svého předsedu ze zástupců členských států na dvouleté funkční období bez možnosti opětovného zvolení.
   Předsedovi jsou nápomocni čtyři místopředsedové, z nichž dva volí výbor ze svých členů na dvouleté funkční období. Třetí místopředseda je zástupcem členského státu, který vykonává předsednictví Rady, a čtvrtý místopředseda je zástupcem členského státu, který bude předsednictví vykonávat v následujícím období.
   2.   Schůze výboru svolává předseda z vlastního podnětu nebo na žádost nejméně poloviny členů výboru.
   3.   Výbor přijme svůj jednací řád. Náklady jsou hrazeny v souladu s platnými správními předpisy.
   4.   Komise poskytuje výboru nezbytné prostředky v oblasti analýzy a organizace. Ze svých zaměstnanců jmenuje jednoho jako tajemníka, který je výboru nápomocen při plnění jeho úkolů a jedná přitom podle jeho pokynů.
   Při pořádání schůzí výboru spolupracuje Komise s generálním sekretariátem Rady.
   Článek 4
   Výbor může pověřit zkoumáním specifických otázek náhradníky nebo může pro tento účel zřídit pracovní skupiny. V těchto případech vykonává předsednictví buď člen výboru, nebo náhradník, nebo úředník Komise jmenovaný výborem.
   Pracovní skupiny mohou ke spolupráci vyzvat odborníky.
   Článek 5
   Rozhodnutí 2000/436/ES se zrušuje ode dne první schůze výboru. První schůze výboru se koná nejpozději do čtyř měsíce ode dne přijetí tohoto rozhodnutí.

      V Lucemburku dne 4. října 2004.

            Za Radu

         A. J. DE GEUS

            předseda

      (1)  Stanovisko ze dne 10. února 2004 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).

      (2)  Úř. věst. C 8, 12.1.2000, s. 7.

      (3)  Úř. věst. L 172, 12.7.2000, s. 26.


title: 2005/845/Euratom: Rozhodnutí Komise ze dne  25. listopadu 2005  o přistoupení Evropského společenství pro atomovou energii k Úmluvě o pomoci v případě jaderné nebo radiační mimořádné situace

text:
               30.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 314/27

         ROZHODNUTÍ KOMISE
   ze dne 25. listopadu 2005
   o přistoupení Evropského společenství pro atomovou energii k Úmluvě o pomoci v případě jaderné nebo radiační mimořádné situace
   (2005/845/Euratom)
   KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 druhý pododstavec této smlouvy,
   s ohledem na rozhodnutí Rady ze dne 23. května 2005, kterým se schvaluje uzavření Úmluvy o pomoci v případě jaderné nebo radiační nehody,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dvacet tři členské státy jsou smluvními stranami Úmluvy o pomoci v případě jaderné nehody nebo radiační mimořádné situace.

               (2)

               Evropské společenství pro atomovou energii by mělo přistoupit k Úmluvě o pomoci v případě jaderné nehody nebo radiační mimořádné situace,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   Přistoupení k Úmluvě o pomoci v případě jaderné nehody nebo radiační mimořádné situace se schvaluje jménem Evropského společenství pro atomovou energii.
   Znění Úmluvy o pomoci v případě jaderné nehody nebo radiační mimořádné situace a prohlášení Evropského společenství pro atomovou energii podle ustanovení čl. 14 odst. 5 písm. c) uvedené úmluvy jsou připojeny k tomuto rozhodnutí.
   Článek 2
   Listina o přistoupení bude uložena u generálního ředitele Mezinárodní agentury pro atomovou energii, depozitáře Úmluvy o pomoci v případě jaderné nehody nebo radiační mimořádné situace, co nejdříve po přijetí tohoto rozhodnutí formou dopisu podepsaného vedoucím delegace Evropské komise při mezinárodních organizacích ve Vídni.

      V Bruselu dne 25. listopadu 2005.

            Za Komisi

         Andris PIEBALGS

            člen Komise

   Prohlášení podle čl. 14 odst. 5 písm. c) Úmluvy o pomoci v případě jaderné nehody nebo radiační mimořádné situace
   V oblasti pomoci v případě radiační mimořádné situace sdílí Společenství pravomoc s členskými státy v rozsahu vyplývajícím z čl. 2 písm. b) a z příslušných ustanovení hlavy II kapitoly 3 nazvané „Ochrana zdraví“ Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii.
    ---documentbreak---

               30.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 314/28

         ÚMLUVA O POMOCI V PŘÍPADĚ JADERNÉ NEHODY NEBO RADIAČNÍ MIMOŘÁDNÉ SITUACE
   SMLUVNÍ STÁTY TÉTO ÚMLUVY,
   S VĚDOMÍM toho, že jaderné činnosti se provádějí v řadě států,
   SE ZŘETELEM na to, že k zajištění vysoké úrovně bezpečnosti při provádění jaderných činností byla a jsou přijímána komplexní opatření, jejichž cílem je předejít jaderným nehodám a minimalizovat důsledky jakékoliv takové nehody, pokud by k ní došlo,
   V ZÁJMU dalšího prohlubování mezinárodní spolupráce v oblasti bezpečného rozvoje a využívání jaderné energie,
   S PŘESVĚDČENÍM o nutnosti mezinárodního systému, díky němuž bude snazší neprodleně poskytnout pomoc v případě jaderné nehody nebo radiační mimořádné situace s cílem zmírnit její následky,
   SE ZŘETELEM na užitečnost dvoustranných a mnohostranných ujednání o vzájemné pomoci v této oblasti,
   SE ZŘETELEM na činnost Mezinárodní agentury pro atomovou energii při vypracování pokynů k ujednáním o vzájemné pomoci při mimořádných situacích ve spojitosti s jadernou nehodou nebo radiační mimořádnou situací,
   SE DOHODLY takto:
   Článek 1
   Obecná ustanovení
   1.   Smluvní státy spolupracují v souladu s ustanoveními této úmluvy mezi sebou navzájem a s Mezinárodní agenturou pro atomovou energii (dále jen „agentura“) tak, aby bylo snazší neprodleně poskytnout pomoc v případě jaderné nehody nebo radiační mimořádné situace s cílem minimalizovat její následky a chránit život, majetek a životní prostředí před účinky radioaktivních úniků.
   2.   K usnadnění takové spolupráce mohou smluvní státy uzavírat dvoustranná nebo mnohostranná ujednání nebo případně jejich kombinace, aby se předešlo újmě na zdraví nebo škodám, jež mohou vzniknout následkem jaderné nehody nebo radiační mimořádné situace, nebo aby tato újma a škody byly co nejmenší.
   3.   Smluvní státy žádají agenturu, aby ve své činnosti v rámci svého statutu vyvíjela v souladu s ustanoveními této úmluvy co největší úsilí v zájmu povzbuzení, usnadnění a podpory spolupráce mezi smluvními státy, která je v této úmluvě zakotvena.
   Článek 2
   Poskytování pomoci
   1.   Potřebuje-li některý smluvní stát pomoc v případě jaderné nehody nebo radiační mimořádné situace, může o takovou pomoc požádat přímo nebo prostřednictvím agentury kterýkoliv jiný smluvní stát, agenturu nebo případně jiné mezivládní mezinárodní organizace (dále jen „mezinárodní organizace“), ať už tato nehoda nebo mimořádná situace vznikla na jeho území, pod jeho jurisdikcí nebo kontrolou, či nikoliv.
   2.   Smluvní stát, který o pomoc žádá, přesně uvede rozsah a druh požadované pomoci a, je-li to proveditelné, sděluje straně pomoc poskytující údaje, jež tato strana potřebuje k posouzení rozsahu, v jakém může žádosti vyhovět. V případě, že není proveditelné, aby žádající smluvní stát rozsah a druh potřebné pomoci přesně uvedl, rozhodnou o rozsahu a druhu pomoci žádající smluvní stát a strana poskytující pomoc po vzájemné konzultaci.
   3.   Každý smluvní stát, jemuž je taková žádost o pomoc adresována, neprodleně rozhodne a uvědomí žádající smluvní stát o tom, zda je schopen poskytnout požadovanou pomoc, jakož i o tom, v jakém rozsahu a za jakých podmínek je možné tuto pomoc poskytnout.
   4.   Smluvní státy v mezích svých možností určují odborníky, vybavení a materiály, kteří by mohli být k dispozici pro poskytnutí pomoci jiným smluvním státům v případě jaderné nehody nebo radiační mimořádné situace, jakož i podmínky, zejména finanční, za nichž by taková pomoc mohla být poskytnuta, a uvědomí o tom agenturu.
   5.   Kterýkoliv smluvní stát může požádat o pomoc v podobě lékařského ošetření lidí postižených jadernou nehodou nebo radiační mimořádnou situací nebo v podobě jejich dočasného přemístění na území jiného smluvního státu.
   6.   Na žádost některého žádajícího smluvního státu nebo členského státu o pomoc v případě jaderné nehody nebo radiační mimořádné situace agentura reaguje v souladu se svým statutem a podle ustanovení této úmluvy tak, že:

               a)

               dává k dispozici vhodné prostředky pro tyto účely vyčleněné;

               b)

               neprodleně předává žádost jiným státům a mezinárodním organizacím, které podle informací agentury mohou disponovat potřebnými zdroji; a

               c)

               je-li o to požádána žádajícím státem, na mezinárodní úrovni koordinuje pomoc, která takto může být dána k dispozici.

