title: Rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/740 ze dne 7. května 2015 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Jižním Súdánu a o zrušení rozhodnutí 2014/449/SZBP

text:
               8.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 117/52

         ROZHODNUTÍ RADY (SZBP) 2015/740
   ze dne 7. května 2015
   o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Jižním Súdánu a o zrušení rozhodnutí 2014/449/SZBP
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 29 této smlouvy,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 10. července 2014 přijala Rada rozhodnutí 2014/449/SZBP (1), neboť byly i nadále vážně znepokojena situací v Jižním Súdánu

               (2)

               Dne 3. března 2015 přijala Rada bezpečnosti OSN rezoluci č. 2206 (2015) vzhledem ke svému vážnému znepokojení a obavám týkajícím se konfliktu existujícího mezi vládou Jihosúdánské republiky a opozičními silami od prosince 2013, vzhledem k obavám z výsledného obrovského lidského utrpení a k důraznému odsouzení minulých i současných případů porušování lidských práv a bezpráví a porušování mezinárodního humanitárního práva, jakož i z rozsáhlého vysídlování osob a prohlubující se humanitární krize. Rada bezpečnosti vyzdvihla odpovědnost, kterou nesou všechny strany konfliktu za utrpení obyvatel Jižního Súdánu. Uvedla rovněž, že situace v Jižním Súdánu představuje i nadále hrozbu pro mezinárodní mír a bezpečnost v regionu.

               (3)

               V bodech 9 a 12 rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 2206 (2015) se stanoví omezující opatření v podobě cestovních omezení a zmrazení majetku, které mohou být uplatňovány vůči osobám a subjektům označeným výborem Rady bezpečnosti zřízeným podle bodu 16 rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 2206 (2015) (dále jen „výbor“). V bodech 6, 7 a 8 Rezoluce Rady bezpečnosti OSN 2206 č. (2015) se rovněž stanoví kritéria pro označení osob a subjektů, na něž se mají vztahovat omezující opatření uvedená v bodech 9 a 12 uvedené rezoluce.

               (4)

               Pro větší srozumitelnost by omezující opatření stanovená v rozhodnutí 2014/449/SZBP a omezující opatření stanovená v rezoluci Rady bezpečnosti OSN č. 2206 (2015) měla být sloučena do jediného právního nástroje.

               (5)

               Rozhodnutí 2014/449/SZBP by proto mělo být zrušeno.

               (6)

               K provedení některých opatření je nezbytná další činnost Unie,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ
   Článek 1
   1.   Zakazuje se prodej, dodávání, převod nebo vývoz zbraní a souvisejícího materiálu všeho druhu včetně zbraní a střeliva, vojenských vozidel a zařízení, polovojenského vybavení a příslušných náhradních dílů do Jižního Súdánu státními příslušníky členských států nebo z území členských států nebo s použitím jejich vlajkových plavidel nebo letadel, bez ohledu na to, zda pocházejí z jejich území nebo nikoli.
   2.   Rovněž se zakazuje:

               a)

               přímo či nepřímo poskytovat technickou pomoc, zprostředkovatelské služby nebo jiné služby související s položkami uvedenými v odstavci 1 nebo s poskytováním, výrobou, údržbou a používáním těchto položek jakékoli fyzické či právnické osobě, subjektu nebo orgánu v Jižním Súdánu nebo pro použití v této zemi;

               b)

               přímo či nepřímo poskytovat finanční prostředky nebo finanční pomoc v souvislosti s položkami uvedenými v odstavci 1, což zahrnuje zejména dotace, půjčky a pojištění vývozního úvěru, včetně pojištění a zajištění, pro jakýkoli prodej, dodávání, převod nebo vývoz těchto položek nebo pro poskytování související technické pomoci, zprostředkovatelských služeb nebo jiných služeb jakékoli právnické nebo fyzické osobě, subjektu nebo orgánu v Jižním Súdánu nebo pro použití v této zemi;

               c)

               vědomě a úmyslně se účastnit činností, jejichž cílem nebo následkem je obcházení opatření uvedených v písmenu a) nebo b).

         Článek 2
   1.   Článek 1 se nevztahuje na:

               a)

               prodej, dodávání, převod nebo vývoz nesmrtonosného vojenského vybavení určeného výhradně pro humanitární nebo ochranné použití či použití související s monitorováním dodržování lidských práv nebo pro programy budování institucí prováděné OSN, Africkou unií a Evropskou unií nebo Mezivládním orgánem pro rozvojovou pomoc (dále jen „IGAD“) nebo materiálu určeného pro operace EU, OSN a Africké unie pro řešení krizí;

               b)

               prodej, dodávání, převod nebo vývoz nebojových vozidel vyrobených za použití materiálů, jež poskytují balistickou ochranu, nebo těmito materiály vybavených, která jsou určena výlučně pro ochranu personálu Evropské unie a jejích členských států v Jižním Súdánu nebo pro ochranu personálu OSN, Africké unie nebo IGADU v Jižním Súdánu;

               c)

               poskytování technické pomoci, zprostředkovatelských služeb a jiných služeb spojených s vybavením nebo s programy a operacemi uvedenými v písmenu a);

               d)

               poskytování finančních prostředků a finanční pomoci v souvislosti s vybavením nebo s programy a operacemi uvedenými v písmenu a);

               e)

               prodej, dodávání, převod nebo vývoz zařízení na odminovávání a materiálu používaného při odminovávání;

               f)

               prodej, dodávání, převod nebo vývoz nesmrtonosného vojenského vybavení určeného výhradně na podporu procesu reformy bezpečnostního sektoru v Jižním Súdánu ani na poskytování finančních prostředků, finanční pomoci nebo technické pomoci v souvislosti s takovým vybavením,

         pokud byly tyto dodávky předem schváleny příslušným orgánem dotyčného členského státu.
   2.   Článek 1 se rovněž nevztahuje na ochranné oděvy, včetně neprůstřelných vest a vojenských přileb, dočasně vyvážené do Jižního Súdánu pracovníky Evropské unie nebo jejích členských států, OSN nebo IGADU, zástupci sdělovacích prostředků a pracovníky humanitárních a rozvojových organizací a doprovodným personálem pouze pro jejich osobní potřebu.
   3.   Členské státy posuzují dodávky uvedené v tomto článku jednotlivě, přičemž plně zohledňují kritéria stanovená ve společném postoji Rady 2008/944/SZBP (2). Členské státy požadují přiměřená ochranná opatření proti zneužívání povolení udělených podle tohoto článku a v případě potřeby přijmou opatření pro navrácení vybavení.
   Článek 3
   1.   Členské státy přijmou opatření nezbytná k tomu, aby zabránily ve vstupu na svá území nebo jejich průjezdu přes ně:

               a)

               osobám označeným Radou bezpečnosti nebo výborem v souladu s odstavci 6, 7, 8 a 9 rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 2206 (2015), jak jsou uvedeny v příloze I tohoto rozhodnutí;

               b)

               osobám, na něž se nevztahuje písmeno a), které narušují politický proces v Jižnímu Súdánu, a to i násilnými činy nebo porušováním dohod o příměří, jakož i osobám odpovědným za závažná porušování lidských práv v Jižním Súdánu a osobám s nimi spojeným, jak jsou uvedeny v příloze II tohoto rozhodnutí.

         2.   Odstavec 1 nezavazuje členské státy k odmítnutí vstupu svých státních příslušníků na své území.
   Článek 4
   1.   Tento článek se vztahuje na osoby uvedené v příloze I.
   2.   Ustanovení čl. 3 odst. 1 nepoužije, pokud:

               a)

               je cesta odůvodněná na základě humanitární potřeby, včetně náboženské povinnosti, které určí výbor v jednotlivých případech;

               b)

               je vstup na území nebo průjezd přes ně nezbytný pro uskutečnění soudního řízení;

               c)

               by cesta přispěla k cílům dosažení míru a národního smíření v Jižním Súdánu a stability v regionu, což určí výbor v jednotlivých případech.

         Článek 5
   1.   Tento článek se vztahuje na osoby uvedené v příloze II.
   2.   Čl. 3 odst. 1 nejsou dotčeny případy, kdy je členský stát vázán povinností podle mezinárodního práva, zejména:

               a)

               jako hostitelská země mezinárodní mezivládní organizace;

               b)

               jako hostitelská země mezinárodní konference svolané OSN nebo pod její záštitou, nebo

               c)

               podle mnohostranné dohody o výsadách a imunitách;

               d)

               podle smlouvy o smíru z roku 1929 (Lateránský pakt) uzavřené mezi Svatým stolcem (Vatikánským městským státem) a Itálií.

         3.   Odstavec 2 se vztahuje rovněž na případy, kdy je členský stát hostitelskou zemí Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě (OBSE).
   4.   Rada musí být řádně informována o všech případech, kdy členský stát udělí výjimku podle odstavce 2 nebo 3.
   5.   Členské státy mohou udělit výjimky z opatření podle čl. 3 odst. 1, pokud je cesta dotyčné osoby odůvodněna naléhavými a nevyhnutelnými humanitárními zájmy nebo ve výjimečných případech účastí na mezivládních zasedáních a na zasedání podporovaných nebo organizovaných Evropskou unií, nebo organizovaných v členském státě vykonávajícím předsednictví v rámci OBSE, na nichž je veden politický dialog, který přímo podporuje demokracii, lidská práva a právní stát v Jižním Súdánu.
   6.   Členský stát, který hodlá udělit výjimky uvedené v odstavci 5, tuto skutečnost oznámí písemně Radě. Výjimka se pokládá za udělenou, pokud jeden nebo více členů Rady nevznese písemně námitku do dvou pracovních dnů od obdržení oznámení o navrhované výjimce. Pokud jeden nebo více členů Rady vznese námitku, může o udělení navrhované výjimky rozhodnout Rada kvalifikovanou většinou.
   7.   Pokud členský stát povolí podle odstavců 2, 3, 5 a 6 osobám uvedeným v příloze II vstup na své území nebo průjezd přes ně, je povolení přísně omezeno na účel, pro který bylo uděleno, a na osoby, jichž se přímo týká.
   Článek 6
   1.   Veškeré finanční prostředky a hospodářské zdroje přímo nebo nepřímo náležející

               a)

               osobám a subjektům označeným Radou bezpečnosti nebo výborem v souladu s odstavci 6, 7, 8 a 12 rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 2206 (2015), jak jsou uvedeny v příloze I tohoto rozhodnutí, nebo jimi vlastněné, držené či ovládané;

               b)

               osobám, které blokují politický proces v Jižnímu Súdánu, a to i násilnými činy nebo porušováním dohod o příměří, jakož i osobám odpovědným za závažná porušování lidských práv v Jižním Súdánu a fyzickým nebo právnickým osobám, subjektům nebo orgánům s nimi spojeným, jak jsou uvedeny v příloze II, nebo jimi vlastněné, držené či ovládané,

         se zmrazují.
   2.   Žádné finanční prostředky ani hospodářské zdroje se přímo ani nepřímo nezpřístupní fyzickým nebo právnickým osobám, subjektům nebo orgánům uvedeným v příloze I nebo II, ani v jejich prospěch.
   Článek 7
   1.   Tento článek se vztahuje na osoby a subjekty uvedené v příloze I.
   2.   Příslušný orgán členského státu může povolit uvolnění určitých zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů nebo zpřístupnění některých finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů za podmínek, které považuje za vhodné, pokud shledá, že tyto finanční prostředky nebo hospodářské zdroje jsou:

               a)

               nezbytné k úhradě základních výdajů, včetně plateb za potraviny, nájemného nebo splátek hypotéky, plateb za léky a lékařskou péči, daní, pojistného a poplatků za veřejné služby;

               b)

               určené výlučně k platbě přiměřených honorářů za odborné výkony a úhradě výdajů spojených s poskytnutím právních služeb;

               c)

               poplatky nebo náklady na běžné vedení nebo správu zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů.

