title: Rozhodnutí Komise (EU) 2016/1126 ze dne 4. dubna 2016 o státní podpoře SA. 35484 (2013/C) (ex SA. 35484 (2012/NN)) týkající se všeobecných zdravotních kontrol podle zákona o mléku a tucích (oznámeno pod číslem C(2016) 1878)

text:
               12.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 187/16

         ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2016/1126
   ze dne 4. dubna 2016
   o státní podpoře SA. 35484 (2013/C) (ex SA. 35484 (2012/NN)) týkající se všeobecných zdravotních kontrol podle zákona o mléku a tucích

         (oznámeno pod číslem C(2016) 1878)

   (Pouze německé znění je závazné)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
   poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1) a se zohledněním těchto připomínek,
   vzhledem k těmto důvodům:
   1.   POSTUP

               (1)

               V dopisech ze dne 28. listopadu 2011 a ze dne 27. února 2012 Evropská komise (dále jen „Komise“) požádala Německo o doplňující informace týkající se výroční zprávy za rok 2010 o státní podpoře v odvětví zemědělství, kterou Německo předložilo v souladu s čl. 26 nařízení Rady (EU) 2015/1589 (2). Německo na tyto otázky odpovědělo dopisy ze dne 16. ledna 2012 a ze dne 27. dubna 2012. S ohledem na odpovědi Německa bylo zjištěno, že Německo poskytlo státní podporu německému odvětví mléka a mléčných výrobků na základě zákona o mléku a tucích z roku 1952 (Gesetz über den Verkehr mit Milch, Milcherzeugnissen und Fetten, dále jen „zákon o mléku a tucích“).

               (2)

               Dopisem ze dne 2. října 2012 Komise Německo informovala, že dotyčná podpora byla zaevidována jako neoznámená podpora pod registračním číslem SA.35484 (2012/NN). V dopisech ze dne 16. listopadu 2012, 7., 8., 11., 13., 14., 15. a 19. února, 21. března, 8. dubna, 28. května, 10. a 25. června a 2. července 2013 Německo předložilo další informace.

               (3)

               Dopisem ze dne 17. července 2013 (C(2013) 4457 final) sdělila Komise Německu své rozhodnutí zahájit s ohledem na určitá dílčí opatření provedená podle zákona o mléku a tucích řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) (3) (dále jen: „rozhodnutí o zahájení řízení“). V tomtéž dopise dospěla Komise k závěru, že další dílčí opatření buď pro období od 28. listopadu 2001 do 31. prosince 2006 nebo pro období od 1. ledna 2007 nebo pro obě období jsou slučitelná s vnitřním trhem nebo nepředstavují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU nebo nespadají do oblasti působnosti předpisů o státní podpoře.

               (4)

               Pokud jde o dílčí opatření, jichž se týká toto rozhodnutí, totiž dílčí opatření všeobecných zdravotních kontrol, jež rozhodnutí o zahájení řízení označuje jako dílčí opatření pro sledování kontaminujících látek (4), BW 9, BY 5, HE 8, NI 2, NW 1, RP 3, SL 4 a TH 8 [dále jen „dílčí opatření“], Komise konstatovala, že tato dílčí opatření jeví všechny znaky státní podpory, a vyzvala Německo, aby předložilo své připomínky a poskytlo veškeré informace, které by pomohly posouzení této podpory pro období od 28. listopadu 2001.

               (5)

               V dopise ze dne 20. září 2013 předložilo Německo připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení.

               (6)

               Rozhodnutí o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie
                   (5). Komise vyzvala ostatní zúčastněné strany, aby ve lhůtě jednoho měsíce předložily své připomínky. Komise obdržela 10 připomínek zúčastněných stran k dílčím opatřením uvedeným ve 4. bodě odůvodnění. Tyto připomínky byly Německu předloženy v dopisech ze dne 27. února, 3. března a 3. října 2014. Německo se k těmto připomínkám nevyjádřilo.

         2.   POPIS SYSTÉMU

               (7)

               Zákon o mléku a tucích je německý spolkový zákon, který vstoupil v platnost v roce 1952. Představuje právní rámec pro předmětná dílčí opatření a má neomezenou dobu platnosti.

               (8)

               Zákon o mléku a tucích zmocňuje v § 22 odst. 1 německé spolkové země (dále jen „spolkové země“) k výběru dávky na mléko od mlékáren na základě množství syrového mléka.

               (9)

               Podle § 22 odst. 2 zákona o mléku a tucích se prostředky získané z dávky na mléko používají výlučně k těmto účelům:

                           a)

                           k podpoře a zachování jakosti na základě určitých prováděcích předpisů;

                           b)

                           ke zlepšení hygieny při získávání, dodávce, zpracování, úpravě a odbytu mléka a mléčných výrobků;

                           c)

                           ke kontrolám mléka;

                           d)

                           k poskytování poradenství podnikům v otázkách mlékárenského průmyslu a průběžnému dalšímu vzdělávání profesních nástupců;

                           e)

                           k reklamě za účelem zvýšení spotřeby mléka a mléčných výrobků;

                           f)

                           k plnění přidělených úkolů podle zákona o mléku a tucích.

               (10)

               Podle § 22 odst. 2a zákona o mléku a tucích lze odchylně od druhého odstavce použít prostředky získané při výběru dávky na mléko též:

                           a)

                           ke zmírnění strukturálně podmíněných zvýšených nákladů na evidenci při dodávce mléka a smetany od výrobce do mlékárny;

                           b)

                           ke zmírnění zvýšených přepravních nákladů při dodávce mléka mezi mlékárnami, pokud je dodávka nezbytná pro zajištění zásobování odbytiště zásobovaných mlékáren konzumním mlékem; a

                           c)

                           na podporu jakosti u ústředního odbytu mléčných výrobků.

               (11)

               Dávka na mléko byla používána k financování dílčích opatření uvedených ve 4. bodě odůvodnění v těchto spolkových zemích: Bádensko-Württembersko, Bavorsko, Dolní Sasko, Durynsko, Hesensko, Porýní-Falc, Sársko a Severní Porýní-Vestfálsko.

               (12)

               Předmětná dílčí opatření zahrnují kontroly různých kontaminujících látek v mléce a mléčných výrobcích, jako jsou dioxin, polychlorované bifenyly (PCB), aflatoxin, detergenty, pesticidy, polychlorované uhlovodíky, které mohou být škodlivé pro lidské zdraví. Kontroly prováděly speciální kontrolní subjekty, jimž byly tyto úkoly svěřeny příslušnými orgány veřejné moci spolkových zemí, v nichž byla tato dílčí opatření prováděna. Kontrolní vzorky byly odebírány z mlékárenských přepravních vozidel náhodně a anonymně. Cílem těchto kontrol bylo sledovat přítomnost kontaminujících látek v mléce za účelem předcházení rizikům pro lidské zdraví a ochrany spotřebitelů. Tyto činnosti jsou v tomto rozhodnutí označovány jako „sledování kontaminujících látek“. V letech 2001 až 2011 činil celkový rozpočet na tyto činnosti (v součtu za všechny spolkové země, v nichž byla tato dílčí opatření prováděna) přibližně 9 milionů EUR.

               (13)

               Podle posouzení provedeného Komisí v rozhodnutí o zahájení řízení Německo nepředložilo ustanovení vnitrostátních nebo unijních právních předpisů, která by odůvodnila zařazení tohoto sledování kontaminujících látek mimo oblast podpory. Komise má navíc pochybnosti, zda tato dílčí opatření neposkytovala mlékárnám zvýhodnění, protože Komise měla za to, že účelem kontrol je zajistit kvalitu mléčných výrobků, a proto náklady vynaložené na provádění takových kontrol musí obvykle nést dotčené mlékárenské podniky. Komise navíc vyslovila obavu, že dotčené kontroly kvality se provádějí běžně.

         3.   PŘIPOMÍNKY NĚMECKA

               (14)

               Německo popsalo právní základ pro sledování kontaminujících látek. Uvedlo dva soubory pravidel. První soubor právních ustanovení upravoval provádění kontrol v rámci sledování kontaminujících látek. Součástí byla metodická příprava a stanovení rozvrhu kontrol, způsobu odebírání vzorků, testovací metody a použití výsledků. Tyto činnosti se v zásadě řídily zákonem o bezpečnosti potravin.

               (15)

               Druhý soubor právních ustanovení se týkal financování těchto činností. Jak již bylo vysvětleno v rozhodnutí o zahájení řízení, tyto činnosti byly financovány z dávek na mléko placených mlékárnami. Právním základem byl § 22 odst. 2 zákona o mléku a tucích. Na regionální úrovni existovaly další prováděcí předpisy včetně rozpočtových pravidel.

               (16)

               Německo předložilo přehled použitelných právních předpisů týkajících se bezpečnosti potravin:

                           a)

                           na úrovni Unie: úřední kontrola bezpečnosti potravin se řídilo těmito právními akty: nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 (6), nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 (7), nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 (8), zejména příloha IV tohoto nařízení, nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 (9), zejména příloha I část A tohoto nařízení, nařízení Komise (ES) č. 1881/2006 (10), nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005 (11). Sledování reziduí látek se řídilo směrnicí Rady 96/23/ES (12) a rozhodnutím Komise 97/747/ES (13);

                           b)

                           na vnitrostátní úrovni: úřední kontrola bezpečnosti potravin a sledování reziduí látek se řídily zákonem o bezpečnosti potravin a krmiv (Lebensmittel- und Futtermittelgesetzbuch), správním předpisem o zásadách provádění úředních kontrol bezpečnosti potravin a krmiv (Allgemeine Verwaltungsvorschrift über die Grundsätze zur Durchführung der amtlichen Überwachung der Erhaltung lebensmittelrechtlicher, weinrechtlicher, futtermittelrechtlicher und tabakrechtlicher Vorschriften), nařízením o omezení kontaminujících látek v potravinách (Verordnung zur Begrenzung von Kontaminanten in Lebensmittel) a národním plánem kontroly reziduí (Nationaler Rückstandskontrollplan);

                           c)

                           kromě těchto úředních kontrol bezpečnosti potravin se provádělo sledování kontaminujících látek, a to na základě těchto ustanovení unijních a vnitrostátních právních předpisů: nařízení (ES) č. 178/2002, nařízení (ES) č. 882/2004 a doporučení Komise 2011/516/EU (14), § 14 zákona o mléku a tucích, § 50 a 51 zákona o bezpečnosti potravin a krmiv a každoročně vydávaná regionální ustanovení (na úrovni spolkových zemí), jimiž se schvaluje provádění sledování kontaminujících látek a jeho financování.

               (17)

               Německo předložilo statistiky ohledně úředních kontrol bezpečnosti potravin, kontrol reziduí a sledování kontaminujících látek a seznam subjektů odpovědných za tyto kontroly.

         3.1   Připomínky Německa ohledně povahy sledování kontaminujících látek jako doplňkové složky k úřednímu systému dozoru nad bezpečností potravin

               (18)

               Hlavní připomínka, kterou předložilo Německo, spočívala v tom, že sledování kontaminujících látek je doplňkovou složkou k úřednímu systému dozoru nad bezpečností potravin a neposkytuje mlékárnám žádné zvýhodnění. Německo v tomto ohledu vysvětlilo své stanovisko takto:

               (19)

               Sledování kontaminujících látek splňuje kritéria doplňkové složky úředního systému dozoru nad bezpečností potravin, který je založen na unijních a vnitrostátních právních předpisech a slouží preventivně a zdravotně orientované ochraně zákazníka i krizovému řízení na základě rizik.