         Článek 3
   Řízení a kontrola pomoci
   Není-li dohodnuto jinak:

               a)

               žádající stát nese odpovědnost za celkové řízení, kontrolu a koordinaci pomoci a za dozor nad pomocí na svém území. V případě, kdy jsou v rámci pomoci poskytnuti pracovníci, určuje strana poskytující pomoc po konzultaci se žádajícím státem osobu, která je odpovědná za pracovníky a vybavení touto stranou poskytnuté a vykonává nad nimi bezprostřední operativní dozor. Určená osoba tento dozor vykonává ve spolupráci s příslušnými orgány žádajícího státu;

               b)

               žádající stát poskytne v rozsahu svých možností zařízení a služby v místě za účelem řádné a účinné správy pomoci. Zajišťuje rovněž ochranu pracovníků, vybavení a materiálu, dovezených pro tento účel na jeho území stranou poskytující pomoc nebo jejím jménem;

               c)

               vlastnictví a vybavení materiálu poskytnutých kteroukoliv ze stran po dobu poskytování pomoci zůstává nedotčeno a zajistí se jejich navrácení;

               d)

               smluvní stát poskytující pomoc na základě žádosti podle ustanovení čl. 2 odst. 5 na svém území tuto pomoc koordinuje.

         Článek 4
   Příslušné orgány a styčná místa
   1.   Každý smluvní stát informuje agenturu a prostřednictvím agentury nebo přímo další smluvní státy o styčném místě a svých příslušných orgánech, jež jsou oprávněny podávat a přijímat žádosti o pomoc a přijímat nabídky pomoci. Styčná místa, jakož i ústřední styčné místo v agentuře, jsou dostupná nepřetržitě.
   2.   Každý smluvní stát neprodleně informuje agenturu o každé případné změně informací podle odstavce 1.
   3.   Agentura pravidelně a urychleně poskytuje smluvním státům a příslušným mezinárodním organizacím informace o údajích podle odstavců 1 a 2.
   Článek 5
   Úkoly agentury
   Smluvní státy žádají agenturu v souladu s čl. 1 odst. 3 této úmluvy, a aniž jsou dotčena ostatní její ustanovení, aby:

               a)

               shromažďovala a šířila mezi smluvními státy a členskými státy informace týkající se:

                           i)

                           odborníků, vybavení a materiálu, kteří by mohli být k dispozici v případě jaderné nehody nebo radiačních mimořádných situací,

                           ii)

                           metodiky, technických postupů a dostupných výsledků výzkumu, které se vztahují k protiopatřením v případech jaderné nehody nebo radiační mimořádné situace;

               b)

               poskytla smluvnímu státu nebo členskému státu pomoc, je-li o to požádána, v souvislosti s některou z těchto nebo jiných obdobných otázek:

                           i)

                           příprava nouzových plánů pro případ jaderné nehody nebo radiační mimořádné situace, jakož i příslušných právních předpisů,

                           ii)

                           vypracování příslušných programů školení pracovníků o postupu v případě jaderné nehody nebo radiační mimořádné situace,

                           iii)

                           předání žádostí o pomoc a příslušných informací v případě jaderné nehody nebo radiační mimořádné situace,

                           iv)

                           vypracování příslušných programů, postupů a norem pro monitorování záření,

                           v)

                           prošetření proveditelnosti v otázce vytvoření příslušných systémů pro monitorování záření;

               c)

               dala k dispozici smluvnímu nebo členskému státu, který žádá o pomoc v případě jaderné nehody nebo radiační mimořádné situace, příslušné prostředky vyčleněné pro účely provedení počátečního hodnocení nehody nebo mimořádné situace;

               d)

               nabídla smluvním a členským státům v případě jaderné nehody nebo radiační mimořádné situace veškeré své služby;

               e)

               navázala a udržovala styk s příslušnými mezinárodními organizacemi pro účely získávání a výměny příslušných informací a údajů a dala k dispozici seznam takových organizací smluvním a členským státům a výše zmíněným organizacím.

         Článek 6
   Zachování důvěrnosti a veřejná prohlášení
   1.   Žádající stát a strana poskytující pomoc zachovávají důvěrnost jakýchkoliv důvěrných informací, které jsou kterémukoliv z nich k dispozici ve spojitosti s pomocí v případě jaderné nehody nebo radiační mimořádné situace. Takové informace se používají výhradně pro účely dohodnuté pomoci.
   2.   Strana poskytující pomoc vyvíjí maximální úsilí, aby bylo zveřejňování informací o pomoci poskytnuté ve spojitosti s jadernou nehodou nebo radiační mimořádnou situací koordinováno se žádajícím státem.
   Článek 7
   Náhrada nákladů
   1.   Strana poskytující pomoc může žádajícímu státu nabídnout bezplatnou pomoc. Při zvažování, zda takovou pomoc nabídne, bere strana poskytující pomoc v úvahu:

               a)

               povahu jaderné nehody nebo radiační mimořádné situace;

               b)

               místo vzniku jaderné nehody nebo radiační mimořádné situace;

               c)

               potřeby rozvojových zemí;

               d)

               specifické potřeby zemí, v nichž se jaderná zařízení nenacházejí; a

               e)

               jakékoliv další významné faktory.

         2.   Je-li pomoc částečně nebo zcela poskytována s náhradou nákladů, žádající stát straně poskytující pomoc poskytuje náhradu nákladů vzniklých v souvislosti se službami, jež poskytly osoby nebo organizace jednající jejím jménem, jakož i všech výdajů ve spojitosti s pomocí, pokud je žádající stát nehradí přímo. Není-li dohodnuto jinak, náhrada se provádí neprodleně poté, co strana poskytující pomoc předloží žádajícímu státu žádost o náhradu, přičemž v případě jiných než místních nákladů je náhrada volně převoditelná.
   3.   Bez ohledu na odstavec 2 se může strana poskytující pomoc kdykoliv, zcela nebo částečně, náhrady vzdát, nebo dát souhlas k jejímu odkladu. Strany poskytující pomoc berou při tom, když zvažují vzdání se náhrady nebo její odklad, náležitě v úvahu potřeby rozvojových zemí.
   Článek 8
   Výsady, imunity a úlevy
   1.   Žádající stát poskytuje pracovníkům strany poskytující pomoc a pracovníkům jednajícím jejím jménem výsady, imunity a úlevy v zájmu výkonu činnosti v rámci poskytování pomoci.
   2.   Žádající stát poskytne pracovníkům strany poskytující pomoc a pracovníkům jednajícím jejím jménem, o jejichž působení byl tento stát řádně uvědomen a s jejichž působením souhlasí, tyto výsady a imunity:

               a)

               vynětí ze zatčení, zadržení a právního postupu, včetně trestní, občanskoprávní či správní jurisdikce, ze strany žádajícího státu, pokud jde o činy nebo opomenutí při výkonu jejich povinností; a

               b)

               osvobození od daní, cel a jiných poplatků vyjma těch, které jsou obvykle zahrnuty v cenách zboží nebo placeny za poskytované služby, pokud jde o výkon jejich povinností v rámci poskytování pomoci.

         3.   Žádající stát:

               a)

               osvobozuje stranu poskytující pomoc od daní, cel a jiných poplatků z vybavení a majetku přivezených na území žádajícího státu pro účely poskytnutí pomoci stranou poskytující pomoc; a

               b)

               poskytuje imunitu před zabavením, obstavením nebo zabráním takového vybavení nebo majetku.