         Dotyčný členský stát předem oznámí výboru svůj záměr případně povolit uvolnění určitých zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů. Pokud výbor nevydá zamítavé rozhodnutí do pěti pracovních dnů od tohoto oznámení, povolení lze udělit.
   3.   Příslušný orgán členského státu může povolit uvolnění určitých zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů nebo zpřístupnění některých finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů za podmínek, které považuje za vhodné, pokud shledá, že tyto finanční prostředky nebo hospodářské zdroje jsou nezbytné pro úhradu mimořádných výdajů, za předpokladu, že dotčený členský stát toto rozhodnutí oznámil výboru a výbor je schválil.
   4.   Odchylně od čl. 6 odst. 1 mohou příslušné orgány členského státu rovněž povolit uvolnění určitých zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů, pokud dotčený členský stát shledá, že tyto finanční prostředky nebo hospodářské zdroje jsou předmětem soudcovského, správního nebo rozhodčího zástavního práva nebo rozhodnutí a že dotčené finanční prostředky nebo hospodářské zdroje budou použity výlučně k uspokojení pohledávek zajištěných takovým zástavním právem nebo budou předmětem výkonu takového rozhodnutí, pokud zástavní právo bylo zřízeno nebo rozhodnutí vydáno přede dnem přijetí rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 2206 (2015), tedy před 3. březnem 2015, pokud není ve prospěch fyzické nebo právnické osoby, subjektu nebo orgánu uvedených v příloze I nebo II a pokud dotčený členský stát toto rozhodnutí oznámil výboru.
   5.   Čl. 6 odst. 1 se nepoužije, jsou-li na zmrazené účty připsány:

               a)

               úroky nebo jiné výnosy z těchto účtů; nebo

               b)

               platby splatné podle smluv, dohod nebo závazků, které byly uzavřeny nebo vznikly přede dnem, od nějž se na tyto účty vztahují opatření podle článku 6,

         pokud se na veškeré takové úroky, jiné výnosy a platby nadále vztahují opatření podle čl. 6 odst. 1.
   6.   Článek 6 nebrání fyzickým nebo právnickým osobám, subjektům či orgánům zařazeným na seznam provést platbu vyplývající ze smlouvy, jež byla uzavřena před jejich zařazením na seznam uvedený v příloze I, pokud dotčený členský stát shledá, že tuto platbu přímo ani nepřímo neobdrží fyzická nebo právnická osoba, subjekt či orgán uvedené v příloze I nebo II a pokud dotčený členský stát oznámí výboru úmysl takové platby provést nebo je přijmout nebo případně povolit uvolnění finančních prostředků, jiných finančních aktiv nebo hospodářských zdrojů za tímto účelem, a to deset dnů před tímto povolením.
   Článek 8
   1.   Tento článek se vztahuje na osoby a subjekty uvedené v příloze II.
   2.   Příslušný orgán členského státu může povolit uvolnění určitých zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů nebo zpřístupnění některých finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů za podmínek, které považuje za vhodné, pokud shledá, že tyto finanční prostředky nebo hospodářské zdroje jsou:

               a)

               nezbytné pro uspokojení základních potřeb osob uvedených v příloze II a na nich závislých rodinných příslušníků, včetně plateb za potraviny, nájemné nebo splátek hypoték, plateb za léky a lékařskou péči, daní, pojistného a poplatků za veřejné služby;

               b)

               určené výlučně k úhradě přiměřených profesních odměn a k náhradě výdajů spojených s poskytováním právních služeb;

               c)

               určené výlučně k úhradě poplatků nebo nákladů na běžné vedení nebo správu zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů; nebo

               d)

               nezbytné pro úhradu mimořádných výdajů, pokud příslušný orgán oznámí nejméně dva týdny před udělením povolení příslušným orgánům ostatních členských států a Komisi důvody, proč se domnívá, že by mělo být konkrétní povolení uděleno.

         Dotyčný členský stát uvědomí ostatní členské státy a Komisi o každém povolení uděleném podle tohoto odstavce.
   3.   Odchylně od čl. 6 odst. 1 mohou příslušné orgány členského státu povolit uvolnění některých zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů, pokud jsou splněny tyto podmínky:

               a)

               finanční prostředky nebo hospodářské zdroje jsou předmětem rozhodčího nálezu, který byl vydán přede dnem zařazení fyzické nebo právnické osoby, subjektu či orgánu podle čl. 6 odst. 1 na seznam uvedený v příloze II, nebo předmětem soudního nebo správního rozhodnutí vydaného v Unii nebo soudního rozhodnutí vykonatelného v dotčeném členském státě, a to před tímto dnem nebo po něm;

               b)

               finanční prostředky nebo hospodářské zdroje budou použity výlučně k uspokojení nároků zajištěných takovým nálezem či rozhodnutím nebo uznaných jako platné takovým nálezem či rozhodnutím, a to v mezích stanovených platnými právními a správními předpisy, kterými se řídí práva osob uplatňujících takové nároky;

               c)

               nález či rozhodnutí není ve prospěch fyzické nebo právnické osoby, subjektu či orgánu uvedených v příloze I nebo II; a

               d)

               uznání nálezu či rozhodnutí není v rozporu s veřejným pořádkem v dotčeném členském státě.

         Dotyčný členský stát uvědomí ostatní členské státy a Komisi o každém povolení uděleném podle tohoto odstavce.
   4.   Čl. 6 odst. 1 nebrání fyzickým nebo právnickým osobám, subjektům či orgánům zařazeným na seznam provést platbu vyplývající ze smlouvy, jež byla uzavřena před jejich zařazením na seznam uvedený v příloze II, jestliže dotčený členský stát shledá, že tuto platbu přímo ani nepřímo neobdrží fyzická nebo právnická osoba, subjekt či orgán uvedené v příloze I nebo II.
   5.   Čl. 6 odst. 2 se nepoužije, jsou-li na zmrazené účty připsány:

               a)

               úroky nebo jiné výnosy z těchto účtů;

               b)

               platby splatné podle smluv, dohod nebo závazků, které byly uzavřeny nebo vznikly přede dnem, od nějž se na tyto účty vztahují opatření podle článku 6; nebo

               c)

               platby splatné na základě soudního či správního rozhodnutí nebo rozhodčího nálezu, které byly vydány v Unii nebo které jsou v dotčeném členském státě vykonatelné,

         pokud se na veškeré takové úroky, jiné výnosy a platby nadále vztahují opatření podle čl. 6 odst. 1.
   Článek 9
   1.   Pokud Rada bezpečnosti nebo výbor zařadí na seznam určitou osobu nebo subjekt, Rada tuto osobu nebo subjekt zařadí na seznam uvedený v příloze I.
   2.   Rada na návrh členského státu nebo vysokého představitele Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku rozhoduje o sestavení nebo změně seznamu uvedeného v příloze II.
   3.   Rada sdělí dotčené fyzické nebo právnické osobě, subjektu či orgánu své rozhodnutí podle odstavce 1 a 2, včetně důvodů jejich zařazení na seznam, a to buď přímo, je-li známa jejich adresa, nebo zveřejněním oznámení, a tím jim umožní předložit připomínky.
   4.   Jsou-li předloženy připomínky nebo nové podstatné důkazy, přezkoumá Rada své rozhodnutí a informuje o tom dotčenou fyzickou nebo právnickou osobu, subjekt či orgán.
   Článek 10
   1.   Přílohy I a II obsahují rovněž důvody pro zařazení osob a subjektů uvedených v čl. 3 odst. 1 a čl. 6 odst. 1 na seznam, poskytnuté Radou bezpečnosti nebo výborem, pokud jde o přílohu I, a Radou, pokud jde o přílohu II.
   2.   Přílohy I a II obsahují rovněž dostupné informace nezbytné k identifikaci dotčených osob a subjektů, poskytnuté Radou bezpečnosti nebo výborem, pokud jde o přílohu I, a Radou, pokud jde o přílohu II. Pokud jde o osoby, jedná se zejména o tyto informace: jméno a příjmení, včetně přezdívek, datum a místo narození, státní příslušnost, číslo pasu a číslo průkazu totožnosti, pohlaví, adresu, je-li známa, a funkci nebo povolání. Pokud jde o právnické osoby, subjekty či orgány, jedná se zejména o tyto informace: název, místo a datum registrace, registrační číslo a místo podnikání. Přílohy I a II obsahují rovněž datum určení.
   Článek 11
   Pro dosažení co největšího účinku opatření stanovených v tomto rozhodnutí podporuje Unie třetí státy v přijímání omezujících opatření podobných těm, která jsou stanovena v tomto rozhodnutí.
   Článek 12
   1.   Toto rozhodnutí je průběžně přezkoumáváno. Má-li Rada za to, že jeho cílů nebylo dosaženo, a s ohledem na příslušná rozhodnutí Rady bezpečnosti, bude toto rozhodnutí odpovídajícím způsobem změněno či prodloužena jeho platnost.
   2.   Opatření uvedená v čl. 3 odst. 1 písm. b) a čl. 6 odst. 1 písm. b) se pravidelně přezkoumávají, a to alespoň každých 12 měsíců. Tato opatření se přestanou na dotyčné osoby a subjekty uplatňovat, pokud Rada postupem podle článku 9 shledá, že již nejsou splňovány plněny podmínky pro jejich použití.
   Článek 13
   Rozhodnutí 2014/449/SZBP se zrušuje.
   Článek 14
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 7. května 2015.

            Za Radu

            předseda

         E. RINKĒVIČS

      (1)  Rozhodnutí Rady 2014/449/SZBP ze dne 10. července 2014 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Jižním Súdánu (Úř. věst. L 203, 11.7.2014, s. 100).

      (2)  Společný postoj Rady 2008/944/SZBP ze dne 8. prosince 2008, kterým se stanoví společná pravidla pro kontrolu vývozu vojenských technologií a vojenského materiálu (Úř. věst. L 335, 13.12.2008, s. 99).

      PŘÍLOHA I

         Seznam osob a subjektů podle čl. 3 odst. 1 písm. a) a čl. 6 odst. 1 písm. a)

      PŘÍLOHA II

         Seznam osob a subjektů podle čl. 3 odst. 1 písm. b) a čl. 6 odst. 1 písm. b)

                  Jméno

                  Identifikační údaje

                  Odůvodnění

                  Datum zařazení na seznam

                  1.

                  Santino DENG
                  (také znám jako: Santino Deng Wol)

                  Velitel třetí pěší divize Súdánské lidově osvobozenecké armády (SPLA)

                  Santino Deng je velitelem třetí pěší divize SPLA, která se v květnu roku 2014 podílela na opětovném obsazení města Bentiu. Santino Deng je tedy odpovědný za porušení dohody o ukončení nepřátelských akcí ze dne 23. ledna.

                  11.7.2014

                  2.

                  Peter GADET
                  (také znám jako: Peter Gatdet Yaka; Peter Cadet; Peter Gadet Yak; Peter Gadet Yaak; Peter Gatdet Yaak; Peter Gatdet; Peter Gatdeet Yaka)

                  Vůdce protivládní milice Nuerů Místo narození: Mayom County Unity State

                  Peter Gadet je vůdcem protivládní milice Nuerů, která ve dnech 15. až 17. dubna 2014 zaútočila na město Bentiu, čímž porušila dohodu o ukončení nepřátelských akcí ze dne 23. ledna. V důsledku útoku bylo zabito více než 200 civilních obyvatel. Peter Gadet tedy nese odpovědnost za podněcování koloběhu násilí, a tudíž za maření politického procesu v Jižním Súdánu, jakož i za závažná porušování lidských práv.

                  11.7.2014


Důležité právní upozornění

|

31987D0095

Rozhodnutí Rady ze dne 22. prosince 1986 o normalizaci v oblasti informačních technologií a telekomunikací

Úřední věstník L 036 , 07/02/1987 S. 0031 - 0037 Finské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 16 S. 0105  Švédské zvláštní vydání: Kapitola 13 Svazek 16 S. 0105  CS.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 236  ET.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 236  HU.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 236  LT.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 236  LV.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 236  MT.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 236  PL.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 236  SK.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 236  SL.ES Kapitola 13 Svazek 008 S. 236

