title: Rozhodnutí Evropského parlamentu (EU) 2015/1691 ze dne 29. dubna 2015 o udělení absolutoria za plnění rozpočtu Evropské agentury pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie na rozpočtový rok 2013

text:
               30.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 255/356

      ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU (EU) 2015/1691
      ze dne 29. dubna 2015
      o udělení absolutoria za plnění rozpočtu Evropské agentury pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie na rozpočtový rok 2013
      EVROPSKÝ PARLAMENT,

                  —

                  s ohledem na konečnou roční účetní závěrku Evropské agentury pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie za rozpočtový rok 2013,

                  —

                  s ohledem na zprávu Účetního dvora o ověření roční účetní závěrky Evropské agentury pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie za rozpočtový rok 2013 spolu s odpověďmi agentury (1),

                  —

                  s ohledem na prohlášení o věrohodnosti (2) účetnictví a o legalitě a správnosti uskutečněných operací, které předložil Účetní dvůr za rozpočtový rok 2013 podle článku 287 Smlouvy o fungování Evropské unie,

                  —

                  s ohledem na doporučení Rady ze dne 17. února 2015 o udělení absolutoria agentuře za plnění rozpočtu na rozpočtový rok 2013 (05304/2015 – C8-0054/2015),

                  —

                  s ohledem na článek 319 Smlouvy o fungování Evropské unie,

                  —

                  s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (3),

                  —

                  s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a kterým se zrušuje nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (4), a zejména na článek 208 tohoto nařízení,

                  —

                  s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2007/2004 ze dne 26. října 2004 o zřízení Evropské agentury pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (5), a zejména na článek 30 tohoto nařízení,

                  —

                  s ohledem na nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (6),

                  —

                  s ohledem na nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1271/2013 ze dne 30. září 2013 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 208 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (7), a zejména na článek 108 tohoto nařízení,

                  —

                  s ohledem na článek 94 a přílohu V jednacího řádu,

                  —

                  s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu a stanovisko Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci (A8-0094/2015),

         1.

            uděluje výkonnému řediteli Evropské agentury pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie absolutorium za plnění rozpočtu agentury na rozpočtový rok 2013;

         2.

            předkládá své připomínky v níže uvedeném usnesení;

         3.

            pověřuje svého předsedu, aby předal toto rozhodnutí a usnesení, které je jeho nedílnou součástí, výkonnému řediteli Evropské agentury pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru a aby zajistil jeho zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie (řada L).

               Předseda

            Martin SCHULZ

               Generální tajemník

            Klaus WELLE

         (1)  Úř. věst. C 442, 10.12.2014, s. 308.

         (2)  Viz poznámka pod čarou 1.

         (3)  Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1.

         (4)  Úř. věst. L 298, 26.10.2012, s. 1.

         (5)  Úř. věst. L 349, 25.11.2004, s. 1.

         (6)  Úř. věst. L 357, 31.12.2002, s. 72.

         (7)  Úř. věst. L 328, 7.12.2013, s. 42.


title: Rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru BiH/13/2008 ze dne 29. července 2008 , kterým se mění rozhodnutí BiH/1/2004 o přijetí příspěvků třetích států na vojenskou operaci Evropské unie v Bosně a Hercegovině a rozhodnutí BiH/3/2004 o zřízení Výboru přispěvatelů na vojenskou operaci Evropské unie v Bosně a Hercegovině

text:
               4.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 237/90

      ROZHODNUTÍ POLITICKÉHO A BEZPEČNOSTNÍHO VÝBORU BiH/13/2008
   ze dne 29. července 2008,
   kterým se mění rozhodnutí BiH/1/2004 o přijetí příspěvků třetích států na vojenskou operaci Evropské unie v Bosně a Hercegovině a rozhodnutí BiH/3/2004 o zřízení Výboru přispěvatelů na vojenskou operaci Evropské unie v Bosně a Hercegovině
   (2008/712/SZBP)
   POLITICKÝ A BEZPEČNOSTNÍ VÝBOR,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 25 třetí pododstavec této smlouvy,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Politický a bezpečnostní výbor přijal dne 21. září 2004 rozhodnutí BiH/1/2004 (1) a dne 29. září 2004 rozhodnutí BiH/3/2004 (2).

               (2)

               V návaznosti na pozvání Hondurasu, Guatemaly, Salvadoru a Dominikánské republiky k účasti na operaci ALTHEA nabídl předseda Vrchní rady konference středoamerických ozbrojených sil ve svém dopise ze dne 2. dubna 2008 příspěvek jménem uvedených čtyř zemí.

               (3)

               Na základě doporučení velitele operace EU a Vojenského výboru Evropské unie týkajících se zmíněných příspěvků by měly být příspěvky Hondurasu, Guatemaly, Salvadoru a Dominikánské republiky přijaty.

               (4)

               Poté, co Kanada, Maroko, Nový Zéland a Norsko své příspěvky stáhly, a po přistoupení Bulharska a Rumunska k Evropské unii je třeba přílohy výše uvedených rozhodnutí dále zrevidovat.

               (5)

               V souladu s článkem 6 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní vypracovávání a provádění rozhodnutí a akcí Evropské unie, které souvisejí s obranou. Proto se Dánsko neúčastní financování této operace.

               (6)

               Evropská rada na zasedání v Kodani ve dnech 12. a 13. prosince 2002 přijala prohlášení, které uvádí, že opatření nazvaná „Berlín plus“ a jejich provádění se budou vztahovat pouze na ty členské státy EU, které jsou zároveň buď členy NATO, nebo stranami „Partnerství pro mír“, a které tudíž uzavřely dvoustrannou bezpečnostní dohodu s NATO,

         ROZHODL TAKTO:
   Článek 1
   Příloha rozhodnutí BiH/1/2004 se nahrazuje tímto:

         „PŘÍLOHA
         SEZNAM TŘETÍCH STÁTŮ PODLE ČLÁNKU 1

                     —

                     Albánie

                     —

                     Argentina

                     —

                     Bývalá jugoslávská republika Makedonie

                     —

                     Dominikánská republika

                     —

                     Guatemala

                     —

                     Honduras

                     —

                     Chile

                     —

                     Salvador

                     —

                     Švýcarsko

                     —

                     Turecko“.

   Článek 2
   Příloha rozhodnutí BiH/3/2004 se nahrazuje tímto:

         „PŘÍLOHA
         SEZNAM TŘETÍCH STÁTŮ PODLE ČL. 3 ODST. 1

                     —

                     Albánie

                     —

                     Argentina

                     —

                     Bývalá jugoslávská republika Makedonie

                     —

                     Dominikánská republika

                     —

                     Guatemala

                     —

                     Honduras

                     —

                     Chile

                     —

                     Salvador

                     —

                     Švýcarsko

                     —

                     Turecko“.

   Článek 3
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

      V Bruselu dne 29. července 2008.

            Za Politický a bezpečnostní výbor

            předsedkyně

         C. ROGER

      (1)  Úř. věst. L 324, 27.10.2004, s. 20.

      (2)  Úř. věst. L 325, 28.10.2004, s. 64.


title: Rozhodnutí Komise ze dne 26. října 2015 o uznání ministerstva životního prostředí vlády správního celku Nunavut v souladu s článkem 3 prováděcího nařízení Komise (EU) 2015/1850, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1007/2009 o obchodování s produkty z tuleňů

text:
               27.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/4

         ROZHODNUTÍ KOMISE
   ze dne 26. října 2015
   o uznání ministerstva životního prostředí vlády správního celku Nunavut v souladu s článkem 3 prováděcího nařízení Komise (EU) 2015/1850, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1007/2009 o obchodování s produkty z tuleňů
   (2015/C 355/04)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/1850 ze dne 13. října 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1007/2009 o obchodování s produkty z tuleňů (1), a zejména na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Nařízení Komise (EU) č. 737/2010 (2) stanoví podmínky, za nichž mohou být uváděny na trh Unie produkty z tuleňů získané při lovech pořádaných inuitskými nebo jinými původními společenstvími a produkty z tuleňů získané v rámci řízení mořských zdrojů.

               (2)

               Uvedení takových produktů na trh musí být vždy doprovázeno potvrzením vydaným uznaným orgánem, v němž se osvědčuje, že byly splněny podmínky stanovené v nařízení (EU) č. 737/2010.

               (3)

               Dne 30. července 2015 přijala Komise rozhodnutí (3) o uznání ministerstva životního prostředí vlády správního celku Nunavut v souladu s článkem 6 nařízení (EU) č. 737/2010.

               (4)

               Nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/1775 (4) byl pozměněn článek 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1007/2009 (5), kterým se stanoví podmínky, za nichž lze produkty z tuleňů získané při lovech pořádaných inuitskými nebo jinými původními společenstvími uvádět na trh Unie.

               (5)

               Nařízením (EU) 2015/1775 se zrušilo nařízení (EU) č. 737/2010 s účinkem ode dne použitelnosti prováděcího nařízení (EU) 2015/1850.

               (6)

               Dne 12. října 2015 obdržela Komise od ministerstva životního prostředí vlády správního celku Nunavut žádost ze dne 9. října, doloženou doklady, o opětovné povolení jako uznaného subjektu vzhledem ke změnám v článku 3 nařízení (ES) č. 1007/2009.

               (7)

               Po posouzení doprovodných dokladů předložených za účelem zjištění, zda byly splněny požadavky pro uznání subjektů podle prováděcího nařízení (EU) 2015/1850 vzhledem ke změnám v článku 3 nařízení (ES) č. 1007/2009, Komise s uspokojením konstatuje, že ministerstvo životního prostředí vlády správního celku Nunavut splňuje požadavky podle čl. 3 odst. 1 písm. b) a e) prováděcího nařízení (EU) 2015/1850.

