title: Rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 244/14/KOL ze dne 26. června 2014 týkající se případné podpory subjektu Nasjonal digital læringsarena (NDLA) [2015/1902]

text:
               22.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 277/41

         ROZHODNUTÍ KONTROLNÍHO ÚŘADU ESVO
   č. 244/14/KOL
   ze dne 26. června 2014
   týkající se případné podpory subjektu Nasjonal digital læringsarena (NDLA) [2015/1902]

         (Norsko)

   KONTROLNÍ ÚŘAD ESVO (dále jen „Kontrolní úřad“),
   S OHLEDEM na:
   Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 61 a protokol 26 této dohody,
   Dohodu mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora (dále jen „Dohoda o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru“), a zejména na článek 24 této dohody,
   protokol 3 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru (dále jen „protokol 3“), a zejména čl. 7 odst. 2 části II tohoto protokolu,
   PO VYZVÁNÍ zúčastněných stran k předložení připomínek v souladu s uvedenými ustanoveními (1),
   vzhledem k těmto důvodům:
   I.   SKUTKOVÝ STAV
   1.   POSTUP

               (1)

               Norský svaz vydavatelů (Den Norske Forleggerforening, dále jen „NSV“) zaslal Kontrolnímu úřadu dopisem ze dne 15. dubna 2010 (dokument č. 553725) stížnost, ve které se uvádí, že subjektu Nasjonal digital læringsarena (dále jen „NDLA“) byla poskytnuta protiprávní státní podpora. E-mailem ze dne 15. července 2011 (dokument č. 608593) pak stěžovatel poskytl dodatečné informace.

               (2)

               Kontrolní úřad si dopisem ze dne 2. července 2010 (dokument č. 558201) vyžádal dodatečné informace. Norské orgány na tuto žádost o informace odpověděly dopisem ze dne 9. září 2010 (dokument č. 568942). Kromě toho proběhly mezi Kontrolním úřadem a norskými orgány ohledně této věci diskuse na schůzce, která se konala v Norsku ve dnech 13.–14. října 2010. Dodatečné informace od norských orgánů byly Kontrolnímu úřadu zaslány dopisem ze dne 1. prosince 2010 (dokument č. 579405).

               (3)

               Kontrolní úřad si dopisem ze dne 4. února 2011 vyžádal dodatečné informace (dokument č. 574762). Norské orgány odpověděly dopisem ze dne 7. března 2011 (dokument č. 589528). Norské orgány poskytly další vysvětlení e-maily ze dne 2. května 2011 a 12. srpna 2011 (dokumenty č. 596402 a 608596).

               (4)

               Dne 12. října 2011 přijal Kontrolní úřad rozhodnutí č. 311/11/KOL, v němž rozhodl, že toto opatření nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 61 odst. 1 Smlouvy o EHP (dále jen „rozhodnutí“) (2). Stěžovatel podal proti tomuto rozhodnutí dne 9. ledna 2012 stížnost a Soud ESVO toto rozhodnutí zrušil svým rozsudkem ze dne 11. prosince 2012 ve věci E-1/12 Den norske Forleggerforening v. Kontrolní úřad ESVO (dále jen „rozsudek“) (3).

               (5)

               Kontrolní úřad po vynesení rozsudku přijal rozhodnutí č. 136/13/KOL ze dne 27. března 2013, kterým oficiálně zahájil šetření (4). Norské orgány předložily své připomínky k tomuto rozhodnutí dne 6. května 2013 (dokument č. 672024). NSV předložil své vyjádření dne 31. července 2013 (dokument č. 679681). V období mezi 2. zářím a 15. zářím 2013 předložila své připomínky řada třetích stran. Tyto připomínky třetích stran byly předány norským orgánům e-maily ze dne 4. října 2013 (dokumenty č. 685793, 685794, 685795 a 685797) a 7. října 2013 (dokumenty č. 685884, 685885, 685886, 685887, 685889) a dopisem ze dne 29. října 2013 (dokument č. 688133).