               (20)

               Sledování kontaminujících látek nelze klasifikovat jako běžnou kontrolu. Kontroly v rámci sledování kontaminujících látek se provádějí na základě vzorků poté, kdy je mléko odebráno sběrnými mlékárenskými vozidly. Plán odebírání vzorků připravují zvláštní kontrolní subjekty, které jsou tímto úkolem úředně pověřeny. Tyto pověřené subjekty určují, z kterých vozidel a kdy se budou vzorky odebírat a jak dlouho budou kontroly trvat. Pověřené subjekty také určují, které kontaminující látky se mají analyzovat.

               (21)

               Přu určování plánu kontrol a kontaminujících látek, které mají být podrobeny analýze, vycházejí pověřené subjekty z předchozích analýz, z dříve shromážděných výsledků, ze stávajících zdravotních rizik a rizik pro bezpečnost potravin, z regionálních zvláštností, z environmentálních faktorů, ekologických havárií a dalších obdobných pohnutek. Plán kontrol a to, které kontaminující látky se analyzují, se mohou podle regionů lišit a mohou se periodicky měnit. Nekontrolují se všechny kontaminující látky, pro které existují zákonné limity. Naproti tomu mohou být kontrolovány jiné kontaminující látky, pro které neplatí zákonné limity, ale které se na základě analýz považují za rizikové pro zdraví. Kontroly se tedy v průběhu času zaměřují na různé priority – v některých případech mají prioritu kontroly radioaktivních kontaminujících látek, v jiných případech kontroly aflatoxinu nebo dioxinu; je možné rovněž provádět kontroly podle regionálních priorit.

               (22)

               Informace získané v průběhu těchto kontrol se používají k určení stavu dané mlékárenské oblasti, pokud jde o její expozici vůči daným kontaminujícím látkám, jejichž účinky představují riziko pro zdraví. Tyto informace dále využívají příslušné orgány veřejné moci k preventivním opatřením na ochranu zdraví v podobě úředních kontrol zdraví a bezpečnosti potravin, legislativních opatření, šíření informací a dalších kroků. Tento druh kontrol spadá pod systém úředních kontrol a dalších činností přiměřených okolnostem, „včetně informování veřejnosti o bezpečnosti a riziku potravin a krmiv, dozoru nad bezpečností potravin a krmiv a dalších kontrolních činnostech prováděných během všech fází výroby, zpracování a distribuce“ uvedený v čl. 17 odst. 2 nařízení (ES) č. 178/2002.

               (23)

               Informace získané z těchto kontrol se používají zejména k úpravám úředních plánů kontrol ve smyslu nařízení (ES) č. 882/2004. Nařízení (ES) č. 178/2002 obecně požaduje, aby členské státy založily svá opatření v oblasti bezpečnosti potravin na hodnocení rizika s využitím objektivních, průhledných a nezávislých vědeckých informací a údajů. Tento požadavek je dále upřesněn v nařízení (ES) č. 852/2004 a nařízení (ES) č. 854/2004. Příslušné německé úřady pro bezpečnost potravin používají výsledky získané sledováním kontaminujících látek jako základ pro toto hodnocení rizika a tato opatření.

               (24)

               Podle čl. 17 odst. 2 nařízení (ES) č. 178/2002 jsou členské státy povinny vykonávat vedle systému úředních kontrol další činnosti přiměřené okolnostem za účelem zajištění bezpečnosti potravin. Ačkoliv tyto činnosti nejsou v uvedeném ustanovení konkrétně vyjmenovány, Německo argumentovalo, že orgány členských států vykonávající vedle úředních kontrol takové přiměřené kontrolní činnosti neporušují předpisy o státní podpoře. Na základě tohoto přístupu Německo tvrdilo, že sledování kontaminujících látek představuje kontrolu, která je doplňková vůči úřední kontrole bezpečnosti potravin.

               (25)

               Stejný přístup byl použit v jiných právních aktech Unie v oblasti bezpečnosti potravin. Nařízení (ES) č. 882/2004 v čl. 3 odst. 1 stanoví provádění pravidelných úředních kontrol a v čl. 3 odst. 2 předpokládá provádění dodatečných úředních kontrol ad hoc; tyto kontroly musí být prováděny na základě rizik. Také směrnice 96/23/ES postupuje podle stejné struktury: článek 11 této směrnice stanoví vedle pravidelných úředních kontrol navíc namátkové kontroly úředních vzorků. Doporučení Komise o snižování přítomnosti dioxinů, furanů a PCB v krmivech a potravinách navíc stanoví intervenční prahové hodnoty, které jsou nižší než zákonné limity stanovené v nařízení (ES) č. 1881/2006 a které slouží příslušným orgánům a subjektům jako nástroj pro odhalování případů, kdy je vhodné zjistit zdroj kontaminace a přijmout opatření k jejímu omezení nebo odstranění.

               (26)

               Právní předpisy Unie směřující k zajištění vysoké úrovně ochrany lidského zdraví a zájmů spotřebitelů, pokud jde o potraviny (článek 1 nařízení (ES) č. 178/2002), navíc stanoví, že opatření v oblasti bezpečnosti potravin musí být opodstatněná nezávislým, objektivním a průhledným hodnocením rizika na základě dostupných vědeckých údajů. Výsledky sledování kontaminujících látek se používají jako základ pro splnění těchto zásad, jež byly dále upřesněny v nařízení (ES) č. 852/2004 a v nařízení (ES) č. 854/2004. Pokud jde o kontroly dioxinu a PCB, Německo navíc odkazuje na doporučení Komise o snižování přítomnosti dioxinů, furanů a PCB v krmivech a potravinách.

               (27)

               Výsledky těchto kontrol se dále používají ke zjišťování dlouhodobých trendů, analýze rizikových faktorů a příčin a k udržování databází pro vědecké účely a pro účely předcházení krizím. Získané informace jsou užitečným zdrojem pro dalekosáhlejší politická a správní rozhodnutí, případové studie a šíření neutrálních informací.

               (28)

               Kontrolní vzorky se odebírají ze sdružených zásobníků (sdružený zásobník tvoří mléko odebrané sběrným mlékárenským vozidlem od několika producentů mléka, přičemž počet těchto producentů se může měnit). Mlékárenské podniky nejsou o odebírání vzorků a kontrolách informovány. Nejsou informovány ani o výsledcích kontrol. Mlékárenské podniky proto tyto zkoušky nepoužívají, ani pro ně nejsou použitelné k umístění jejich produktů na trh nebo jako nástroj zjišťování kvality nebo ceny produktů. Pouze v případě, kdy zkouška prokázala vysokou hodnotu kontaminujících látek nebo kdy byly dosaženy nebo překročeny zákonné limity, zahájí kontrolní orgány samostatné vyšetřování a informují o něm dotčený mlékárenský závod.

               (29)

               Jestliže při sledování kontaminujících látek zjistí pověřený subjekt hodnoty, které jsou vysoké, ale nižší než zákonné limity, zahájí postup posouzení, aby nalezl zdroj kontaminace – například krmivo, dezinfekční prostředky, ekologické havárie apod. Podnik(y), který/které tuto kontaminaci způsobil(y), musí na vlastní náklady přijmout opatření k odstranění zdroje kontaminace. Toto posouzení je užitečné pro preventivní účely.

               (30)

               Jestliže při sledování kontaminujících látek zjistí pověřený subjekt hodnoty, které převyšují zákonné limity, nebo zjistí přítomnost zákonem zakázané látky, je zahájena úplná dodatečná kontrola. Příslušný orgán pak vydá zákaz dodávky mléka a nařídí další zkoušky. Kontaminované mléko je zlikvidováno. Jsou-li znovu zjištěny hodnoty kontaminace převyšující zákonné limity, příslušný orgán uplatní sankce v souladu s německým správním, případně trestním právem. Sledování kontaminujících látek je tedy pro mlékárenské podniky buď neutrální (nejsou-li zjištěny žádné problémy), nebo je spojeno s negativními důsledky (pokud bylo zjištěno překročení zákonných limitů kontaminujících látek). Zákaz dodávky mléka je zrušen teprve poté, kdy zkoušky prokáží, že mléko není kontaminované.

               (31)

               Německo dospělo k závěru, že sledování kontaminujících látek nepředstavuje úlohu vlastní mlékárenskému průmyslu, nýbrž opatření na ochranu spotřebitelů, zejména na ochranu zdraví spotřebitelů. Ochrana spotřebitelů je cíl, který sleduje SFEU, zejména v souladu s čl. 4 odst. 2 ve spojení s čl. 169 odst. 1 této smlouvy a s Listinou základních práv Evropské unie (15), zejména s článkem 38 této listiny.

               (32)

               Sledování kontaminujících látek je dále v souladu s jasným závazkem členských států zajistit provádění úředních kontrol v oblasti bezpečnosti potravin, a proto mají být náklady na tyto kontroly hrazeny členským státem.

               (33)

               Německo prohlašuje, že mlékárenské podniky provádějí vlastní kontroly, aby ověřily, že mléko splňuje zákonné limity pro kontaminující látky. Náklady na tyto vlastní kontroly hradí tyto mlékárenské podniky samy. Povinnost těchto vlastních kontrol vyplývá z čl. 17 odst. 1 nařízení (ES) č. 178/2002. Povinnosti mlékárenských podniků v oblasti bezpečnosti potravin, pokud jde o škodlivé látky, jsou dále upřesněny v dalších právních aktech, např. nařízení (ES) č. 1881/2006, nařízení (ES) č. 396/2005 a nařízení Komise (EU) č. 37/2010 (16).

               (34)

               Neexistuje žádné ustanovení vnitrostátních právních předpisů, podle něhož by mlékárenské podniky musely hradit náklady na úřední kontroly, a neexistuje povinnost platit jim poplatky. Mlékárenské podniky musí hradit náklady svých vlastních kontrol dodržování právních předpisů v oblasti bezpečnosti potravin a zákonných limitů kontaminujících látek a reziduí, což jsou odlišné kontroly než veřejné kontroly v rámci sledování kontaminujících látek.

         3.2   Další připomínky Německa

               (35)

               Německo obhajovalo právo členských států provádět kontrolní opatření, jakým je sledování kontaminujících látek. Vyplývá to podle něj z rozdělení kompetencí, jež smlouvy (SEU a SFEU) svěřují orgánům Unie a členským státům při provádění práva Unie. Odkazuje na články 290 a 291 SFEU, jež definují role orgánů Unie a členských států. Podle nich provádění unijních právních předpisů primárně zajišťují členské státy. Do oblasti jejich odpovědnosti spadají mimo jiné kontrolní funkce. Odkazuje také na spojené věci 205 až 215/82 (17), v nichž Soudní dvůr rozhodl, že v souladu s obecnými zásadami, na nichž je založen instituční systém Unie a jimiž se řídí vztahy mezi Unií a členskými státy, je úkolem členských států zajistit provádění unijních ustanovení na svém území.