		Rozhodnutí Radyze dne 22. prosince 1986o normalizaci v oblasti informačních technologií a telekomunikací(87/95/EEC)RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 235 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],vzhledem k tomu, že normy použitelné v oblasti informačních technologií a činnosti nezbytné pro jejich přípravu musí brát v úvahu zejména:- složitost technických specifikací a přesnost, která je nezbytná k zajištění výměny informací a dat a kompatibilního fungování systémů,- potřebu zajistit rychlé vydávání norem, aby přílišná prodlení nevedla k tomu, že znění normy bude záhy zastaralé a překonané rychlostí technologického vývoje,- nutnost podporovat uplatňování mezinárodních norem pro výměnu informací a dat na takovém základě, který zajistí jejich důvěryhodnost z hlediska praktického používání,- ekonomický význam role, kterou sehrává normalizace tím, že přispívá k vytváření trhu Společenství v této oblasti;vzhledem k tomu, že směrnice 83/189/EHS [3] umožňuje, aby Komise, členské státy a normalizační instituce byly informovány o záměrech normalizačních institucí vypracovat nebo změnit některou z norem, a že podle uvedené směrnice může Komise udílet pověření, na jejichž základě budou normalizační práce v oblasti společného zájmu probíhat ve vzájemném souladu a v brzkém období;vzhledem k tomu, že tato směrnice neobsahuje všechna ustanovení nezbytná pro provádění normalizační politiky Společenství v oblasti informačních technologií a telekomunikací;vzhledem k tomu, že se technické aspekty různých oblastí normalizace, zejména v případě informačních technologií a telekomunikací, překrývají v takové rostoucí míře, která je důvodem pro úzkou spolupráci mezi normalizačními institucemi, které by měly spojit své síly při řešení těchto otázek společného zájmu;vzhledem k tomu, že Komise nedávno uzavřela dohody v rámci memoranda o porozumění podepsaného s Evropskou správou pošt a telekomunikací (CEPT) a v rámci obecných směrnic schválených se společnou normalizační organizací Evropským výborem pro normalizaci/Evropským výborem pro normalizaci v elektrotechnice (CEN/CENELEC);vzhledem k tomu, že směrnice 86/361/EHS [4] stanoví programy prací na společných technických specifikacích odpovídajících evropským telekomunikačním normám (Normes Européennes de Télécommunication (NETs)), které má v této oblasti vykonávat Evropská konference správ pošt a telekomunikací, popřípadě též po konzultaci s Evropským výborem pro normalizaci a Evropským výborem pro normalizaci v elektrotechnice;vzhledem k tomu, že veřejné zakázky jsou vhodnou oblastí k podpoře širšího přejímání norem pro propojení otevřených systémů (Open Systems Interconnection) pro výměnu informací a dat prostřednictvím odkazů na tyto normy v podmínkách jejich zadávání;vzhledem k tomu, že je nezbytné zřídit výbor pověřený úkolem napomáhat Komisi při uskutečňování a řízení cílů a činností stanovených v tomto rozhodnutí,ROZHODLA TAKTO:Článek 1Pro účely tohoto rozhodnutí se:1. "technickou specifikací" rozumí specifikace obsažená v dokumentu, který stanoví požadované vlastnosti výrobku, jako jsou úrovně jakosti nebo funkční způsobilosti, bezpečnost nebo rozměry, včetně požadavků vztahujících se na výrobek, pokud jde o terminologii, symboly, zkoušení a zkušební metody, balení, značení nebo označování;2. "společnou technickou specifikací" rozumí technická specifikace vytvořená tak, aby bylo zajištěno její jednotné používání ve všech členských státech Společenství;3. "normou" rozumí technická specifikace schválená uznaným normalizačním orgánem k opakovanému nebo trvalému použití, jejíž dodržování není povinné;4. "mezinárodní normou" rozumí norma přijatá uznanou mezinárodním normalizační organizací;5. "návrhem mezinárodní normy" (DIS) rozumí návrh normy přijatý uznaným mezinárodní normalizační organizací;6. "mezinárodní technickou specifikací v oblasti telekomunikací" rozumí technická specifikace všech nebo některých vlastností výrobku doporučená např. Mezinárodním poradním výborem pro telegrafii a telefonii (CCITT – Comité international télégraphique et téléphonique) nebo CEPT;7. "evropskou normou" rozumí norma schválená na základě statutu normalizačních organizací, s nimiž Společenství uzavřelo dohody;8. "předběžnou evropskou normou" rozumí norma přijatá s označením "ENV" v souladu se statutárními pravidly normalizačních organizací, s nimiž Společenství uzavřelo dohody;9. "funkční normou" rozumí norma vypracovaná tak, aby plnila komplexní funkci nezbytnou k zajištění interoperability systémů, a obecně vytvořená spojením několika stávajících referenčních norem a přijatá v souladu se statutárními pravidly normalizačních organizací;10. "funkční specifikací" rozumí specifikace, která v oblasti telekomunikací stanoví použití jedné nebo více norem pro propojení otevřených systémů jako podporu výslovného požadavku na komunikaci mezi systémy informačních technologií (normy doporučené organizacemi jako je Mezinárodní poradní výbor pro telegrafii a telefonii (CCITT) nebo CEPT);11. "technickým předpisem" rozumějí technické specifikace, včetně příslušných správních předpisů, jejichž dodržování je při uvádění na trh nebo při používání v členském státě nebo na jeho větší části povinné de jure nebo de facto, s výjimkou předpisů stanovených místními orgány;12. "osvědčováním shody" rozumí činnost, kterou se prostřednictvím certifikátu nebo značky shody osvědčuje shoda výrobku nebo služby s danými normami nebo jinými technickými specifikacemi,13. "informačními technologiemi" rozumějí systémy, zařízení, komponenty a software potřebné k zajištění vyhledávání, zpracování a uchovávání informací ve všech oblastech lidské činnosti (domov, kancelář, továrna atd.), jejichž používání obecně vyžaduje využití elektroniky nebo podobných technologií;14. "veřejnými zakázkami" rozumějí zakázky:- definované v článku 1 směrnice 77/62/EHS [5],- uzavřené na dodávku zařízení souvisejících s informačními technologiemi a s telekomunikacemi, bez ohledu na odvětví činnosti zadavatele;15. "telekomunikačními orgány" rozumějí orgány nebo soukromé podniky uznané ve Společenství, které poskytují veřejné telekomunikační služby.Článek 2S cílem podpořit normalizaci v Evropě a vytváření a používání norem v oblasti informačních technologií a funkčních specifikací v oblasti telekomunikací musí být s výhradou čl. 3 odst. 2 a článku 4 na úrovni Společenství provedena tato opatření:a) pravidelně, nejméně jednou za rok, se stanoví na základě mezinárodních norem, návrhů mezinárodních norem nebo rovnocenných dokumentů prioritní požadavky na normalizaci s cílem připravit pracovní programy a zadat vypracování těch evropských norem a funkčních specifikací, které jsou považovány za nezbytné k zajištění výměny informací a dat a interoperability systémů;b) na základě mezinárodních normalizačních činností:- evropské normalizační instituce a specializované technické organizace v oblasti informačních technologií a telekomunikací budou vyzvány, aby vypracovaly evropské normy, předběžné evropské normy nebo telekomunikační funkční specifikace, které mohou mít v případě potřeby oporu v návrzích funkčních norem, k zajištění přesnosti požadované uživateli pro výměnu informací a dat a interoperability systémů. Tyto organizace budou při své práci vycházet z mezinárodních norem, návrhů mezinárodních norem nebo mezinárodních technických specifikací v oblasti telekomunikací. Jestliže mezinárodní norma, návrh mezinárodní normy nebo mezinárodní technické specifikace v oblasti telekomunikací obsahují jednoznačná ustanovení umožňující jejich jednotné používání, budou tato ustanovení převzata do evropských norem, předběžných evropských norem nebo telekomunikačních funkčních specifikací beze změny. Pouze v případě, kdy taková jednoznačná ustanovení v mezinárodních normách, návrzích mezinárodních norem nebo mezinárodních technických specifikacích v oblasti telekomunikací neexistují, budou evropská norma, návrh evropské normy nebo telekomunikační funkční specifikace zpracovány tak, aby vyjasnily nebo v případě potřeby doplnily mezinárodní normu, návrh mezinárodní normy nebo mezinárodní technickou specifikaci v oblasti telekomunikací, aniž by se od nich odchýlily,- tytéž organizace je třeba vyzvat k vypracování technických specifikací, které mohou tvořit základ evropských norem nebo předběžných evropských norem v případě, že neexistují dohodnuté mezinárodní normy pro výměnu informací a dat a interoperabilitu systémů, nebo mohou být příspěvkem k vytvoření takových mezinárodních norem;c) opatření usnadňující uplatňování norem a funkčních specifikací, zejména prostřednictvím koordinace činností členských států při:- ověřování shody výrobků a služeb s normami a funkčními specifikacemi na základě stanovených zkušebních požadavků,- osvědčování shody s normami a funkčními specifikacemi v souladu s řádně harmonizovanými postupy;d) podpora uplatňování norem a funkčních specifikací týkajících se informačních technologií a telekomunikací v rámci zakázek veřejného sektoru a v rámci technických předpisů.Článek 31. Zvláštní cíle navrhovaných opatření jsou popsány v příloze tohoto rozhodnutí.2. Toto rozhodnutí se vztahuje na:- normy v oblasti informačních technologií uvedené v článku 5,- funkční specifikace pro služby zvláště nabízené prostřednictvím veřejných telekomunikačních sítích pro výměnu informací a dat mezi systémy informačních technologií.3. Toto rozhodnutí se nevztahuje na:- společné technické specifikace pro koncová zařízení připojená k veřejné telekomunikační síti, na která se vztahuje směrnice 86/361/EHS,- specifikace pro zařízení, která tvoří libovolnou část vlastních telekomunikačních sítí.Článek 4Při stanovování požadavků ve vztahu k normalizaci a při vytváření pracovního programu pro normalizaci a pro vypracovávání funkčních specifikací se Komise vychází zejména z informací, které jí byly sděleny na základě směrnice 83/189/EHS.Komise po konzultaci s výborem podle článku 7 pověří technickými pracemi příslušné evropské normalizační organizace nebo specializované technické organizace (CEN, CENELEC a CEPT) a v případě potřeby je požádá o vypracování odpovídajících evropských norem nebo funkčních specifikací. Pověření udělená těmto organizacím musí být předložena k odsouhlasení výboru podle článku 5 směrnice 83/189/EHS v souladu s postupy podle uvedené směrnice. Nesmí být uděleno žádné pověření, které by se překrývalo s některou částí pracovních programů zahájených nebo vytvořených podle směrnice 86/361/EHS.Článek 51. S ohledem na rozdíly mezi stávajícími vnitrostátními postupy přijmou jednotlivé členské státy nezbytná opatření, aby zajistily, že odkazy na:- evropské normy a předběžné evropské normy podle čl. 2 písm. b),- mezinárodní normy, pokud byly přijaty v zemi zadavatele,budou uvedeny ve veřejných zakázkách týkajících se informačních technologií, aby tak byly tyto normy používány jako základ pro výměnu informací a dat a pro interoperabilitu systémů.2. K zajištění interoperability "konec-konec" přijmou členské státy nezbytná opatření, aby zajistily, že jejich telekomunikační správní orgány budou používat funkční specifikace jako prostředky přístupu k jejich veřejným telekomunikačním sítím pro ty služby specializované na výměnu informací a dat mezi systémy informačních technologií, které používají normy uvedené v odstavci 1.3. Při uplatňování tohoto článku je nutno přihlížet k níže uvedeným zvláštním okolnostem, které mohou být důvodem k použití norem a specifikací jiných, než které jsou stanoveny v tomto rozhodnutí:- potřeba provozní návaznosti stávajících systémů, avšak pouze jako součást přesně vymezených a jasně formulovaných strategií pro pozdější přechod na mezinárodní nebo evropské normy nebo funkční specifikace,- skutečně inovační povaha některých projektů,- jestliže je příslušná norma nebo funkční specifikace technicky nedostatečná pro daný účel z toho důvodu, že neposkytuje vhodné prostředky k zajištění výměny informací a dat nebo interoperability systémů, nebo že neexistují prostředky (včetně zkoušek) k uspokojivému posouzení shody výrobku s danou normou nebo funkční specifikací, nebo že předběžná evropská norma postrádá stálost nezbytnou pro její použití. Ostatním členským státům by mělo být umožněno prokázat výboru uvedenému v článku 7, že zařízení, které je ve shodě s normou, bylo za běžných obchodních podmínek použito uspokojivým způsobem a že využití práva nerespektovat normy nebylo odůvodněné,- jestliže se po důkladném prozkoumání trhu zjistí, že ze závažných důvodů souvisejících s efektivností nákladů by bylo použití dotyčné normy nebo funkční specifikace nevhodné. Ostatním členským státům by mělo být umožněno prokázat výboru uvedenému v článku 7, že zařízení, které je ve shodě s normou, bylo za běžných obchodních podmínek použito uspokojivým způsobem a že využití práva nerespektovat normy nebylo odůvodněné.4. Členské státy mohou kromě toho na témže základě jako v odstavci 1 požadovat, aby byly uvedeny odkazy na návrhy mezinárodních norem.5. Zadavatelé, kteří se odvolávají na odstavec 3, uvedou důvody, které je k tomu vedly, pokud možno již v prvních dokumentech k nabídkovému řízení vydaných v souvislosti se zakázkou a ve všech případech zaznamenají tyto důvody ve své interní dokumentaci a poskytnou tyto informace na požádání účastníkům nabídkového řízení a výboru uvedenému v článku 7 při zachování obchodního tajemství. Předkladatelé stížností na použití odchylek podle odstavce 3 musí mít možnost obrátit se přímo na Komisi.6. Komise zajistí, aby byla ustanovení tohoto článku uplatňována na všechny projekty a programy Společenství včetně veřejných zakázek financovaných z rozpočtu Společenství.7. Zadavatelé mohou, pokud to považují za nezbytné, použít v případě smluv v hodnotě méně než 100000 ECU jiné specifikace za předpokladu, že tyto nákupy nezabrání použití norem uvedených v odstavcích 1 a 2 v každé smlouvě v hodnotě překračující v tomto odstavci výše uvedenou částku. Nezbytnost této odchylky nebo výše prahové hodnoty stanovená v tomto odstavci bude přezkoumána do tří let od data použitelnosti tohoto rozhodnutí.Článek 6Při navrhování nebo změnách technických předpisů v oblastech, na které se vztahuje toto rozhodnutí, učiní členské státy odkaz na normy uvedené v článku 5, kdykoli budou tyto dokumenty přiměřeně odpovídat požadovaným technickým specifikacím daného předpisu.Článek 71. Poradní výbor s názvem "Skupina vyšších úředníků pro normalizaci v oblasti informačních technologií" je nápomocen Komisi při uskutečňování cílů a řízení činností stanovených v tomto rozhodnutí. Výbor se skládá ze zástupců členských států, kteří si mohou přizvat experty nebo poradce; výboru předsedá zástupce Komise. Pro otázky týkající se telekomunikací je příslušným výborem "Skupina vyšších úředníků pro telekomunikace" podle článku 5 směrnice 86/361/EHS.2. Komise konzultuje výbor o stanovení priorit Společenství, provádění opatření uvedených v příloze, záležitostech týkající se ověřování shody s normami, sledování provedení článku 5 a o jiných záležitostech týkající se normalizace v oblasti informačních technologií a telekomunikací nebo v jiných oblastech, se kterými se překrývají. Rovněž konzultuje výbor o zprávě podle článku 8.3. Komise koordinuje činnost těchto výborů s výborem podle článku 5 směrnice 83/189/EHS, zejména v případech, kdy se mohou překrývat žádosti směřující k evropským normalizačním organizacím na základě tohoto rozhodnutí nebo uvedené směrnice.4. Veškeré otázky týkající se provádění tohoto rozhodnutí mohou být předkládány výboru na žádost předsedy nebo členského státu.5. Výbor se schází nejméně dvakrát ročně.6. Výbor přijme svůj jednací řád.7. Sekretariát Výboru zajistí Komise.Článek 8Každé dva roky předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě průběžnou zprávu o normalizační činnosti v oblasti informačních technologií. Ve zprávě musí být uvedena prováděcí opatření přijatá ve Společenství, dosažené výsledky, využití těchto výsledků při sjednávání smluv o veřejných zakázkách a při tvorbě vnitrostátních technických předpisů, a zejména jejich praktický význam pro osvědčování.Článek 9Tímto rozhodnutím není dotčeno uplatňování směrnice 83/189/EHS a směrnice 86/361/EHS.Článek 10Toto rozhodnutí se použije jeden rok ode dne zveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství.Článek 11Toto rozhodnutí je určeno členským státům.V Bruselu dne 22. prosince 1986.Za RadupředsedaG. Shaw[1] Úř. věst. C 36, 17.2.1986, s. 55.[2] Úř. věst. C 303, 25.11.1985, s. 2.[3] Úř. věst. L 109, 26.4.1983, s. 8.[4] Úř. věst. L 217, 5.8.1986, s. 21.[5] Úř. věst. L 13, 15.1.1977, s. 1.--------------------------------------------------PŘÍLOHAOPATŘENÍ PRO NORMALIZACI v OBLASTI INFORMAČNÍCH TECHNOLOGIÍ a TELEKOMUNIKACÍ1. Cílea) přispět ke sjednocení vnitřního trhu Společenství v oblasti informačních technologií a telekomunikací;b) zlepšit mezinárodní konkurenceschopnost výrobců ze Společenství tím, že bude umožněno, aby trh Společenství pojmul více zařízení, která odpovídají uznaným evropským a mezinárodním normám;c) usnadnit výměnu informací ve Společenství tím, že budou zredukovány překážky vytvářené neslučitelností, která vzniká v důsledku neexistence norem nebo v důsledku jejich nedostatečné přesnosti;d) zajistit, aby byly brány v úvahu požadavky uživatelů tím, že jim bude ponechána větší volnost při sestavování systémů způsobem zaručujícím provozní kompatibilitu a následně i zlepšený výkon při nižších nákladech;e) podporovat používání norem a funkčních specifikací při zakázkách veřejného sektoru.2. Popis opatření a činností, které je nutno podniknout2.1 Příprava pracovních programů a stanovení prioritVytváření pracovních programů a přidělení priorit s ohledem na potřeby Společenství a hospodářské dopady těchto činností z hlediska uživatelů, výrobců a telekomunikačních správních orgánů. Úkoly, které je nutno vykonat na této úrovni, mohou zahrnovat zejména:2.1.1 shromažďování podrobných informací na základě vnitrostátních a mezinárodních programů, předkládání těchto informací ve formě, která usnadní srovnávací analýzu a přípravu souhrnných dokumentů potřebných pro práci výboru;2.1.2 šíření těchto informací, zkoumání potřeb a konzultace se zainteresovanými stranami;2.1.3 časové sladění pracovních programů s mezinárodními normalizačními činnostmi;2.1.4 řízení pracovních programů;2.1.5 přípravu zpráv popisujících provádění činností a praktické výsledky jejich uskutečnění.2.2 Provádění normalizačních činností v oblasti informačních technologiíProvádění pracovních programů vyžaduje uskutečnění řady činností, které jsou zpravidla svěřeny CEN/CENELEC a CEPT a které odpovídají různým fázím činnosti, které je třeba uskutečnit, aby byla zajištěna důvěryhodnost norem.Tyto činnosti zahrnují:2.2.1 zdokonalování mezinárodních norem ve snaze odstranit dvojznačnosti a alternativní řešení, které narušují funkci norem určených k zajištění výměny informací a kompatibilitu systémů;2.2.2 vypracování předběžných norem v případech odůvodněných přílišným prodlením u mezinárodních normalizačních postupů nebo vypracování norem potřebných v rámci Společenství při neexistenci mezinárodních norem;2.2.3 stanovení podmínek, které je nutno splnit pro prokázání plné shody s normou;2.2.4 přípravu zkušebních norem nebo zkušebních specifikací obsažených v normách a organizaci postupů a struktur umožňujících zkušebním laboratořím přezkoumat shodu s těmito normami na řádným způsobem harmonizovaných základech.2.3 Činnosti týkající se odvětví telekomunikacíNormalizační opatření týkající se odvětví telekomunikací zahrnují dva druhy činnosti:- vypracování návrhů funkčních specifikací na základě mezinárodních nebo evropských norem/specifikací, pokud existují, pro přístup k veřejným telekomunikačním sítím pro služby specializované na výměnu informací a dat mezi systémy informačních technologií. Tato technická práce spadá do harmonizačních činností v oblasti telekomunikací a je svěřena CEPT podle postupů popsaných ve směrnici 86/361/EHS,- práce, které mají být provedeny v oblasti společné informačním technologiím a telekomunikacím, vyžadují zvýšenou spolupráci mezi příslušnými technickými organizacemi (tj. CEN/CENELEC/CEPT). Tyto práce by měly zvýšit míru konvergence tak, aby normy a funkční specifikace mohly být použity pokud možno co nejvíce způsoby a harmonizovaně podle postupu popsaného ve směrnici 83/189/EHS.2.4 Doplňková opatřeníTato část programu obsahuje tato opatření:2.4.1 zvláštní práce v oblasti metrologie týkající se:- podpory vývoje zkušebních a ověřovacích přístrojů a technik formálního popisu,- podpory referenčního uvedení do provozu, zejména v případech, kdy je třeba použít funkční normy založené na kombinaci více norem;2.4.2 podporu přípravy příruček poskytujících koncovým uživatelům návod, jak používat normy;2.4.3 podporu prokazování provozní kompatibility vyplývající z použití normy. Hlavním cílem tohoto opatření je vytvořit takové zkušební a metrologické přístroje podle bodu 2.4.1, které by byly k dispozici pro použití v různých projektech, a zajistit, aby byly rozvojové normy prakticky ověřeny;2.4.4 podporu ujednání, která překračují rámec průmyslové normalizace, která závisejí na dohodách uzavřených v jednotlivých oblastech profesionální činnosti a přispívají k účinné výměně informací (transakce cestovních kanceláří, automatizace peněžních operací, počítačové zpracování celních dokladů, robotika, automatizace administrativy, počítačová mikrografie atd.);2.4.5 studie a projekty zaměřené výhradně na normalizaci v oblasti informačních technologií.3. Opatření týkající se používání norem v oblasti veřejných zakázekStanovení nejúčinnějších metod k zajištění rychlého zavedení norem a technických specifikací v rámci tohoto rozhodnutí, přičemž musí být zajištěno odpovídající propojení s činnostmi vyplývajícími ze směrnice 77/62/EHS [1].[1] Úř. věst. L 13, 15.1.1977, s. 1.--------------------------------------------------