         4.   Žádající stát zajistí navrácení takového vybavení nebo majetku. Před navrácením, je-li o to požádán stranou poskytující pomoc, zajišťuje žádající stát v rozsahu svých možností potřebnou dekontaminaci znovu využitelného vybavení, jež bylo použito v rámci poskytování pomoci.
   5.   Žádající stát usnadňuje vstup pracovníků, o jejichž působení byl uvědomen podle článku 2, na své území, jejich pobyt na tomto území a jejich odchod z něho a vstup vybavení a majetku, jež jsou používány v rámci poskytování pomoci, na své území, jejich pobyt na tomto území a jejich odchod z něho.
   6.   Tento článek žádným způsobem nevyžaduje, aby žádající stát výsady a imunity uvedené v předchozích odstavcích poskytl svým státním příslušníkům či osobám s trvalým pobytem na jeho území.
   7.   Aniž jsou dotčeny zmíněné výsady a imunity, jsou všechny osoby požívající výsady a imunity podle tohoto článku povinny dodržovat zákony a předpisy žádajícího státu. Jsou taktéž povinny se nevměšovat do vnitřních záležitostí žádajícího státu.
   8.   Tímto článkem nejsou žádným způsobem dotčena práva a povinnosti vztahující se na výsady a imunity poskytnuté podle jiných mezinárodních dohod nebo pravidel obyčejového mezinárodního práva.
   9.   Při podpisu, ratifikaci, přijetí a schválení této úmluvy a při přistoupení k ní může stát prohlásit, že naprosto nebo částečně není vázán odstavci 2 a 3.
   10.    Smluvní stát, který učinil prohlášení v souladu s odstavcem 9, může oznámením depozitáři kdykoliv toto prohlášení zrušit.
   Článek 9
   Tranzit pracovníků, zařízení a majetku
   Každý smluvní stát se snaží usnadnit, pokud je o to požádán žádajícím státem nebo stranou poskytující pomoc, pracovníkům, o kterých je náležitě uvědomen, vybavení a materiálu, využívaným při poskytnutí pomoci, tranzit přes své území do žádajícího státu a z něj.
   Článek 10
   Nároky a náhrady škod
   1.   Smluvní státy úzce spolupracují, aby se usnadnilo urovnání soudních řízení a nároků podle tohoto článku.
   2.   Není-li dohodnuto jinak, v případě smrti či újmy na zdraví osob, škodě na majetku či jeho ztrátě nebo poškození životního prostředí způsobených na jeho území nebo v jiné oblasti pod jeho jurisdikcí nebo kontrolou v průběhu poskytování vyžádané pomoci žádající stát:

               a)

               nezahájí žádné soudní řízení proti straně poskytující pomoc ani osobám či právním subjektům, které jednají jejím jménem;

               b)

               přebírá odpovědnost za soudní řízení zahájená třetími stranami proti straně poskytující pomoc nebo proti fyzickým osobám či jiným právním subjektům jednajícím jejím jménem a za nároky vůči ní a těmto osobám či právním subjektům vznesené třetími stranami;

               c)

               hradí straně poskytující pomoc nebo fyzickým osobám či jiným právním subjektům jednajícím jejím jménem škody jim způsobené ve spojitosti se soudním řízením či nároky uvedenými v písmenu b); a

               d)

               odškodňuje stranu poskytující pomoc či fyzické osoby nebo jiné právní subjekty jednající jejím jména za:

                           i)

                           smrt nebo újmu na zdraví pracovníků strany poskytující pomoc nebo osob jednajících jejím jménem,

                           ii)

                           ztrátu nebo poškození nespotřebitelného vybavení nebo materiálu, k nimž došlo v souvislosti s poskytnutím pomoci,

         vyjma případů úmyslného nekalého jednání jednotlivců způsobivších takovou smrt, újmu na zdraví, ztrátu či poškození.
   3.   Tento článek nebrání poskytnutí náhrady nebo odškodnění podle jiné použitelné mezinárodní dohody či vnitrostátního právního předpisu kteréhokoliv státu.
   4.   Tento článek žádným způsobem nevyžaduje, aby žádající stát uplatňoval odstavec 2 zcela nebo částečně v případě svých státních příslušníků nebo osob s trvalým pobytem na svém území.
   5.   Při podpisu, ratifikaci, přijetí a schválení této úmluvy nebo při přistoupení k ní může stát prohlásit,

               a)

               že naprosto nebo částečně není vázán odstavcem 2;

               b)

               že nebude odstavec 2 naprosto nebo částečně neuplatňovat v případech hrubé nedbalosti jednotlivců způsobivších takovou smrt, újmu na zdraví, ztrátu či poškození.

         6.   Smluvní stát, který učinil prohlášení v souladu s odstavcem 5, může oznámením depozitáři kdykoliv toto prohlášení zrušit.
   Článek 11
   Ukončení pomoci
   Po příslušných konzultacích může žádající stát nebo strana poskytující pomoc kdykoliv písemným oznámením požádat o ukončení pomoci přijaté nebo poskytnuté podle této úmluvy. Po podání takové žádosti příslušné strany vedou společné konzultace s cílem zajistit, aby poskytnutí pomoci bylo řádně završeno.
   Článek 12
   Vztah k jiným mezinárodním dohodám
   Touto úmluvou nejsou dotčena vzájemná práva a povinnosti smluvních států vyplývající z existujících mezinárodních dohod vztahujících se k záležitostem této úmluvy nebo z budoucích mezinárodních dohod uzavřených v souladu s cílem a účelem této úmluvy.
   Článek 13
   Řešení sporů
   1.   V případě sporu mezi smluvními státy nebo mezi smluvním státem a agenturou ve věci výkladu či uplatňování této úmluvy vedou strany sporu konzultace za účelem vyřešení sporu cestou jednání nebo jakýmkoliv jiným smírným způsobem řešení sporů, který je pro ně přijatelný.
   2.   Jestliže spor takového charakteru mezi smluvními státy nemůže být vyřešen v průběhu jednoho roku ode dne podání žádosti o konzultace podle odstavce 1, je na žádost kterékoliv strany takového sporu předložen k rozhodčímu řízení nebo předán Mezinárodnímu soudnímu dvoru k rozhodnutí. V případě předložení sporu k rozhodčímu řízení platí, že jestliže se strany sporu do šesti měsíců ode dne předložení žádosti nemohou dohodnout na organizaci rozhodčího řízení, může jedna ze stran požádat předsedu Mezinárodního soudního dvora nebo generálního tajemníka Organizace spojených národů, aby jmenoval jednoho nebo více rozhodců. V případě protichůdných žádostí stran sporu má přednost žádost adresovaná generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů.
   3.   Při podpisu, ratifikaci, přijetí, schválení této úmluvy nebo při přistoupení k ní může stát prohlásit, že není vázán buď jedním, nebo žádným z postupů řešení sporů, stanovených v odstavci 2. Ve vztahu ke smluvnímu státu, pro který platí takové prohlášení, nejsou ostatní smluvní státy vázány postupem řešení sporů stanoveným v odstavci 2.
   4.   Smluvní stát, který učinil prohlášení v souladu s odstavcem 3, může oznámením depozitáři kdykoliv toto prohlášení zrušit.
   Článek 14
   Vstup v platnost
   1.   Tato úmluva bude otevřena k podpisu pro všechny státy a Namibii, zastoupenou Radou Organizace spojených národů pro Namibii, v sídle Mezinárodní agentury pro atomovou energii ve Vídni ode dne 26. září 1986 a v sídle Organizace spojených národů v New Yorku ode dne 6. října 1986, a to do jejího vstupu v platnost nebo po dobu dvanácti měsíců, přičemž rozhodující je delší z uvedených období.
   2.   Jakýkoliv členský stát nebo Namibie, zastoupená Radou Organizace spojených národů pro Namibii, mohou svůj souhlas s tím, že budou vázány touto úmluvou, vyjádřit podpisem nebo uložením listiny o ratifikaci, přijetí nebo schválení po podpisu, který byl učiněn s výhradou ratifikace, přijetí nebo schválení, nebo uložením listiny o přistoupení. Listiny o ratifikaci, přijetí, schválení nebo přistoupení budou uloženy u depozitáře.
   3.   Tato úmluva vstupuje v platnost třicátým dnem poté, co tři státy vyjádřily souhlas s tím, že budou touto úmluvou vázány.
   4.   Pro každý stát, jenž vyjadřuje souhlas s tím, že bude vázán touto úmluvou poté, kdy úmluva vstoupí v platnost, vstoupí tato úmluva v platnost třicátým dnem po vyjádření tohoto souhlasu.

               5.

                           a)

                           Tato úmluva je otevřena k přistoupení, jak uvádí tento článek, mezinárodním organizacím a organizacím regionální integrace tvořeným svrchovanými státy, jež na tyto organizace přenesly pravomoc vést jednání, uzavírat a provádět mezinárodní dohody v záležitostech této úmluvy.

                           b)

                           V záležitostech, které spadají do jejich pravomoci, tyto organizace svým jménem uplatňují práva a plní povinnosti, které tato úmluva uděluje smluvním státům.

                           c)

                           Při uložení listiny o přistoupení tato organizace předá depozitáři prohlášení, ve kterém je uveden rozsah její pravomoci v záležitostech této úmluvy.