               (6)

               V návaznosti na žádost NSV se v Bruselu dne 16. října 2013 uskutečnila schůzka, na níž NSV prezentoval další připomínky k této věci. Dne 27. října 2013 odeslal NSV kopii svých prezentačních materiálů společně s dalšími písemnými připomínkami (dokument č. 688135), které byly předány norským orgánům dne 29. října 2013. Norské orgány předložily své připomínky dne 29. listopadu 2013 (dokument č. 691769).

               (7)

               Kontrolní úřad si vyžádal další informace dopisem ze dne 17. února 2014 (dokument č. 694424). Norské orgány odpověděly dopisem ze dne 31. března 2014 (dokumenty č. 703980 a 703991, přílohy 1–28 dokumentu č. 703987).

         2.   NDLA

               (8)

               NDLA je subjekt založený orgány norských správních oblastí podle § 27 zákona o místní samosprávě (5). NDLA nemá právní subjektivitu.

               (9)

               § 27 zákona o místní samosprávě stanoví, že obce nebo orgány správních oblastí mohou provádět běžné úkoly společně. Tato spolupráce by měla probíhat prostřednictvím správní rady, kterou jmenuje orgán příslušné obce nebo správní oblasti. Tato rada může být pověřena přijímáním rozhodnutí týkajících se fungování a organizace subjektu pro spolupráci mezi jednotlivými správními oblastmi. Uvedené ustanovení rovněž určuje, že jmenování a zastupování v této radě, rozsah její činnosti, to, zda by měly zúčastněné obce/orgány správních oblastí odvádět finanční příspěvky, to, zda je rada oprávněna uzavírat smlouvy o úvěru nebo jiným způsobem činit zúčastněné obce/správní oblasti odpovědnými za finanční závazky, a konečně způsob ukončení činnosti tohoto subjektu pro spolupráci by měly určovat stanovy tohoto subjektu. Členy subjektu pro spolupráci mezi jednotlivými správními oblastmi mohou být pouze obce a orgány správních oblastí. Členství v těchto subjektech není povoleno státu, jiným státním subjektům ani soukromým osobám. Kromě toho musí být tato spolupráce skutečná v tom smyslu, že zákon zakazuje delegovat řízení spolupráce na jediný orgán správní oblasti.

               (10)

               Založení NDLA je popsáno v oddíle I.4.4.

               (11)

               Cílem NDLA je vývoj a nákup elektronických učebních materiálů s cílem tyto materiály bezplatně zveřejňovat na internetu pro potřeby učitelů a studentů. Materiály jsou zveřejňovány na veřejně přístupných webových stránkách. NDLA má čtyři hlavní oblasti činnosti: za prvé vývoj a poskytování elektronických učebních materiálů pro vyšší sekundární vzdělávání, za druhé nákup elektronických učebních materiálů od třetích stran, za třetí kontrolu kvality učebních materiálů a za čtvrté provoz webových stránek, jejichž prostřednictvím jsou elektronické učební materiály zveřejňovány (tyto činnosti jsou zde dále nazývány rovněž „nákup, vývoj a poskytování elektronických učebních materiálů“).

         3.   STĚŽOVATEL – NORSKÝ SVAZ VYDAVATELŮ (DÁLE JEN „NSV“)

               (12)

               NSV zastupuje společnosti, které aktivně působí nebo by mohly působit v oblasti vývoje a distribuce elektronických učebních materiálů.