title: 2007/317/ES: Rozhodnutí Rady ze dne 16. dubna 2007 o postoji, který má být jménem Společenství zaujat v Mezinárodní radě pro obiloviny k prodloužení platnosti Úmluvy o obchodu s obilovinami z roku 1995

text:
               9.5.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 119/30

      ROZHODNUTÍ RADY

   ze dne 16. dubna 2007
   o postoji, který má být jménem Společenství zaujat v Mezinárodní radě pro obiloviny k prodloužení platnosti Úmluvy o obchodu s obilovinami z roku 1995
   (2007/317/ES)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 druhým pododstavcem této smlouvy,
   s ohledem na návrh Komise,
   vzhledem k tomu, že Úmluvu o obchodu s obilovinami z roku 1995 uzavřelo Společenství rozhodnutím 96/88/ES (1) a platnost uvedené úmluvy byla pravidelně prodlužována na další dvouletá období. Naposledy byla prodloužena v červnu 2005 rozhodnutím Mezinárodní rady pro obiloviny, a to do 30. června 2007. Další prodloužení je v zájmu Společenství. Komise, která zastupuje Společenství v Mezinárodní radě pro obiloviny, by proto měla být zmocněna hlasovat pro takové prodloužení,
   ROZHODLA TAKTO:
   Jediný článek
   Postoj Společenství v Mezinárodní radě pro obiloviny je hlasovat pro prodloužení platnosti Úmluvy o obchodu s obilovinami z roku 1995 na další období až dvou let.
   Komise se zmocňuje vyjádřit tento postoj v Mezinárodní radě pro obiloviny.

      V Lucemburku dne 16. dubna 2007.

            Za Radu

            předseda

         H. SEEHOFER

      (1)  Úř. věst. L 21, 27.1.1996, s. 47.


title: 2012/760/EU: Rozhodnutí Rady ze dne 6. prosince 2012 o jmenování jedné německé členky a jednoho německého náhradníka Výboru regionů

text:
               8.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 336/82

         ROZHODNUTÍ RADY
   ze dne 6. prosince 2012
   o jmenování jedné německé členky a jednoho německého náhradníka Výboru regionů
   (2012/760/EU)
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 305 této smlouvy,
   s ohledem na návrh německé vlády,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Ve dnech 22. prosince 2009 a 18. ledna 2010 Rada přijala rozhodnutí 2009/1014/EU (1) a 2010/29/EU (2) o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2010 do 25. ledna 2015.

               (2)

               Po skončení mandátu pana Heinze MAURUSE se uvolnilo jedno místo člena Výboru regionů.

               (3)

               Po skončení mandátu pana Ekkeharda KLUGA se uvolnilo jedno místo náhradníka Výboru regionů,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Do Výboru regionů jsou na zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2015, jmenováni:

               a)

               jako členka:

                           —

                           paní Anke SPOORENDONKOVÁ, Ministerin für Justiz, Kultur und Europa

                     a

               b)

               jako náhradník:

                           —

                           pan Eberhard SCHMIDT-ELSAESSER, Staats-sekretär.

         Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 6. prosince 2012.

            Za Radu

            předsedkyně

         S. CHARALAMBOUS

      (1)  Úř. věst. L 348, 29.12.2009, s. 22.

      (2)  Úř. věst. L 12, 19.1.2010, s. 11.


title: Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 6. června 2011 , kterým se stanoví pravidla pro nakládání s důvěrnými informacemi ze strany Evropského parlamentu

text:
               30.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/2

         ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
   ze dne 6. června 2011,
   kterým se stanoví pravidla pro nakládání s důvěrnými informacemi ze strany Evropského parlamentu
   2011/C 190/02
   PŘEDSEDNICTVO EVROPSKÉHO PARLAMENTU,
   s ohledem na čl. 23 odst. 12 jednacího řádu Evropského parlamentu;
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Na základě nové rámcové dohody o vztazích mezi Evropským parlamentem a Evropskou komisí (1) podepsané dne 20. října 2010 (dále jen „rámcová dohoda“) je nezbytné provést revizi rozhodnutí předsednictva ze dne 13. listopadu 2006, kterým se stanoví pravidla pro administrativní zacházení s důvěrnými dokumenty.