                           d)

                           Takové organizaci nepřísluší žádný hlas navíc kromě hlasů jejích členských států.

         Článek 15
   Prozatímní uplatňování
   Jakýkoliv stát může při podpisu nebo ke kterémukoliv pozdějšímu datu předtím, než pro něj tato úmluva vstoupí v platnost, prohlásit, že bude tuto úmluvu prozatímně uplatňovat.
   Článek 16
   Změny
   1.   Kterýkoliv smluvní stát může navrhnout změnu této úmluvy. Navržená změna se zasílá depozitáři, který ji neprodleně rozešle všem ostatním smluvním státům.
   2.   Pokud většina smluvních států požádá depozitáře, aby svolal konferenci k projednání navržených změn, depozitář na takovou konferenci sezve všechny smluvní státy a konference bude zahájena nejdříve třicátý den po rozeslání pozvání. Jakákoliv změna přijatá na konferenci dvoutřetinovou většinou hlasů všech smluvních států bude zakotvena v protokolu, který bude otevřen k podpisu ve Vídni a v New Yorku pro všechny smluvní státy.
   3.   Protokol vstoupí v platnost třicátým dnem poté, co tři státy vyjádřily svůj souhlas s tím, že jím budou vázány. Pro každý stát, jenž vyjadřuje souhlas s tím, že bude vázán daným protokolem poté, co protokol vstoupí v platnost, vstoupí daný protokol v platnost třicátým dnem po vyjádření tohoto souhlasu.
   Článek 17
   Vypovězení
   1.   Smluvní stát může tuto úmluvu vypovědět písemným oznámením depozitáři.
   2.   Vypovězení nabývá účinku po uplynutí jednoho roku ode dne, kdy depozitář obdržel příslušné oznámení.
   Článek 18
   Depozitář
   1.   Depozitářem této úmluvy je generální ředitel agentury.
   2.   Generální ředitel agentury neprodleně informuje smluvní státy a všechny ostatní státy:

               a)

               o každém podpisu této úmluvy nebo jakéhokoliv pozměňujícího protokolu;

               b)

               o všech uloženích listin o ratifikaci, přijetí, schválení nebo přistoupení týkajících se této úmluvy nebo jakéhokoliv pozměňujícího protokolu;

               c)

               o jakémkoliv prohlášení nebo zrušení takového prohlášení učiněném v souladu s článkem 8, 10 a 13;

               d)

               o jakémkoliv prohlášení o prozatímním uplatňování této úmluvy učiněném v souladu s článkem 15;

               e)

               o vstupu této úmluvy nebo jakékoliv její změny v platnost; a

               f)

               o jakémkoliv vypovězení učiněném v souladu s článkem 17.

         Článek 19
   Závazná znění a ověřené opisy
   Originál této úmluvy, jejíž anglické, arabské, čínské, francouzské, ruské a španělské znění mají stejnou platnost, bude uložen u generálního ředitele Mezinárodní agentury pro atomovou energii, který rozešle jeho ověřené opisy smluvním státům a všem státům ostatním.
   NA DŮKAZ ČEHOŽ připojili níže podepsaní zplnomocnění zástupci své podpisy k této úmluvě, která je otevřena k podpisu, jak je stanoveno v čl. 14 odst. 1.
   PŘIJATO Generální konferencí Mezinárodní agentury pro atomovou energii na zvláštním zasedání ve Vídni dvacátéhošestého dne měsíce září roku tisícího devítistého osmdesátého šestého.


title: Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 451/2003/ES ze dne 27. února 2003, kterým se mění rozhodnutí č. 253/2000/ES, kterým se zavádí druhá fáze akčního programu Společenství v oblasti vzdělávání Socrates

text:
Důležité právní upozornění

|

32003D0451

Úřední věstník L 069 , 13/03/2003 S. 0006 - 0007

		Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 451/2003/ESze dne 27. února 2003,kterým se mění rozhodnutí č. 253/2000/ES, kterým se zavádí druhá fáze akčního programu Společenství v oblasti vzdělávání "Socrates"EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 149 a 150 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],po konzultaci Výboru regionů,v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],vzhledem k těmto důvodům:(1) Oddíl IV bod B.2 přílohy rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 253/2000/ES [4] stanovuje, že finanční příspěvek Společenství poskytovaný na projekty v rámci akčního programu Společenství v oblasti vzdělávání "Socrates" (dále jen "program"), obvykle nepřekročí 75 % celkových nákladů projektu, s výjimkou případu doprovodných opatření.(2) Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 819/95/ES ze dne 14. března 1995, kterým se zakládá akční program Společenství "Socrates" [5] nestanovilo minimální úroveň spolufinancování.(3) Projekty, které patří mezi decentralizované akce programu, není možné uskutečnit bez významného přispění partnerských organizací projektu, které poskytují služby svých zaměstnanců a svou infrastrukturu. Podpora Společenství udělená těmto projektům nepokrývá náklady na toto přispění zaměstnanců, ale může pokrýt až 100 % jiných nákladů vzniklých při provádění projektu.(4) Cílovou skupinou takových projektů jsou především malé instituce, například školy a instituty pro vzdělávání dospělých, které mají většinou omezené správní zdroje.(5) Společenství v minulosti nevyžadovalo od institucí, které se podílejí na projektech v rámci decentralizovaných akcí programu, informace o nákladech na přispění zaměstnanců zaměstnaných za účelem provádění projektů.(6) Částky, které Společenství poskytuje jako podporu na projekty v rámci decentralizovaných akcí programu, jsou malé, v roce 2000 to bylo v průměru 3315 EUR.(7) Evropský parlament v usnesení ze dne 28. února 2002 o provádění programu Socrates vyjádřil své znepokojení nad nepoměrně nákladnými správními postupy pro příjemce malých grantů, zejména v rámci akce Comenius, a vyzval Komisi k návrhu legislativních změn nezbytných ke zrušení požadavků na spolufinancování u těchto grantů.(8) Komise se ve své bílé knize o reformě Komise, části II – akčním plánu, zavázala zlepšit a zjednodušit své vnitřní a vnější postupy, které se dotýkají ostatních institucí, členských států a občanů.(9) Se zásadami zjednodušení a přiměřenosti není slučitelné nově požadovat od institucí, které se podílejí na projektech v rámci decentralizovaných akcí programu, aby začaly vyhodnocovat náklady na přispění zaměstnanců zaměstnaných těmito institucemi za účelem provádění projektu jen proto, aby se prokázalo, že podpora Společenství obvykle nepřekračuje 75 % celkových nákladů na projekt.(10) Je proto nezbytné změnit oddíl IV bod B.2 první pododstavec přílohy rozhodnutí č. 253/2000/ES, aby umožnil přiměřenou pružnost při uplatňování požadavku na spolufinancování,ROZHODLY TAKTO:Článek 1V oddílu IV bodu B.2 přílohy rozhodnutí č. 253/2000/ES se první pododstavec nahrazuje tímto:"Jako základní pravidlo platí, že finanční podpora Společenství poskytovaná projektům v rámci tohoto programu je určena na částečnou úhradu odhadovaných nákladů nezbytných k provádění dotyčných činností a může pokrývat nejvýše dobu tří let, s výhradou pravidelných kontrol dosaženého pokroku. V souladu se zásadou spolufinancování může mít příspěvek příjemce podobu poskytnutí zaměstnanců nebo infrastruktury nezbytných k provedení projektu. Příspěvek může být poskytnut předem, aby umožnil uskutečnění návštěv za účelem přípravy dotyčných projektů."Článek 2Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.V Bruselu dne 27. února 2003.Za Evropský parlamentpředsedaP. CoxZa RadupředsedaM. Chrisochoïdis[1] Úř. věst. C 203 E, 27.8.2002, s. 133.[2] Úř. věst. C 241, 7.10.2002, s. 97.[3] Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 3. září 2002 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 27. února 2003.[4] Úř. věst. L 28, 3.2.2000, s. 1.[5] Úř. věst. L 87, 20.4.1995, s. 10. Rozhodnutí naposledy pozměněné rozhodnutím č. 68/2000/ES (Úř. věst. L 10, 14.1.2000, s. 1).--------------------------------------------------


title: Rozhodnutí Rady (EU) 2016/1062 ze dne 24. května 2016 o uzavření, jménem Evropské unie, Dohody mezi Evropskou unií a Liberijskou republikou o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu a prováděcího protokolu k této dohodě

text:
               1.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 177/1

         ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2016/1062
   ze dne 24. května 2016
   o uzavření, jménem Evropské unie, Dohody mezi Evropskou unií a Liberijskou republikou o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu a prováděcího protokolu k této dohodě
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 43 ve spojení s čl. 218 odst. 6 druhým pododstavcem písm. a) a čl. 218 odst. 7 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   s ohledem na souhlas Evropského parlamentu (1),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Unie a Liberijská republika sjednaly dohodu o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu (dále jen „dohoda“) a prováděcí protokol k této dohodě (dále jen „protokol“), kterými se plavidlům Unie udělují rybolovná práva ve vodách spadajících pod svrchovanost nebo do pravomoci Liberijské republiky ve věcech rybolovu.