               (36)

               Německo proto argumentuje, že článek 291 SFEU by porušilo pouze v případě, kdyby provádělo méně kontrol, než stanoví čl. 17 odst. 2 nařízení (ES) č. 178/2002, nikoli, jako je tomu v tomto případě, když provádělo dodatečné kontroly, které byly doplňkem k úředním kontrolám v oblasti bezpečnosti potravin a které byly v souladu s uvedeným ustanovením nařízení (ES) č. 178/2002.

               (37)

               V odpovědi na otázku Komise týkající se možného použití pravidel pro služby obecného hospodářského zájmu Německo odmítlo, že by sledování kontaminujících látek mělo charakter takových služeb ve smyslu sdělení Komise o použití pravidel Evropské unie v oblasti státní podpory na vyrovnávací platbu udělenou za poskytování služeb obecného hospodářského zájmu (18). Německo naopak prohlásilo, že sledování kontaminujících látek splňuje kritéria nehospodářské činnosti. V tomto kontextu Německo odkazuje na věci C-364/92, C-343/95 a C-288/11 P (19), kde se uvádí, že úkol zahrnující výkon veřejného regulačního orgánu směřující k zajištění veřejné bezpečnosti není hospodářské povahy, protože představuje úkol ve veřejném zájmu, jehož záměrem je chránit veškeré obyvatelstvo. Skutečnost, že tento úkol byl svěřen soukromému subjektu, navíc nemění jeho veřejnou povahu. V předmětném případě sledování kontaminujících látek vykonávají pověřené kontrolní subjekty veřejný úkol, který přispívá ke zlepšení systému zdravotní péče. Podle práva Unie (20) i německého spolkového ústavního práva je stát povinen zajistit vysokou úroveň ochrany zdraví a má při tom diskreční pravomoc.

               (38)

               V odpovědi na otázku Komise, zda ustanovení čl. 17 odst. 2 nařízení (ES) č. 178/2002 ukládá členským státům jasnou a přesnou povinnost ve smyslu věci T-351/02 do té míry, že lze vyloučit přičitatelnost státu, Německo odpovědělo, že ve věci T-351/02 se otázka týkala přičitatelnosti státu, zatímco v předmětném případě jde o existenci zvýhodnění pro mlékárenské podniky.

               (39)

               Severní Porýní-Vestfálsko navíc argumentovalo, že dílčí opatření NW1 není selektivní, protože se zaměřuje na celý mlékárenský průmysl v této spolkové zemi. Severní Porýní-Vestfálsko má právní suverenitu, která mu umožňuje stanovit hmotný a územní rozsah tohoto dílčího opatření. Severní Porýní-Vestfálsko znovu zdůraznilo, že předmětné opatření slouží provádění obecných zdravotních kontrol a je ve veřejném zájmu.

         4.   PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN

               (40)

               Od 6. do 18. února 2014 obdržela Komise celkem 10 dopisů od zúčastněných stran s připomínkami k podpoře poskytované předmětným dílčím opatřením (21).

               (41)

               V dopise zaevidovaném Komisí dne 6. února 2014 spolek Milchwirtschaftlicher Verein Allgäu-Schwaben e.V. uvedl, že programy kontroly reziduí a kontaminujících látek v mléčných výrobcích je třeba vnímat jako doplněk vnitrostátního programu sledování, který slouží ochraně spotřebitelů a prevenci krizí. Spolek poukázal na to, že vzorky se odebírají z různých podniků za účelem získání přehledu o různých regionech Bavorska. Výsledky jsou šířeny. Tak je možné vytvářet strategie prevence a opatření, která v konečném důsledku povedou ke snížení úrovně kontaminace. Z těchto důvodů neposkytují tato opatření kontrolovaným mlékárenským podnikům žádné zvýhodnění.

               (42)

               V dopise zaevidovaném Komisí dne 10. února 2014 uvedl Gewerkschaft Nahrung-Genuss-Gaststätten Region Allgäu, že sledování úrovně kontaminujících a radioaktivních látek v mléčných výrobcích je velmi důležitou součástí ochrany spotřebitelů. Toto opatření považuje za velmi cenné nikoliv pro dotčené mlékárenské podniky, nýbrž pro všechny spotřebitele mléka.

               (43)

               V dopise zaevidovaném Komisí dne 10. února 2014 uvedl Landeskontrollverband Nordrhein-Westfalen e.V., že podporuje názor spolkové země Severní Porýní-Vestfálsko (který byl předložen Komisi v rámci odpovědi Německa ze dne 20. září 2013).

               (44)

               V dopise zaevidovaném Komisí dne 10. února 2014 uvedl Landesvereinigung der Milchwirtschaft NRW e.V., že podporuje názor spolkové země Severní Porýní-Vestfálsko (který byl předložen Komisi v rámci odpovědi Německa ze dne 20. září 2013).

               (45)

               V dopise zaevidovaném Komisí dne 11. února 2014 uvedl Landesvereinigung Thüringer Milch e.V., že podporuje názor Svobodného státu Durynsko (který byl předložen Komisi v rámci odpovědi Německa ze dne 20. září 2013).

               (46)

               V dopise zaevidovaném Komisí dne 13. února 2014 uvedl Genossenschaftsverband Bayern, že program na sledování a zjišťování reziduí a kontaminujících látek v mléce a mléčných výrobcích neposkytuje mlékárenským podnikům konkurenční výhody. Tento program slouží především k vytvoření kapacit pro reakci v případě krize a ochraně spotřebitelů před nebezpečnými výrobky, a jako takový slouží veřejnému zájmu. Vzorky se odebírají nepravidelně, mlékárenské podniky neuchovávají žádné záznamy ani nejsou informovány o výsledcích, pokud nedošlo k překročení zákonných limitů. Naopak, mlékárenské podniky provádějí vlastní, komplexnější a podrobnější systém kontroly kvality a bezpečnosti, který nelze se sledováním kontaminujících látek srovnávat.

               (47)

               V dopise zaevidovaném Komisí dne 14. února 2014 uvedl Milchwirtschaftliche Arbeitsgemeinschaft Rheinland-Pfalz e.V., že dílčí opatření RP 3 nelze považovat za státní podporu, protože podnikům ani konkrétnímu výrobnímu odvětví není poskytováno žádné zvýhodnění, které by narušilo nebo mohlo narušit hospodářskou soutěž nebo mohlo mít vliv na obchod mezi členskými státy. Sdružení argumentovalo, že se dávka nepoužívá na úhradu nákladů na kontroly, které jsou mlékárenské podniky povinny provádět podle nařízení (ES) č. 852/2004, nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 (22) a nařízení (ES) č. 854/2004. Naopak, kontroly, které jsou předmětem tohoto rozhodnutí, se provádějí jménem orgánů veřejné moci v podobě odběru vzorků a nejsou běžné povahy. Tyto kontroly jsou tedy součástí veřejných opatření k předcházení krizím a jejich řešení v souladu s čl. 17 odst. 2 nařízení (ES) č. 178/2002. Sdružení proto dospělo k závěru, že úhrady těchto kontrol neosvobozují mlékárenské podniky od vlastních nákladů, nýbrž představují náklady, jež orgány veřejné moci nesou v rámci své veřejné funkce zajišťování bezpečnosti potravin.

               (48)

               Milchwirtschaftliche Arbeitsgemeinschaft Rheinland-Pfalz e.V. k tomu uvedl, že pokud by dílčí opatření RP 3 bylo považováno za státní podporu, jeho slučitelnost pro období od roku 2007 by bylo třeba posuzovat v souladu s kapitolou IV.J pokynů Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007–2013 (23).

               (49)

               V dopise zaevidovaném Komisí dne 18. února 2014 uvedl DHB-Netzwerk Haushalt e.V, že program pro sledování znečišťujících látek, program pro posouzení radioaktivity a analýzy nutričních látek představují důležitý příspěvek k ochraně spotřebitelů a zvyšování jejich povědomí. Sdružení zdůraznilo neutralitu výsledků kontrol (na které mlékárenský průmysl nemá vliv), rychlost rozpoznávání škodlivých látek v mléčných výrobcích a možnost rychlé reakce v případě krize.

               (50)

               V dopise zaevidovaném Komisí dne 18. února 2014 uvedl Landesvereinigung der Bayerischen Milchwirtschaft e.V., že kontroly pro zjišťování škodlivých látek v mléce a mléčných výrobcích jsou důležité pro důvěru spotřebitelů v bezpečnost mléčných výrobků. Tyto kontroly slouží jako systém včasného odhalení, který umožňuje odhalovat a odvracet rizika nebo přijímat nezbytná preventivní opatření.

         5.   POSOUZENÍ EXISTENCE PODPORY

               (51)

               V rozhodnutí o zahájení řízení zaujala Komise názor, že dotčená dílčí opatření jeví všechny znaky státní podpory. Komise uvedla, že Německo nepředložilo použitelný právní předpis pro úřední kontroly a sledování kontaminujících látek v oblasti bezpečnosti potravin, který by svěřoval tento úkol státu. Komise vyhodnotila, že povinnost provádět sledování kontaminujících látek se týká mlékáren, které tudíž získávají zvýhodnění, pokud tyto kontroly provádí a hradí stát.

               (52)

               Během formálního vyšetřovacího řízení Německo a zúčastněné strany argumentovaly, že sledování kontaminujících látek neposkytuje mlékárnám žádné zvýhodnění. Německo předložilo komplexní informace týkající se právních, správních a věcných prvků dotyčných dílčích opatření. Je proto třeba znovu prozkoumat otázku existence podpory, zejména existenci zvýhodnění mlékáren.

               (53)

               V souladu s čl. 107 odst. 1 SFEU „podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem“.

               (54)

               Podmínky stanovené v čl. 107 odst. 1 SFEU jsou kumulativní. Aby tedy bylo možné rozhodnout, zda opatření představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, musí být splněny všechny výše uvedené podmínky. V důsledku toho, není-li splněna jedna z těchto podmínek, příslušné opatření nemůže být považováno za státní podporu.

               (55)

               Podmínka existence státní podpory bude zkoumána dříve než ostatní podmínky stanovené v čl. 107 odst. 1 SFEU, protože hlavním argumentem Německa a zúčastněných stran bylo, že tato dílčí opatření neposkytují mlékárnám žádné zvýhodnění.

               (56)

               Argumenty Německa a zúčastněných stran jsou založeny na existenci různých kontrolních úkolů stanovených unijními a vnitrostátními právními předpisy pro bezpečnost potravin, a zejména na rozlišení mezi úředními kontrolami, jež provádějí příslušné subjekty, a vlastními kontrolami prováděnými mlékárenskými podniky. Podle Německa je v tomto ohledu sledování kontaminujících látek, které provádějí pověřené subjekty a které je financováno z veřejných zdrojů prostřednictvím dávky na mléko, doplňkové k úředním kontrolám v oblasti bezpečnosti potravin a odlišné od vlastních kontrol prováděných samotnými mlékárenskými podniky, které v tomto případě hradí své náklady. Mlékárny proto nezískávají žádné zvýhodnění na základě skutečnosti, že stát provádí sledování kontaminujících látek.