               (2)

               Lisabonská smlouva ukládá Evropskému parlamentu nové úkoly, a aby mohl Parlament vyvíjet činnost v oblastech vyžadujících určitý stupeň utajení, je nutné stanovit základní zásady, minimální bezpečnostní normy a vhodné postupy pro nakládání s důvěrnými informacemi ze strany Evropského parlamentu, včetně informací utajovaných.

               (3)

               V zájmu hladkého fungování rozhodovacího procesu v Evropské unii mají pravidla stanovená v tomto rozhodnutí zajistit stejnou úroveň ochrany, jako zajišťují pravidla přijatá ostatními orgány, institucemi, úřady a agenturami zřízenými na základě Smluv či členskými státy, a být s těmito pravidly slučitelná.

               (4)

               Ustanoveními tohoto rozhodnutí není dotčen článek 15 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) ani nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (2).

               (5)

               Ustanoveními tohoto rozhodnutí není dotčen článek 16 Smlouvy o fungování EU ani nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (3).

         ROZHODLO PŘIJMOUT TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Cíl
   Toto rozhodnutí upravuje vznik, přijímání, předávání a uchovávání důvěrných informací v Evropském parlamentu s cílem zajistit odpovídající ochranu důvěrné povahy těchto informací. Provádí zejména přílohu 2 rámcové rámcové dohody.
   Článek 2
   Definice
   Pro účely tohoto rozhodnutí se:

               a)

               „informacemi“ rozumějí jakékoli písemné nebo ústně předané informace, bez ohledu na druh nosiče, na kterém jsou uchovávány, a bez ohledu na jejich původce;

               b)

               „důvěrnými informacemi“ rozumějí „utajované skutečnosti EU“ (USEU) a „jiné důvěrné informace“ nepodléhající utajení;

               c)

               „utajovanými skutečnostmi EU“ (USEU) rozumějí jakékoli informace a materiály označené stupněm utajení „TRÈS SECRET UE/EU TOP SECRET“, „SECRET UE/EU SECRET“, „CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL“ nebo „RESTREINT UE/EU RESTRICTED“, jejichž neoprávněné vyzrazení by mohlo na různých stupních ohrozit zájmy EU nebo zájmy jednoho či více jejích členských států, bez ohledu na to, zda tyto pocházejí od orgánů, institucí, úřadů a agentur zřízených na základě Smluv nebo byly obdrženy od členských států, třetích zemí nebo mezinárodních organizací. V tomto ohledu:

                           —

                           „TRÈS SECRET UE/EU TOP SECRET“ je stupněm utajení pro informace a materiály, jejichž neoprávněné vyzrazení by mohlo výjimečně závažně poškodit základní zájmy Unie nebo jednoho či více jejích členských států;

                           —

                           „SECRET UE/EU SECRET“ je stupněm utajení pro informace a materiály, jejichž neoprávněné vyzrazení by mohlo vážně poškodit základní zájmy Unie nebo jednoho či více jejích členských států;

                           —

                           „CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL“ je stupněm utajení pro informace a materiály, jejichž neoprávněné vyzrazení by mohlo poškodit základní zájmy Unie nebo jednoho či více jejích členských států;

                           —

                           „RESTREINT UE/EU RESTRICTED“ je stupněm pro informace a materiály, jejichž neoprávněné vyzrazení by mohlo být nevýhodné vzhledem k zájmům Unie nebo jednoho či více jejích členských států;

               d)

               „jinými důvěrnými informacemi“ rozumějí jakékoli jiné důvěrné informace nepodléhající utajení, včetně informací, na něž se vztahují právní předpisy na ochranu údajů nebo profesní tajemství, které vzniknou v Evropském parlamentu nebo jsou Evropskému parlamentu předány jinými orgány, institucemi, úřady a agenturami zřízenými na základě Smluv či členskými státy;

               e)

               „dokumentem“ rozumí jakékoli zaznamenané informace, bez ohledu na jejich fyzickou podobu nebo vlastnosti;

               f)

               „materiálem“ rozumí jakýkoli dokument nebo část technického zařízení či vybavení, ať vyhotovené, či v procesu zhotovování;

               g)

               „potřebou vědět“ rozumí potřeba určité osoby mít přístup k důvěrným informacím, aby byla schopna vykonávat úřední funkci nebo provést úkol;

               h)

               „osvědčením“ rozumí rozhodnutí (rozhodnutí o bezpečnostní prověrce), které v případě poslanců Evropského parlamentu přijímá jeho předseda a v případě úředníků Evropského parlamentu a ostatních zaměstnanců Parlamentu pracujících pro politické skupiny generální tajemník a na jehož základě se jednotlivcům povoluje přístup k USEU určitého stupně utajení, a to poté, co projdou bezpečnostní prověrkou provedenou vnitrostátním orgánem v souladu s vnitrostátním právem a s ustanoveními obsaženými v příloze I části 2;

               i)

               „snížením stupně utajení“ rozumí zařazení na nižší stupeň utajení;

               j)

               „odtajněním“ rozumí odstranění jakéhokoli utajení;

               k)

               „původcem“ rozumí řádně zmocněný autor USEU nebo jiných důvěrných informací;

               l)

               „bezpečnostním upozorněním“ rozumějí technická prováděcí opatření stanovená v příloze II (4).;

         Článek 3
   Základní zásady a minimální normy
   1.   Nakládání s důvěrnými informacemi ze strany Evropského parlamentu se řídí základními zásadami a minimálními normami stanovenými v příloze I části 1.
   2.   Evropský parlament na základě uvedených základních zásad a minimálních norem stanoví systém pro řízení bezpečnosti informací (ISMS), jehož cílem bude usnadňovat parlamentní a správní činnost a zajišťovat ochranu veškerých důvěrných informací, s nimiž Evropský parlament pracuje, přičemž budou plně dodržována pravidla, jež původce daných informací stanoví v bezpečnostním upozornění.
   Zpracovávání důvěrných informací automatickými informačními systémy (IS) Evropského parlamentu je prováděno v souladu s koncepcí zabezpečení informací (IA) a stanoveno v bezpečnostním upozornění.
   3.   Poslanci Evropského parlamentu se mohou seznámit s utajovanými skutečnostmi až do stupně utajení CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL včetně, aniž by prošli bezpečnostní prověrkou. Jedná-li se o informace se stupněm utajení CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL, musí podepsat prohlášení, že obsah těchto informací nesdělí žádné třetí osobě. Přístup k informacím s vyšším stupněm utajení, než je CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL, mají pouze poslanci s odpovídající bezpečnostní prověrkou.
   4.   Úředníci Evropského parlamentu a ostatní zaměstnanci Parlamentu, kteří pracují pro politické skupiny, mohou pracovat s důvěrnými informacemi, mají-li prokazatelnou „potřebu vědět“, a s informacemi označenými vyšším stupněm utajení než RESTREINT UE/EU RESTRICTED, mají-li odpovídající bezpečnostní prověrku.
   Článek 4
   Vznik důvěrných informací a nakládání s nimi na administrativní úrovni Evropského parlamentu
   1.   Předseda Evropského parlamentu, předsedové příslušných parlamentních výborů a generální tajemník nebo jakákoli osoba, která jimi byla řádně písemně oprávněna, může být původcem důvěrných informací a utajovaných skutečností, které jsou popsány v bezpečnostních upozorněních.
   2.   Původce utajovaných skutečností při jejich vzniku použije vhodný stupeň utajení v souladu s mezinárodními normami a definicemi uvedenými v příloze I. Původce utajovaných skutečností při jejich vzniku rovněž zpravidla určí osoby, které jsou oprávněny se seznámit s informacemi odpovídajícími danému stupni utajení. Tyto informace jsou předány oddělení pro důvěrné informace (CIS) v okamžiku, kdy je dokument v CIS uložen.
   3.   S důvěrnými informacemi, na které se vztahuje profesní tajemství, se nakládá v souladu s příslušnými pokyny uvedenými v bezpečnostních upozorněních.
   Článek 5
   Přijímání důvěrných informací ze strany Evropského parlamentu
   1.   Důvěrné informace, které Evropský parlament obdrží, jsou sděleny

               —

               sekretariátu orgánu či funkcionáři Parlamentu, který podal žádost, jedná-li se o USEU se stupněm utajení RESTREINT UE/EU RESTRICTED a jiné důvěrné informace;

               —

               oddělení CIS, jedná-li se o USEU se stupněm utajení CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL a vyšším.

         2.   Registraci, uchovávání a vysledovatelnost důvěrných informací zajišťuje buď sekretariát orgánu nebo funkcionáře Parlamentu, kteří tyto informace obdrželi, nebo oddělení CIS.
   3.   V případě důvěrných informací, které na základě rámcové dohody sděluje Komise, jsou dohodnutá opatření ve smyslu bodu 3.2 přílohy 2 rámcové dohody (stanovená společnou dohodou a týkající se osob, jimž jsou dané důvěrné informace určeny, způsobu nakládání s důvěrnými informacemi, tj. prohlížení dokumentů v zabezpečené čítárně a konání neveřejné schůze atd.) určená k zachování důvěrnosti informací uložena společně s důvěrnými informacemi na sekretariátu orgánu nebo funkcionáře Parlamentu nebo na oddělení CIS, pokud se jedná o informace se stupněm utajení CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL nebo vyšším.
   4.   Opatření uvedené v odstavci 3 mohou být obdobně použita i pro sdělování důvěrných informací ze strany jiných institucí a orgánů EU, úřadů a agentur zřízených na základě Smluv nebo členskými státy.
   5.   USEU se stupněm utajení TRÈS SECRET UE/EU TOP SECRET jsou Evropskému parlamentu předávány v souladu s dalšími ujednáními mezi orgánem či funkcionářem Parlamentu, který podal žádost o informace, a orgány, EU či členskými státy, kterými byly tyto skutečnosti sděleny. Konference předsedů zřídí výbor pro dohled. Jeho cílem bude zajistit míru ochrany odpovídající tomuto stupni utajení.
   Článek 6
   Předávání USEU Evropským parlamentem třetím stranám
   Se souhlasem původce USEU může Evropský parlament USEU předávat jiným orgánům, institucím, úřadům a agenturám zřízeným na základě Smluv nebo členským státům pod podmínkou, že jimi bude zajištěno, aby byla při nakládání s USEU v rámci jejich oddělení a prostor dodržována pravidla rovnocenná pravidlům uvedeným v tomto rozhodnutí.
   Článek 7
   Uchovávání a zpřístupnění důvěrných informací v zabezpečených prostorách (zabezpečená čítárna)
   1.   Zabezpečená čítárna musí umožňovat bezpečné uchovávání a nesmí v ní být k dispozici kopírky, telefony, faxy, skenery nebo jakékoli jiné technické vybavení k rozmnožování nebo předávání dokumentů.
   2.   Podmínky přístupu do zabezpečené čítárny jsou následující:

               a)

               Přístup do zabezpečené čítárny smí mít pouze:

                           —

                           poslanci Evropského parlamentu, úředníci Evropského parlamentu a ostatní zaměstnanci Prlamentu pracující pro politické skupiny, kteří jsou řádně identifikováni v souladu s opatřeními uvedenými v čl. 4 odst. 2 nebo čl. 5 odst. 3 a 4;

                           —

                           úředníci Evropského parlamentu odpovědní za řízení oddělení CIS;

                           —

                           v případě potřeby úředníci Evropského parlamentu odpovědní za obecnou a požární bezpečnost.

                     Úklid zabezpečených prostor probíhá pouze za přítomnosti a pod dohledem úředníka pracujícího v oddělení CIS.

               b)

               Každá osoba, která má zájem o přístup k důvěrným informacím, sdělí předem své jméno oddělení CIS. Oddělení CIS kontroluje totožnost každé osoby, která podá žádost o přístup k důvěrným informacím, je-li to potřeba, ověří, zda dotčená osoba má bezpečnostní prověrku na odpovídající úrovni a zda je na základě opatření uvedených v čl. 4 odst. 2 nebo čl. 5 odst. 3 a 4 oprávněna takto činit.

               c)

               Oddělení CIS může odepřít přístup do místnosti jakékoli osobě, která k němu není oprávněna v souladu s písmeny a) a b). Jakoukoli námitku proti rozhodnutí oddělení CIS předkládají poslanci Evropského parlamentu předsedovi a úředníci nebo ostatní zaměstnanci generálnímu tajemníkovi.