               (13)

               Stěžovatel tvrdí, že poskytování finančních prostředků subjektu NDLA na nákup, vývoj a poskytování elektronických učebních materiálů představuje protiprávní státní podporu subjektu NDLA. V tomto ohledu stěžovatel zdůrazňuje, že podle jeho názoru NDLA není nedílnou součástí veřejné správy, ale spíše podnikem ve smyslu pravidel státní podpory. Stěžovatel připomíná, že podle ustálené judikatury je podnik definován jako subjekt, který vykonává hospodářskou činnost. Stěžovatel uvádí, že v souladu s judikaturou Soudního dvora Evropské unie (dále jen „Soudní dvůr“) je hospodářská činnost definována jako činnost, kterou by mohl, alespoň v zásadě, vykonávat soukromý podnik za účelem vytváření zisku. Jakýkoli subjekt vykonávající činnost, která by mohla být vykonávána za účelem vytváření zisku, tedy z podstaty věci vykonává hospodářskou činnost.

               (14)

               Stěžovatel dále tvrdí, že trh s elektronickými učebními materiály existoval již před zahájením činnosti NDLA a že NDLA nyní soutěží se zavedenými soukromými podniky, které nabízejí elektronické učební pomůcky. Stěžovatel tvrdí, že z toho vyplývá, že vývoj a poskytování elektronických učebních pomůcek představuje hospodářskou činnost. Stěžovatel dále uvádí, že ostatní činnosti NDLA jsou úzce propojeny s vývojem a poskytováním elektronických učebních pomůcek a že je proto třeba považovat je rovněž za činnosti hospodářské povahy.

               (15)

               Stěžovatel rovněž tvrdí, že čl. 59 odst. 2 Dohody o EHP se nepoužije, a dochází k závěru, že vzhledem k tomu, že nedošlo k oznámení, udělil norský stát státní podporu v rozporu s pravidly státní podpory.

         4.   SOUVISLOSTI

   4.1.   VZDĚLÁVACÍ SYSTÉM V NORSKU

               (16)

               Vzdělávání v Norsku je poskytováno v systému bezplatných veřejných škol. Tento systém je rozdělen na povinné základní vzdělání (od 6 do 13 let), povinné nižší sekundární vzdělání (od 13 do 16 let) a nepovinné vyšší sekundární vzdělání (od 16 do 19 let).

               (17)

               V rámci iniciativy na podporu znalostí (6) norské orgány v roce 2006 rozhodly, že všechny norské školy musí klást důraz na určité základní dovednosti ve všech předmětech. Jednou z těchto dovedností je schopnost učit se daný předmět s využitím informačních a komunikačních technologií. Tento požadavek byl zaveden do národního vzdělávacího programu pro žáky desetileté povinné školní docházky (tj. 1.–10. ročník), studenty prvního ročníku vyššího sekundárního vzdělávání (tj. 11.–13. ročník) a učně v rámci přípravy učňů. Podle norského zákona o vzdělávání (7) odpovídají za splnění těchto požadavků orgány správních oblastí.

               (18)

               V roce 2007 norské orgány rovněž novelizovaly zákon o vzdělávání a stanovily povinnost orgánů správních oblastí poskytovat žákům zdarma potřebné tištěné i elektronické učební materiály. Je třeba poznamenat, že do té doby si studenti norského vyššího sekundárního vzdělávání (11.–13. ročník) museli učební materiály kupovat podle toho, jaké učební materiály jim určila škola v souladu s národním vzdělávacím programem. Tato změna byla provedena poté, co norská vláda prozkoumala možné způsoby a hospodářské důsledky zavedení bezplatných učebních materiálů do systému vyššího sekundárního vzdělávání (8),

               (19)

               Jak vyplývá z norské bílé knihy (9), není zásada bezplatného poskytování učebních materiálů žádnou novinkou, neboť byla implicitně stanovena již v zákazu účtování školného, což lze vykládat tak, že učební materiály by měly být poskytovány rovněž bezplatně. Bílá kniha však uznává, že zásada bezplatného poskytování učebních materiálů není zákonem výslovně upravena, neboť uvádí, že:
               „[J]edná se o nové pravidlo, avšak jeho záměrem není měnit stávající právní předpisy. Zásada bezplatného vzdělání se odvozuje od třetího odstavce § 35 zákona o středních školách (10) týkajícího se vzdělávání, který zakazuje účtování školného. Stávající systém, kdy si studenti a učni musí kupovat učební materiály a pomůcky sami, nemá oporu v zákoně.“ (11) (neoficiální překlad)