               (8)

               Požadované uznání by proto mělo být ministerstvu životního prostředí vlády správního celku Nunavut poskytnuto,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   Ministerstvo životního prostředí vlády správního celku Nunavut se uznává v souladu s článkem 3 prováděcího nařízení (EU) 2015/1850.
   Článek 2
   Generální ředitel Generálního ředitelství pro životní prostředí zajistí, aby žadatel byl o tomto rozhodnutí informován a aby byl obsah tohoto rozhodnutí neprodleně zveřejněn na internetových stránkách Komise.

      V Bruselu dne 26. října 2015.

            Za Komisi

         Karmenu VELLA

            člen Komise

      (1)  Úř. věst. L 271, 16.10.2015, s. 1.

      (2)  Nařízení Komise (EU) č. 737/2010 ze dne 10. srpna 2010, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1007/2009 o obchodování s produkty z tuleňů (Úř. věst. L 216, 17.8.2010, s. 1).

      (3)  http://ec.europa.eu/environment/biodiversity/animal_welfare/seals/pdf/c_2015_5253_en.pdf.

      (4)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/1775 ze dne 6. října 2015, kterým se mění nařízení (ES) č. 1007/2009 o obchodování s produkty z tuleňů a kterým se zrušuje nařízení Komise (EU) č. 737/2010 (Úř. věst. L 262, 7.10.2015, s. 1).

      (5)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1007/2009 ze dne 16. září 2009 o obchodování s produkty tuleňů (Úř. věst. L 286, 31.10.2009, s. 36).


title: Rozhodnutí Komise ze dne 19. října 2015 o zřízení skupiny odborníků na padělání mincí, která se bude zabývat politikou Komise a jejími právními předpisy upravujícími ochranu euromincí proti padělání

text:
               20.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/4

         ROZHODNUTÍ KOMISE
   ze dne 19. října 2015
   o zřízení skupiny odborníků na padělání mincí, která se bude zabývat politikou Komise a jejími právními předpisy upravujícími ochranu euromincí proti padělání
   (2015/C 347/05)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Rozhodnutí Komise (EU) 2015/512 (1) stanoví, že Generální ředitelství pro hospodářské a finanční záležitosti (dále jen „generální ředitelství“) odpovídá za úkoly týkající se přípravy právních a správních podnětů Komise, jejichž cílem je ochrana eura proti padělání, a podpory v této oblasti prostřednictvím vzdělávání a technické pomoci. V zájmu koordinace činností nezbytných k ochraně euromincí proti padělání musí Komise využít odborných znalostí odborníků sdružených v poradním orgánu (2).

               (2)

               Proto je nutné zřídit skupinu odborníků pro oblast ochrany euromincí proti padělání a vymezit její úkoly a strukturu.

               (3)

               Skupina by měla pomáhat Komisi v přípravě právních předpisů nebo vymezování politik a poskytovat odborné znalosti při přípravě prováděcích opatření s ohledem na ochranu euromincí proti padělání. Skupina by měla rovněž ustanovit spolupráci mezi veřejnými orgány, které se podílejí na ochraně eura proti padělání.

               (4)

               Skupinu by měli tvořit odborníci z orgánů členských států, Evropské centrální banky (dále jen „ECB“) a Europolu.

               (5)

               Měla by být stanovena pravidla pro sdělování informací členy skupiny.

               (6)

               Osobní údaje by měly být zpracovávány podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (3). Je třeba stanovit období použitelnosti tohoto rozhodnutí. Komise včas zváží účelnost jeho prodloužení,

         ROZHODLA TAKTO:
   Článek 1
   Předmět
   Tímto se v rámci Komise zřizuje skupina odborníků na padělání mincí (Counterfeit Coin Experts Group, dále jen „CCEG“).
   Článek 2
   Úkoly
   Skupina CCEG má tyto úkoly:

               a)

               pomáhat Komisi v přípravě legislativních návrhů nebo aktů v přenesené pravomoci či politických iniciativ, jejichž účelem je ochrana euromincí proti padělání;

               b)

               ustanovit spolupráci mezi vedoucími národních mincovních analytických středisek, která byla vytvořena v souladu s čl. 5 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1338/2001 (4), Komisí, Evropským technickým a vědeckým střediskem (dále jen „ETVS“) (5), Evropskou centrální bankou (dále jen „ECB“) a Europolem ve věcech týkajících se politických iniciativ a opatření, jejichž cílem je účinná strategie boje proti padělání;

               c)

               poskytovat Komisi poradenství a odborné znalosti při provádění právních předpisů, programů a politik Unie, zejména pokud jde o nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1210/2010 (6);

               d)

               vyměňovat si zkušenosti a stanovit osvědčené postupy pro ochranu euromincí proti padělání;

               e)

               zvyšovat informovanost orgánů veřejné moci, které se podílejí na ochraně eura proti padělání, o možných hrozbách a sledovat provádění účinných represivních opatření v rámci politické strategie boje proti padělání;

               f)

               prosazovat vzdělávací iniciativy k ochraně euromincí proti padělání;

               g)

               prosazovat a vypracovávat studie nebo vyvíjet technickou podporu v zájmu snadnějšího odhalování padělatelských činností;

               h)

               projednávat otázky týkající se technických specifikací padělaných euromincí a bezpečnostních prvků k ochraně euromincí proti padělání.

         Článek 3
   Konzultace
   Komise může skupinu CCEG konzultovat ohledně jakékoli záležitosti týkající se ochrany euromincí proti padělání.
   Článek 4
   Členství – jmenování
   1.   Členy jsou národní mincovní analytická střediska členských států, ECB a Europol.
   2.   Členové oznámí Komisi své jmenované zástupce a náhradníky.
   3.   Shromažďování, zpracování a zveřejňování osobních údajů probíhá v souladu s nařízením (ES) č. 45/2001.
   Článek 5
   Výkon činnosti
   1.   Příslušný útvar Komise jmenuje předsedu skupiny.
   2.   Skupina CCEG může po dohodě s příslušným útvarem Komise zřizovat podskupiny pro přezkoumání konkrétních otázek na základě mandátu definovaného skupinou.
   3.   Zástupce Komise může k příležitostné práci ve skupině CCEG nebo podskupině přizvat externí odborníky, kteří mají zvláštní odbornou způsobilost v určité oblasti na pořadu jednání skupiny. Zástupce Komise může navíc udělit status pozorovatele jednotlivcům, organizacím stanoveným v pravidle 8 odst. 3 horizontálních pravidel pro skupiny odborníků (7) a kandidátským zemím.
   4.   Členové skupiny CCEG a jejich zástupci, jakož i přizvaní odborníci a pozorovatelé jsou povinni dodržovat závazky týkající se služebního tajemství stanovené Smlouvami a jejich prováděcími pravidly a dále bezpečnostní pravidla Komise o ochraně utajovaných skutečností EU, která jsou stanovena v rozhodnutích Komise (EU, Euratom) 2015/443 (8) a (EU, Euratom) 2015/444 (9). Pokud tyto povinnosti nedodrží, může Komise přijmout veškerá vhodná opatření.
   5.   S výjimkou zasedání podskupin, která se mohou konat mimo prostory Komise, se zasedání skupiny CCEG konají v prostorách Komise. Komise zajišťuje sekretářské služby.
   6.   Skupina CCEG přijme svůj jednací řád na základě vzorového jednacího řádu pro expertní skupiny.
   7.   Komise zveřejní všechny příslušné dokumenty o činnostech skupiny CCEG, včetně programů jednání, zápisů a příspěvků účastníků, buď jejich uvedením v Rejstříku expertních skupin Komise a dalších podobných subjektů, nebo na určené internetové stránce dostupné odkazem z uvedeného rejstříku, která tyto dokumenty obsahuje. Příslušné dokumenty se nezveřejní v případech, kdy by jejich zveřejnění poškodilo ochranu veřejného nebo soukromého zájmu podle článku 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 (10).
   Článek 6
   Výdaje na zasedání
   1.   Účastníkům podílejícím se na činnostech skupiny CCEG a jejích podskupin nepřísluší za poskytované služby odměna.
   2.   Cestovné vzniklé účastníkům v souvislosti s činností skupiny CCEG hradí Komise v souladu s předpisy platnými v rámci Komise. Stejným způsobem se hradí i cestovné a výdaje na pobyt vzniklé členům podskupin.
   3.   Výdaje uvedené v odstavci 2 se hradí v rozsahu, v němž jsou k dispozici prostředky přidělené v rámci ročního postupu pro přidělování zdrojů.
   Článek 7
   Použitelnost
   Toto rozhodnutí je platné ode dne jeho přijetí až do 31. prosince 2025.

      V Bruselu dne 19. října 2015.

            Za Komisi

         Pierre MOSCOVICI

            člen Komise

      (1)  Rozhodnutí Komise (EU) 2015/512 ze dne 25. března 2015, kterým se mění rozhodnutí 1999/352/ES, ESUO, Euratom o zřízení Evropského úřadu pro boj proti podvodům (Úř. věst. L 81, 26.3.2015, s. 4).

      (2)  Podle článku 4 rozhodnutí Komise 2005/37/ES ze dne 29. října 2004, kterým se zřizuje Evropské technické a vědecké středisko (ETVS), musí Komise koordinovat činnosti, které vyžadují ochranu euromincí proti padělání, a to na základě pravidelných zasedání odborníků na padělání mincí (Úř. věst. L 19, 21.1.2005, s. 73).

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 8, 12.1.2001, s. 1).

      (4)  Nařízení Rady (ES) č. 1338/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se stanoví opatření nutná k ochraně eura proti padělání (Úř. věst. L 181, 4.7.2001, s. 6).

      (5)  Rozhodnutí Rady 2003/861/ES ze dne 8. prosince 2003 o analýze a spolupráci s ohledem na padělané euromince (Úř. věst. L 325, 12.12.2003, s. 44).

      (6)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1210/2010 ze dne 15. prosince 2010 o ověřování pravosti euromincí a o zacházení s euromincemi nevhodnými pro oběh (Úř. věst. L 339, 22.12.2010, s. 1).

      (7)  K(2010) 7649 v konečném znění.