         3.   Podmínky pro zpřístupnění důvěrných informací v zabezpečené čítárně jsou následující:

               a)

               Osoby oprávněné seznámit se s těmito informacemi, které předložily žádost uvedenou v odst. 2 písm. b), se musí do oddělení CIS dostavit osobně.
               S výjimkou mimořádných okolností (např. v případě četných žádostí o zpřístupnění podaných během krátké doby) smějí být důvěrné informace zpřístupněny v zabezpečené čítárně vždy jen jedné osobě za přítomnosti úředníka oddělení CIS.
               Tento úředník osobu, která je k tomuto oprávněna, informuje o jejích povinnostech a zejména jí předloži k podpisu čestné prohlášení, jímž se zavazuje nesdělit obsah zpřístupněných informací žádné třetí osobě.

               b)

               Během čtení jsou zakázány kontakty s vnějším prostředím (mimo jiné prostřednictvím telefonů nebo jiných technologií), pořizování si poznámek, kopírování a fotografování zpřístupněných důvěrných informací.

               c)

               Dříve než bude osobě povoleno opustit zabezpečenou čítárnu, se odpovědný úředník oddělení CIS uvedený v písmenu a) přesvědčí, zda jsou důvěrné informace, s kterými se osoba seznamovala, na místě, a zkontroluje, zda jsou neporušené a úplné.

         4.   V případě porušení výše uvedených předpisů odpovědný úředník oddělení CIS informuje generálního tajemníka, který o tom zpraví předsedu Parlamentu v případě, že předpisy porušil poslanec Evropského parlamentu.
   Článek 8
   Minimální standardy pro jiné zpřístupnění důvěrných informací
   1.   Pokud jde o administrativní zacházení s důvěrnými informacemi během neveřejných jednání, sekretariát orgánu nebo funkcionáře Parlamentu odpovědný za toto jednání zajistí, aby:

               —

               do místnosti, v níž se koná toto jednání, měly přístup pouze předem určené osoby, které mají odpovídající bezpečnostní prověrku;

               —

               veškeré dokumenty byly očíslovány, rozdány na začátku schůze a na jejím konci opět vybrány a aby na jejich základě nebyly pořizovány žádné poznámky, ani nebyly pořizovány žádné jejich fotokopie či fotografie;

               —

               zápis ze schůze neobsahoval žádnou zmínku o obsahu diskuse týkající se informací projednávaných důvěrným postupem;

               —

               důvěrné informace poskytované příjemcům v Evropském parlamentu ústně podléhaly stejné míře ochrany jako důvěrné informace poskytované písemnou formou. V rámci této ochrany může být požadováno čestné prohlášení příjemců daných informací, že jejich obsah nesdělí žádné třetí osobě.

         2.   Pokud jde o administrativní zacházení s důvěrnými informacemi sekretariátem orgánu nebo funkcionáře Parlamentu mimo neveřejná zasedání použijí se tato pravidla:

               —

               vytištěné dokumenty budou osobně předány vedoucímu sekretariátu, který je zaregistruje a vydá potvrzení o přijetí;

               —

               tyto dokumenty, pokud nebudou v daném okamžiku používány, sekretariát na svou odpovědnost uschová na uzamčeném místě;

               —

               aniž je dotčeno výše uvedené administrativní zacházení s důvěrnými informacemi během neveřejných jednání podle odstavce 1, nemohou být tyto dokumenty v žádném případě kopírovány, ukládány na jiný nosič nebo komukoli předávány;

               —

               přístup k takovým dokumentům bude omezen na osoby, pro něž jsou určeny, a probíhá pod dohledem sekretariátu v souladu s opatřeními uvedenými v čl. 4 odst. 2, čl. 5 odst. 3 nebo čl. 5 odst. 4.

               —

               sekretariát vede záznamy o osobách, které nahlížely do dokumentů, a datech a hodinách, kdy se tak stalo. Tyto záznamy budou předány oddělení CIS v rámci vypracování výroční zprávy uvedené v článku 12.

         Článek 9
   Archivování důvěrných informací
   1.   Bezpečný systém archivování je zajištěn v prostorách Evropského parlamentu.
   Důvěrné informace, které byly s konečnou platností uloženy na oddělení CIS nebo na sekretariátu orgánu či funkcionáře Parlamentu, jsou šest měsíců poté, co byly naposledy zpřístupněny, nejpozději však jeden rok po uložení, přemístěny do zabezpečeného archivu oddělení CIS.
   2.   Správu zabezpečených archivů zajišťuje oddělení CIS podle standardních kritérií pro archivování.
   3.   Do zabezpečených archivů obsahujících důvěrné informace lze nahlížet za následujících podmínek:

               —

               jsou k tomu oprávněny pouze osoby, které jsou v průvodním výkazu vyplněném při uložení důvěrných informací identifikovány na základě jména nebo své funkce;

               —

               žádost o nahlédnutí musí být předložena oddělení CIS, které zajistí dodání příslušného dokumentu do zabezpečené čítárny;

               —

               použijí se postupy a podmínky pro zpřístupnění důvěrných informací stanovené v článku 7.

         Článek 10
   Snížení stupně utajení a odtajnění USEU
   1.   Snížit stupeň utajení USEU či odtajnit USEU lze pouze se souhlasem jejich původce a, je-li to nezbytné, po konzultaci s ostatními zúčastněnými stranami. Snížení stupně utajení nebo odtajnění musí být potvrzeno písemně. Původce odpovídá za to, že příjemci dokumentu budou informováni o změně stupně utajení, a příjemci jsou povinni na tuto změnu upozornit další příjemce, kterým předali originál dokumentu nebo jeho kopii. Je-li to možné, uvede původce na utajovaný dokument datum, lhůtu či událost, po jejichž uplynutí lze snížit stupeň utajení nebo odtajnit skutečnosti, které obsahuje. Jinak posuzuje tuto otázku nejpozději každých pět let, aby zjistil, zda je původní utajení nadále nezbytné.
   2.   Ke snížení stupně utajení dokumentů uložených v zabezpečených archivech dojde nejpozději po 30 letech v souladu s ustanoveními nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 354/83 ze dne 1. února 1983 o otevření historických archivů Evropského hospodářského společenství a Evropského společenství pro atomovou energii veřejnosti (5). Odtajnění provede původce utajované skutečnosti nebo oddělení, které bude v té době k dané věci příslušné, v souladu s přílohou I částí 1 oddílem 10.
   Článek 11
   Porušení důvěrnosti
   1.   V případě, že se narušení důvěrnosti v obecném smyslu a konkrétně porušení tohoto rozhodnutí dopustí poslanec Evropského parlamentu, použijí se příslušná ustanovení jednacího řádu Evropského parlamentu týkající se sankcí.
   2.   V případě porušení těchto pravidel ze strany zaměstnanců se použijí postupy a sankce stanovené ve služebním řádu úředníků a v pracovním řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie, stanovené v nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 (6) (dále jen „služební řád“).
   3.   Nezbytná šetření v této věci zajistí předseda Parlamentu a generální tajemník.
   Článek 12
   Úpravy tohoto rozhodnutí a jeho prováděcích pravidel a podávání výročních zpráv o uplatňování tohoto rozhodnutí
   1.   Generální tajemník podává návrh na veškeré nezbytné úpravy tohoto rozhodnutí a prováděcích pravidel stanovených v přílohách a předává tyto návrhy předsednictvu ke schválení.
   2.   Generální tajemník předkládá předsednictvu výroční zprávu o uplatňování tohoto rozhodnutí.
   Článek 13
   Přechodná a závěrečná ustanovení
   1.   Důvěrné informace, které byly uloženy na oddělení CIS nebo v archivu před použitelností tohoto rozhodnutí, mají být automaticky označeny stupněm utajení RESTREINT UE/EU RESTRICTED, pokud jejich původce do jednoho roku od vstupu tohoto rozhodnutí v platnost nerozhodne o tom, že tyto informace nebudou označeny za utajované nebo že pro ně bude použit vyšší stupeň utajení či značka.
   2.   Rozhodne-li se původce těchto důvěrných informací použít vyšší stupeň utajení, dokument je původcem nebo jeho zástupcem označen nejnižším možným stupněm utajení, přičemž se postupuje ve spolupráci s oddělením CIS a podle kritérií uvedených v příloze I.
   3.   Rozhodnutí předsednictva ze dne 13. listopadu 2006, kterým se stanoví pravidla pro administrativní zacházení s důvěrnými dokumenty se zrušuje.
   4.   Rozhodnutí předsednictva ze dne 24. října 2005, kterým se generální tajemník pověřuje ke zřízení výboru pro odtajňování dokumentů a k přijetí rozhodnutí ve věci odtajňování, se zrušuje.
   Článek 14
   Vstup v platnost
   1.   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem jeho zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
   2.   Použije se od 1. července 2011.

      (1)  Úř. věst. L 304, 20.11.2010, s. 47.

      (2)  Úř. věst. L 145, 31.5.2001, s. 43.

      (3)  Úř. věst. L 8, 12.1.2001, s. 1.

      (4)  Příloha bude přijata.

      (5)  Úř. věst. L 43, 15.2.1983, s. 1.

      (6)  Úř. věst. L 56, 4.3.1968, s. 1.

      PŘÍLOHA I
      ČÁST 1

         ZÁKLADNÍ ZÁSADY A MINIMÁLNÍ BEZPEČNOSTNÍ NORMY V ZÁJMU OCHRANY DŮVĚRNÝCH INFORMACÍ

      1.   Úvod

      Tato ustanovení vymezují základní zásady a minimální bezpečnostní normy, které musí dodržovat Evropský parlament ve všech svých pracovních místech a také všichni příjemci USEU a jiných důvěrných informací tak, aby byla zajištěna bezpečnost a aby měly všechny dotčené osoby jistotu, že byly vytvořeny společné normy ochrany. Doplňují je pravidla upravující nakládání s důvěrnými informacemi ze strany parlamentních výborů a jiných orgánů a funkcionářů Parlamentu.
      2.   Obecné zásady

      Politika Evropského parlamentu v oblasti bezpečnosti je nedílnou součástí jeho obecné politiky vnitřního řízení, a vychází tedy ze zásad upravujících tuto obecnou politiku. Mezi tyto zásady patří legalita, transparentnost, odpovědnost, subsidiarita a proporcionalita.
      Zásada legality znamená nezbytnost přísného dodržování právního rámce při výkonu bezpečnostních funkcí a nutnost dodržovat platné požadavky právních norem. Znamená to také, že odpovědnost v oblasti bezpečnosti musí být založena na řádných právních ustanoveních. V tomto případě plně uplatní ustanovení služebního řádu, zejména článek 17 týkající se povinnosti úředníků zachovávat mlčenlivost o informacích obdržených v souvislosti s výkonem svých služebních povinností a hlava VI tohoto řádu týkající se disciplinárních opatření. Konečně to znamená, že porušení bezpečnosti v rámci odpovědnosti Evropského parlamentu se musí posuzovat způsobem, který odpovídá koncepci disciplinárních opatření Evropského parlamentu.
      Zásada transparentnosti znamená jednoduchost všech bezpečnostních pravidel a ustanovení, nezbytnost vyváženosti mezi různými odděleními a různými oblastmi (fyzická bezpečnost versus ochrana informací atd.) a nezbytnost důsledné a strukturované bezpečnostní politiky. Zároveň znamená nezbytnost srozumitelných písemných pokynů pro uplatňování bezpečnostních opatření.
      Zásada odpovědnosti znamená, že se jasně definují úkoly ve sféře bezpečnosti. Navíc znamená nutnost pravidelného prověřování, zda se tyto úkoly plní správným způsobem.
      Zásada subsidiarity znamená, že se bezpečnost zaručuje na nejnižší možné úrovni a co nejblíže generálním ředitelstvím a oddělením Evropského parlamentu. Zásada proporcionality znamená, že se bezpečnostní činnosti omezí pouze na ty prvky, které jsou skutečně nezbytné, a že bezpečnostní opatření musí být přiměřená zájmům, které mají chránit, a skutečnému nebo potenciálnímu ohrožení těchto zájmů a umožňují jejich obranu, která způsobuje co nejmenší rušivé vlivy.
      3.   Základy bezpečnosti informací

      Základem pro zajištění spolehlivé bezpečnosti informací je:

                  a)

                  v rámci Evropského parlamentu orgán INFOSEC (oddělení pro zajištění bezpečnosti informací), který je pověřen spoluprací s dotčeným bezpečnostním orgánem při poskytování informací o technickém ohrožení bezpečnosti a při poskytování rad o prostředcích pro ochranu před ním;

                  b)

                  úzká spolupráce mezi odpovědnými odděleními Evropského parlamentu a bezpečnostními odděleními ostatních orgánů EU.

            4.   Zásady bezpečnosti informací

      4.1   Cíle

      Zajištění bezpečnosti informací má tyto základní cíle:

                  a)

                  ochrana USEU a jiných důvěrných informací před špionáží, zneužitím nebo nepovoleným zveřejněním;

                  b)

                  ochrana USEU, které jsou používány v komunikačních a informačních systémech a sítích, před ohrožením jejich utajení, celistvosti a dostupnosti;

                  c)

                  ochrana prostor Evropského parlamentu, v nichž jsou USEU uloženy, před pokusy o sabotáž a úmyslnými snahami o poškození;

                  d)

                  v případě selhání bezpečnosti zhodnocení způsobené škody, omezení jejích důsledků, provedení bezpečnostních šetření a přijmutí nezbytných nápravných opatření.