               (2)

               Dohoda a protokol byly podepsány v souladu s rozhodnutím Rady (EU) 2015/2312 (2) a jsou prozatímně prováděny ode dne 9. prosince 2015.

               (3)

               Dohodou se zřizuje smíšený výbor, který sleduje provádění, výklad a uplatňování dohody. Smíšený výbor může dále schvalovat určité změny protokolu. Za účelem usnadnění schvalování těchto změn je vhodné zmocnit Komisi, aby za stanovených podmínek uvedené změny schvalovala zjednodušeným postupem.

               (4)

               Dohoda a protokol by měly být schváleny,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Dohoda mezi Evropskou unií a Liberijskou republikou o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu a prováděcí protokol k této dohodě se schvalují jménem Unie.
   Článek 2
   Předseda Rady učiní jménem Unie oznámení podle článku 16 dohody a článku 13 protokolu (3).
   Článek 3
   Komise je za podmínek stanovených v příloze tohoto rozhodnutí zmocněna, aby jménem Unie ve smíšeném výboru schvalovala změny protokolu.
   Článek 4
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 24. května 2016.

            Za Radu

            předseda

         A.G. KOENDERS

      (1)  Souhlas ze dne 10. května 2016 (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku).

      (2)  Rozhodnutí Rady (EU) 2015/2312 ze dne 30. listopadu 2015 o podpisu jménem Evropské unie a prozatímním provádění dohody mezi Evropskou unií a Liberijskou republikou o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu a prováděcího protokolu k této dohodě (Úř. věst. L 328, 12.12.2015, s. 1).

      (3)  Den vstupu dohody a protokolu v platnost zveřejní generální sekretariát Rady v Úředním věstníku Evropské unie.

      PŘÍLOHA

         Rozsah zmocnění a postup pro stanovení postoje Unie ve smíšeném výboru

                  1)

                  Komise je zmocněna jednat s Liberijskou republikou a ve vhodných případech a při dodržení bodu 3 této přílohy dohodnout změny protokolu, pokud jde o tyto otázky:

                              a)

                              přezkum rybolovných práv a souvisejících finančních příspěvků a rozhodnutí o experimentálním rybolovu podle článků 6 a 7 protokolu;

                              b)

                              rozhodnutí o podmínkách odvětvové podpory podle článku 4 protokolu;

                              c)

                              rozhodnutí o opatřeních k zajištění udržitelného řízení rybolovných zdrojů podle čl. 5 odst. 5 protokolu;

                              d)

                              rozhodnutí o technických ustanoveních protokolu a jeho přílohy, která spadají do pravomoci smíšeného výboru podle čl. 6 odst. 2 protokolu.

                  2)

                  Unie v rámci smíšeného výboru:

                              a)

                              jedná v souladu s cíli Unie v rámci společné rybářské politiky;

                              b)

                              dodržuje závěry Rady ze dne 19. března 2012 ke sdělení o vnější dimenzi společné rybářské politiky;

                              c)

                              prosazuje postoje, které jsou v souladu s příslušnými pravidly přijatými regionálními organizacemi pro řízení rybolovu a v rámci společného řízení pobřežními státy.

                  3)

                  Má-li být v průběhu zasedání smíšeného výboru přijato rozhodnutí o změnách protokolu podle bodu 1, učiní se nezbytné kroky, aby postoj, jenž má být jménem Unie vyjádřen, zohledňoval nejnovější statistické, biologické a další příslušné údaje předané Komisi.
                  Za tímto účelem a na základě uvedených údajů předají útvary Komise Radě nebo jejím přípravným orgánům k posouzení a schválení dokument obsahující podrobnosti navrhovaného postoje Unie, a to v dostatečném časovém předstihu před příslušným zasedáním smíšeného výboru.
                  Pokud jde o otázky uvedené v bodu 1 písm. a), schvaluje Rada zamýšlený postoj Unie kvalifikovanou většinou hlasů. V ostatních případech se postoj Unie uvedený v podkladovém dokumentu považuje za schválený, ledaže proti němu během zasedání přípravného orgánu Rady nebo ve lhůtě 20 dnů od předložení podkladového dokumentu, podle toho, která okolnost nastane dříve, vysloví námitku počet členských států rovnající se blokační menšině. V případě takové námitky je věc postoupena Radě.
                  Nelze-li v průběhu dalších zasedání, a to ani přímo na místě, dosáhnout dohody tak, aby bylo možno v postoji Unie zohlednit nové prvky, postoupí se záležitost Radě nebo jejím přípravným orgánům.

                  4)

                  Komise se vyzývá, aby v přiměřené lhůtě učinila veškeré nezbytné kroky navazující na rozhodnutí smíšeného výboru, případně včetně zveřejnění příslušného rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie a předložení návrhů nezbytných k provedení uvedeného rozhodnutí.


title: 2009/914/ES: Rozhodnutí Rady ze dne 30. listopadu 2009 , kterým se mění rozhodnutí výkonného výboru zřízeného Schengenskou úmluvou z roku 1990, kterým se mění finanční nařízení o nákladech na zřízení a provoz technické podpůrné jednotky pro Schengenský informační systém (C.SIS)

text:
               10.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 323/6

      ROZHODNUTÍ RADY

   ze dne 30. listopadu 2009,
   kterým se mění rozhodnutí výkonného výboru zřízeného Schengenskou úmluvou z roku 1990, kterým se mění finanční nařízení o nákladech na zřízení a provoz technické podpůrné jednotky pro Schengenský informační systém (C.SIS)
   (2009/914/ES)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na článek 119 Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích (dále jen „schengenská úmluva z roku 1990“) (1),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Článek 119 schengenské úmluvy z roku 1990 stanoví, že náklady na zřízení a provoz C.SIS uvedené v čl. 92 odst. 3 nesou společně smluvní strany.

               (2)

               Finanční závazky vyplývající ze zřízení a provozu C.SIS upravuje zvláštní finanční nařízení, ve znění rozhodnutí schengenského výkonného výboru ze dne 15. prosince 1997, kterým se mění finanční nařízení o C.SIS (2) (dále jen „finanční nařízení o C.SIS“).

               (3)

               Finanční nařízení o C.SIS se uplatňuje v Dánsku, Finsku a ve Švédsku, jakož i na Islandu a v Norsku na základě rozhodnutí Rady 2000/777/ES (3), v České republice, Estonské republice, Lotyšské republice, Litevské republice, Maďarské republice, Republice Malta, Polské republice, Republice Slovinsko a Slovenské republice na základě rozhodnutí Rady 2007/471/ES (4), jakož i ve Švýcarsku na základě rozhodnutí Rady 2008/421/ES (5).

               (4)

               Bulharsko a Rumunsko budou do Schengenského informačního systému první generace (SIS 1+) začleněny ke dni stanovenému Radou v souladu s čl. 4 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2005 v rámci SIS 1+.

               (5)

               Od uvedeného dne by se Bulharsko a Rumunsko měly účastnit finančního nařízení o C.SIS.

               (6)

               Je vhodné, aby Bulharsko a Rumunsko přispěly na historické náklady C.SIS. Jelikož však k Evropské unii přistoupily až v roce 2007, považuje se za přiměřené, aby přispěly na historické náklady vzniklé v souvislosti se zřízením C.SIS od 1. ledna 2007. Považuje se rovněž za vhodné, aby přispěly na historické náklady vzniklé v souvislosti s provozem od 1. ledna 2010.

               (7)

               Lichtenštejnsko se má účastnit ustanovení schengenského acquis týkajících se Schengenského informačního systému ode dne, který Rada stanoví v souladu s článkem 10 Protokolu mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis. Od tohoto dne by se Lichtenštejnsko mělo účastnit finančního nařízení o C.SIS.

               (8)

               Je vhodné, aby Lichtenštejnsko přispělo na historické náklady. Jelikož však byl protokol podepsán dne 28. února 2008, považuje se za přiměřené, aby přispělo na historické náklady vzniklé v souvislosti se zřízením C.SIS od 1. ledna 2008. Považuje se rovněž za vhodné, aby přispívalo na provozní náklady od 1. ledna 2010.

               (9)

               Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis
                   (6), která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě G rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 o některých opatřeních pro uplatňování uvedené dohody (7).