      (8)  Rozhodnutí Komise (EU, Euratom) 2015/443 ze dne 13. března 2015 o bezpečnosti v Komisi (Úř. věst. L 72, 17.3.2015, s. 41).

      (9)  Rozhodnutí Komise (EU, Euratom) 2015/444 ze dne 13. března 2015 o bezpečnostních pravidlech na ochranu utajovaných informací EU (Úř. věst. L 72, 17.3.2015, s. 53).

      (10)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, 31.5.2001, s. 45).


title: 2011/594/EU: Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 10. května 2011 o udělení absolutoria za plnění rozpočtu Evropské agentury pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci na rozpočtový rok 2009

text:
               27.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 250/201

         ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
   ze dne 10. května 2011
   o udělení absolutoria za plnění rozpočtu Evropské agentury pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci na rozpočtový rok 2009
   (2011/594/EU)
   EVROPSKÝ PARLAMENT,
   s ohledem na roční účetní závěrku Evropské agentury pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci za rozpočtový rok 2009,
   s ohledem na zprávu Účetního dvora o roční účetní závěrce Evropské agentury pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci za rozpočtový rok 2009, spolu s odpověďmi agentury (1),
   s ohledem na doporučení Rady ze dne 15. února 2011 (05892/2011 – C7-0052/2011),
   s ohledem na článek 276 Smlouvy o ES a článek 319 Smlouvy o fungování Evropské unie,
   s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (2), a zejména na článek 185 tohoto nařízení,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2062/94 ze dne 18. července 1994 o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost a zdraví při práci (3), a zejména na článek 14 tohoto nařízení,
   s ohledem na nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (4), a zejména na článek 94 tohoto nařízení,
   s ohledem na článek 77 a přílohu VI jednacího řádu,
   s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu a stanovisko Výboru pro zaměstnanost a sociální věci (A7-0104/2011),

               1.

               uděluje řediteli Evropské agentury pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci absolutorium za plnění rozpočtu agentury za rozpočtový rok 2009;

               2.

               předkládá své připomínky v níže uvedeném usnesení;

               3.

               pověřuje svého předsedu, aby předal toto rozhodnutí a usnesení, které je jeho nedílnou součástí, řediteli Evropské agentury pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru a aby zajistil jeho zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie (řada L).

            Předseda

         Jerzy BUZEK

            Generální tajemník

         Klaus WELLE

      (1)  Úř. věst. C 338, 14.12.2010, s. 46.

      (2)  Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1.

      (3)  Úř. věst. L 216, 20.8.1994, s. 1.

      (4)  Úř. věst. L 357, 31.12.2002, s. 72.
    ---documentbreak---

               27.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 250/202

         USNESENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
   ze dne 10. května 2011
   obsahující připomínky, které je nedílnou součástí rozhodnutí o udělení absolutoria za plnění rozpočtu Evropské agentury pro bezpečnost a zdraví při práci na rozpočtový rok 2009
   EVROPSKÝ PARLAMENT,
   s ohledem na roční účetní závěrku Evropské agentury pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci za rozpočtový rok 2009,
   s ohledem na zprávu Účetního dvora o roční účetní závěrce Evropské agentury pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci za rozpočtový rok 2009, spolu s odpověďmi agentury (1),
   s ohledem na doporučení Rady ze dne 15. února 2011 (05892/2011 – C7-0052/2011),
   s ohledem na článek 276 Smlouvy o ES a článek 319 Smlouvy o fungování Evropské unie,
   s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (2), a zejména na článek 185 tohoto nařízení,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2062/94 ze dne 18. července 1994 o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost a zdraví při práci (3), a zejména na článek 14 tohoto nařízení,
   s ohledem na nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (4), a zejména na článek 94 tohoto nařízení,
   s ohledem na článek 77 a přílohu VI jednacího řádu,
   s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu a stanovisko Výboru pro zaměstnanost a sociální věci (A7-0104/2011),

               A.

               vzhledem k tomu, že Účetní dvůr prohlásil, že získal přiměřenou jistotu, že roční účetní závěrka za rozpočtový rok 2009 je spolehlivá a uskutečněné operace jsou legální a správné,

               B.

               vzhledem k tomu, že Parlament udělil řediteli Evropské agentury pro bezpečnost a zdraví při práci dne 5. května 2010 absolutorium za plnění rozpočtu agentury na rozpočtový rok 2008 (5) a ve svém usnesení připojeném k rozhodnutí o udělení absolutoria mimo jiné upozornil na to, že

                           —

                           agentura přenesla 3 400 000 EUR (44 % prostředků na provozní výdaje), z čehož přibližně 1 000 000 EUR představoval závazky, které se v celé výši týkaly roku 2009,

                           —

                           Účetní dvůr zjistil u postupu zadávání veřejných zakázek pochybení (překročení maximální hodnoty stanovené rámcovou smlouvou),

               C.

               vzhledem k tomu, že rozpočet agentury na rok 2009 činil 15 100 000 EUR, což představovalo zvýšení o 0,6 % oproti rozpočtu agentury na rok 2008,

      Výkonnost agentury

               1.

               žádá opětovně agenturu, aby v tabulce, kterou přiloží k příští zprávě Účetního dvora, uvedla srovnání mezi cíli dosaženými během zkoumaného roku, za který se uděluje absolutorium, a cíli dosaženými během předchozího rozpočtového roku, aby tak orgánu příslušnému k udělení absolutoria umožnila lépe vyhodnotit její meziroční výkonnost;

               2.

               vítá iniciativu agentury, pokud jde o zahájení prognostických průzkumů zaměřených na bezpečnostní a zdravotní dopady technologických inovací u „zelených pracovních míst“ do roku 2020; konstatuje rovněž, že byly shromážděny údaje týkající se bezpečnosti a ochrany zdraví žen při práci;

      Správa a řízení agentury

               3.

               konstatuje, že náklady na správu a řízení agentury činí 1,35 % rozpočtu, neboť její správní rada se skládá z 84 členů a agentura zaměstnává 64 pracovníků (údaje z rozpočtového roku 2008); připomíná, že tato skutečnost odráží záměr nařízení (ES) č. 2062/94, kterým byla zřízena a které se snaží dosáhnout tripartitního zastoupení prostřednictvím zapojení sociálních partnerů do správní rady; konstatuje, že praktickou, každodenní činnost agentury řídí předsednictvo složené z 11 členů, které je jmenováno správní radou;

      Přenesené prostředky

               4.

               je znepokojen tím, že Účetní dvůr ve své zprávě uvedl, že v roce 2009 byly opět přeneseny prostředky ve výši 3 500 000 EUR (47 % přijatých závazků) týkající se provozních činností (hlava III) do rozpočtového roku 2010; zdůrazňuje, že uvedený stav svědčí o tom, že při provádění činností agentury dochází ke zpožděním, což je v rozporu se zásadou ročního rozpočtu; uznává, že je to částečně způsobeno víceletou povahou významných projektů; oceňuje nicméně, že na začátku roku 2010 agentura zavedla mechanismus měsíčních hlášení, jehož cílem je sledovat provádění činností navržených v ročním pracovním programu agentury a odpovídající rozpočtové aspekty;

               5.

               vyzývá agenturu, aby snížila míru rušení prostředků a informovala orgán příslušný k udělení absolutoria o opatřeních, která přijala; vítá slib agentury, že bude věnovat zvláštní pozornost závazkům, které zůstávají na konci roku stále nesplněny, s cílem zrušit částky, které nejsou nezbytné k pokrytí následných finančních a právních závazků;

      Interní audit

               6.

               vítá snahu agentury poskytnout orgánu příslušnému k udělení absolutoria výroční zprávu útvaru interního auditu (IAS) o interním auditu týkajícím se agentury; domnívá se, že je to známka transparentnosti a příklad osvědčeného postupu, který by měly ostatní agentury následovat;

               7.

               blahopřeje agentuře ke značnému pokroku v této oblasti; oceňuje, že všechna „velmi důležitá“ doporučení, která IAS pro agenturu vydal, byla odpovídajícím způsobem provedena a uzavřena, s výjimkou doporučení o ověřování účetních systémů, jež bylo v důsledku částečného provedení přeřazeno na stupeň „důležité“; vyzývá proto účetního agentury, aby popsal metodiku používanou pro ověřování jejích účetních systémů; podporuje myšlenku rozvíjení spolupráce v rámci stávající sítě účetních v jednotlivých agenturách s cílem předložit společné požadavky a vypracovat společnou metodiku pro ověřování účetních systémů v agenturách;

               8.

               vybízí agenturu, aby revidovala kontrolní seznamy tak, aby odpovídaly specifickému charakteru různých finančních transakcí, a zpřístupnila je všem zaměstnancům;

               9.

               kromě toho agenturu vyzývá, aby dokončila/aktualizovala dokumentaci svých postupů; zejména agenturu vyzývá, aby vypracovala podrobný seznam hlavních procesů, které mají být v souladu s požadovanými postupy, a aby tento seznam systematicky aktualizovala;

      Úloha koordinátora sítě agentur

               10.

               vyslovuje agentuře uznání za její efektivní práci v roli koordinátora sítě agentur v průběhu postupu udělování absolutoria za rok 2009;

               11.

               pokud jde o další připomínky, které jsou připojeny k rozhodnutí o udělení absolutoria a jsou horizontální povahy, odkazuje na své usnesení ze dne 10. května 2011 (6) o výkonnosti, finančním řízení a kontrole agentur.

      (1)  Úř. věst. C 338, 14.12.2010, s. 46.

      (2)  Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1.

      (3)  Úř. věst. L 216, 20.8.1994, s. 1.

      (4)  Úř. věst. L 357, 31.12.2002, s. 72.

      (5)  Úř. věst. L 252, 25.9.2010, s. 187.