               (20)

               Nový odst. 9 § 3–1 školského zákona nyní skutečně výslovně stanoví, že:
               „Vzdělávání a odborná příprava na veřejně provozovaných institucích vyššího sekundárního vzdělávání nebo odborné přípravy jsou poskytovány bezplatně. Orgán správní oblasti je povinen poskytovat žákům potřebné tištěné i elektronické učební pomůcky a elektronické vybavení. Žáci nesmí být nuceni hradit jakékoli náklady za tyto materiály a vybavení, které by přesahovaly částku stanovenou v tomto nařízení. (…)“. (12) (neoficiální překlad)

         4.2.   USTANOVENÍ REVIDOVANÉHO STÁTNÍHO ROZPOČTU

               (21)

               Povinnost bezplatného poskytování elektronických a fyzických učebních materiálů představuje pro orgány norských správních oblastí značnou finanční zátěž. S ohledem na tyto dodatečné náklady rozhodla norská vláda v roce 2006 o poskytnutí dalších finančních prostředků. Poskytnutí těchto finančních prostředků bylo zahrnuto do revidovaného státního rozpočtu, který byl přijat dne 12. května 2006:
               „Cílem vlády je zavést na středních školách bezplatné poskytování učebních materiálů. Vláda hodlá zároveň podporovat využívání elektronických učebních materiálů na středních školách. Jako jeden z prvků snahy o snižování nákladů na jednoho žáka na základě rozšiřování přístupu k elektronickým učebním materiálům a jejich využívání navrhuje vláda využít částku 50 000 000,- NOK na vývoj a využívání elektronických učebních materiálů.
               Žádosti správních oblastí se mohou týkat jedné, několika nebo všech středních škol v dané správní oblasti a mohou obsahovat jedno nebo více témat. Cílem tohoto příspěvku je podporovat vývoj a využívání elektronických učebních materiálů a přispět ke snížení nákladů, které nesou žáci v souvislosti s učebními materiály.
               Tyto finanční prostředky lze využít pro externí zadání nebo lokální vývoj elektronických učebních materiálů. Tyto finanční prostředky nelze využít na vývoj elektronické infrastruktury. Plán stanoví, že je nutno dát (sic) [přednost] žádostem založeným na spolupráci mezi správními oblastmi.“ (13) (neoficiální překlad norských orgánů)

         4.2.1.
         Výzva k předkládání žádostí

               (22)

               V dopise ze dne 19. června 2006 předložilo ministerstvo školství a výzkumu orgánům správních oblastí výzvu k samostatnému nebo společnému podání žádosti o 50 milionů NOK, které byly dány k dispozici do 15. srpna 2006. V tomto dopise jsou cíle a pojetí této iniciativy popsány takto:

                           —

                           „Zlepšit přístup k elektronickým učebním materiálům ve vyšším sekundárním vzdělávání a rovněž zavést jejich široké využívání.

                           —

                           Zvýšit pravomoci vyššího sekundárního vzdělávání a vlastníků škol při nákupu a/nebo vývoji elektronických učebních materiálů.

                           —

                           Zvýšit objem a rozmanitost elektronických učebních materiálů určených pro vyšší sekundární vzdělávání.