               (57)

               Aby bylo možné ověřit platnost těchto argumentů, je nezbytné analyzovat, 1) jaké místo zaujímá sledování kontaminujících látek v systému odpovědnosti za kontrolu stanoveném unijními a vnitrostátními právními předpisy v oblasti bezpečnosti potravin, konkrétně zda se provádí jako povinnost přičtená státu, nebo přičtená soukromým potravinářským subjektům (mlékárnám); a 2) na základě výsledku této analýzy, zda provádění sledování kontaminujících látek poskytuje mlékárenským podnikům zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.

         5.1   Odpovědnost za kontrolu stanovená unijními a vnitrostátními právními předpisy v oblasti bezpečnosti potravin

               (58)

               Jak je uvedeno v rozhodnutí o zahájení řízení, zkoumané období začíná dnem 28. listopadu 2001 (viz 152. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení). Analýza příslušných ustanovení právních předpisů v oblasti bezpečnosti potravin se bude týkat období počínajícího tímto datem.

         5.1.1   Unijní právní předpisy v oblasti bezpečnosti potravin

   5.1.1.1   Unijní právní předpisy týkající se kontaminujících látek v potravinách včetně mléka

               (59)

               Nařízení Rady (EHS) č. 315/93 (24) stanoví některé hlavní zásady týkající se kontaminujících látek v potravinách, zejména že 1) potraviny, které obsahují kontaminující látky v množství, které je z hlediska lidského zdraví a zejména z toxikologického hlediska nepřijatelné, nesmějí být uváděny na trh; a 2) u určitých kontaminujících látek musí být v zájmu ochrany veřejného zdraví stanoveny maximální limity.

               (60)

               Nařízení Komise (ES) č. 466/2001 (25) a nařízení (ES) č. 1881/2006 stanoví maximální limity některých kontaminujících látek v potravinách. Týkají se zejména těchto kontaminujících látek v mléce: aflatoxiny, olovo (Pb), dioxin, polychlorované dibenzofurany a polychlorované bifenyly (PCB).

               (61)

               V souladu s právními akty uvedenými v 59. a 60. bodě odůvodnění je zakázáno uvádět na trh určité potraviny (včetně mléka), jestliže obsahují určité kontaminující látky v množství přesahujícím maximální limity stanovené v těchto právních aktech. Tyto právní akty proto vyžadují, aby členské státy přijaly vhodná opatření dohledu za účelem kontroly přítomnosti kontaminujících látek v potravinách.

               (62)

               Komise dále ve svém doporučení o snižování přítomnosti dioxinů, furanů a PCB v potravinách (26) doporučuje intervenční a cílové prahové hodnoty pro potraviny včetně mléka, s cílem podnítit proaktivní přístup ke snižování přítomnosti dioxinů a PCB s dioxinovým efektem v potravinách. Tyto intervenční prahové hodnoty představují zejména nástroj pro příslušné orgány a subjekty umožňující zdůraznit případy, kdy je vhodné zjistit zdroj kontaminace a přijmout opatření k jejímu omezení nebo odstranění. Komise dále doporučuje, aby členské státy prováděly náhodné sledování přítomnosti dioxinů, polychlorovaných bifenylů s dioxinovým efektem a případně polychlorovaných bifenylů jiného typu než s dioxinovým efektem v potravinách včetně mléka, a to úměrně k rozsahu jejich produkce, využití a spotřeby. V případech nedodržení ustanovení nařízení (ES) č. 466/2001 a v případech, kdy je zjištěno, že množství dioxinů a polychlorovaných bifenylů s dioxinovým efektem přesahuje intervenční prahové hodnoty, Komise doporučuje členským státům, aby ve spolupráci s hospodářskými subjekty zahájily šetření s cílem zjistit zdroj kontaminace a přijmout opatření k omezení nebo odstranění zdroje kontaminace.

               (63)

               Je možné učinit závěr, že unijní právní předpisy týkající se kontaminujících látek v potravinách včetně mléka obsahují 1) zákonné limity pro určité kontaminující látky v potravinách, včetně kontaminujících látek v mléce, které jsou přímo určeny potravinářským hospodářským subjektům, které nesmějí uvádět na trh potraviny včetně mléka, pokud nesplňují tyto limity; a 2) povinnost členských států sledovat dodržování těchto zákonných limitů. Dále zde existuje doporučení na úrovni Unie (doporučení Komise) určené členským státům, aby sledovaly intervenční prahové hodnoty dioxinu a obdobných kontaminujících látek a přijímaly preventivní opatření.

         5.1.1.2   Unijní právní předpisy týkající se reziduí v živočišných produktech, včetně mléka

               (64)

               Směrnice 96/23/ES vyžaduje, aby členské státy přijaly opatření za účelem sledování látek a skupin reziduí vyjmenovaných v příloze I této směrnice. Látky a rezidua sledované v případě mléka jsou určité sloučeniny, antibakteriální látky, antihelmintika nesteroidní protizánětlivá léčiva, organochloridy, organofosfáty, chemické prvky, mykotoxiny.

               (65)

               Směrnice 96/23/ES zavazuje členské státy, aby sledovaly určité živočišné produkty včetně mléka za účelem odhalení přítomnosti reziduí a látek. Proto členské státy předkládají Komisi ke schválení plány dozoru. Kromě toho mohou členské státy provádět namátkové úřední kontroly bez předchozího oznámení v průběhu celého procesu produkce surovin živočišného původu včetně mléka.

               (66)

               Směrnice 96/23/ES dále zavádí vlastní kontrolu a spoluodpovědnost hospodářských subjektů. Majitelé či odpovědné osoby zařízení, kde probíhá prvé zpracování primárních produktů živočišného původu (totiž mléka), učiní, zejména s použitím opatření vlastní kontroly, všechny kroky nezbytné k tomu, aby se přesvědčili, že produkty předávané jejich zařízení neobsahují množství reziduí látek nebo zakázané látky překračující maximálně povolené limity.

               (67)

               Je možné učinit závěr, že unijní právní předpisy týkající se reziduí v živočišných produktech včetně mléka obsahují 1) seznam škodlivých látek a reziduí v mléce, které musí být sledovány; 2) úkol členských států sledovat a provádět dodatečné kontroly přítomnosti těchto látek a reziduí v mléce; 3) povinnost hospodářských subjektů zabývajících se produkcí a zpracováním mléka provádět vlastní kontroly.

         5.1.1.3   Horizontální unijní právní předpisy týkající se kontrol v oblasti bezpečnosti potravin

               (68)

               Nařízení (ES) č. 178/2002 stanoví obecné zásady a povinnosti v otázkách bezpečnosti potravin. Pokud jde o povinnosti, článek 17 nařízení (ES) č. 178/2002 stanoví:

                           „1.

                           Provozovatelé potravinářských a krmivářských podniků ve všech fázích výroby, zpracování a distribuce zajistí v podnicích, které řídí, aby potraviny a krmiva splňovaly požadavky potravinového práva, které se týkají jejich činnosti, a kontrolují plnění těchto požadavků.

                           2.

                           Členské státy zajišťují dodržování potravinového práva a sledují a ověřují, zda provozovatelé potravinářských a krmivářských podniků ve všech fázích výroby, zpracování a distribuce plní odpovídající požadavky potravinového práva. Za tímto účelem používají systém úředních kontrol a vykonávají další činnosti přiměřené okolnostem, včetně informování veřejnosti o bezpečnosti a riziku potravin a krmiv, dozoru nad bezpečností potravin a krmiv a dalších kontrolních činnostech prováděných během všech fází výroby, zpracování a distribuce. Členské státy rovněž stanoví pravidla pro opatření a sankce použitelné při porušení potravinového práva a právních předpisů týkajících se krmiv. Tato opatření a tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.“

               (69)

               Podle článku 2 nařízení (ES) č. 178/2002 zahrnují potraviny též mléko zpracované, částečně zpracované nebo nezpracované, které je určeno ke konzumaci člověkem nebo u něhož lze důvodně předpokládat, že je člověk bude konzumovat.

               (70)

               Povinnosti popsané v článku 17 nařízení (ES) č. 178/2002 se vztahují jak na provozovatele potravinářských podniků, tak na příslušné vnitrostátní orgány. Článek 17 nařízení (ES) č. 178/2002 jasně rozlišuje mezi na jedné straně provozovateli potravinářských podniků (tedy mlékárenskými podniky), kteří jsou odpovědní za vlastní kontroly ve svých podnicích, aby tyto podniky splňovaly požadavky potravinového práva, včetně povinnosti dodržovat zákonné limity pro kontaminující látky a rezidua, a na druhé straně orgány členských států, které jsou odpovědné za sledování a ověřování plnění požadavků potravinového práva. Činnost orgánů členských států je v tomto ohledu dvojí: členské státy jednak provádějí úřední kontroly v úzkém smyslu slova, jednak vykonávají další přiměřené činnosti, jako je dozor nad bezpečností potravin a další kontrolní činnosti během všech fází výroby, zpracování a distribuce.

               (71)

               Nařízení (ES) č. 882/2004 stanoví mimo jiné další pravidla pro úřední kontroly členských států, pokud jde o potraviny živočišného původu včetně mléka. Stanoví, aby členské státy zavedly úřední vnitrostátní plány kontrol a pravidelně je aktualizovaly na základě dosaženého vývoje. Úpravy a změny plánů kontrol lze provést na základě faktorů nebo s cílem zohlednit faktory, k nimž patří výskyt nových chorob nebo jiných zdravotních rizik nebo výsledky vědeckého zkoumání, jak stanoví čl. 42 odst. 3 nařízení (ES) č. 882/2004.

               (72)

               Je možné učinit závěr, že unijní právní předpisy týkající se kontrol v oblasti bezpečnosti potravin (včetně mléka) stanoví dva různé stupně povinností, které musí existovat souběžně: povinnost provozovatelů potravinářských podniků (mlékárenských podniků) splňovat požadavky bezpečnosti potravin a kontrolní povinnost členských států ověřovat, že provozovatelé potravinářských podniků příslušné požadavky potravinového práva splňují. Členské státy mají dále povinnost provádět úřední kontroly v úzkém slova smyslu a další přiměřené činnosti, jako je dozor včetně sledování zdravotních rizik, které usnadní úpravu kontrol v reakci na nové skutečnosti.

         5.1.2   Vnitrostátní právní předpisy v oblasti bezpečnosti potravin

               (73)

               Před vstupem nařízení (ES) č. 178/2002 v platnost obsahoval německý zákon týkající se potravin (§ 8 zákona Lebensmittel- und Bedarfsgegenständegesetz) zákaz výroby a uvádění na trh potravin, které jsou nebezpečné pro lidské zdraví. Tento zákaz byl určen všem výrobcům potravin včetně výrobců mléka. Úřední kontroly byly upraveny v § 40 německého zákona týkajícího se potravin. Příslušné úřední orgány byly podle tohoto ustanovení povinny provádět potřebné zkoušky a odebírat vzorky.

               (74)

               Po vstupu nařízení (ES) č. 178/2002 v platnost stanoví unijní právo přímo použitelnou povinnost výrobců potravin vyrábět a uvádět na trh bezpečné potraviny a přímo použitelnou povinnost členských států provádět úřední kontroly. Německý zákon o bezpečnosti potravin a krmiv obsahuje další upřesnění těchto povinností, včetně pravidel pro rozdělení kompetencí na spolkové a zemské úrovni a přípravy a provádění úředních plánů kontrol. Náklady na vlastní kontroly potravinářských subjektů (včetně mlékáren) mají nést tyto podniky samy. Náklady na úřední kontroly, včetně sledování kontaminujících látek, hradí stát.