      (6)  Přijaté texty, P7_TA(2011)0163 (viz strana 269 v tomto čísle Úředního věstníku).


title: Rozhodnutí Komise ze dne 2. července 2014 , kterým se aktualizuje příloha A Měnové dohody mezi Evropskou unií a Monackým knížectvím

text:
               5.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/3

         ROZHODNUTÍ KOMISE
   ze dne 2. července 2014,
   kterým se aktualizuje příloha A Měnové dohody mezi Evropskou unií a Monackým knížectvím
   (2014/C 211/04)
   EVROPSKÁ KOMISE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na Měnovou dohodu mezi Evropskou unií a Monackým knížectvím ze dne 29. listopadu 2011, a zejména na čl. 11 odst. 3 uvedené dohody,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Ustanovení čl. 11 odst. 2 Měnové dohody mezi Evropskou unií a Monackým knížectvím (dále jen „měnová dohoda“) ukládá Monackému knížectví uplatňovat opatření přijatá Francií pro provedení aktů Unie týkajících se činnosti a kontroly úvěrových institucí a předcházení systémovým rizikům pro platební systémy a systémy vypořádání obchodů s cennými papíry, uvedenými v příloze A.

               (2)

               Aktualizace přílohy A probíhá v souladu s čl. 11 odst. 3 měnové dohody, který stanoví, že přílohu A změní Komise při každé změně příslušných textů a pokaždé, když Evropská unie přijme nový text.

               (3)

               V nedávné době bylo přijato čtrnáct právních předpisů týkajících se činnosti a obezřetnostní regulace úvěrových institucí a předcházení systémovým rizikům pro platební systémy a systémy vypořádání obchodů s cennými papíry, a proto by měly být doplněny do přílohy:

                           1.

                           směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky, o změně směrnice 2002/87/ES a zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES; ustanovení hlavy V směrnice 2013/36/EU by však do přílohy doplněna být neměla, protože zásady svobody usazování a volného pohybu služeb pro Monacké knížectví neplatí;

                           2.

                           směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/89/EU ze dne 16. listopadu 2011, kterou se mění směrnice 98/78/ES, 2002/87/ES, 2006/48/ES a 2009/138/ES, pokud jde o doplňkový dozor nad finančními subjekty ve finančním konglomerátu;

                           3.

                           nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012;

                           4.

                           nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 ze dne 4. července 2012 o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů;

                           5.

                           nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1003/2013 ze dne 12. července 2013, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012, pokud jde o poplatky účtované Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy registrům obchodních údajů;

                           6.

                           nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 148/2013 ze dne 19. prosince 2012, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů, pokud jde o regulační technické normy týkající se minimálních údajů, které mají být vykázány do registrů obchodních údajů;

                           7.

                           nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 149/2013 ze dne 19. prosince 2012, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 s ohledem na regulační technické normy týkající se ujednání o nepřímém clearingu, povinnosti clearingu, veřejného rejstříku, přístupu k obchodnímu systému, nefinančních smluvních stran a technik zmírňování rizika pro OTC derivátové smlouvy, u nichž ústřední protistrana neprovádí clearing;

                           8.

                           nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 150/2013 ze dne 19. prosince 2012, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů, pokud jde o regulační technické normy blíže určující náležitosti žádosti o registraci registru obchodních údajů;

                           9.

                           nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 151/2013 ze dne 19. prosince 2012, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů, pokud jde o regulační technické normy, které blíže určují údaje, jež mají registry obchodních údajů zveřejnit a zpřístupnit, a provozní normy, které umožní agregovat a porovnávat údaje a přistupovat k těmto údajům;

                           10.

                           nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 152/2013 ze dne 19. prosince 2012, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012, pokud jde o regulační technické normy pro kapitálové požadavky na ústřední protistrany;

                           11.

                           nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 153/2013 ze dne 19. prosince 2012, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012, pokud jde o regulační technické normy týkající se požadavků na ústřední protistrany;

                           12.

                           prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1247/2012 ze dne 19. prosince 2012, kterým se stanoví prováděcí technické normy, pokud jde o formát a četnost vykazování obchodů do registrů obchodních údajů podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů;

                           13.

                           prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1248/2012 ze dne 19. prosince 2012, kterým se stanoví prováděcí technické normy, pokud jde o formát žádosti o registraci registrů obchodních údajů podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů;

                           14.

                           prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1249/2012 ze dne 19. prosince 2012, kterým se stanoví prováděcí technické normy, pokud jde o formát záznamů, které mají ústřední protistrany uchovávat podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů.

               (4)

               Dva právní akty by měly být z přílohy odstraněny, protože byly zrušeny směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky, o změně směrnice 2002/87/ES a zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES (1):

                           1.

                           směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/49/ES ze dne 14. června 2006 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí (přepracované znění);

                           2.

                           směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES ze dne 14. června 2006 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu (přepracované znění).

               (5)

               Výjimka z uplatňování hlavy III směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/110/ES (2) by měla být vypuštěna, protože ustanovení týkající se vydávání a zpětné výměny elektronických peněz pro Monacké knížectví platí.

               (6)

               Příloha A měnové dohody by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Jediný článek
   Příloha A Měnové dohody mezi Evropskou unií a Monackým knížectvím se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.

      Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
      V Bruselu dne 2. července 2014.

            Za Komisi

            předseda

         José Manuel BARROSO

      (1)  Úř. věst. L 176, 27.6.2013, s. 338.

      (2)  Úř. věst. L 267, 10.10.2009, s. 7.

      PŘÍLOHA

         Právní předpisy v bankovní a finanční oblasti

      Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky, o změně směrnice 2002/87/ES a zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES (Úř. věst. L 176, 27.6.2013, s. 338), s výjimkou hlavy V.
      Směrnice Rady 86/635/EHS ze dne 8. prosince 1986 o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách bank a ostatních finančních institucí: pokud jde o ustanovení platná pro úvěrové instituce (Úř. věst. L 372, 31.12.1986, s. 1).

         Ve znění:

      Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/65/ES ze dne 27. září 2001, kterou se mění směrnice 78/660/EHS, 83/349/EHS a 86/635/EHS, pokud se jedná o pravidla oceňování pro roční účetní závěrky a konsolidované účetní závěrky některých forem společností, bank a ostatních finančních institucí (Úř. věst. L 283, 27.10.2001, s. 28).
      Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/51/ES ze dne 18. června 2003, kterou se mění směrnice 78/660/EHS, 83/349/EHS, 86/635/EHS a 91/674/EHS o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách některých forem společností, bank a jiných finančních institucí a pojišťoven (Úř. věst. L 178, 17.7.2003, s. 16).
      Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/46/ES ze dne 14. června 2006, kterou se mění směrnice Rady 78/660/EHS o ročních účetních závěrkách některých forem společností, 83/349/EHS o konsolidovaných účetních závěrkách, 86/635/EHS o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách bank a ostatních finančních institucí a 91/674/EHS o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách pojišťoven (Úř. věst. L 224, 16.8.2006, s. 1).
      Směrnice Rady 89/117/EHS ze dne 13. února 1989 o povinnostech poboček usazených ve členském státě, zřízených úvěrovými a finančními institucemi se sídlem mimo tento členský stát, pokud se jedná o zveřejňování ročních účetních dokladů (Úř. věst. L 44, 16.2.1989, s. 40).
      Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/19/ES ze dne 30. května 1994 o systémech pojištění vkladů (Úř. věst. L 135, 31.5.1994, s. 5).

         Ve znění:

      Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/1/ES ze dne 9. března 2005, kterou se mění směrnice Rady 73/239/EHS, 85/611/EHS, 91/675/EHS, 92/49/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/19/ES, 98/78/ES, 2000/12/ES, 2001/34/ES, 2002/83/ES a 2002/87/ES za účelem zavedení nové organizační struktury výborů pro finanční služby (Úř. věst. L 79, 24.3.2005, s. 9).
      Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/14/ES ze dne 11. března 2009, kterou se mění směrnice 94/19/ES o systémech pojištění vkladů, pokud jde o výši pojištění a lhůtu k výplatě Úř. věst. L 68, 13.3.2009, s. 3).
      Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/26/ES ze dne 19. května 1998 o neodvolatelnosti zúčtování v platebních systémech a v systémech vypořádání obchodů s cennými papíry (Úř. věst. L 166, 11.6.1998, s. 45).

         Ve znění:

      Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/44/ES ze dne 6. května 2009, kterou se mění směrnice 98/26/ES o neodvolatelnosti zúčtování v platebních systémech a v systémech vypořádání obchodů s cennými papíry a směrnice 2002/47/ES o dohodách o finančním zajištění, pokud jde o propojené systémy a pohledávky z úvěru (Úř. věst. L 146, 10.6.2009, s. 37).
      Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/78/EU ze dne 24. listopadu 2010, kterou se mění směrnice 98/26/ES, 2002/87/ES, 2003/6/ES, 2003/41/ES, 2003/71/ES, 2004/39/ES, 2004/109/ES, 2005/60/ES, 2006/48/ES, 2006/49/ES a 2009/65/ES s ohledem na pravomoci Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro bankovnictví), Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) a Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy) (Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 120).
      Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES ze dne 4. dubna 2001 o reorganizaci a likvidaci úvěrových institucí (Úř. věst. L 125, 5.5.2001, s. 15).
      Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/47/ES ze dne 6. června 2002 o dohodách o finančním zajištění (Úř. věst. L 168, 27.6.2002, s. 43).

         Ve znění:
      Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/44/ES ze dne 6. května 2009, kterou se mění směrnice 98/26/ES o neodvolatelnosti zúčtování v platebních systémech a v systémech vypořádání obchodů s cennými papíry a směrnice 2002/47/ES o dohodách o finančním zajištění, pokud jde o propojené systémy a pohledávky z úvěru (Úř. věst. L 146, 10.6.2009, s. 37).
      Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES ze dne 16. prosince 2002 o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu a o změně směrnice Rady 73/239/EHS, 79/267/EHS, 92/49/EHS, 92/96/EHS, 93/6/EHS a 93/22/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/78/ES a 2000/12/ES (Úř. věst. L 35, 11.2.2003, s. 1).