                           —

                           Snížit výdaje studentů v souvislosti s pořizováním učebních materiálů.“ (neoficiální překlad norských orgánů)

                  (…) V [revidovaném státním rozpočtu] na rok 2006 uvádí vláda toto:

               „Tyto finanční prostředky lze použít na nákup elektronických učebních pomůcek a na lokální vývoj elektronických učebních pomůcek.“ (14) (neoficiální překlad)

         4.2.2.
         Vytvoření NDLA

               (23)

               V srpnu 2006 se vrcholní představitelé oblasti vzdělávání z 19 norských orgánů správních oblastí sešli, aby prodiskutovali možnost společné žádosti o tyto finanční prostředky. Orgán správní oblasti Oslo se rozhodl, že se projektu spolupráce nezúčastní, avšak zbývajících 18 orgánů správních oblastí se rozhodlo zahájit spolupráci mezi jednotlivými správními oblastmi a vytvořit subjekt NDLA, aby tento proces po dobu neurčitou řídil. Každý z těchto orgánů správních oblastí následně přijal toto usnesení:
               „Rada správních oblastí přijímá pro správní oblasti Akershus, Aust-Agder, Buskerud, Finnmark, Hedmark, Hordaland, Nordland, Nord-Trøndelag, Møre og Romsdal, Oppland, Rogaland, Sogn og Fjordane, Sør-Trøndelag, Telemark, Troms, Vest-Agder, Vestfold a Østfold následující usnesení s cílem vytvořit subjekt NDLA pro spolupráci mezi jednotlivými správními oblastmi s vlastní radou v souladu s § 27 zákona o místní samosprávě. Účelem tohoto subjektu pro spolupráci je usnadnit nákup, vývoj, aplikaci a organizaci elektronických učebních pomůcek pro všechny subjekty na úrovni vyššího sekundárního vzdělávání. Výsledkem musí být bezplatné poskytování elektronických učebních materiálů, které umožňují aktivní učení a sdílení (…)“ (15) (neoficiální překlad norských orgánů)

               (24)

               Dne 1. prosince 2012 ze subjektu NDLA vystoupila správní oblast Akershus, ale ke dni 1. ledna 2014 se rozhodla do něho znovu vstoupit. Podle předmluvy k výroční zprávě NDLA za rok 2012 NDLA „orgán správní oblasti Akershus zrušil své členství v důsledku nízké návštěvnosti svých škol (…)“ (16) (neoficiální překlad). Podle informací na webových stránkách NDLA byla důvodem obnovení členství správní oblasti Akershus skutečnost, že „[p]o ukončení jejího členství v NDLA se využívání stránek ndla.no výrazně zvýšilo.“ (neoficiální překlad), což znamená, že NDLA se ke dnešnímu dni skládá z 18 orgánů správních oblastí.

         4.3.   FINANČNÍ PROSTŘEDKY PRO ORGÁNY SPRÁVNÍCH OBLASTÍ

               (25)

               Dne 15. října 2006 předložilo všech 18 orgánů správních oblastí ministerstvu školství a výzkumu společnou žádost o finanční prostředky od státu; ministerstvo předběžně schválilo udělení grantu ve výši 2 milionů NOK na plánování projektu a dalších 15 milionů NOK na vývoj a nákup obsahu (tj. celkem 17 milionů NOK). Grant na 15 milionů NOK měl být udělen až po schválení plánu projektu (17). Plán projektu, který byl předložen dne 16. února 2007, byl schválen dne 20. dubna 2007 a byla poskytnuta částka dalších 15 milionů NOK s řadou podmínek:
               „Tyto finanční prostředky budou použity na nákup, vývoj a/nebo úpravu elektronických učebních pomůcek pro předměty norský jazyk a přírodní vědy pro VGI (18) od podzimu 2007
               (…)
               Ministerstvo rovněž žádá, aby orgány správních oblastí společně určily odpovědný právní subjekt, který bude plnit povinnosti orgánů správních oblastí ohledně elektronických učebních pomůcek vyplývající z výše uvedené iniciativy. Takovým subjektem může být např. společnost, subjekt pro spolupráci mezi jednotlivými správními oblastmi nebo orgán hostitelské správní oblasti; tento subjekt však nemůže sám o sobě vykonávat hospodářskou činnost.
               (…)
               Ministerstvo předpokládá, že nákup elektronických učebních materiálů a služeb v oblasti vývoje bude prováděn v souladu s předpisy pro zadávání veřejných zakázek. Vývoj elektronických učebních pomůcek zaměstnanci orgánů správních oblastí je třeba považovat za činnost na vlastní účet za předpokladu, že orgány správních oblastí nebudou mít z této činnosti žádný zisk. Vývoj těchto pomůcek osobami, které nejsou zaměstnanci orgánů správních oblastí, je nutno považovat za nákup služeb a měl by být posuzován obvyklým způsobem podle pravidel a předpisů pro zadávání veřejných zakázek.“ (19) (neoficiální překlad)