               (75)

               Pokud jde o sledování kontaminujících látek, je považováno za doplňkové k úředním kontrolám bezpečnosti potravin v užším slova smyslu. Sledování kontaminujících látek je kontrolní činnost ve smyslu § 50 a 51 zákona o bezpečnosti potravin a krmiv. Přesný vztah mezi úředními kontrolami bezpečnosti potravin a sledováním kontaminujících látek je popsán v připomínkách Německa (viz 18. až 34. bod odůvodnění). Jeho rysy lze shrnout takto:

               (76)

               Sledování kontaminujících látek má preventivní povahu. Hlavním předmětem tohoto sledování není pozorování, zda jsou dodrženy zákonné limity (neboť to je předmětem úředních kontrol bezpečnosti potravin), nýbrž pozorování vývoje přítomnosti kontaminujících látek v rámci zákonných limitů a odhalování vyšších než obvyklých hodnot, které mohou představovat včasné varování nebo signalizovat možné riziko.

               (77)

               Parametry (které kontaminující látky mají být přesně kontrolovány, časový rozvrh, regiony) pro sledování kontaminujících látek navrhují zvláštní subjekty pověřené příslušnými orgány pro bezpečnost potravin spolkových zemí. Tyto parametry se určují ad hoc na základě hodnocení rizika. Tyto parametry schvalují příslušné orgány pro bezpečnost potravin spolkových zemí. Sledování kontaminujících látek provádějí subjekty pověřené příslušnými orgány pro bezpečnost potravin spolkových zemí. Tyto spolkové země vykonávají řídicí funkci nad subjekty pověřenými provádět sledování kontaminujících látek.

               (78)

               Sledování kontaminujících látek, které je doplňkové vůči úředním kontrolám bezpečnosti potravin, přispívá k těmto kontrolám těmito způsoby: výsledky sledování kontaminujících látek se využívají k úpravě a změnám úředních plánů kontrol tam, kde je to nutné, a k provádění dalších preventivních opatření, jako jsou opatření k včasnému odhalování zdravotních rizik, šíření informací o zdravotních a environmentálních rizicích pro veřejnost, zřizování databází a analyzování dostupných údajů a předkládání návrhů legislativních změn.

               (79)

               Je tedy možné učinit závěr, že:

                           1)

                           vnitrostátní právní předpisy v oblasti bezpečnosti potravin jsou v souladu s právními předpisy Unie v oblasti bezpečnosti potravin a zavádějí dvě úrovně odpovědnosti: na úrovni mlékáren a na úrovni členského státu;

                           2)

                           sledování kontaminujících látek je prováděno jako součást funkce úředních kontrol členských států, konkrétně jako „další přiměřená činnost“ ve smyslu čl. 17 odst. 2 nařízení (ES) č. 178/2002. Sledování kontaminujících látek je navíc v přímém vztahu k povinnostem členských států sledovat a provádět další kontroly přítomnosti kontaminujících látek v mléce, vyplývajícím z nařízení (ES) č. 466/2001 a nařízení (ES) č. 1881/2006, doporučení o snižování přítomnosti dioxinů, furanů a PCB v potravinách a směrnice 96/23/ES;

                           3)

                           sledování kontaminujících látek je přímo spojeno s úředními kontrolami bezpečnosti potravin prováděnými členským státem, protože poskytuje informace, které se používají k jejich doplnění;

                           4)

                           sledování kontaminujících látek je založeno na hodnocení rizika prováděném veřejně pověřeným subjektem, uskutečňuje se podle veřejně schváleného rozvrhu, který určuje regiony, čas, látky, které mají být kontrolovány, a který je upravován podle výsledků hodnocení rizika. Je tedy možné učinit závěr, že sledování kontaminujících látek není běžné povahy;

                           5)

                           sledování kontaminujících látek se uskutečňuje v podobě kontrol náhodných vzorků odebíraných na úrovni mlékárenských vozidel; vzorky i výsledky jsou anonymní;

                           6)

                           výsledky zkoušek se využívají k včasnému odhalování rizik a k veřejným preventivním opatřením;

                           7)

                           sledování kontaminujících látek nezbavuje mlékárenské podniky jejich povinnosti provádět vlastní kontroly dodržování zákonných limitů stanovených pro množství kontaminujících látek a reziduí v mléce.

         5.2   Existence zvýhodnění mlékárenských podniků

               (80)

               Na základě výše uvedených závěrů ohledně povahy sledování kontaminujících látek je nutné analyzovat, zda toto sledování poskytuje mlékárenským podnikům zvýhodnění.

               (81)

               Všechny druhy opatření, která zmírňují obvyklou zátěž pro rozpočet podniku, a která proto, ačkoliv nejsou dotacemi v úzkém slova smyslu, mají stejnou povahu a stejný účinek, poskytují takovému podniku zvýhodnění (27). Je proto nutné prozkoumat, zda sledování kontaminujících látek financované státem zbavuje mlékárny nákladů, jež obvykle zatěžují jejich rozpočet.

               (82)

               Pojem nákladů, jež obvykle zatěžují rozpočet podniku, zahrnuje náklady považované za vlastní náklady hospodářské činnosti tohoto podniku i další náklady, které podnik musí nést v důsledku povinností uložených právními předpisy použitelnými na tuto hospodářkou činnost (28).

               (83)

               Pokud jde o odvětví mlékárenství, takovými vnitřními náklady mlékárenských podniků včetně dodatečných nákladů uložených právními předpisy jsou například:

                           —

                           náklady na zjišťování kvality mléka, které jsou vnitřními náklady hospodářské činnosti, protože jsou nezbytné pro určení ceny mléka (29),

                           —

                           náklady na vlastní kontroly bezpečnosti potravin, které mlékárenské podniky provádějí samy, aby splnily povinnost vyrábět a uvádět na trh pouze mléko, které je bezpečné pro lidskou spotřebu. Tyto kontroly provádějí a hradí mlékárny (viz 33. a 34. bod odůvodnění).

               (84)

               Naopak náklady na sledování kontaminujících látek nejsou vnitřními náklady výroby mléka, jeho zpracování a uvádění na trh ani dodatečnými náklady, které musí podniky nést v důsledku povinností uložených právními předpisy.

               (85)

               Sledování kontaminujících látek se nevztahuje k jednotlivým mlékárnám, nýbrž se provádí náhodně na úrovni sběru mléka, a je tedy anonymní (viz 20. a 28. bod odůvodnění). Netýká se také veškerého množství mléka, které je produkováno, přepravováno a uváděno na trh, nýbrž jen zlomku tohoto množství, přičemž četnost a místa těchto kontrol se určují na základě hodnocení rizika; není proto běžné povahy (viz 20. a 21. bod odůvodnění).

               (86)

               Cílem sledování kontaminujících látek dále není zjišťovat, zda jsou dodrženy zákonné limity přítomnosti různých škodlivých látek. Předně za tímto účelem provádějí kontroly samotné mlékárny (viz 83. bod odůvodnění, druhá odrážka); za druhé, cílem sledování kontaminujících látek je včasné odhalování rizik pomocí analýzy hodnot, které se pohybují v zákonných limitech, ale jsou vyšší, než je v daném regionu obvyklé (viz 26., 27., 29. bod odůvodnění).

               (87)

               Mlékárny nemohou využít sledování kontaminujících látek a jeho výsledky pro určování kvality svého mléka. Sledování kontaminujících látek také není nutnou podmínkou pro zpracování odebraného mléka a uvedení mléčných výrobků na trh. Pouze v případě, kdy je v rámci sledování kontaminujících látek zjištěno překročení zákonných limitů, příslušný orgán bezpečnosti potravin přijme samostatným postupem opatření, která mají negativní dopad na jednotlivé mlékárny (viz 30. bod odůvodnění).

               (88)

               Náklady na sledování kontaminujících látek nejsou dalšími náklady, které musí podnik nést v důsledku povinností uložených právními předpisy použitelnými na výrobu mléka (viz 32., 33., 34. bod odůvodnění). Povinností mlékáren je provádět vlastní kontroly bezpečnosti potravin ve svých podnicích, aby splnily povinnost vyrábět a uvádět na trh mléko a mléčné výrobky, které jsou bezpečné pro lidskou spotřebu, včetně splnění zákonných limitů pro kontaminující látky a rezidua (viz 83. bod odůvodnění druhá odrážka). Sledování kontaminujících látek nezbavuje mlékárny povinnosti provádět vlastní kontroly bezpečnosti za účelem splnění svých zákonných povinností (viz 34. bod odůvodnění).

               (89)

               Sledování kontaminujících látek splňuje kritéria pro úkol související s úředními kontrolami bezpečnosti, za nějž jsou odpovědné orgány veřejné moci a který je financován státem (viz 32., 63., 67., 72. bod odůvodnění a 79. bod odůvodnění bod 2), aniž by zbavoval mlékárenské podniky povinnosti provádět vlastní kontroly bezpečnosti potravin uložené unijními a vnitrostátními právními předpisy.

               (90)

               Nedávná judikatura, konkrétně rozsudek Tribunálu ve věci T-538/11 Belgické království v. Evropská komise (30), znovu zdůraznila, že „pojem „náklady, jež obvykle zatěžují rozpočet podniku“, však zahrnuje zejména dodatečné náklady, které musí podniky nést z důvodu povinností, které jsou zákonného, regulačního nebo smluvního původu, které se vztahují na hospodářskou činnost“ (viz bod 76 rozsudku). V uvedené věci byly testy k depistáži BSE pro dotyčné podniky právním předpisem výslovně stanoveny jako povinné.

               (91)

               Naproti tomu v předmětném případě sledování kontaminujících látek nejsou tyto kontroly uloženy mlékárnám právním nebo správním předpisem nebo dohodou použitelnou na hospodářskou činnost. Kontroly uložené mlékárnám právním nebo správním předpisem nebo dohodou použitelnou na hospodářskou činnost jsou popsány výše v 63. bodě odůvodnění bodě 1, 67. bodě odůvodnění bodě 3 a 83. bodě odůvodnění druhé odrážce. Tyto kontroly jsou nutné k tomu, aby mlékárny prokázaly, že splňují zákonné limity pro přítomnost kontaminujících látek stanovené právními předpisy.

               (92)

               Sledování kontaminujících látek však není nástroj sloužící k prokázání splnění těchto zákonných limitů. Cílem sledování kontaminujících látek je odhalit hodnoty přítomnosti kontaminujících látek, které jsou nižší než zákonné limity, pro preventivní účely, jak je vysvětleno výše, a tyto kontroly se provádějí náhodně a nepravidelně (viz 76. bod odůvodnění). Sledování kontaminujících látek není součástí kontrol, které jsou nutné k tomu, aby mlékárny prokázaly, že splňují zákonné limity pro přítomnost kontaminujících látek stanovené právními předpisy. Proto zjištění ve věci T-538/11 týkající se existence zvýhodnění pro dotčené podniky při povinném testování na BSE nejsou použitelná na předmětný případ sledování kontaminujících látek.

               (93)

               V důsledku toho náklady na sledování kontaminujících látek nesplňují kritérium vnitřních nákladů na hospodářskou činnost mlékáren ani dalších nákladů, které musí mlékárny nést v důsledku povinností uložených právními předpisy použitelnými na jejich hospodářskou činnost.