         Ve znění:

      Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/1/ES ze dne 9. března 2005, kterou se mění směrnice Rady 73/239/EHS, 85/611/EHS, 91/675/EHS, 92/49/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/19/ES, 98/78/ES, 2000/12/ES, 2001/34/ES, 2002/83/ES a 2002/87/ES za účelem zavedení nové organizační struktury výborů pro finanční služby (Úř. věst. L 79, 24.3.2005, s. 9).
      Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/25/ES ze dne 11. března 2008, kterou se mění směrnice 2002/87/ES o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu, pokud jde o prováděcí pravomoci svěřené Komisi (Úř. věst. L 81, 20.3.2008, s. 40).
      Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/78/EU ze dne 24. listopadu 2010, kterou se mění směrnice 98/26/ES, 2002/87/ES, 2003/6/ES, 2003/41/ES, 2003/71/ES, 2004/39/ES, 2004/109/ES, 2005/60/ES, 2006/48/ES, 2006/49/ES a 2009/65/ES s ohledem na pravomoci Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro bankovnictví), Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) a Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy) (Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 120).
      Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/89/EU ze dne 16. listopadu 2011, kterou se mění směrnice 98/78/ES, 2002/87/ES, 2006/48/ES a 2009/138/ES, pokud jde o doplňkový dozor nad finančními subjekty ve finančním konglomerátu (Úř. věst. L 326, 8.12.2011, s. 113).
      Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS: pro ustanovení použitelná na úvěrové instituce a s výjimkou článků 15, 31 až 33 a hlavy III (Úř. věst. L 145, 30.4.2004, s. 1).

         Ve znění:
      Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/31/ES ze dne 5. dubna 2006, kterou se mění směrnice 2004/39/ES o trzích finančních nástrojů, pokud jde o některé lhůty (Úř. věst. L 114, 27.4.2006, s. 60).
      Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/44/ES ze dne 5. září 2007, kterou se mění směrnice Rady 92/49/EHS a směrnice 2002/83/ES, 2004/39/ES, 2005/68/ES a 2006/48/ES, pokud jde o procesní pravidla a hodnotící kritéria pro obezřetnostní posuzování nabývání a zvyšování účastí ve finančním sektoru (Úř. věst. L 247, 21.9.2007, s. 1).
      Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/10/ES ze dne 11. března 2008, kterou se mění směrnice 2004/39/ES o trzích finančních nástrojů, pokud jde o prováděcí pravomoci svěřené Komisi (Úř. věst. L 76, 19.3.2008, s. 33).
      Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/78/EU ze dne 24. listopadu 2010, kterou se mění směrnice 98/26/ES, 2002/87/ES, 2003/6/ES, 2003/41/ES, 2003/71/ES, 2004/39/ES, 2004/109/ES, 2005/60/ES, 2006/48/ES, 2006/49/ES a 2009/65/ES s ohledem na pravomoci Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro bankovnictví), Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) a Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy) (Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 120).

         Doplněná těmito předpisy:
      Nařízení Komise (ES) č. 1287/2006 ze dne 10. srpna 2006, kterým se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES, pokud jde o evidenční povinnosti investičních podniků, hlášení obchodů, transparentnost trhu, přijímání finančních nástrojů k obchodování a o vymezení pojmů pro účely zmíněné směrnice (Úř. věst. L 241, 2.9.2006, s. 1).
      Směrnice Komise 2006/73/ES ze dne 10. srpna 2006, kterou se provádí směrnice Evropského Parlamentu a Rady 2004/39/ES, pokud jde o organizační požadavky a provozní podmínky investičních podniků a o vymezení pojmů pro účely zmíněné směrnice (Úř. věst. L 241, 2.9.2006, s. 26).
      Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/110/ES ze dne 16. září 2009 o přístupu k činnosti institucí elektronických peněz, o jejím výkonu a o obezřetnostním dohledu nad touto činností, o změně směrnic 2005/60/ES a 2006/48/ES a o zrušení směrnice 2000/46/ES (Úř. věst. L 267, 10.10.2009, s. 7).
      Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/64/ES ze dne 13. listopadu 2007 o platebních službách na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES a 2006/48/ES a zrušuje směrnice 97/5/ES: pokud jde o ustanovení hlavy I a II směrnice 2007/64/ES (Úř. věst. L 319, 5.12.2007, s. 1 – oprava Úř. věst. L 187, 18.7.2009, s. 5).

         Ve znění:

      Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/111/ES ze dne 16. září 2009, kterou se mění směrnice 2006/48/ES, 2006/49/ES a 2007/64/ES, pokud jde o banky přidružené k ústředním institucím, některé položky kapitálu, velkou angažovanost, režimy dohledu a krizové řízení (Úř. věst. L 302, 17.11.2009, s. 97).
      Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o zřízení Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro bankovnictví), o změně rozhodnutí č. 716/2009/ES a o zrušení rozhodnutí Komise 2009/78/ES (Úř. věst. L 331, 15.12.2010, s. 12).
      Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. L 176, 27.6.2013, s. 1).
      Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 ze dne 4. července 2012 o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů (Úř. věst. L 201, 27.7.2012, s. 1).

         Doplněné těmito předpisy:
      Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1003/2013 ze dne 12. července 2013, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012, pokud jde o poplatky účtované Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy registrům obchodních údajů (Úř. věst. L 279, 19.10.2013, s. 4).
      Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 148/2013 ze dne 19. prosince 2012, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů, pokud jde o regulační technické normy týkající se minimálních údajů, které mají být vykázány do registrů obchodních údajů (Úř. věst. L 52, 23.2.2013, s. 1).
      Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 149/2013 ze dne 19. prosince 2012, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 s ohledem na regulační technické normy týkající se ujednání o nepřímém clearingu, povinnosti clearingu, veřejného rejstříku, přístupu k obchodnímu systému, nefinančních smluvních stran a technik zmírňování rizika pro OTC derivátové smlouvy, u nichž ústřední protistrana neprovádí clearing (Úř. věst. L 52, 23.2.2013, s. 11).
      Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 150/2013 ze dne 19. prosince 2012, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů, pokud jde o regulační technické normy blíže určující náležitosti žádosti o registraci registru obchodních údajů (Úř. věst. L 52, 23.2.2013, s. 25).
      Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 151/2013 ze dne 19. prosince 2012, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů, pokud jde o regulační technické normy, které blíže určují údaje, jež mají registry obchodních údajů zveřejnit a zpřístupnit, a provozní normy, které umožní agregovat a porovnávat údaje a přistupovat k těmto údajům (Úř. věst. L 52, 23.2.2013, s. 33).
      Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 152/2013 ze dne 19. prosince 2012, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012, pokud jde o regulační technické normy pro kapitálové požadavky na ústřední protistrany (Úř. věst. L 52, 23.2.2013, s. 37).
      Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 153/2013 ze dne 19. prosince 2012, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012, pokud jde o regulační technické normy týkající se požadavků na ústřední protistrany (Úř. věst. L 52, 23.2.2013, s. 41).
      Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1247/2012 ze dne 19. prosince 2012, kterým se stanoví prováděcí technické normy, pokud jde o formát a četnost vykazování obchodů do registrů obchodních údajů podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů (Úř. věst. L 352, 21.12.2012, s. 20).
      Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1248/2012 ze dne 19. prosince 2012, kterým se stanoví prováděcí technické normy, pokud jde o formát žádosti o registraci registrů obchodních údajů podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů (Úř. věst. L 352, 21.12.2012, s. 30).
      Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1249/2012 ze dne 19. prosince 2012, kterým se stanoví prováděcí technické normy, pokud jde o formát záznamů, které mají ústřední protistrany uchovávat podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů (Úř. věst. L 352, 21.12.2012, s. 32).


title: 2004/830/ES: Rozhodnutí Komise ze dne 18. října 2004, kterým se ukončuje urychlený přezkum nařízení Rady (ES) č. 2164/98 ukládající konečné vyrovnávací clo na dovoz určitých širokospektrálních antibiotik pocházejících z Indie

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 359/55

      ROZHODNUTÍ KOMISE

   ze dne 18. října 2004,
   kterým se ukončuje urychlený přezkum nařízení Rady (ES) č. 2164/98 ukládající konečné vyrovnávací clo na dovoz určitých širokospektrálních antibiotik pocházejících z Indie
   (2004/830/ES)
   KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
   s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství,
   s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2026/97 ze dne 6. října 1997 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) („základní nařízení“), a zejména na článek 20 uvedeného nařízení,
   po konzultaci s poradním výborem,
   vzhledem k těmto důvodům:
   A.   PŘEDCHOZÍ POSTUP

               (1)

               Rada nařízením (ES) č. 2164/98 (2) uložila konečné vyrovnávací clo na dovoz určitých širokospektrálních antibiotik, jmenovitě na amoxicilinový trihydrát, ampicilinový trihydrát a cefalexin kódů KN ex 2941 10 10, ex 2941 10 20 a ex 2941 90 00 pocházející z Indie, které nejsou v odměřených dávkách nebo ve formách či baleních pro maloobchodní prodej („dotčený výrobek“). Opatření měla formu valorického cla v rozsahu mezi 0 % a 12 % pro jednotlivé vývozce se sazbou zbytkového cla ve výši 14,6 % pro nespolupracující vývozce.

         B.   SOUČASNÝ POSTUP
   1.   Žádost o přezkum

               (2)

               Po uložení konečných opatření přijala Komise od indického výrobce dotčeného výrobku, společnosti Nestor Pharmaceuticals Limited („žadatele“), žádost o zahájení urychleného přezkumu nařízení Rady (ES) č. 2164/98 podle článku 20 základního nařízení. Žadatel prohlásil, že není spojen s žádným dalším vývozcem dotčeného výrobku v Indii. Navíc tvrdil, že nevyvážel dotčený výrobek během původního období šetření (tedy od 1. července 1996 do 30. června 1997), ale vyvážel dotčený výrobek do Společenství až po uplynutí tohoto období. Na základě výše uvedených skutečností požadoval, aby pro něj byla v případě poskytnutí subvence zavedena samostatná sazba cla.