               (26)

               Po schválení finančních prostředků převedlo ministerstvo školství a výzkumu v průběhu tří let na projekt NDLA postupně částky 30,5 miliónu NOK (2 miliony NOK a 15 milionů NOK v období 2006–2007, 9 milionů NOK v roce 2008 na vývoj (elektronických) učebních materiálů a 4,5 milionu NOK v roce 2009 na infrastrukturu a technickou podporu) (viz shrnutí v tabulce níže v bodě (27)) (20).

               (27)

               Po změně školského zákona v roce 2007 byla orgánům správních oblastí navíc poskytnuta vyrovnávací platba za povinnost poskytovat (fyzické a elektronické) učební materiály prostřednictvím navýšení grantového schématu orgánů správních oblastí ze strany ministerstva pro místní samosprávu a rozvoj, které bylo od 1. ledna 2014 přejmenováno na ministerstvo pro místní samosprávu a modernizaci (21). Tato vyrovnávací platba byla založena na odhadu nákladů na poskytování učebních materiálů ve všech předmětech. Částky této vyrovnávací platby jsou shrnuty níže (22):

                           Rok

                           2006–2007

                           2008

                           2009

                           2010

                           Státní grant orgánům správních oblastí s cílem umožnit jim bezplatné poskytování učebních materiálů (obecné)

                           287 milionů NOK

                           211 milionů NOK

                           347 milionů NOK

                           308 milionů NOK

                           Grant poskytnutý ministerstvem školství a výzkumu subjektu NDLA (konkrétní)

                           17 milionů NOK

                           9 milionů NOK

                           4,5 milionu NOK (23)

                           —

         4.3.1.
         Financování subjektu NDLA orgány správních oblastí

               (28)

               Orgány správních oblastí, jež se na tomto projektu podílely, se rozhodly využít část finančních prostředků z obecného grantového schématu, uvedeného v bodě 27 výše, na projekt NDLA. Přidělování prostředků z rozpočtu orgánů správních oblastí je shrnuto níže (24):

                           Rok

                           2008

                           2009

                           2010

                           2011

                           2012

                           Grant poskytnutý orgány správních oblastí (25) subjektu NDLA

                           21,1 milionu NOK

                           34,7 milionu NOK

                           58,8 milionu NOK (26)

                           57,7 (27) milionu NOK

                           64,9 milionu NOK (28)

                           Procento/částka vyčleněná z rozpočtu orgánů správních oblastí na bezplatné poskytnutí učebních materiálů subjektu NDLA

                           10 %

                           10 %

                           20 %

                           355 NOK na jednoho studenta

                           400 NOK na jednoho studenta

               (29)

               I když způsob, jakým byly tyto prostředky subjektu NDLA předávány, se v průběhu času měnil, základní zdroj financování zůstal stejný, konkrétně granty od státu poskytované prostřednictvím ministerstva školství a výzkumu a ministerstva pro místní samosprávu a modernizaci.

               (30)

               V prvním roce provozu tak byly subjektu NDLA poskytovány finanční prostředky přímo z ministerstva školství a výzkumu (17 milionů NOK v roce 2007). Poté ve druhém a třetím roce své činnosti byl subjekt NDLA financován jednak přímo státem, jednak orgány správních oblastí, které subjektu NDLA přidělily část svých grantů od státu.