            4.2   Utajení

      4.2.1   V oblasti důvěrných informací jsou pro výběr informací a materiálů, které mají být chráněny, a pro stanovení potřebného stupně ochrany nezbytné opatrnost a zkušenost. Je zásadně důležité, aby stupeň ochrany odpovídal citlivosti ve smyslu bezpečnosti, jednotlivých informací nebo materiálů, které mají být chráněny. S cílem zajistit řádný tok informací musí být přijata opatření, aby se zabránilo zařazení na příliš vysoký nebo příliš nízký stupeň utajení.
      4.2.2   Systém utajení představuje nástroj, který umožňuje uplatňovat zásady uvedené v tomto oddíle; obdobný systém utajení by měl být použit pro plánování a organizaci boje proti špionáži, sabotáži, terorismu a jiným hrozbám tak, aby byla nejvíce chráněna nejdůležitější zařízení, v nichž se nacházejí USEU, a nejcitlivější části těchto zařízení.
      4.2.3   Za utajení informací odpovídá výlučně původce dotyčných informací.
      4.2.4   Při stanovení stupně utajení se vychází výlučně z obsahu daných informací.
      4.2.5   V případech spojení několika informací do jednoho celku musí stupeň utajení, který se vztahuje na tento celek, odpovídat stupni informace s nejvyšším stupněm utajení. Soubor informací může ale získat vyšší klasifikaci, než mají jeho dílčí části.
      4.2.6   Zařazení do stupně utajení se provádí pouze v nezbytných případech a po dobu nezbytně nutnou.
      4.3   Cíle bezpečnostních opatření

      Bezpečnostní opatření:

                  a)

                  se vztahují na všechny osoby, které mají přístup k USEU, k nosičům pro přenos USEU a k jiným důvěrným informacím, a rovněž do všech prostor obsahujících takové informace a k významným zařízením;

                  b)

                  jsou vytvořena tak, aby zjistila osoby, jejichž postavení by mohlo ohrozit bezpečnost utajovaných skutečností a významných zařízení obsahujících takové skutečnosti, a zamezila jejich přístupu nebo změnila jejich místo;

                  c)

                  brání přístupu všech neoprávněných osob k utajovaným skutečnostem nebo zařízením, která je obsahují;

                  d)

                  zajistí, aby utajované skutečnosti byly šířeny výlučně v souladu se zásadou „potřeby vědět“, která je zásadní pro všechna hlediska bezpečnosti;

                  e)

                  zajistí celistvost (tj. zabrání poškození nebo neoprávněné změně nebo neoprávněnému zničení) a dostupnost (tj. přístup nesmí být odmítnut osobám, které se potřebují s informacemi seznámit a jsou k tomu oprávněny) všech důvěrných informací, utajovaných či nikoli, a zejména skutečností uložených, zpracovávaných nebo přenášených v elektromagnetické formě.

            5.   Společné minimální normy

      Evropský parlament zajistí, aby všichni příjemci USEU, a to jak vnitřní, tak i ti, kteří spadají do jeho odpovědnosti, a to všechna oddělení a smluvní partneři, dodržovali společné minimální normy bezpečnosti, aby takto utajované skutečnosti mohly být předávány s důvěrou, že všichni s nimi budou nakládat stejně obezřetně. Tyto minimální normy musí zahrnovat kritéria pro bezpečnostní prověrky úředníků Evropského parlamentu a ostatních zaměstnanců Parlamentu pracujících pro politické skupiny a opatření na ochranu důvěrných informací.
      Přístup vnějších subjektů k důvěrným informacím povolí Evropský parlament pouze pod podmínkou, že tyto subjekty zaručí, že při nakládání s těmito informacemi dodrží pravidla přinejmenším odpovídající těmto společným minimálním normám.
      Tyto společné minimální normy se použijí i v případě, že Evropský parlament prostřednictvím smlouvy nebo grantu svěří průmyslovým nebo jiným subjektům úkoly, které zahrnují důvěrné informace.
      6.   Bezpečnostní opatření týkající se úředníků Evropského parlamentu a ostatních zaměstnanců Parlamentu pracujících pro politické skupiny

      6.1   Bezpečnostní školení úředníků Evropského parlamentu a ostatních zaměstnanců Parlamentu pracujících pro politické skupiny

      Úředníci Evropského parlamentu a ostatní zaměstnanci Parlamentu pracující pro politické skupiny v postavení, ve kterém mohou mít přístup k USEU, musí před nástupem do funkce a poté v pravidelných intervalech získat podrobný výklad o nezbytných bezpečnostních opatřeních a souvisejících postupech. Tyto osoby musí písemně potvrdit, že si přečetly tyto platné bezpečnostní předpisy a plně jim porozuměly.
      6.2   Odpovědnost vedoucích pracovníků

      Vedoucí pracovníci musí vědět, kteří z jejich pracovníků nakládají s utajovanými skutečnostmi a kteří mají přístup k zabezpečeným komunikačním a informačním systémům, a musí zaznamenávat a hlásit všechny události nebo zřejmá ohrožení, která by mohla ovlivnit bezpečnost.
      6.3   Bezpečnostní status úředníků Evropského parlamentu a ostatních zaměstnanců Parlamentu pracujících pro politické skupiny

      Měly by být stanoveny postupy umožňující určit, jsou-li zjištěny nepříznivé informace o určitém úředníkovi Evropského parlamentu nebo ostatním zaměstnanci Parlamentu pracujícím pro politické skupiny, zda jeho funkce vyžaduje přístup k utajovaným skutečnostem nebo zda má přístup k zabezpečeným komunikačním nebo informačním systémům, a uvědomit příslušné oddělení Evropského parlamentu. Zjistí-li se, že tato osoba představuje bezpečnostní riziko, bude odvolána nebo vyřazena z plnění úkolů, při kterém by mohla ohrožovat bezpečnost.
      7.   Fyzická bezpečnost

      Fyzická bezpečnost znamená používání fyzických a technických ochranných opatření k zamezení neoprávněného přístupu k USEU.
      7.1   Potřeba ochrany

      Stupeň fyzické ochrany, který má být použit pro zajištění ochrany USEU, musí odpovídat stupni utajení držených informací a materiálu, jejich objemu a ohrožení, kterému jsou vystaveny. Všichni držitelé USEU se řídí jednotnými pravidly pro utajování těchto informací a musí dodržovat společné normy ochrany týkající se úschovy, přenosu a ničení informací a materiálů vyžadujících ochranu.
      7.2   Kontrola

      Osoby, které odcházejí z prostor, v nichž se nacházejí jim svěřené USEU, se musí ujistit, že jsou bezpečně uloženy a že jsou aktivována všechna bezpečnostní zařízení (zámky, poplašná zařízení atd.). Po pracovní době se provádějí další nezávislé kontroly.
      7.3   Bezpečnost budov

      Budovy, v nichž se nacházejí USEU nebo zabezpečené komunikační a informační systémy, musí být chráněny před neoprávněným vstupem.
      Povaha této ochrany USEU (např. mříže na oknech, zámky na dveřích, stráže u vchodů, automatické systémy kontroly přístupu, bezpečnostní inspekce a hlídky, poplašné systémy, systémy pro odhalování neoprávněného vniknutí a hlídací psi) závisí na:

                  a)

                  stupni utajení, objemu a umístění chráněných informací a materiálů v budově;

                  b)

                  kvalitě bezpečnostních schránek obsahujících dotyčné informace a materiály;

                  c)

                  technických vlastnostech a umístění budovy.

            Povaha ochrany poskytované komunikačním a informačním systémům závisí na určení hodnoty ohrožených informací a materiálů a na případné škodě v případě ohrožení bezpečnosti, na technických vlastnostech a na umístění budovy, v níž se systém nachází, a na umístění tohoto systému v budově.
      7.4   Nouzové plány

      Je třeba předem připravit podrobné plány na ochranu utajovaných skutečností v nouzových případech.
      8.   Stupně utajení, bezpečnostní specifikace, značky, vyznačení a pravidla utajování

      8.1   Bezpečnostní specifikace

      Jiný způsob utajování než ten, který je uveden v čl. 2 písm. c) tohoto rozhodnutí, není povolen.
      Za účelem stanovení mezí platnosti utajení (což pro utajované skutečnosti udává automatické snížení stupně utajení nebo odtajnění) se může použít smluvená bezpečnostní specifikace. Jedná se buď o slova „DO … (čas/datum)“ nebo „DO … (určitá událost)“.
      Další bezpečnostní specifikace, jako jsou například „KRYPTO“ (šifrováno) nebo jakékoli jiné bezpečnostní specifikace uznávané EU, se použijí v případech, kdy kromě způsobu nakládání s danou informací, který je určen jejím stupněm utajení, existuje navíc potřeba omezeného šíření a zvláštního nakládání.
      Bezpečnostní specifikace se mohou použít pouze v kombinaci se stupněm utajení.
      8.2   Značky

      K upřesnění oblasti, které se týká daný dokument, nebo k označení zvláštního rozšiřování na základě „potřeby vědět“ nebo (u informací nepodléhajících utajení) k označení konce embarga lze použít značky.
      Značka se nepovažuje za stupeň utajení a nesmí se používat místo něj.
      8.3   Vyznačení stupně utajení a bezpečnostní specifikace

      Stupeň utajení se vyznačuje následujícími způsoby:

                  a)

                  na dokumentech označených stupněm utajení RESTREINT UE/EU RESTRICTED mechanickými nebo elektronickými prostředky;

                  b)

                  na dokumentech označených stupněm utajení CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL mechanickými prostředky nebo ručně nebo vytištěním na předem orazítkovaný a evidovaný list;

                  c)

                  na dokumentech označených stupněm utajení SECRET UE/EU SECRET a TRÈS SECRET UE/EU TOP SECRET mechanickými prostředky nebo ručně.

            Bezpečnostní specifikace se vyznačují přímo pod označení stupně utajení stejnými způsoby, které se používají pro vyznačení stupně utajení.
      8.4   Pravidla utajování

      8.4.1   Obecně

      Informace podléhají utajení pouze tehdy, je-li to nezbytné. Stupeň utajení je jasně a řádně vyznačen a trvá pouze po dobu, po kterou skutečnost vyžaduje ochranu.
      Odpovědnost za utajení skutečností a za jakékoli následné snížení stupně utajení nebo odtajnění má výlučně původce.
      Úředníci Evropského parlamentu a ostatní zaměstnanci Parlamentu provedou utajení skutečností, snížení stupně jejich utajení nebo jejich odtajnění na pokyn generálního tajemníka nebo s jeho souhlasem.
      Podrobné postupy upravující nakládání s utajovanými dokumenty jsou vypracovávány tak, aby umožnily těmto dokumentům ochranu odpovídající informacím, které obsahují.
      Počet osob oprávněných vypracovat dokumenty označené TRÈS SECRET UE/EU TOP SECRET musí být omezen na minimum a jména těchto osob musí být uvedena na seznamu vytvořeném oddělením CIS.
      8.4.2   Stanovení stupně utajení

      Stupeň utajení dokumentu se určí podle úrovně citlivosti jeho obsahu v souladu s definicí v čl. 2 odst. c). Stupně utajení je nutno používat správně a střídmě. To se týká zvláště stupně utajení TRÈS SECRET UE/EU TOP SECRET.
      Stupeň utajení průvodního dopisu nebo sdělení obsahujících připojené části musí být stejně vysoký jako nejvyšší stupeň utajení jedné z těchto připojených částí. Původce jasně uvede jejich stupeň utajení, pokud dopis nebo sdělení budou odděleny od připojených částí.
      Původce dokumentu, pro který má být stanoven stupeň utajení, musí přihlížet k výše zmíněným pravidlům a potlačit jakoukoli snahu o stanovení příliš vysokého stupně utajení nebo příliš nízkého stupně utajení.
      Jednotlivé stránky, odstavce, oddíly, přílohy, dodatky a připojené části dokumentu mohou vyžadovat různý stupeň utajení a musí být podle toho označeny. Stupeň utajení dokumentu jako celku je stanoven podle části s nejvyšším stupněm utajení.
      9.   Kontroly

      Ředitelství Evropského parlamentu odpovědné za bezpečnost provádí pravidelné kontroly bezpečnostních opatření přijatých na ochranu USEU, přičemž mu může pomáhat oddělení CIS.
      Ředitelství Evropského parlamentu odpovědné za bezpečnost a bezpečnostní oddělení ostatních orgánů, institucí, úřadů a agentur zřízených na základě Smluv, které uchovávají USEU, se mohou rovněž dohodnout na provádění vzájemných hodnocení bezpečnostních opatření přijatých na ochranu USEU.
      10.   Postup odtajnění