               (10)

               Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis
                   (8), která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě G rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2008/146/ES (9) a 2008/149/SVV (10).

               (11)

               Pokud jde o Lichtenštejnsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Protokolu mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k Dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě G rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2008/261/ES (11) a 2008/262/SVV (12).

               (12)

               Spojené království se účastní tohoto rozhodnutí v souladu s článkem 5 Protokolu o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, a v souladu s čl. 8 odst. 2 rozhodnutí Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis
                   (13).

               (13)

               Irsko se účastní tohoto rozhodnutí v souladu s článkem 5 Protokolu o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, a v souladu s čl. 6 odst. 2 rozhodnutí Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis
                   (14).

               (14)

               Pokud jde o Kyperskou republiku, představuje toto rozhodnutí akt navazující na schengenské acquis nebo s ním jinak související ve smyslu čl. 3 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2003.

               (15)

               Toto rozhodnutí představuje akt navazující na schengenské acquis nebo s ním jinak související ve smyslu čl. 4 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2005,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   V hlavě I bodě 3 finančního nařízení o C.SIS se doplňují nové odrážky, které zní:

               „—

               v případě Bulharska a Rumunska se příspěvek vypočte pouze na základě nákladů vzniklých v souvislosti se zřízením C.SIS od 1. ledna 2007. Tyto státy rovněž přispívají na náklady na provoz C.SIS od 1. ledna 2010;

               —

               v případě Lichtenštejnska se příspěvek vypočte pouze na základě nákladů vzniklých v souvislosti se zřízením C.SIS od 1. ledna 2008. Lichtenštejnsko rovněž přispívá na náklady na provoz C.SIS od 1. ledna 2010.“

         Článek 2
   V hlavě II bodu 2 posledním odstavci a v hlavě III bodu 2 osmém odstavci finančního nařízení o C.SIS se příjemce nahradí tímto:

      „Ministère de l'Intérieur, Direction des systèmes d'information et de communications
      (Ministerstvo vnitra, ředitelství informačních a komunikačních systémů)“.

   Článek 3
   Slova „franků“ a „francouzských franků“ se v rozhodnutí nahrazují slovem „EUR“.
   Článek 4
   Změny týkající se Lichtenštejnska nabývají účinku po vstupu v platnost Protokolu mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis.
   Článek 5
   Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
   Bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 30. listopadu 2009.

            Za Radu

            předsedkyně

         B. ASK

      (1)  Úř. věst. L 239, 22.9.2000, s. 19.

      (2)  Úř. věst. L 239, 22.9.2000, s. 444.

      (3)  Úř. věst. L 309, 9.12.2000, s. 24.

      (4)  Úř. věst. L 179, 7.7.2007, s. 46.

      (5)  Úř. věst. L 149, 7.6.2008, s. 74.

      (6)  Úř. věst. L 176, 10.7.1999, s. 36.

      (7)  Úř. věst. L 176, 10.7.1999, s. 31.

      (8)  Úř. věst. L 53, 27.2.2008, s. 52.

      (9)  Rozhodnutí Rady z 2008/146/ES ze dne 28. ledna 2008 o uzavření Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, používání a rozvoji schengenského acquis jménem Evropského společenství (Úř. věst. L 53, 27.2.2008, s. 1).

      (10)  Rozhodnutí Rady 2008/149/ES ze dne 28. ledna 2008 o uzavření Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis jménem Evropské unie (Úř. věst. L 53, 27.2.2008, s. 50).

      (11)  Rozhodnutí Rady 2008/261/ES ze dne 28. února 2008 o podpisu Protokolu mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis jménem Evropského společenství a o prozatímním uplatňování určitých ustanovení tohoto protokolu (Úř. věst. L 83, 26.3.2008, s. 3).

      (12)  Rozhodnutí Rady 2008/262/SVV ze dne 28. února 2008 o podpisu Protokolu mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis jménem Evropské unie a o prozatímním uplatňování určitých ustanovení tohoto protokolu (Úř. věst. L 83, 26.3.2008, s. 5).

      (13)  Úř. věst. L 131, 1.6.2000, s. 43.

      (14)  Úř. věst. L 64, 7.3.2002, s. 20.


title: 2010/811/EU: Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady ze dne 15. prosince 2010 o uvolnění prostředků z Evropského fondu pro přizpůsobení se globalizaci podle bodu 28 interinstitucionální dohody ze dne 17. května 2006 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a řádném finančním řízení (žádost EGF/2010/018 DE/Heidelberger Druckmaschinen, Německo)

text:
               28.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 342/23

         ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY
   ze dne 15. prosince 2010
   o uvolnění prostředků z Evropského fondu pro přizpůsobení se globalizaci podle bodu 28 interinstitucionální dohody ze dne 17. května 2006 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a řádném finančním řízení (žádost EGF/2010/018 DE/Heidelberger Druckmaschinen, Německo)
   (2010/811/EU)
   EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na interinstitucionální dohodu ze dne 17. května 2006 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a řádném finančním řízení (1), a zejména na bod 28 této dohody,
   s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1927/2006 ze dne 20. prosince 2006 o zřízení Evropského fondu pro přizpůsobení se globalizaci (2), a zejména na čl. 12 odst. 3 uvedeného nařízení,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Evropský fond pro přizpůsobení se globalizaci (EFG) byl zřízen za účelem poskytování dodatečné podpory propuštěným pracovníkům, kteří byli propuštěni v důsledku významných změn ve struktuře světového obchodu způsobených globalizací, a za účelem poskytování podpory při jejich opětovném začleňování na pracovní trh.

               (2)

               Působnost EFG byla rozšířena na žádosti podané od 1. května 2009, aby zahrnovala podporu pracovníkům, kteří byli propuštěni v přímém důsledku celosvětové finanční a hospodářské krize.

               (3)

               Interinstitucionální dohoda ze dne 17. května 2006 umožňuje uvolnění prostředků z EFG v mezích ročního stropu 500 milionů EUR.

               (4)

               Německo předložilo dne 27. května 2010 žádost o uvolnění prostředků z EFG v souvislosti s propouštěním v podniku Heidelberger Druckmaschinen a až do 1. července 2010 ji doplňovalo o dodatečné informace. Tato žádost splňuje požadavky pro stanovení výše finančních příspěvků podle článku 10 nařízení (ES) č. 1927/2006. Komise proto navrhuje uvolnit částku 8 308 555 EUR.

               (5)

               V souvislosti s uvedenou žádostí Německa by proto měly být z EFG uvolněny prostředky na finanční příspěvek,

         PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   V rámci souhrnného rozpočtu Evropské unie na rozpočtový rok 2010 se z Evropského fondu pro přizpůsobení se globalizaci uvolní částka ve výši 8 308 555 EUR v prostředcích na závazky a na platby.
   Článek 2
   Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.

      Ve Štrasburku dne 15. prosince 2010.

            Za Evropský parlament

            předseda

         J. BUZEK

            Za Radu

            předseda

         O. CHASTEL

      (1)  Úř. věst. C 139, 14.6.2006, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 406, 30.12.2006, s. 1.


title: 2009/123/ES: Rozhodnutí Rady ze dne 10. února 2009 o jmenování jednoho portugalského náhradníka Výboru regionů

text:
               13.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 42/17

      ROZHODNUTÍ RADY

   ze dne 10. února 2009
   o jmenování jednoho portugalského náhradníka Výboru regionů
   (2009/123/ES)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 263 této smlouvy,
   s ohledem na návrh předložený portugalskou vládou,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 24. ledna 2006 Rada přijala rozhodnutí 2006/116/ES o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2006 do 25. ledna 2010 (1).

               (2)

               Po skončení mandátu pana Vasca CORDEIRA se uvolnilo místo náhradníka Výboru regionů,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   Náhradníkem Výboru regionů je na zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2010, jmenován:

               —

               pan André Jorge DIONÍSIO BRADFORD, Secretário Regional da Presidência, Ponta Delgada, Açores.

         Článek 2
   Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.

      V Bruselu dne 10. února 2009.