               (31)

               Ministerstvo školství a výzkumu hradilo subjektu NDLA pouze náklady na technickou podporu a infrastrukturu, tj. na rozšíření a přesun systému správy internetového obsahu, v roce 2009 ve výši 4,5 milionu NOK, a to vzhledem k tomu, že k 1. červenci 2009 byla finanční odpovědnost za bezplatné poskytování učebních materiálů převedena na orgány správních oblastí (29).

               (32)

               Od roku 2010 až dosud je subjekt NDLA financován pouze z rozpočtů orgánů správních oblastí, které zase využívají prostředky získané z obecného grantového programu spravovaného ministerstvem pro místní samosprávu a modernizaci.

         4.3.2.
         Právní základ financování

               (33)

               Právní základ pro vyplácení prostředků ministerstvem školství a výzkumu subjektu NDLA představuje usnesení norského parlamentu o státním rozpočtu společně s přenesením pravomocí na ministerstvo školství a výzkumu, pokud jde o schvalování žádostí o granty.

               (34)

               Právní základ grantů, které subjektu NDLA poskytují orgány správních oblastí, se nachází v usneseních o rozpočtu správních oblastí, jež se na tomto projektu podílely (30).

         4.4.   ZALOŽENÍ SUBJEKTU NDLA
       (31)

   4.4.1.
         Spolupráce ad hoc: 15. října 2006 – 1. července 2009

               (35)

               Od 15. října 2006 (32) do 1. července 2009, kdy došlo k založení NDLA jako subjektu pro spolupráci mezi jednotlivými správními oblastmi v souladu s § 27 zákona o místní samosprávě, působil NDLA jako subjekt pro spolupráci ad hoc.

               (36)

               Od 15. října 2006 do 15. února 2007 se orgány správních oblastí, které byly členy subjektu NDLA, zaměřily na sestavení plánu projektu za účelem jeho předložení ministerstvu školství a výzkumu s cílem získat schválení a financování subjektu NDLA. Ministerstvo obdrželo tento plán projektu 16. února 2007 a schválilo ho v dubnu 2007 (33). V té době přijímalo strategická rozhodnutí týkající se projektu „fórum pro vrcholné představitele oblasti vzdělávání orgánů správních oblastí“ (dále jen „FFU“) (34). Každodenní řízení projektu vedla správní rada jmenovaná FFU, která sestávala z pěti členů; těchto pět členů působilo zároveň jako ředitelé pro vzdělávání na úrovni orgánů správních oblastí. Podle informací, které poskytly norské orgány, byl v této správní radě zastoupen nejméně jeden zástupce z každého ze tří regionů odborné přípravy, (tj. severní region, jihozápadní region a východní region) a vedoucí představitel FFU (35).

               (37)

               Kromě těchto pěti členů správní rady se na projektu podíleli čtyři zaměstnanci jednotlivých orgánů správních oblastí (36). Správní rada NDLA se řídila dohodnutým mandátem, který stanovily orgány správních oblastí, jež se na tomto projektu podílely, a který zahrnoval dva konkrétní cíle (37):

                           i)

                           Vytvořit organizaci schopnou bezplatně poskytovat elektronické učební materiály s dlouhodobým cílem pokrýt potřebu všech témat a tematických oblastí vyššího sekundárního vzdělávání a

                           ii)

                           do podzimu 2007 zajistit elektronické učební materiály týkající se dvou konkrétních témat, tj. norského jazyka a přírodních věd (druhý ročník), pro vyšší sekundární vzdělávání.

               (38)

               Aby bylo možné využít finančních prostředků od státu, vyžadovalo ministerstvo školství a výzkumu, aby za projekt nesl odpovědnost právní subjekt. Na základě tohoto požadavku byl tímto odpovědným právním subjektem jmenován orgán správní oblasti Hordaland. To bylo potvrzeno rozhodnutím orgánu správní oblasti Hordaland ze dne 16. října 2007 (38) a odsouhlaseno ostatními orgány správních oblastí, jež se na tomto projektu podílely, prostřednictvím jejich vlastních správních rad.