         2.   Zahájení urychleného přezkumu

               (3)

               Komise přezkoumala důkaz předložený žadatelem a uznala ho za dostatečný k tomu, aby bylo zdůvodněno zahájení přezkumu podle ustanovení článku 20 základního nařízení. Po konzultaci s poradním výborem a poté, co bylo příslušnému výrobnímu odvětví Společenství umožněno vyjádřit se, zahájila Komise prostřednictvím oznámení v Úředním věstníku Evropské unie
                   (3) urychlený přezkum nařízení (ES) č. 2164/98 s ohledem na žadatele.

         3.   Dotčený výrobek

               (4)

               Výrobek, jehož se tento přezkum týká, je stejný jako výrobek, na nějž se vztahuje nařízení (ES) č. 2164/98.

         4.   Období šetření

               (5)

               Šetření subvencování pokrývalo období od 1. dubna 2002 do 31. března 2003 („období šetření přezkumu“).

         5.   Dotčené strany

               (6)

               Komise úředně navrhla žadateli a vládě Indie („VI“), aby zahájili šetření. Navíc poskytla dalším zúčastněným stranám možnost, aby písemně vyjádřily svá stanoviska a požádaly o slyšení. Komise však žádná stanoviska ani žádost o slyšení neobdržela.

               (7)

               Komise poslala žadateli dotazník a do stanoveného termínu obdržela úplnou odpověď. Komise vyhledala a ověřila všechny informace, které považovala za nezbytné pro účely šetření, a provedla všechny ověřovací návštěvy v prostorách žadatele v Novém Dillí a v Hyderabadu.

         C.   ROZSAH PŘEZKUMU

               (8)

               Protože žadatel nepožádal o přezkum zjištění o újmě, přezkum se omezil pouze na subvencování.

               (9)

               Komise přezkoumala stejné režimy subvencí, jaké byly analyzovány v původním šetření. Přezkoumala také, zda žadatel použil jiné režimy subvencí nebo přijal subvence ad hoc týkající se dotčeného výrobku.

         D.   VÝSLEDKY ŠETŘENÍ
   1.   Nová kvalifikace vývozce

               (10)

               Žadatel byl schopen uspokojivě prokázat, že nebyl přímo ani nepřímo spojen se žádným z indických vyvážejících výrobců podléhajících platným vyrovnávacím opatřením s ohledem na dotčený výrobek.

               (11)

               Šetření potvrdilo, že žadatel nevyvážel dotčený výrobek během původního období šetření, tzn. od 1. července 1996 do 30. června 1997, a že jej začal vyvážet do Společenství až po tomto období.
               Žadatel nebyl navíc během původního šetření individuálně prošetřován z jiných důvodů než pro odmítnutí spolupráce s Komisí.
               V důsledku toho se potvrzuje, že žadatel by měl být považován za nového vývozce. Proto Komise podle článku 20 základního nařízení zkoumala, zda by pro žadatele mohlo být stanoveno samostatné vyrovnávací clo.

         2.   Subvencování

               (12)

               Na základě informací obsažených v odpovědi žadatele na dotazník Komise a dále získaných v průběhu šetření byly prošetřovány následující režimy:

                           —

                           režim Duty Entitlement Passbook Scheme,

                           —

                           režim osvobození od daně z příjmu,

                           —

                           režim Passbook,

                           —

                           režim Export Promotion Capital Goods,

                           —

                           oblasti pracující pro vývoz/vývozně zaměřené jednotky,

                           —

                           Režim zálohových licencí na fyzické vývozy.

         2.1.   Režimy původně šetřené a používané společností
   2.1.1.   Režim Duty Entitlement Passbook Scheme („DEPBS“)

               (13)

               Bylo zjištěno, že žadatel získal příspěvek v rámci režimu DEPBS na poexportním základu. Podrobný popis režimu je uveden v odstavci 4.3. Vývozní a dovozní politiky 2002–2007 („Politika EXIM 02-07“) a v kapitole 4 Příručky postupů, ve svazku I 2002–2007 („HOP I 02-07“) (4). Politika EXIM 02-07 je založena na zákonu o zahraničním obchodu (rozvoji a řízení) 1992 (č. 22 z roku 1992).

               (14)

               K účasti v tomto režimu je oprávněn jakýkoli výrobce-vývozce nebo obchodník-vývozce. Může požádat o úvěry DEPBS, které se vypočítají jako procentní podíl z hodnoty výrobků vyvážených podle tohoto režimu. Uvedené sazby DEPBS stanovily indické orgány pro většinu výrobků včetně dotčeného výrobku. Stanovují se na základě standardních norem vstupů a výstupů („SION“) s přihlédnutím k předpokládanému obsahu vstupů do vyváženého výrobku a celních poplatků za tento předpokládaný dovoz bez ohledu na to, zda dovozní cla byla ve skutečnosti zaplacena či nikoli.

               (15)

               Aby byla společnost způsobilá pro příspěvky v rámci tohoto režimu, musí vyvážet. V okamžiku vývozní transakce musí vývozce učinit u indických orgánů prohlášení uvádějící, že vývoz probíhá podle režimu DEPBS. Aby mohlo být zboží vyvezeno, vydají indické celní orgány při odeslání doklad o nakládce pro vývoz. Tento doklad popisuje mimo jiné velikost úvěru DEPBS, který má být pro tuto vývozní transakci přidělen. V tomto okamžiku vývozce ví, jaký příspěvek obdrží. Jakmile celní orgány vydají doklad o nakládce pro vývoz, VI již nemá žádnou rozhodovací pravomoc týkající se přidělení úvěru DEPBS. Příslušná sazba DEPBS pro výpočet příspěvku je sazba použitá v okamžiku, kdy je učiněno vývozní prohlášení. Proto nelze výši příspěvku upravovat zpětně.

               (16)

               Bylo také zjištěno, že podle indických účetních norem lze úvěry DEPBS po splnění vývozního závazku účtovat na akruálním základě jako příjem v komerčních účtech.

               (17)

               Tyto úvěry lze použít pro zaplacení celních poplatků za následující dovoz jakéhokoli zboží, jehož dovoz není omezen, s výjimkou investičního majetku. Zboží dovážené na základě těchto úvěrů lze prodat na domácím trhu (po připočtení daně z obratu) nebo použít jiným způsobem.
               Úvěry DEPBS jsou volně převoditelné a platné po období 12 měsíců od data vydání.

               (18)

               Žádost o úvěr DEPBS se může vztahovat až 25 vývozních transakcí a při elektronickém podání na neomezené množství vývozních transakcí. Ve skutečnosti neexistují žádné přísné lhůty, protože období uvedená v kapitole 4.47 HOP I 02-07 se vždy počítají z nejnovějších vývozních transakcí zahrnutých v příslušné žádosti o DEPBS.

               (19)

               Hlavní rysy režimu DEPBS se od původního šetření nezměnily. Režim je subvencí stanovenou zákonem v závislosti na vývozní výkonnosti. Proto bylo během původního šetření stanoveno, že je považován za specifický a vyrovnatelný podle čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení.

               (20)

               V původním šetření byla částka subvence DEPBS počítána na základě nejlepších informací, které byly dostupné podle čl. 28 odst. 1 základního nařízení a časově přepočtená sazba DEPBS byla považována za odpovídající sazbu subvence. V důsledku spolupráce žadatele, která je považována za změnu okolností ve smyslu čl. 22 odst. 4 základního nařízení, by tato metodologie neměla být používána k jeho újmě.

               (21)

               Podle čl. 2 odst. 2 a článku 5 základního nařízení byla výše vyrovnatelných subvencí počítána z hlediska příspěvků připadajících na příjemce a bylo zjištěno, že totéž platilo během období šetření. V této souvislosti bylo zvažováno, že příspěvek připadá na příjemce v okamžiku, kdy je podle tohoto režimu provedena vývozní transakce. V tomto okamžiku se VI zříká celních poplatků, čímž vzniká finanční příspěvek ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) podbodu ii) základního nařízení. Jak je uvedeno ve výše uvedeném 15. bodu odůvodnění, jakmile celní orgány vydají prohlášení o nakládce pro vývoz uvádějící mimo jiné i výši úvěru DEPBS, která bude pro tuto vývozní transakci poskytnuta, nemá VI žádnou volnost, zda subvenci udělit či nikoli, a nemá ani volnost vzhledem k výši subvence. Navíc, jak je uvedeno výše ve stejném bodu odůvodnění, žádná změna sazby DEPBS mezi skutečným vývozem a vydáním licence DEPBS nemá zpětný vliv na výši poskytnutého příspěvku. Jak je dále uvedeno výše v 16. bodu odůvodnění, mohou společnosti podle účetních norem Indie zaúčtovat úvěry DEPBS na akruálním základě jako příjem v okamžiku vývozní transakce. Na závěr, vzhledem ke skutečnosti, že si je společnost vědoma, že dostane subvenci na základě režimu DEPBS a také příspěvky na základě jiných režimů, je z hlediska konkurenceschopnosti ve výhodnějším postavení, protože může na subvence reagovat nabídkou nižších cen.

               (22)

               Důvodem pro uložení vyrovnávacího cla je však náprava nerovných obchodních praktik na základě nedovoleného konkurenčního zvýhodnění. Z hlediska výše uvedené skutečnosti se považuje za vhodné zhodnotit příspěvek v rámci DEPBS jako součet úvěrů získaných při všech vývozních transakcích provedených podle tohoto režimu během období šetření. Podle čl. 7 odst. 1 písm. a) základního nařízení byly poplatky nezbytně vzniklé k získání subvence sníženy.