               (94)

               Z tohoto důvodu sledování kontaminujících látek nezbavuje mlékárny nákladů, jež jejich rozpočet obvykle zatěžují, a nezmírňuje obvyklou zátěž pro jejich rozpočet; sledování kontaminujících látek proto neposkytuje mlékárnám žádné zvýhodnění.

               (95)

               Proto vzhledem k tomu, že není splněna jedna z podmínek uvedených v čl. 107 odst. 1 SFEU, totiž existence zvýhodnění, Komise dospěla k závěru, že sledování kontaminujících látek nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Všeobecné zdravotní kontroly podle zákona o mléku a tucích známé jako sledování kontaminujících látek, uvedené v rozhodnutí o zahájení řízení jako dílčí opatření BW 9, BY 5, HE 8, NI 2, NW 1, RP 3, SL 4 a TH 8, nepředstavují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
   Článek 2
   Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.

      V Bruselu dne 4. dubna 2016.

            Za Komisi

         Phil HOGAN

            člen Komise

      (1)  Úř. věst. C 7, 10.1.2014, s. 8.

      (2)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. L 248, 24.9.2015, s. 9).

      (3)  S účinností od 1. prosince 2009 byly články 87 a 88 Smlouvy o ES nahrazeny články 107 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU). Příslušné dvojice článků jsou v podstatě totožné. V tomto rozhodnutí se tam, kde je to vhodné, odkazy na články 107 a 108 SFEU rozumí odkazy na články 87 a 88 Smlouvy o ES. SFEU zavedla také některé změny terminologie, například slovo „Společenství“ bylo nahrazeno slovem „Unie“ a spojení „společný trh“ slovy „vnitřní trh“. V tomto rozhodnutí je používána terminologie SFEU.

      (4)  Ačkoli krátký popis opatření BW9 a RP3 v příloze rozhodnutí o zahájení řízení uvádí také další kontroly kvality, z dalších informací předložených Německem je zřejmé, že tato opatření se vztahují pouze na sledování kontaminujících látek, což je předmětem tohoto rozhodnutí, nikoli na jiné kontroly kvality.

      (5)  Úř. věst. C 7, 10.1.2014, s. 8.

      (6)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin (Úř. věst. L 31, 1.2.2002, s. 1).

      (7)  Nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat (Úř. věst. L 165, 30.4.2004, s. 1).

      (8)  Nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě (Úř. věst. L 139, 30.4.2004, s. 206).

      (9)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 ze dne 29. dubna 2004 o hygieně potravin (Úř. věst. L 139, 30.4.2004, s. 1).

      (10)  Nařízení Komise (ES) č. 1881/2006 ze dne 19. prosince 2006, kterým se stanoví maximální limity některých kontaminujících látek v potravinách (Úř. věst. L 364, 20.12.2006, s. 5).

      (11)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005 ze dne 23. února 2005 o maximálních limitech reziduí pesticidů v potravinách a krmivech rostlinného a živočišného původu a na jejich povrchu a o změně směrnice Rady 91/414/EHS (Úř. věst. L 70, 16.3.2005, s. 1).

      (12)  Směrnice Rady 96/23/ES ze dne 29. dubna 1996 o kontrolních opatřeních u některých látek a jejich reziduí v živých zvířatech a živočišných produktech a o zrušení směrnic 85/358/EHS a 86/469/EHS a rozhodnutí 89/187/EHS a 91/664/EHS (Úř. věst. L 125, 23.5.1996, s. 10).

      (13)  Rozhodnutí Komise 97/747/ES ze dne 27. října 1997, kterým se stanoví rozsah a četnost odběru vzorků podle směrnice Rady 96/23/ES o kontrolních opatřeních u některých látek a jejich reziduí v živých zvířatech a živočišných produktech (Úř. věst. L 303, 6.11.1997, s. 12).

      (14)  Doporučení Komise 2011/516/EU ze dne 23. srpna 2011 o snižování přítomnosti dioxinů, furanů a PCB v krmivech a potravinách (Úř. věst. L 218, 24.8.2011, s. 23).

      (15)  Úř. věst. C 364, 18.12.2000, s. 1.

      (16)  Nařízení Komise (EU) č. 37/2010 ze dne 22. prosince 2009 o farmakologicky účinných látkách a jejich klasifikaci podle maximálních limitů reziduí v potravinách živočišného původu (Úř. věst. L 15, 20.1.2010, s. 1).

      (17)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 21. září 1983, Deutsche Milchkontor GmbH a další v. Spolková republika Německo, spojené věci 205 až 215/82, ECLI:EU:C:1983:233.

      (18)  Úř. věst. C 8, 11.1.2012, s. 4.

      (19)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 19. ledna 1994, C-364/92 – SAT Fluggesellschaft v Eurocontrol, ECLI:EU:C:1994:7, Rozsudek Soudního dvora ze dne 18. března 1997, C-343/95 – Calì & Figli v. Servizi Ecologici Porto di Genova, ECLI:EU:C:1997:160, Rozsudek Soudního dvora ze dne 19. prosince 2012. C-288/11 P – Mitteldeutsche Flughafen a Flughafen Leipzig-Halle v. Komise, ECLI:EU:C:2012:821.

      (20)  Článek 35 Listiny základních práv Evropské unie, čl. 114 odst. 3 a čl. 168 odst. 1 SFEU, čl. 2 odst. 2 německé ústavy (Grundgesetz).

      (21)  Komise obdržela od sdružení Landesvereinigung der Milchwirtschaft Niedersachsen e.V. připomínky obecně ke všem opatřením financovaným z dávky na mléko, nejen k dílčím opatřením, jež jsou předmětem tohoto rozhodnutí. Sdružení prohlásilo, že se nejedná o podporu. Úplný popis těchto připomínek je uveden v rozhodnutí Komise C(2015) 6295 final ze dne 18. září 2015 o státní podpoře poskytnuté Německem na kontroly jakosti mléka podle zákona o mléku a tucích SA.35484 (2013/C) (ex SA.35484 (2012/NN)).

      (22)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu (Úř. věst. L 139, 30.4.2004, s. 55).

      (23)  Úř. věst. C 319, 27.12.2006, s. 1.

      (24)  Nařízení Rady (EHS) č. 315/93 ze dne 8. února 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro kontrolu kontaminujících látek v potravinách (Úř. věst. L 37, 13.2.1993, s. 1).

      (25)  Nařízení Komise (ES) č. 466/2001 ze dne 8. března 2001, kterým se stanoví maximální limity některých kontaminujících látek v potravinách (Úř. věst. L 77, 16.3.2001, s. 1).

      (26)  Úř. věst. L 67, 9.3.2002, s. 69.

      (27)  Viz rozsudek ve věci T-538/11 Belgické království v. Evropská komise, bod 71, ECLI:EU:T:2015:188 a citovaná judikatura.

      (28)  Analogicky viz rozsudky ve věci T-538/11 Belgické království v. Evropská komise, bod 76, ECLI:EU:T:2015:188; ve věci C-172/03 Heiser, bod 38, EU:C:2005:130; ve věci C-126/01 GEMO, body 31, 32, ECLI:EU:C:2003:622; ve věci C-251/97 Francie v. Komise, bod 40, EU:C:1999:480; ve věci 173/73 Itálie v. Komise, body 15 až 18, CLI:EU:C:1974:71.

      (29)  Viz rozhodnutí Komise C(2015) 6295 final ze dne 18. září 2015 o státní podpoře poskytnuté Německem na kontroly jakosti mléka podle zákona o mléku a tucích SA.35484 (2013/C) (ex SA.35484 (2012/NN)), 136.–140. bod odůvodnění.

      (30)  ECLI:EU:T:2015:188.


title: 2012/804/EU: Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 23. října 2012 o udělení absolutoria za plnění rozpočtu Evropské agentury pro životní prostředí na rozpočtový rok 2010

text:
               20.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 350/89

         ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
   ze dne 23. října 2012
   o udělení absolutoria za plnění rozpočtu Evropské agentury pro životní prostředí na rozpočtový rok 2010
   (2012/804/EU)
   Evropský parlament,

               —

               s ohledem na konečnou účetní závěrku Evropské agentury pro životní prostředí za rozpočtový rok 2010,

               —

               s ohledem na zprávu Účetního dvora o roční účetní závěrce Evropské agentury pro životní prostředí za rozpočtový rok 2010, spolu s odpověďmi agentury (1),

               —

               s ohledem na doporučení Rady ze dne 21. února 2012 (06083/2012 – C7-0051/2012),

               —

               s ohledem na své rozhodnutí ze dne 10. května 2012 (2), jímž se odkládá rozhodnutí o udělení absolutoria za plnění rozpočtu Evropské agentury pro životní prostředí za rozpočtový rok 2010, na usnesení připojené k tomuto rozhodnutí a na odpovědi výkonné ředitelky agentury,

               —

               s ohledem na článek 319 Smlouvy o fungování Evropské unie,

               —

               s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (3), a zejména na článek 185 tohoto nařízení,

               —

               s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1210/90 ze dne 7. května 1990 o založení Evropské agentury pro životní prostředí a Evropské informační a pozorovací sítě pro životní prostředí (4), a zejména na článek 13 tohoto nařízení,

               —

               s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 401/2009 ze dne 23. dubna 2009 o Evropské agentuře pro životní prostředí a Evropské informační a pozorovací síti pro životní prostředí (5), a zejména na článek 13 tohoto nařízení,

               —

               s ohledem na nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (6), a zejména na článek 94 tohoto nařízení,

               —

               s ohledem na společné prohlášení ve věci decentralizovaných agentur a k němu přiložený společný přístup, které byly dohodnuté v červnu 2012 Evropským parlamentem, Radou a Komisí, a které jsou výsledkem činnosti interinstitucionální pracovní skupiny ve věci decentralizovaných agentur zřízené v březnu 2009, a zejména na oddíly o řízení, operacích, plánování, odpovědnosti a transparentnosti společného přístupu,

               —

               s ohledem na článek 77 a přílohu VI jednacího řádu,

               —

               s ohledem na druhou zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu a stanovisko Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin (A7-0300/2012),

               1.

               uděluje výkonné ředitelce Evropské agentury pro životního prostředí absolutorium za plnění rozpočtu agentury na rozpočtový rok 2010;

               2.

               předkládá své připomínky v níže uvedeném usnesení;

               3.

               pověřuje svého předsedu, aby předal toto rozhodnutí a usnesení, které je jeho nedílnou součástí, výkonné ředitelce Evropské agentury pro životní prostředí, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru a aby zajistil jejich zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie (řada L).

            Předseda

         Martin SCHULZ

            Generální tajemník

         Klaus WELLE

      (1)  Úř. věst. C 366, 15.12.2011, s. 57.

      (2)  Úř. věst. L 286, 17.10.2012, s. 356.

      (3)  Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1.

      (4)  Úř. věst. L 120, 11.5.1990, s. 1.

      (5)  Úř. věst. L 126, 21.5.2009, s. 13.