            Za Radu

            předseda

         M. KALOUSEK

      (1)  Úř. věst. L 56, 25.2.2006, s. 75.


title: 2013/442/EU: Rozhodnutí Komise ze dne 21. srpna 2013 o vytvoření ročních seznamů priorit pro vypracování kodexů sítě a pokynů na rok 2014  Text s významem pro EHP

text:
               22.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 224/14

         ROZHODNUTÍ KOMISE
   ze dne 21. srpna 2013
   o vytvoření ročních seznamů priorit pro vypracování kodexů sítě a pokynů na rok 2014
   (Text s významem pro EHP)
   (2013/442/EU)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 714/2009 ze dne 13. července 2009 o podmínkách přístupu do sítě pro přeshraniční obchod s elektřinou a o zrušení nařízení (ES) č. 1228/2003 (1) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2009 ze dne 13. července 2009 o podmínkách přístupu k plynárenským přepravním soustavám a o zrušení nařízení (ES) č. 1775/2005 (2), a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedených nařízení,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Evropská rada dne 4. února 2011 stanovila rok 2014 jako cílový rok pro dokončení vnitřního trhu s elektřinou a zemním plynem. Třetí energetický balíček je významným krokem k dosažení tohoto cíle. Je však třeba dalšího úsilí, aby byl možný volný tok zemního plynu a elektrické energie v celé Evropě. Kodexy sítě a pokyny, které stanoví třetí balíček, poskytnou pro tento další rozvoj příslušná pravidla.

               (2)

               Jako první krok k vypracování závazných evropských kodexů sítě musí Komise v souladu s čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 714/2009 (dále jen „nařízení o elektřině“) a čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 715/2009 (dále jen „nařízení o plynu“) vytvořit roční seznam priorit, jímž stanoví oblasti, které mají být do vypracování kodexů sítě zahrnuty. Při stanovování priorit musí Komise konzultovat Agenturu pro spolupráci energetických regulačních orgánů (dále jen „ACER“), příslušnou Evropskou síť provozovatelů přenosových/přepravních soustav (dále jen „ENTSO“) a další příslušné zúčastněné strany. Tímto rozhodnutím se stanoví priority, o nichž Komise rozhodla na základě výsledků veřejné konzultace.

               (3)

               Pro plánování prostředků je důležité každoročně stanovit klíčové oblasti pro vytváření kodexů sítě a pokynů. Jakmile je oblast poprvé stanovena jako důležitá, je třeba zahájit vymezení jejího rozsahu, aby bylo možné zjistit potřebnou míru harmonizace. V klíčových oblastech, v nichž již začala práce na vytváření kodexů sítě a pokynů, bude tato činnost pokračovat a dokončí se.

               (4)

               Veřejná konzultace požadovaná podle čl. 6 odst. 1 nařízení o elektřině a nařízení o plynu proběhla v období od 2. dubna do 13. května 2013. Komise obdržela 22 odpovědí (3).

               (5)

               V průběhu veřejné konzultace byly vzneseny tyto hlavní obecné připomínky:

                           a)

                           Z veřejné konzultace jasně vyplynulo, že zúčastněné strany podporují cílený přístup Komise, která stanoví priority s ohledem na provedení klíčových prvků, jež jsou potřebné pro dokončení vnitřního trhu s energií. Zúčastněné strany jsou toho názoru, že Komise v rámci konzultace vymezila nejdůležitější úkoly, které je třeba pro další integraci vnitřního trhu s energií provést, a žádné další úkoly by se do ročního seznamu priorit na rok 2014 přidávat neměly.

                           b)

                           Několik zúčastněných stran zdůrazňuje význam řádného provedení kodexů sítě, které již byly přijaty, a některé strany vyzývají k aktivnější úloze Komise a agentury ACER při zajišťování soudržného provádění. Zúčastněné strany dále žádají jednoznačné informace ohledně budoucích změn přijatých kodexů sítě a jejich řízení. Jedna zúčastněná strana konstatuje naléhavou potřebu globálního a jednotného seznamu definic, který by platil pro všechny kodexy sítě.

                           c)

                           Některé zúčastněné strany zdůraznily význam transparentního, účinného a soudržného procesu, který zaručuje včasné zapojení a úzkou spolupráci zúčastněných stran. Vyskytl se rovněž názor, že je třeba stanovit nezbytné lhůty pro vypracování důkladných kodexů sítě, které poskytnou dostatek času pro konzultace zúčastněných stran. V této souvislosti zúčastněné strany požadovaly, aby byla k předlohám návrhů rámcových pokynů a kodexů sítě přiložena příslušná posouzení dopadů, která byla předmětem konzultace se zúčastněnými stranami.

               (6)

               Hlavní připomínky vznesené v průběhu veřejné konzultace, pokud jde o roční seznam priorit na rok 2014 pro pravidla pro elektroenergetickou síť:

                           a)

                           Několik zúčastněných stran vyjádřilo obavy, že vytvářené kodexy sítě neposkytují dostatečnou úroveň harmonizace na evropské úrovni, a poukazovaly na skutečnost, že řada rozhodnutí (např. ohledně hodnot a metodik) se nepřijímá přímo v kodexu, ale ponechává se na dalším rozhodování/schvalování ze strany provozovatelů přenosových soustav a vnitrostátních regulačních orgánů. Zúčastněné strany se obávají, že by to mohlo vést ke vzniku dodatečného regulačního stupně na evropské úrovni, čímž by se stávající rozdíly v pravidlech pro řízení sítě a uspořádání trhu spíše prohloubily, než vyřešily.

                           b)

                           Některé zúčastněné strany vyjádřily obavy z možných nesrovnalostí mezi kodexy sítě a uvedly, že vytváření několika kodexů sítě v rámci téhož rámcového pokynu se neprojevilo jako nejúčinnější způsob stanovení evropských pravidel, a proto navrhovaly, aby se vypracoval pouze jeden kodex sítě v souladu s příslušným rámcovým pokynem. Některé strany zdůrazňovaly, že aby byla zajištěna konzistentnost alespoň některých kodexů sítě, je třeba je vypracovávat společně, jako např. pravidla týkající se požadavků na výrobce, pravidla pro (předběžné) dlouhodobější přidělování kapacity, pravidla pro vyrovnávání a pravidla týkající se požadavků v případě stavu nouze.

                           c)

                           Několik zúčastněných stran podporuje vypracování pravidel v oblasti harmonizovaných struktur přenosových sazeb vzhledem k tomu, že stávající rozdíly ve strukturách sazeb vedou k nerovnostem mezi výrobci elektřiny v rámci EU, neboť někteří například musí platit distribuční sazby, a jiní nikoli.

                           d)

                           Zástupci sítě ENTSO-E vyjádřili své znepokojení nad tím, že roční seznam priorit na rok 2014 neobsahuje pravidla o investičních pobídkách, přestože byla uvedena v seznamu na rok 2013. ENTSO-E je toho názoru, že spoléhání se na postup stanovený v novém nařízení o hlavních směrech pro transevropskou energetickou infrastrukturu (4) (dále jen „nařízení TEN-E“), podle nějž může EK vydat pokyny, jestliže se domnívá, že metodika, která má být do 31. března 2014 zveřejněna vnitrostátními regulačními orgány na základě doporučení osvědčených postupů od agentury ACER, není dostačující k zajištění včasného provádění projektů společného zájmu, ohrožuje účinnost celého nařízení TEN-E.

               (7)

               Hlavní připomínky vznesené v průběhu veřejné konzultace, pokud jde o roční seznam priorit na rok 2014 pro pravidla pro plynárenskou soustavu:

                           a)

                           Většina zúčastněných stran vítá, že do seznamu priorit na rok 2014 byla zařazena dodatečná kapacita, a zdůrazňuje, že je nutné pravidla během přípravy důkladně konzultovat se zúčastněnými stranami a že pravidla musí být soudržná s kodexem sítě pro mechanismy přidělování kapacity. Několik zúčastněných stran včetně zástupců sítě ENTSO-G poukazuje na silné vzájemné působení pravidel o sazbách a o dodatečné kapacitě a na fakt, že je třeba věnovat pozornost souladu mezi oběma tématy.

                           b)

                           Několik zúčastněných stran včetně zástupců sítě ENTSO-G podporuje myšlenku, aby se v roce 2014 provedlo vymezení rozsahu pravidel pro obchodování s cílem zjistit, zda jsou nutná harmonizovaná evropská pravidla pro vytváření produktů kapacity a smluv o kapacitě, pokud jde o stabilitu, omezení přidělování a sekundární trhy. Vymezení rozsahu vezme v úvahu zkušenosti získané při provádění kodexu sítě pro mechanismy přidělování kapacity a vyrovnávání a možné dopady většího pronikání energie z obnovitelných zdrojů na trhy s elektřinou. Jedna zúčastněná strana navrhuje uskutečnit postupnou analýzu rozdílů ve smluvních podmínkách a postupech provozovatelů přepravních soustav v každém propojovacím bodě. ENTSO-G vyzývá k uznání skutečnosti, že nesoulad v oblasti kapacity a různé úrovně stability jsou nevyhnutelným důsledkem zavádění vstupně-výstupních systémů. Jedna zúčastněná strana se postavila výrazně proti další harmonizaci vytváření produktů kapacity a smluv o kapacitě, jelikož není povinné a vedlo by k nedostatečné nabídce pevné kapacity a v konečném důsledku k neefektivním investicím. Dále bylo uvedeno, že pravidla pro obchodování by neměla dále komplikovat proces provádění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1227/2011 (5) o integritě a transparentnosti trhu s energií.