               (23)

               Žadatel tvrdil, že pro výpočet rozpětí subvence jsou v tomto šetření relevantní pouze úvěry DEPBS vzniklé při vývozních transakcích dotčeného výrobku. V DEPBS však neexistuje žádný závazek omezující používání úvěrů DEPBS na bezcelní dovoz vstupního materiálu v souvislosti s konkrétním výrobkem. Naopak, úvěry DEPBS jsou volně převoditelné, mohou být dokonce i prodány a použity pro dovoz jakéhokoli neomezeně dováženého zboží (vstupní materiály dotčeného výrobku patří do této kategorie) s výjimkou investičního majetku. V důsledku toho může dotčený výrobek využívat všech vytvořených úvěrů DEPBS.

               (24)

               Žadatel dále tvrdil, že by daň z obratu splatná při převodu úvěrů DEPBS měla být při stanovení výše subvence odečtena jako náklad. Daň z obratu však není náklad, který nutně vzniká pro oprávnění k získání subvence nebo pro získání subvence ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. a) základního nařízení. Daň z obratu je pouze důsledkem čistě komerčního rozhodnutí zbavit se již získaného úvěru DEPBS tím, že se prodá místo toho, aby se použil bez daně z obratu pro úhradu cel splatných pro další dovozy. Poplatky za žádost o získání úvěrů DEPBS však byly chápány jako nutné náklady a byly odečteny.

               (25)

               Částka celkové subvence (čitatel) byla přidělena pro celkové vývozní prodeje během zkoumaného období šetření (jmenovatel) podle čl. 7 odst. 2 základního nařízení, protože tato subvence nebyla poskytnuta pro množství, která byla zpracována, vyrobena, vyvezena nebo přepravena. Rozpětí subvence pro žadatele podle tohoto režimu bylo 3,3 %.

         2.1.2.   Režim osvobození od daně z příjmu („ITES“)

               (26)

               Bylo stanoveno, že žadatel získá příspěvek spočívající v částečném osvobození od daně z příjmu na zisky z vývozních prodejů během zkoumaného období šetření. Právní základ tohoto osvobození je stanoven v oddílu 80HHC zákona o dani z příjmu z roku 1961.

               (27)

               Oddíl 80HHC zákona o dani z příjmu z roku 1961 byl pro vyměřovací období 2005–2006 (tzn. pro finanční rok od 1. dubna 2004 do 31. března 2005) zrušen. V důsledku toho nepřinese tento režim žadatelům po 31. březnu 2004 žádné výhody. Podle čl. 15 odst. 1 základního nařízení není proto tento režim vyrovnáván.

         2.2.   Režimy původně šetřené, které však společnost nepoužívá
   2.2.1.   Režim Passbook („RPB“)

               (28)

               Bylo zjištěno, že žadatel nezískal příspěvky na základě RPB, který byl dne 1. března 1997 zrušen a nahrazen svým následným režimem DEPBS.

         2.2.2.   Režim Export Promotion Capital Goods („REPCG“)

               (29)

               Bylo zjištěno, že žadatel nedovezl v rámci režimu REPCG žádný investiční majetek, a proto tento režim nevyužil.

         2.2.3.   Oblasti pracující pro vývoz („OPV“)/vývozně zaměřené jednotky („VZJ“)

               (30)

               Bylo zjištěno, že se žadatel nenacházel v OPV a nepracoval podle režimu VZJ, a proto tento režim nevyužil.

         2.3.   Další režimy, které žadatel využíval pro dotčený výrobek a které byly shledány za vyrovnatelné: Režim zálohových licencí na fyzické vývozy („ALS“ pro fyzické vývozy)

               (31)

               Bylo zjištěno, že žadatel získal během zkoumaného období šetření podle tohoto režimu příspěvky. Podrobný popis režimu je součástí odstavců 4.1.1 až 4.1.7 politiky EXIM 02-07 a kapitol 4.1 až 4.30 HOP I 02-07.

               (32)

               Pro tento režim jsou způsobilí výrobci–vývozci a prodejci–vývozci „vázaní na“ podporující zpracovatele.

               (33)

               ALS pro fyzické vývozy umožňuje bezcelní dovoz vstupních materiálů, které musejí být fyzicky obsaženy ve výsledném vyváženém zboží. Za účelem ověření indickými orgány je vývozce právně vázán vést „pravdivé a řádné účetnictví spotřeby a využívání dováženého zboží v souladu s licencí“ ve stanoveném formátu (kapitola 4.30 a dodatek 18 HOP I 02-07), tzn. rejstřík skutečné spotřeby. Dovozní příspěvek i vývozní povinnost, které z hlediska objemu a hodnoty stanoví VI, jsou zdokumentovány na licenci. Kromě toho mají být odpovídající transakce v době vývozu a dovozu zdokumentovány státními úředníky odpovídajícími za licenci. Objem vývozu povolený podle tohoto režimu určuje VI na základě standardních norem, tzn. SION, které mají odrážet nejúčinnější možné využití pro vytvoření referenčního množství výsledného vyváženého výrobku. Normy SION, které existují pro většinu výrobků včetně dotčeného výrobku, jsou zveřejněny v HOP II 02-07. Dovážené vstupní materiály nejsou převoditelné a musejí být použity pro výrobu výsledného vyváženého výrobku. Vývozní povinnost musí být splněna v předem stanoveném časovém rámci (18 měsíců se dvěma možnými prodlouženími v délce 6 měsíců pro každý z nich).

               (34)

               V průběhu zkoumaného šetření bylo zjištěno, že vstupní materiály bezcelně dovážené žadatelem na základě tohoto režimu podle dovozního příspěvku SION přesáhly materiál potřebný k vytvoření referenčního množství vyváženého výrobku. SION pro dotčený výrobek proto nebyl dostatečně přesný. Žadatel navíc nevedl rejstřík skutečné spotřeby podle své reálné spotřeby. Místo toho do rejstříku nesprávně zaznamenával spotřebu podle velkorysejších norem SION stanovených VI, přestože ve skutečnosti spotřeboval pro referenční vývozní výrobu méně vstupního materiálu. Žadatel ani VI nebyli schopni prokázat, že osvobození od dovozního cla nevedlo k nadměrnému vrácení.

               (35)

               Osvobození od vývozních cel je subvence ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) podbodu ii) a čl. 2 odst. 2 základního rozhodnutí, tzn. finanční příspěvek VI, jímž byl žadatel zvýhodněn. Kromě toho jsou ALS pro fyzické vývozy subvencí stanovenou zákonem v závislosti na vývozní výkonnosti, a proto jsou považovány za specifické a vyrovnatelné podle čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení.

               (36)

               Tento režim nelze považovat za povolený režim navracení nebo navracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) podbodu ii) základního nařízení. Nevyhovuje přísným pravidlům stanoveným v příloze I podbodu i), příloze II (definice a pravidla pro navracení) a příloze III (definice a pravidla pro navracení u náhradních vstupů) základního nařízení. VI účinně neuplatnila svůj ověřovací systém nebo postup, jímž by se potvrdilo, zda a v jakých dávkách byly vstupy spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku (příloha II část II bod 4 základního nařízení) a u režimů navracení u náhradních vstupů (příloha III část II bod 2 základního nařízení). Normy SION pro dotčený výrobek nebyly dostatečně přesné a nelze je považovat za ověřovací systém skutečné spotřeby. Nebyla provedena účinná kontrola založená na správně vedeném rejstříku skutečné spotřeby. VI neprovedla ani další přezkoumání na základě skutečných vstupů, který by běžně měl být při absenci účinně použitého ověřovacího systému proveden (příloha II část II bod 5 a příloha III část II bod 3 základního nařízení), ani neprokázala, že nedošlo k nadměrnému vrácení.

               (37)

               Po zveřejnění žadatel prohlásil, že ALS pro fyzické vývozy fungovaly jako povolený režim navracení nebo navracení u náhradních vstupů. Aniž by poskytl nový konkrétní důkaz nebo zdůvodnění svých nároků, odůvodňoval své jednání tím, že VI provedla správné ověření v souladu se základním nařízením. Za tímto účelem žadatel odkazoval na následující prvky ověření, které měla VI k dispozici: údajné přesné normy SION pro dotčený výrobek, množstevní informace o vstupním materiálu a výsledných výrobcích ve vývozních a dovozních dokladech (prohlášení o nakládce pro vývoz, dovozní celní prohlášení), dovozní rejstřík vývozních a dovozních závazků podle ALS pro fyzické vývozy, rejstřík skutečné spotřeby (viz výše 33. bod odůvodnění), Certifikační knihu vývozu oprávněného ke clu („DEECB“) a další ověřovací mechanismy, které používají indické orgány pro správu spotřebních daní (např. ochranná opatření, aby nebyly požadovány žádné úvěry na spotřební daň na vstupní materiály (úvěry „CENVAT“) neoprávněně pro vstupní materiál dovážený bez cla podle ALS). Dále argumentoval tím, že Komise měla číselně vyjádřit nepřesnost norem SION. Kromě toho žadatel tvrdil, že není třeba prokazovat u každé dodávky spojení mezi dováženými materiály a výslednými výrobky, aby byl ověřovací systém v souladu se základním nařízením. Závěrem žadatel prohlásil, že Komise je vázána výsledky minulých šetření, a nemůže proto použít vyrovnávácí opatření na režim ALS.

               (38)

               Postoj žadatele souhrnně popsaný výše v 37. bodu odůvodnění nemění závěry Komise týkající se ALS pro fyzické vývozy. Žadatel nevyvrátil, že v tomto případě podle skutečnosti, nikoli podle práva, VI účinně nepoužila ověřovací systém skutečné spotřeby. Během šetření bylo na základě údajů o skutečné spotřebě, které poskytl žadatel, zjištěno, že SION pro dotčený výrobek není dostatečně přesná (viz 34. bod odůvodnění výše). Žadatel si je této skutečnosti vědom, a potvrdil to během šetření prováděného ověřovacím týmem. Úkolem Komise není zjistit přesnou míru nepřesnosti SION, ale pouze na základě dostatečných důkazů vyvrátit údajnou přesnost standardních norem. Žadatel dále neposkytl žádný důkaz, že vedl záznamy nebo jinou dokumentaci pro účely ověření ALS provedeného VI, které odrážejí jeho skutečnou spotřebu, tzn. nejen standardní očekávanou spotřebu. Pro účely ověření množství spotřebovaného při vývozu výrobků tedy VI vycházela z nepřesných standardních norem. To Komise považuje za nedostatečné ke splnění požadavků účinného ověřovacího systému podle příloh II a III základního nařízení.