      (6)  Úř. věst. L 357, 31.12.2002, s. 72.
    ---documentbreak---

               20.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 350/91

         USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
   ze dne 23. října 2012
   obsahujícího připomínky, které je nedílnou součástí rozhodnutí o udělení absolutoria za plnění rozpočtu Evropské agentury pro životní prostředí na rozpočtový rok 2010
   EVROPSKÝ PARLAMENT,

               —

               s ohledem na konečnou účetní závěrku Evropské agentury pro životní prostředí za rozpočtový rok 2010,

               —

               s ohledem na zprávu Účetního dvora o roční účetní závěrce Evropské agentury pro životní prostředí za rozpočtový rok 2010, spolu s odpověďmi agentury (1),

               —

               s ohledem na doporučení Rady ze dne 21. února 2012 (06083/2012 – C7-0051/2012),

               —

               s ohledem na své rozhodnutí ze dne 10. května 2012 (2), jímž se odkládá rozhodnutí o udělení absolutoria za plnění rozpočtu Evropské agentury pro životní prostředí za rozpočtový rok 2010, na usnesení připojené k tomuto rozhodnutí a na odpovědi výkonné ředitelky agentury,

               —

               s ohledem na článek 319 Smlouvy o fungování Evropské unie,

               —

               s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (3), a zejména na článek 185 tohoto nařízení,

               —

               s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1210/90 ze dne 7. května 1990 o založení Evropské agentury pro životní prostředí a Evropské informační a pozorovací sítě pro životní prostředí (4), a zejména na článek 13 tohoto nařízení,

               —

               s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 401/2009 ze dne 23. dubna 2009 o Evropské agentuře pro životní prostředí a Evropské informační a pozorovací síti pro životní prostředí (5), a zejména na článek 13 tohoto nařízení,

               —

               s ohledem na nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (6), a zejména na článek 94 tohoto nařízení,

               —

               s ohledem na společné prohlášení ve věci decentralizovaných agentur a k němu přiložený společný přístup, které byly dohodnuté v červnu 2012 Evropským parlamentem, Radou a Komisí, a které jsou výsledkem činnosti interinstitucionální pracovní skupiny ve věci decentralizovaných agentur zřízené v březnu 2009, a zejména na oddíly o řízení, operacích, plánování, odpovědnosti a transparentnosti společného přístupu,

               —

               s ohledem na článek 77 a přílohu VI jednacího řádu,

               —

               s ohledem na druhou zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu a stanovisko Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin (A7-0300/2012),

               A.

               vzhledem k tomu, že dne 10. května 2012 Evropský parlament odložil své rozhodnutí o udělení absolutoria a uzavření účtů Evropské agentury pro životní prostředí (dále jen „agentura“) na rozpočtový rok 2010,

               B.

               vzhledem k tomu, že agentura poskytla odpovědi orgánu udělujícímu absolutorium v dopisech ze dne 24. května, 15. června a 3. července 2012; vzhledem k tomu, že správní rada agentury poskytla dopisem ze dne 6. června 2012 orgánu udělujícímu absolutorium informace o opatřeních, která podnikla v návaznosti na odložení udělení absolutoria,

               C.

               vzhledem k tomu, že absolutorium představuje platný nástroj Evropského parlamentu k posouzení toho, zda jsou dotace Unie řádně využívány, přičemž vychází z faktických a věcných argumentů; v této souvislosti připomíná stávající předpisy, tj. služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropského společenství, finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství, nařízení, kterým se zřizuje agentura EMA, a konkrétní politiky a postupy stanovené agenturou;

               D.

               vzhledem k tomu, že rozpočet agentury na rok 2010 činil 50 600 000 EUR, což je o 26 % více než v roce 2009; vzhledem k tomu, že příspěvek Unie k rozpočtu agentury na rok 2010 činil 35 258 000 EUR ve srovnání s 34 560 000 EUR v roce 2009 představuje nárůst o 2 %;

               1.

               vždy agenturu oceňoval za profesionální, spolehlivé a nezávislé poskytování informací všem orgánům a institucím, členským státům a tvůrcům politik Unie a očekává, že si tento profesionální přístup zachová i v příštích letech;

               2.

               konstatuje, že úroveň plnění rozpočtu agenturou činila u prostředků na závazky 100 % a u prostředků na platby 90,75 %;

               3.

               odkazuje na bod 16 společného návrhu, který je přiložen ke společnému prohlášení Evropského parlamentu, Rady a Komise o decentralizovaných agenturách; očekává, že se uskuteční otevřené a transparentní výběrové řízení za účelem jmenování výkonného ředitele v červnu 2013, aniž by byla dotčena nezávislost agentury, a že toto výběrové řízení zajistí přísné hodnocení kandidátů a vysokou úroveň nezávislosti; navrhuje proto, aby součástí postupu jmenování na místo výkonného ředitele bylo slyšení kandidátů v příslušném výboru Parlamentu;

      Rozpočtové a finanční řízení

               4.

               připomíná, že po dobu pěti měsíců, přesněji od 22. května 2010 do října 2010, byla budova agentury opatřována ekologickou fasádou, přičemž náklady na tuto fasádu činily 294 641 EUR a neproběhlo veřejné výběrové řízení;

               5.

               připomíná, že za účelem pokrytí nákladů souvisejících s ekologickou fasádou byla dne 9. dubna 2010 posílena rozpočtová položka „2140 – Zařízení prostor“ převodem prostředků ve výši 180 872 EUR z rozpočtové položky „2100 – Nájem“;

               6.

               vyzývá proto agenturu, aby zavedla jasná vnitřní pravidla pro použití čl. 126 odst. 1 písm. b) prováděcích pravidel k finančnímu nařízení; bere na vědomí, že správní rada rozhodla o uplatňování kontrol ex-ante u mimořádných výdajů;

               7.

               je pevně přesvědčen o tom, že nejsou-li dodržovány platné předpisy, je třeba přijmout nezbytná opatření; domnívá se, že agentura by měla v takových případech vypracovat akční plán a přesný harmonogram pro nápravu nedostatků a že na jeho plnění by měl dohlížet Evropský parlament; dále je přesvědčen o tom, že Evropský parlament nebo evropský tvůrce právních předpisů by měl tyto problémy vyřešit tím, že změní stávající předpisy s cílem odstranit případné mezery v legislativě;

      Lidské zdroje

               8.

               bere na vědomí, že agentura pozvala k hostování ve svých prostorách 12 vědců, aniž by 11 z nich zveřejnilo svůj životopis, který by obsahoval alespoň informace o jejich vzdělání a profesní dráze; uznává prohlášení správní rady, že pravidla týkající se výběru a chování hostujících vědců budou zpřísněna, aby se zajistila větší jasnost a transparentnost, a že probíhá revize stávající politiky agentury týkající se návštěv hostujících vědců;

               9.

               konstatuje, že výkonná ředitelka agentury byla od června 2010 do dubna 2011 členkou správní rady a mezinárodního poradního výboru organizace Earthwatch, mezinárodní charitativní organizace činné v oblasti životního prostředí a omylem byla uvedena jakožto členka evropského poradního výboru Worldwatch Europe; bere na vědomí, že výkonná ředitelka odstoupila ze svých funkcí v organizaci Earthwatch na doporučení předsedy Účetního dvora v souvislosti s možným střetem zájmů;

               10.

               bere na vědomí, že únoru 2010, tj. v době, kdy byla výkonná ředitelka přímo propojena s organizací Earthwatch, bylo zajištěno školení pro 29 zaměstnanců agentury, včetně výkonné ředitelky, kteří strávili až deset dní na různých výzkumných cestách věnovaných zkoumání biologické rozmanitosti v Karibiku či ve Středomoří pod vedením organizací Earthwatch, a že agentura této nevládní organizaci zaplatila podle prohlášení výkonné ředitelky agentury celkem 33 791,28 EUR; dále konstatuje, že závěrečná zpráva Evropského účetního dvora za rok 2010 neobsahovala žádné poznatky ohledně střetu zájmů v této souvislosti;

               11.

               bere na vědomí rozhodnutí správní rady zavést kontroly ex-ante týkající se členství výkonného ředitele v externích orgánech a politiky odborného vzdělávání v agentuře;

               12.

               bere na vědomí ujištění agentury, že organizace Worldwatch Institute Europe v listopadu 2010 registrovala jako své sídlo adresu agentury bez souhlasu agentury; dále bere na vědomí, že výkonný ředitel Worldwatch Institute Europe byl hostujícím vědeckým pracovníkem agentury; vyzývá agenturu, aby zajistila naprostou jasnost jakýchkoli budoucích ustanovení týkajících se hostujících vědeckých pracovníků;

                           —

                           v dopise ze dne 11. dubna 2012 výkonná ředitelka agentury uvádí, že „jakmile Evropská agentura pro životní prostředí (EEA) zjistila, že organizace World Watch Institute Europe na své internetové stránce zveřejnila informaci, že byla zřízena evropská kancelář v prostorách agentury, byla okamžitě podniknuta opatření...“;

                           —

                           zakládající akt organizace World Watch Institute Europe dokládá, že organizace byla zřízena dne 5. listopadu 2010 v prostorách agentury;

                           —

                           k zahájení činnosti organizace World Watch Institute Europe navíc došlo v prostorách agentury dne 25. února 2011 a výkonná ředitelka agentury zde vystoupila s projevem, jak je uvedeno na internetové stránce organizace World Watch Institute Europe;

               13.

               bere na vědomí, že agentura v souladu s doporučeními evropského veřejného ochránce práv připravila aktuální politiku týkající se střetu zájmů a akční plán; vyzývá agenturu, aby tento návrh zveřejnila a aby podpořila diskusi o politice a akčním plánu, než budou předloženy správní radě;

               14.

               bere na vědomí, že životopisy řídících pracovníků a členů vědeckého výboru byly zpřístupněny na webových stránkách agentury; bere dále na vědomí, že bylo rovněž dáno k dispozici prohlášení o zájmech členů vědeckého výboru; zdůrazňuje, že v rozporu s tvrzením agentury v dopise ze dne 15. června 2012 není v současnosti na webových stránkách k dispozici žádný životopis členů správní rady, a konstatuje, že je zde uveden pouze odkaz na jejich organizaci; vyzývá agenturu, aby ve snaze prosadit větší transparentnost, pokud jde o předcházení střetům zájmů a jejich potírání, zveřejnila na svých webových stránkách prohlášení o zájmech a životopisy odborníků, budoucích hostujících vědeckých pracovníků a členů správní rady; zastává názor, že tato opatření by orgánu příslušnému k udělení absolutoria a veřejnosti umožnila dohlédnout na jejich kvalifikaci a zabránit případnému střetu zájmů;

               15.

               očekává, že obdrží informace o pokračujícím správním vyšetřování týkajícím se agentury;

               16.

               zdůrazňuje, že příslušný výbor je v těsném kontaktu s agenturou a že za tímto účelem zve její výkonnou ředitelku alespoň jednou ročně k výměně názorů, z řad svých poslanců jmenoval kontaktní osobu a vykonává pravidelné návštěvy agentury; připomíná, že poslední návštěva se uskutečnila v září 2011;

               17.

               zdůrazňuje, že agentura má za úkol navázat vhodné kontakty se zainteresovanými stranami a spolupracovat se zúčastněnými subjekty, jako jsou externí organizace; konstatuje, že pro tyto činnosti nebyla vypracována příslušná opatření a pravidla, aby se zabránilo případným rizikům poškození dobrého jména; vítá proto, že se správní rada a výkonná ředitelka zavázaly k přijetí vhodných opatření, aby tato rizika neprodleně odstranily;

               18.

               obecně vítá dohodu o společném prohlášení a společný přístup k výše uvedeným decentralizovaným agenturám, které řeší některé prvky významné pro udělení absolutoria a věří, že plán opatření přijímaných na základě společného přístupu, který Komise předloží do konce roku 2012, tyto otázky řádně zohlední;

      Výkonnost

               19.

               chápe, že v agentuře nyní probíhá pravidelné externí hodnocení, které by měl orgán udělující absolutorium obdržet v roce 2013; bere na vědomí prohlášení správní rady, že do hodnocení budou zahrnuty interní procesy agentury;

               20.

               pokud jde o další připomínky, které jsou připojeny k rozhodnutí o udělení absolutoria a mají horizontální povahu, odkazuje na své usnesení ze dne 10. května 2012 (7) o výkonnosti, finančním řízení a kontrole agentur.