                           c)

                           Jedna zúčastněná strana požaduje kodex sítě pro jakost zemního plynu a kodex sítě pro účinnost v souvislosti s referenční úrovní včetně tarifů, aby bylo možné účinně a účelně dosáhnout cíle vnitřního trhu, a jako první krok navrhuje dát agentuře ACER mandát ke srovnání všech evropských provozovatelů přepravních soustav, a to včetně veškerých poskytovaných služeb.

                           d)

                           Jedna zúčastněná strana navrhuje, aby bylo na seznam priorit zařazeno vypracování pokynů k řešení situace historických smluv v souladu s čl. 23 odst. 1 nařízení (ES) č. 715/2009.

               (8)

               Ačkoli se toto rozhodnutí zaměřuje pouze na stanovení ročních seznamů priorit na rok 2014, Komise rovněž konzultovala zúčastněné strany v otázce potřebnosti a možného rozsahu působnosti kodexů sítě a pokynů, které by mohly představovat klíčové oblasti po roce 2014, aby tak umožnila agentuře ACER plánovat vymezení rozsahu v rámci pracovního programu na rok 2014.

               (9)

               Hlavní připomínky vznesené v průběhu veřejné konzultace, pokud jde o možný rozsah působnosti a potřebu kodexů sítě a pokynů po roce 2014 pro pravidla pro elektroenergetickou síť:

                           a)

                           Některé zúčastněné strany uvítaly pravidla pro stanovení zásad pro posouzení přiměřenosti přenosových sítí, a tedy i požadavku vůči třetím stranám. Jiné zúčastněné strany jsou toho názoru, že pravidla pro rezervní kapacity, přiměřenost a kapacitní mechanismy nejsou uvedena v čl. 8 odst. 6 nařízení o elektřině a nařízení o plynu, tudíž nejsou z právního hlediska správná a spíše spadají do kompetence vnitrostátních vlád.

                           b)

                           Několik zúčastněných stran si žádá objasnění, co bude zahrnuto do pravidel o provozní koordinaci.

                           c)

                           Jedna zúčastněná strana navrhuje vytvořit pravidla pro zadávání zakázek, obchodování a řízení doplňkových služeb, jakož i všech druhů pružných služeb a služeb kapacity, jejichž obecným cílem by bylo vytvoření evropského trhu podpůrných služeb pro sítě včetně vyrovnávání a všech druhů pružných služeb.

               (10)

               Hlavní připomínky vznesené v průběhu veřejné konzultace, pokud jde o možný rozsah působnosti a potřebu kodexů sítě a pokynů po roce 2014 pro pravidla pro plynárenskou soustavu:

                           a)

                           Několik zúčastněných stran zastávalo názor, že pravidla pro připojení k soustavě a nouzové postupy musí být v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 994/2010 (6) o opatřeních na zajištění bezpečnosti dodávek zemního plynu.

                           b)

                           Zúčastněné strany zpochybnily rozsah působnosti pravidel pro připojení k soustavě, pokud jde o místně vztažené cenové signály, a tvorbu takovýchto pravidel nepodporovaly.

               (11)

               S ohledem na odpovědi zúčastněných stran, které podporují stanovení priorit s ohledem na zajištění klíčových prvků, které jsou potřebné pro dokončení vnitřního trhu s energií do roku 2014, a uznávajíc různá opatření potřebná k jeho dokončení, omezenost zdrojů, skutečnost, že již přijaté kodexy sítě a pokyny budou vyžadovat zdroje pro své řádné provedení, a skutečnost, že i kdyby byly do seznamu priorit na rok 2014 přidány nové oblasti, nemuselo by to vést k přijetí pokynu nebo kodexu sítě do roku 2014,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Komise stanoví na rok 2014 tento seznam priorit pro vypracování harmonizovaných pravidel pro elektřinu:

               —

               pravidla pro přidělování kapacity a řízení přetížení včetně řízení denních a vnitrodenních trhů, a to včetně výpočtu kapacity (fáze přijetí Komisí),

               —

               pravidla pro připojení k síti:

                           —

                           pravidla pro požadavky na výrobce (fáze přijetí Komisí),

                           —

                           pravidla pro připojení provozovatelů distribuční soustavy a průmyslových odběratelů (fáze přijetí Komisí),

                           —

                           pravidla pro připojení přenosové soustavy vysokého napětí pro stejnosměrný proud (dokončit kodex sítě a zahájit fázi přijetí Komisí),

               —

               pravidla pro provozování soustavy (7):

                           —

                           pravidla pro provozní zabezpečení (fáze přijetí Komisí),

                           —

                           pravidla pro provozní plánování a harmonogramy (fáze přijetí Komisí),

                           —

                           pravidla pro kontrolu frekvence odběru a rezervní kapacity (fáze přijetí Komisí),

                           —

                           pravidla pro požadavky a postupy v případě stavu nouze (dokončit kodex sítě a zahájit fázi přijetí Komisí),

               —

               pravidla pro vyrovnávání včetně pravidel pro rezervní výkon ve vztahu k síti (fáze přijetí Komisí),

               —

               pravidla pro dlouhodobější (předběžné) přidělování kapacity (fáze přijetí Komisí),

               —

               pravidla týkající se harmonizovaných struktur přenosových sazeb (vymezení rozsahu agenturou ACER pro přípravu rámcového pokynu (8)).

         Článek 2
   Jelikož se předpokládá, že v roce 2013 budou přijata harmonizovaná pravidla pro přidělování kapacity a vyrovnávání, Komise stanoví na rok 2014 tento seznam priorit pro vypracování harmonizovaných pravidel pro zemní plyn:

               —

               pravidla pro interoperabilitu a předávání údajů (fáze přijetí Komisí),

               —

               pravidla týkající se harmonizovaných struktur přepravních sazeb (ENTSO-G vypracovává kodex sítě),

               —

               pravidla týkající se celoevropského tržního přístupu k přidělování „nových“ kapacit přepravy zemního plynu (ACER a ENTSO-G pracují na změně kodexu sítě pro mechanismy přidělování kapacity, jakož i na zahrnutí příslušných sazebních pravidel do kodexu sítě pro struktury přepravních sazeb),

               —

               pravidla pro obchodování týkající se technických a provozních ustanovení služeb zabezpečení přístupu k soustavě a vyrovnávání soustavy (ACER provádí vymezení rozsahu s cílem určit, zda jsou nutná závazná pravidla EU pro další harmonizaci vytváření produktů kapacity a smluv o kapacitě, pokud jde o stabilitu, omezení přidělování či sekundární trhy, a to s ohledem na provádění pokynů pro postupy řízení překročení kapacity a kodexy sítě pro mechanismy přidělování kapacity a vyrovnávání).

         Článek 3
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 21. srpna 2013.

            Za Komisi

         José Manuel BARROSO

            předseda

      (1)  Úř. věst. L 211, 14.8.2009, s. 15.

      (2)  Úř. věst. L 211, 14.8.2009, s. 36.

      (3)  Odpovědi jsou zveřejněny na adrese
   http://ec.europa.eu/energy/gas_electricity/consultations/20130513_network_codes_en.htm

      (4)  Úř. věst. L 115, 25.4.2013, s. 39.

      (5)  Úř. věst. L 326, 8.12.2011, s. 1.

      (6)  Úř. věst. L 295, 12.11.2010, s. 1.

      (7)  Pravidla pro provozní výcvik a pro požadavky a provozní postupy v případě stavu nouze budou vypracována později.

      (8)  Pokud jde o pravidla pro investiční pobídky, nařízení TEN-E a zejména článek 13 stanoví pravidla, která mají zajistit, aby byly na projekty společného zájmu v oblasti infrastruktury plynu a elektrické energie, jež jsou spojeny s větším než obvyklým rizikem, poskytovány vhodné pobídky. V této souvislosti stanoví nařízení TEN-E tyto úkoly:

               —

               Každý vnitrostátní regulační orgán má do 31. července 2013, je-li to možné, předložit agentuře ACER svou metodiku a kritéria, která využívá při hodnocení investic a vyšších rizik uvedených projektů.

               —

               Agentura ACER má do 31. prosince 2013 usnadnit sdílení osvědčených postupů a předložit doporučení.

               —

               Každý vnitrostátní regulační orgán má do 31. března 2014 zveřejnit svou metodiku a kritéria, která využívá při hodnocení investic a vyšších rizik uvedených projektů.

         Na základě podnětů plynoucích z uvedených úkolů Evropská komise rozhodne, zda je třeba vydat právně závazné pokyny.