      10.1   Oddělení CIS přezkoumá USEU a nejpozději ve 25. roce od vytvoření dokumentu předloží původci příslušné návrhy na odtajnění. Dokumenty, které nebyly odtajněny při prvním přezkumu, budou pravidelně znovu hodnoceny nejméně každých pět let.
      10.2   Kromě dokumentů, které jsou uloženy v zabezpečených archivech a řádně utajeny, se může postup odtajnění týkat také jiných důvěrných informací uložených buď v zabezpečených archivech nebo v Archivním a dokumentačním středisku Evropského parlamentu (CARDOC).
      10.3   Oddělení CIS bude jménem původce odpovědné za to, aby uvědomilo příjemce dokumentu o změně stupně utajení, a příjemci jsou povinni na to upozornit další příjemce, kterým předali originál dokumentu nebo jeho kopii.
      10.4   Odtajnění nemá vliv na jakákoliv označení uvedená na dokumentu.
      10.5   Původní stupeň utajení v horní a dolní části každé stránky se škrtne. První (úvodní) strana dokumentu se orazítkuje a doplní se na ni poznámka oddělení CIS.
      10.6   Text odtajněného dokumentu se přiloží k elektronickému listu nebo podobnému systému, v němž byl registrován.
      10.7   V případě dokumentů, pro něž platí výjimka ochrany soukromí a osobnosti nebo obchodních zájmů fyzické či právnické osoby, a v případě citlivých dokumentů se použije článek 2 nařízení (EHS, Euratom) č. 354/83.
      10.8   Kromě ustanovení uvedených v bodech 10.1. až 10.7. se použijí následující pravidla:

                  a)

                  u dokumentů třetích stran konzultuje oddělení CIS s dotčenou třetí stranou předtím, než přistoupí k odtajnění. Dotčená třetí strana bude mít osm týdnů na vyslovení připomínek;

                  b)

                  co se týče výjimky ochrany soukromí a osobnosti, je při odtajnění třeba zohlednit především souhlas dotčené osoby, nemožnost identifikovat dotčenou osobu nebo skutečnost, že dotčená osoba již není naživu;

                  c)

                  co se týče výjimky ohledně obchodních zájmů fyzické či právnické osoby, lze dotčenou osobu informovat zveřejněním v Úředním věstníku Evropské unie a dát jí čtyři týdny ode dne zveřejnění k vyslovení připomínek.

            ČÁST 2

         POSTUP BEZPEČNOSTNÍCH PROVĚREK

      11.   Bezpečnostní prověrky poslanců Evropského parlamentu

      11.1   S ohledem na výsadní práva a pravomoci Evropského parlamentu může být jeho poslancům poskytnut přístup k USEU až do stupně utajení CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIEL včetně bez bezpečnostní prověrky. Jedná-li se o informace se stupněm utajení CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL, musí podepsat čestné prohlášení potvrzující, že nevyzradí třetí osobě obsah těchto informací.
      11.2   Pro přístup k informacím označeným stupněm utajení TRÈS SECRET UE/EU TOP SECRET a SECRET UE/EU SECRET musí poslanci Evropského parlamentu získat osvědčení v souladu s postupem uvedeným v bodech 11.3. a 11.4.
      11.3   Osvědčení se uděluje pouze poslancům Evropského parlamentu, kteří prošli bezpečnostní prověrkou příslušných vnitrostátních orgánů členských států postupem uvedeným v bodech 11.9. až 11.14. Osvědčení poslancům uděluje předseda Parlamentu.
      11.4   Předseda Parlamentu může udělit osvědčení po převzetí stanoviska příslušných vnitrostátních orgánů členských států na základě bezpečnostní prověrky provedené v souladu s body 11.8. až 11.13.
      11.5   Ředitelství Evropského parlamentu odpovědné za bezpečnost vede aktuální seznam všech poslanců Evropského parlamentu, jimž bylo uděleno osvědčení, včetně dočasného osvědčení ve smyslu bodu 11.15.
      11.6   Osvědčení je platné pět let nebo po dobu výkonu funkcí odůvodňujících jeho udělení, pokud je tato doba kratší. Může být obnoveno v souladu s postupem uvedeným v bodu 11.4.
      11.7   Předseda Parlamentu osvědčení odejme, má-li za to, že jsou k tomu oprávněné důvody. Jakékoli rozhodnutí o odnětí osvědčení je sděleno danému poslanci Evropského parlamentu, který může žádat o slyšení předsedou předtím, než nabude rozhodnutí o odnětí osvědčení platnosti, a rovněž příslušnému vnitrostátnímu orgánu.
      11.8   Bezpečnostní prověrka se provádí s pomocí dotčeného poslance Evropského parlamentu a na žádost předsedy Parlamentu. Za příslušný vnitrostátní orgán, který je oprávněn prověrku provádět, se považuje orgán toho členského státu, jehož je dotčený poslanec státním příslušníkem.
      11.9   V rámci této prověrky je dotčený poslanec Evropského parlamentu povinen vyplnit formulář s osobními informacemi.
      11.10   Předseda Parlamentu ve své žádosti adresované příslušným vnitrostátním orgánům upřesní stupeň utajení utajovaných skutečností, které mají být dotčenému poslanci Evropského parlamentu zpřístupněny, aby tyto orgány mohly provést prověrku.
      11.11   Celá bezpečnostní prověrka prováděná příslušnými vnitrostátními orgány i její výsledky musí být v souladu s příslušnými pravidly a předpisy platnými v dotčeném členském státu včetně pravidel a předpisů pro opravné prostředky.
      11.12   Vydají-li příslušné vnitrostátní orgány členského státu kladné stanovisko, může předseda Parlamentu udělit dotčenému poslanci Evropského parlamentu osvědčení.
      11.13   Vydají-li příslušné vnitrostátní orgány záporné stanovisko, oznámí se smysl tohoto stanoviska dotčenému poslanci Evropského parlamentu, který může požádat předsedu Parlamentu o slyšení. Považuje-li to předseda Parlamentu za nezbytné, může požádat příslušné vnitrostátní orgány o doplňující vysvětlení. Je-li záporné stanovisko potvrzeno, nelze osvědčení udělit.
      11.14   Všichni poslanci Evropského parlamentu, jimž bylo uděleno osvědčení ve smyslu bodu 11.3., dostanou v okamžiku udělení osvědčení a poté v pravidelných intervalech nezbytné pokyny týkající se ochrany utajovaných skutečností a způsobu zajištění této ochrany. Tito poslanci podepíší prohlášení potvrzující, že dané pokyny obdrželi.
      11.15   Za výjimečných okolností může předseda Parlamentu poté, co uvědomí příslušné vnitrostátní orgány, a pokud od nich nezíská ve lhůtě jednoho měsíce žádnou reakci, udělit poslanci Evropského parlamentu dočasné osvědčení na dobu nepřesahující šest měsíců, dokud nebude znám výsledek prověrky uvedené v bodu 11.11. Takto udělená dočasná osvědčení neumožňují přístup k informacím označeným stupněm utajení TRÈS SECRET UE/EU TOP SECRET.
      12.   Bezpečnostní prověrky úředníků Evropského parlamentu a ostatních zaměstnanců Parlamentu pracujících pro politické skupiny

      12.1   Přístup k utajovaným skutečnostem smějí mít pouze úředníci Evropského parlamentu a ostatní zaměstnanci Parlamentu pracující pro politické skupiny, kteří mají z důvodu svých funkcí a pro splnění požadavků spojených s pracovní činností znát utajované skutečnosti nebo je používat.
      12.2   Pro přístup k informacím označeným stupněm utajení TRÈS SECRET UE/EU TOP SECRET, SECRET UE/EU SECRET a CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL musí osoby uvedené v bodu 12.1. získat osvědčení v souladu s postupem uvedeným v bodech 12.3. a 12.4.
      12.3   Osvědčení se uděluje pouze osobám uvedeným v bodu 12.1., které prošly bezpečnostní prověrkou příslušných vnitrostátních orgánů členských států postupem uvedeným v bodech 12.9. až 12.14. Za udělování osvědčení úředníkům Evropského parlamentu a zaměstnancům Parlamentu pracujícím pro politické skupiny je zodpovědný generální tajemník.
      12.4   Osvědčení udělí generální tajemník po převzetí stanoviska příslušných vnitrostátních orgánů členských států na základě bezpečnostní prověrky provedené v souladu s body 12.8. až 12.13.
      12.5   Ředitelství Evropského parlamentu odpovědné za bezpečnost vede aktuální seznam veškerých pracovních míst, pro která je nutná bezpečnostní prověrka a o nichž ho informují příslušná oddělení Evropského parlamentu, a všech osob, jimž bylo uděleno osvědčení, včetně dočasného osvědčení ve smyslu bodu 12.15.
      12.6   Osvědčení je platné na dobu pět let nebo na dobu výkonu funkcí odůvodňujících jeho udělení, pokud je tato doba kratší. Může být obnoveno v souladu s postupem uvedeným v bodu 12.4.
      12.7   Generální tajemník osvědčení odejme, má-li za to, že jsou k tomu oprávněné důvody. Jakékoli rozhodnutí o odnětí osvědčení je sděleno danému úředníkovi Evropského parlamentu nebo jinému zaměstnanci Parlamentu pracujícímu pro politické skupiny, který může žádat o slyšení generálním tajemníkem předtím, než rozhodnutí o odnětí osvědčení nabude platnosti, a rovněž příslušnému vnitrostátnímu orgánu.
      12.8   Bezpečnostní prověrka se provádí s pomocí dotčené osoby a na žádost generálního tajemníka. Za příslušný vnitrostátní orgán, který je oprávněn prověrku provádět, se považuje orgán toho členského státu, jehož je dotčená osoba státním příslušníkem. V případě, že to umožňují vnitrostátní právní a správní předpisy, mohou příslušné vnitrostátní orgány osoby, které nejsou jejich státními příslušníky a žádají o přístup k informacím se stupněm utajení CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL nebo vyšším, prošetřit.
      12.9   V rámci této prověrky je úředník Evropského parlamentu nebo jiný zaměstnanec Parlamentu pracující pro politické skupiny povinen vyplnit formulář s osobními informacemi.
      12.10   Generální tajemník ve své žádosti adresované příslušným vnitrostátním orgánům upřesní typ a stupeň utajení utajovaných skutečností, které mají být dotčené osobě zpřístupněny, aby tyto orgány mohly provést prověrku a vydat své stanovisko k úrovni osvědčení, které má být uděleno dotčené osobě.
      12.11   Po celý průběh bezpečnostní prověrky prováděné příslušnými vnitrostátními orgány i na její výsledky se uplatňují příslušná pravidla a předpisy platné v dotčeném členském státu včetně pravidel a předpisů pro opravné prostředky.
      12.12   Vydají-li příslušné vnitrostátní orgány členského státu kladné stanovisko, může generální tajemník udělit dotčené osobě osvědčení.
      12.13   Vydají-li příslušné vnitrostátní orgány záporné stanovisko, oznámí se toto stanovisko úředníkovi Evropského parlamentu nebo jinému zaměstnanci Parlamentu pracujícímu pro politické skupiny, který může požádat generálního tajemníka o slyšení. Považuje-li to generální tajemník za nezbytné, může požádat příslušné vnitrostátní orgány o doplňující vysvětlení. Je-li záporné stanovisko potvrzeno, nelze osvědčení udělit.
      12.14   Všichni úředníci Evropského parlamentu a zaměstnanci Parlamentu pracující pro politické skupiny, jimž bylo uděleno osvědčení ve smyslu bodů 12.4. a 12.5., obdrží v okamžiku udělení osvědčení a poté v pravidelných intervalech nezbytné pokyny týkající se ochrany utajovaných skutečností a způsobu zajištění této ochrany. Tito úředníci a zaměstnanci podepíší prohlášení potvrzující, že obdrželi pokyny a že se zavazují je dodržovat.
      12.15   Za výjimečných okolností může generální tajemník poté, co uvědomí příslušné vnitrostátní orgány, a pokud od nich nezíská ve lhůtě jednoho měsíce žádnou reakci, udělit úředníkovi Evropského parlamentu nebo ostatnímu zaměstnanci Parlamentu pracujícímu pro politické skupiny dočasné osvědčení na dobu nepřesahující šest měsíců, dokud nebude znám výsledek prověrky uvedené v bodu 12.11. tohoto oddílu. Takto udělená dočasná osvědčení neumožňují přístup k informacím označeným stupněm utajení TRÈS SECRET UE/EU TOP SECRET.