               (39)

               Žadatel nezdůvodnil, že kontroly spotřební daně úvěrů CENVAT poskytují jakékoli informace o souvislosti mezi vstupním materiálem a výslednými vyváženými výrobky. V důsledku toho Komise tyto kontroly nepovažuje za součást ověřovacího systému podle příloh II a III základního nařízení. Politikou EXIM 02-07 byla dále zrušena DEECB, a tak již nemůže tvořit vhodný ověřovací prvek, na rozdíl od tvrzení žadatele. Kromě tohoto nebylo zdůvodněno, že skutečné údaje o spotřebě žadatel zaznamenal do DEECB. Nebyl poskytnut žádný důkaz o tom, že VI účinně použila jakýkoli jiný režim pro zjištění souvislosti mezi dovezenými vstupními materiály a výslednými vyváženými výrobky s potřebnou přesností, tzn. jiným způsobem než na základě příliš velkorysých standardních norem. V tomto smyslu by mělo být uvedeno, že ověřovací systém by měl být vždy založen na konkrétní dodávce, aby odrážel normu stanovenou politikou EXIM 02-07, jak je uvedeno výše v 33. bodu odůvodnění. Jen taková norma navíc umožňuje kontrolním orgánům ověřit, zda jsou splněna přísná pravidla pro režim navracení nebo navracení u náhradních vstupů. Mělo by být připomenuto, že podle přílohy I pásm. i) základního nařízení je systém navracení povolen jen v konkrétních případech a mimo jiné pouze během dvouletého období mezi dovozem náhradních vstupů a vývozem.

               (40)

               Závěrem, Komise není vázána žádným precedentem vztahujícím se k ALS pro fyzické vývozy. Režim nebyl nikdy analyzován na základě skutečností srovnatelných s fakty zjištěnými v průběhu tohoto šetření, zejména z hlediska nepřesnosti SION pro dotčený výrobek.

               (41)

               V důsledku absence povoleného režimu navracení nebo navracení u náhradních vstupů spočívá vyrovnatelný příspěvek v osvobození od celkových dovozních cel běžně splatných při dovozu.

               (42)

               Částka subvence byla vypočtena na základě osvobození od dovozního cla (základního cla a dalšího zvláštního dodatečného cla) za materiál dovezený na základě ALS pro fyzické vývozy pro dotčený výrobek během období kontrolního šetření s poplatky nezbytně vzniklými k získání subvence a odečtenými podle čl. 7 odst. 1 písm. a) základního nařízení (čitatel). Tato částka byla propočtena na celkový vývozní obrat vytvořený dotčeným výrobkem během zkoumaného období šetření podle čl. 7 odst. 2 základního nařízení (jmenovatel), neboť tato subvence nebyla přidělena vzhledem k množství zpracovanému, vyrobenému, vyvezenému nebo přepravenému. Na základě toho byla získána subvence ve výši 22 %.

         3.   Celková výše částky vyrovnatelných subvencí

               (43)

               S přihlédnutím k poznatkům týkajícím se výše uvedených režimů je částka vyrovnatelných subvencí pro žadatele následující:

                           (%)

                           DEPBS

                           ALS

                           CELKEM

                           Nestor Pharmaceuticals Ltd.

                           3,3

                           22

                           25,3

               (44)

               Podle čl. 15 odst. 1 základního nařízení by částka vyrovnávacího cla měla být nižší než celková částka vyrovnatelných subvencí, pokud by toto nižší clo mělo být odpovídající pro odstranění újmy způsobené průmyslovému odvětví Společenství. V původním šetření byla stanovena průměrná úroveň odstranění újmy ve výši 14,6 %. Žadatel nepožadoval přezkoumání zjištění o újmě. Proto částka vyrovnávacího cla v současném přezkumu nesmí překročit původně stanovené limity úrovně odstranění újmy.

         E.   UKONČENÍ URYCHLENÉHO PŘEZKUMU

               (45)

               Na základě zjištění plynoucích z tohoto kontrolního šetření se má za to, že dovoz dotčených výrobků vyrobených a vyvezených žadatelem do Společenství by měl dále podléhat vyrovnávací celní sazbě odpovídající úrovni odstranění újmy, jak byla stanovena během původního šetření.

               (46)

               Vzhledem k tomu, že je tato celní sazba již použitelná na všechny společnosti, které nebyly jednotlivě zmíněny v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2164/98, toto nařízení by nemělo být změněno. Urychlený přezkum týkající se žadatele by měl být proto ukončen.

         F.   ZVEŘEJNĚNÍ

               (47)

               Žadatel a VI byli informováni o základních skutečnostech a úvahách, z nichž vyšel záměr ukončit urychlený přezkum. Byl jim také dán přiměřený čas, aby se vyjádřili. VI žádné vyjádření neposkytla. Poznámky žadatele ke zveřejnění, které se týkají pouze ALS pro fyzické vývozy, byly zohledněny, jak je uvedeno výše v 37. až 40. bodu odůvodnění,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Jediný článek
   Ukončuje se urychlený přezkum nařízení (ES) č. 2164/98 týkající se společnosti Nestor Pharmaceuticals Limited.

      V Bruselu dne 18. října 2004.

            Za Komisi

         Pascal LAMY

            člen Komise

      (1)  Úř. věst. L 288, 21.10.1997, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 461/2004 (Úř. věstník L 77, 13.3.2004, s. 12).

      (2)  Úř. věst. L 273, 9.10.1998, s. 1.

      (3)  Úř. věst. C 102, 29.4.2003, s. 6.

      (4)  Oznámení č. 1/2002-07 ze dne 31. března 2002 ministerstva průmyslu a obchodu VI.


title: Rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru (SZBP) 2015/173 ze dne 3. února 2015 o jmenování velitele mise EU pro vojenskou misi Evropské unie s cílem přispět k výcviku somálských bezpečnostních sil (EUTM Somalia) a o zrušení rozhodnutí EUTM Somalia/1/2013 (EUTM SOMALIA/1/2015)

text:
               5.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 29/14

         ROZHODNUTÍ POLITICKÉHO A BEZPEČNOSTNÍHO VÝBORU (SZBP) 2015/173
   ze dne 3. února 2015
   o jmenování velitele mise EU pro vojenskou misi Evropské unie s cílem přispět k výcviku somálských bezpečnostních sil (EUTM Somalia) a o zrušení rozhodnutí EUTM Somalia/1/2013 (EUTM SOMALIA/1/2015)
   POLITICKÝ A BEZPEČNOSTNÍ VÝBOR,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 38 třetí pododstavec této smlouvy,
   s ohledem na rozhodnutí Rady 2010/96/SZBP ze dne 15. února 2010 o vojenské misi Evropské unie s cílem přispět k výcviku somálských bezpečnostních sil (1), a zejména na článek 5 uvedeného rozhodnutí,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Podle čl. 5 odst. 1 rozhodnutí 2010/96/SZBP Rada zmocnila Politický a bezpečnostní výbor k přijímání příslušných rozhodnutí v souladu s článkem 38 Smlouvy o Evropské unii týkajících se výkonu politické kontroly a strategického řízení mise EUTM Somalia, včetně rozhodnutí o jmenování velitele mise EU.

               (2)

               Dne 17. prosince 2013 přijal Politický a bezpečnostní výbor rozhodnutí EUTM Somalia/1/2013 (2), kterým jmenoval velitelem mise EU pro misi EUTM Somalia brigádního generála Massima MINGIARDIHO.

               (3)

               Dne 18. prosince 2014 navrhla Itálie, aby byl novým velitelem mise EU pro misi EUTM Somalia jmenován brigádní generál Antonio MAGGI, který má brigádního generála Massima MINGIARDIHO ve funkci nahradit.

               (4)

               Dne 8. ledna 2015 doporučil Vojenský výbor EU Politickému a bezpečnostnímu výboru, aby jmenoval brigádního generála Antonia MAGGIHO velitelem mise EU pro misi EUTM Somalia, který má ve funkci nahradit brigádního generála Massima MINGIARDIHO.

               (5)

               Rozhodnutí EUTM Somalia/1/2013 by mělo být zrušeno.

               (6)

               V souladu s článkem 5 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní vypracovávání a provádění těch rozhodnutí a činností Unie, které mají vliv na obranu. Dánsko se tedy neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné,

         PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Brigádní generál Antonio MAGGI je jmenován velitelem mise EU pro vojenskou misi Evropské unie s cílem přispět k výcviku somálských bezpečnostních sil (EUTM Somalia) ode dne 8. března 2015.
   Článek 2
   Rozhodnutí EUTM Somalia/1/2013 se zrušuje.
   Článek 3
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 8. března 2015.

      V Bruselu dne 3. února 2015.

            Za Politický a bezpečnostní výbor

            předseda

         W. STEVENS

      (1)  Úř. věst. L 44, 19.2.2010, s. 16.

      (2)  Rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru EUTM Somalia/1/2013 ze dne 17. prosince 2013 o jmenování velitele mise EU pro vojenskou misi Evropské unie s cílem přispět k výcviku somálských bezpečnostních sil (EUTM Somalia) (Úř. věst. L 346, 20.12.2013, s. 53).


1. Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 24. dubna 2007 o udělení absolutoria za plnění souhrnného rozpočtu Evropské unie na rozpočtový rok 2005, Oddíl VIIIA - Evropský veřejný ochránce práv (C6-0471/2006 - 2006/2063(DEC))