      (1)  Úř. věst. C 366, 15.12.2011, s. 57.

      (2)  Úř. věst. L 286, 17.10.2012, s. 356.

      (3)  Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1.

      (4)  Úř. věst. L 120, 11.5.1990, s. 1.

      (5)  Úř. věst. L 126, 21.5.2009, s. 13.

      (6)  Úř. věst. L 357, 31.12.2002, s. 72.

      (7)  Úř. věst. L 286, 17.10.2012, s. 388.


title: Rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru EUSEC/2/2008 ze dne 24. června 2008 o jmenování vedoucího poradní a pomocné mise Evropské unie pro reformu bezpečnostního sektoru v Demokratické republice Kongo (EUSEC RD Congo)

text:
               28.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 168/41

      ROZHODNUTÍ POLITICKÉHO A BEZPEČNOSTNÍHO VÝBORU EUSEC/2/2008
   ze dne 24. června 2008
   o jmenování vedoucího poradní a pomocné mise Evropské unie pro reformu bezpečnostního sektoru v Demokratické republice Kongo (EUSEC RD Congo)
   (2008/490/SZBP)
   POLITICKÝ A BEZPEČNOSTNÍ VÝBOR,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 25 třetí pododstavec této smlouvy,
   s ohledem na společnou akci Rady 2007/406/SZBP ze dne 12. června 2007 o poradní a pomocné misi Evropské unie pro reformu bezpečnostního sektoru v Konžské demokratické republice (EUSEC RD Congo) (1), a zejména na článek 8 uvedené společné akce,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 1. března 2008 byl vedoucím poradní a pomocné mise Evropské unie pro reformu bezpečnostního sektoru v Demokratické republice Kongo (EUSEC RD Congo) jmenován pan Michel SIDO.

               (2)

               Pan Michel SIDO dne 23. června 2008 z funkce vedoucího mise odstoupil.

               (3)

               Generální tajemník, vysoký představitel navrhl jmenovat novým vedoucím EUSEC RD Congo pana Jeana-Paula MICHELA,

         ROZHODL TAKTO:
   Článek 1
   Pan Jean-Paul MICHEL je jmenován vedoucím EUSEC RD Congo.
   Článek 2
   Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem 1. července 2008.

      V Bruselu dne 24. června 2008.

            Za Politický a bezpečnostní výbor

            předseda

         M. IPAVIC

      (1)  Úř. věst. L 151, 13.6.2007, s. 52.


title: Rozhodnutí Rady (EU) 2016/803 ze dne 7. května 2015 o podpisu, jménem Unie a jejích členských států, a prozatímním provádění Protokolu, kterým se mění Evropsko-středomořská letecká dohoda mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Jordánským hášimovským královstvím na straně druhé s ohledem na přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii

text:
               21.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 132/79

         ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2016/803
   ze dne 7. května 2015
   o podpisu, jménem Unie a jejích členských států, a prozatímním provádění Protokolu, kterým se mění Evropsko-středomořská letecká dohoda mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Jordánským hášimovským královstvím na straně druhé s ohledem na přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 100 odst. 2 ve spojení s čl. 218 odst. 5 této smlouvy,
   s ohledem na akt o přistoupení Chorvatska, a zejména na čl. 6 odst. 2 druhý pododstavec tohoto aktu,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 14. září 2012 Rada pověřila Komisi zahájením jednání jménem Unie, jejích členských států a Chorvatské republiky s cílem uzavřít protokol, kterým se mění Evropsko-středomořská letecká dohoda mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Jordánským hášimovským královstvím na straně druhé (1), aby se zohlednilo přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii (dále jen „protokol“).

               (2)

               Jednání byla úspěšně dokončena dne 24. dubna 2014.

               (3)

               Protokol by měl být podepsán jménem Unie a jejích členských států s výhradou pozdějšího uzavření.

               (4)

               Protokol by měl být prováděn prozatímně,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Podpis Protokolu, kterým se mění Evropsko-středomořská letecká dohoda mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Jordánským hášimovským královstvím na straně druhé s ohledem na přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii se schvaluje jménem Unie a jejích členských států s výhradou jeho uzavření.
   Znění protokolu je připojeno k tomuto rozhodnutí.
   Článek 2
   Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat protokol jménem Unie a jejích členských států.
   Článek 3
   Protokol se provádí prozatímně v souladu s jeho čl. 3 odst. 2 ode dne jeho podpisu stranami (2) až do jeho vstupu v platnost.
   Článek 4
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 7. května 2015.

            Za Radu

            předseda

         E. RINKĒVIČS

      (1)  Znění dohody je zveřejněno v Úř. věst. L 334, 6.12.2012, s. 3.

      (2)  Den, od kterého bude protokol prozatímně prováděn, zveřejní generální sekretariát Rady v Úředním věstníku Evropské unie.


title: Rozhodnutí Evropského parlamentu (EU) 2015/1672 ze dne 29. dubna 2015 o uzavření účtů Evropské agentury pro železnice za rozpočtový rok 2013

text:
               30.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 255/296

      ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU (EU) 2015/1672
      ze dne 29. dubna 2015
      o uzavření účtů Evropské agentury pro železnice za rozpočtový rok 2013
      EVROPSKÝ PARLAMENT,

                  —

                  s ohledem na konečnou roční účetní závěrku Evropské agentury pro železnice za rozpočtový rok 2013,

                  —

                  s ohledem na zprávu Účetního dvora o ověření roční účetní závěrky Evropské agentury pro železnice za rozpočtový rok 2013 spolu s odpověďmi agentury (1),

                  —

                  s ohledem na prohlášení o věrohodnosti (2) účetnictví a o legalitě a správnosti uskutečněných operací, které předložil Účetní dvůr za rozpočtový rok 2013 podle článku 287 Smlouvy o fungování Evropské unie,

                  —

                  s ohledem na doporučení Rady ze dne 17. února 2015 o udělení absolutoria agentuře za plnění rozpočtu na rozpočtový rok 2013 (05304/2015 – C8-0054/2015),

                  —

                  s ohledem na článek 319 Smlouvy o fungování Evropské unie,

                  —

                  s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (3),

                  —

                  ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie a kterým se zrušuje nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (4), a zejména na článek 208 tohoto nařízení,

                  —

                  s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 881/2004 ze dne 29. dubna 2004 o zřízení Evropské agentury pro železnice (5), a zejména na článek 39 tohoto nařízení,

                  —

                  s ohledem na nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (6),

                  —

                  s ohledem na nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1271/2013 ze dne 30. září 2013 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 208 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (7), a zejména na článek 108 tohoto nařízení,

                  —

                  s ohledem na článek 94 a přílohu V jednacího řádu,

                  —

                  s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu a stanovisko Výboru pro dopravu a cestovní ruch (A8-0078/2015),

         1.

            konstatuje, že konečná roční účetní závěrka Evropské agentury pro železnice odpovídá znění připojenému ke zprávě Účetního dvora;

         2.

            schvaluje uzavření účtů Evropské agentury pro železnice na rozpočtový rok 2013;

         3.

            pověřuje svého předsedu, aby předal toto rozhodnutí výkonnému řediteli Evropské agentury pro železnice, Radě, Komisi, a Účetnímu dvoru a aby zajistil jeho zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie (řada L).

               Předseda

            Martin SCHULZ

               Generální tajemník

            Klaus WELLE

         (1)  Úř. věst. C 442, 10.12.2014, s. 232.

         (2)  Viz poznámka pod čarou 1.

         (3)  Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1.

         (4)  Úř. věst. L 298, 26.10.2012, s. 1.

         (5)  Úř. věst. L 164, 30.4.2004, s. 1.

         (6)  Úř. věst. L 357, 31.12.2002, s. 72.

         (7)  Úř. věst. L 328, 7.12.2013, s. 42.


title: 2014/583/EU: Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 3. dubna 2014 o udělení absolutoria za plnění rozpočtu Evropského úřadu pro bezpečnost potravin na rozpočtový rok 2012

text:
               5.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 266/216

         ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
   ze dne 3. dubna 2014
   o udělení absolutoria za plnění rozpočtu Evropského úřadu pro bezpečnost potravin na rozpočtový rok 2012
   (2014/583/EU)
   EVROPSKÝ PARLAMENT,

               —

               s ohledem na roční účetní závěrku Evropského úřadu pro bezpečnost potravin za rozpočtový rok 2012,

               —

               s ohledem na zprávu Účetního dvora o roční účetní závěrce Evropského úřadu pro bezpečnost potravin za rozpočtový rok 2012 spolu s odpověďmi úřadu (1),

               —

               s ohledem na doporučení Rady ze dne 18. února 2014 (05849/2014 – C7-0054/2014),

               —

               s ohledem na článek 319 Smlouvy o fungování Evropské unie,

               —

               s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (2), a zejména na článek 185 tohoto nařízení,

               —

               s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a kterým se zrušuje nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (3), a zejména na článek 208 tohoto nařízení,

               —

               s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002, kterým se zřizuje Evropský úřad pro bezpečnost potravin (4), a zejména na článek 44 tohoto nařízení,

               —

               s ohledem na nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (5),

               —

               s ohledem na nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1271/2013 ze dne 30. září 2013 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 208 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (6), a zejména na článek 108 tohoto nařízení,

               —

               s ohledem na článek 77 a přílohu VI jednacího řádu,

               —

               s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu a stanovisko Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin (A7-0219/2014),

               1.

               uděluje výkonnému řediteli Evropského úřadu pro bezpečnost potravin absolutorium za plnění rozpočtu úřadu na rozpočtový rok 2012;

               2.

               předkládá své připomínky v níže uvedeném usnesení;

               3.

               pověřuje svého předsedu, aby předal toto rozhodnutí a usnesení, které je jeho nedílnou součástí, výkonnému řediteli Evropského úřadu pro bezpečnost potravin, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru a aby zajistil jeho zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie (řada L).

            Předseda

         Martin SCHULZ

            Generální tajemník

         Klaus WELLE

      (1)  Úř. věst. C 365, 13.12.2013, s. 120.

      (2)  Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1.

      (3)  Úř. věst. L 298, 26.10.2012, s. 1.

      (4)  Úř. věst. L 31, 1.2.2002, s. 1.

      (5)  Úř. věst. L 357, 31.12.2002, s. 72.

      (6)  Úř. věst. L 328, 7.12.2013, s. 42.