               (39)

               V průběhu let 2008 a 2009 projednávaly orgány správních oblastí, jež se na tomto projektu podílely, způsob organizace NDLA v budoucnosti. Cílem bylo toto uspořádání formalizovat a zároveň dosáhnout toho, že již existující spolupráce bude vyžadovat minimum změn (39). Nakonec správní rady všech orgánů správních oblastí přijaly totožná usnesení opravňující orgány správních oblastí k účasti v subjektu pro spolupráci mezi jednotlivými správními oblastmi v souladu s § 27 zákona o místní samosprávě. Tato usnesení uváděla, že cílem NDLA je nákup, vývoj a distribuce elektronických učebních materiálů týkajících se všech předmětů vyučovaných v Norsku v rámci vyššího sekundárního vzdělávání. Orgány správních oblastí rozhodly, že tento subjekt spolupráce by neměl mít formu samostatného právního subjektu, což se promítlo i do stanov NDLA (40). Subjekt NDLA byl jako subjekt pro spolupráci mezi jednotlivými správními oblastmi oficiálně založen dne 1. července 2009 a toto datum je uvedeno rovněž ve stanovách. Norské orgány toto datum potvrdily jako správné datum založení (41). Podle informací poskytnutých norskými orgány byla v roce 2012 provedena mírná úprava stanov (42). Tato úprava nezměnila pravomoci NDLA, jak je uvedeno níže v bodě 52.

         4.4.2.
         Spolupráce mezi jednotlivými správními oblastmi – dozorčí rada a správní rada

               (40)

               Podle stanov vykonává FFU úlohu dozorčí rady (43) a je tak i nadále odpovědná za celkové řízení, stejně jako tomu bylo ve fázi spolupráce ad hoc. Z pozměněného znění stanov z roku 2012 byl odkaz na FFU vypuštěn, ale složení a funkce dozorčí rady zůstává beze změny. Tato skutečnost odráží účel a strukturu subjektu pro spolupráci mezi jednotlivými správními oblastmi, kdy musí být v nejvyšším rozhodovacím orgánu zastoupeny všechny orgány správních oblastí, jež se na tomto projektu podílejí (44).

               (41)

               Podle stanov se správní rada skládá nejméně z pěti členů, mezi nimiž se nachází nejméně jeden zástupce z každého z regionů odborné přípravy, (tj. severní region, jihozápadní region a východní region) tj. jde o stejné nastavení jako ve fázi spolupráce ad hoc
                   (45).

               (42)

               Podle stanov (46) je úkolem správní rady zajistit, aby byl subjekt NDLA schopen vykonávat své povinnosti v souladu se stanovami, konkrétně zajistit, 1) aby elektronické vzdělávací materiály byly uživatelům dostupné bezplatně, 2) aby se vyšší sekundární vzdělávání vyznačovalo spoluprací a sdílením, 3) aby se studenti i učitelé aktivně podíleli na výuce a učení, 4) aby akademické instituce a sítě v celém státě fungovaly jako hnací síla vývoje elektronických učebních materiálů a 5) aby byl k dispozici vhodný obsah a služby naplňující potřeby studentů a učitelů.

               (43)

               Přestože má správní rada pravomoc uzavírat jménem účastníků finanční závazky, stanovy výslovně uvádějí, že správní rada vykonává svou pravomoc pouze na základě pověření dozorčí rady; dozorčí rada může rovněž správní radě vydávat pokyny a zvrátit její rozhodnutí. V pozměněném znění stanov z roku 2012 je pravomoc uzavírat finanční závazky za členy NDLA, kteří jsou do tohoto projektu zapojeni, stanovena implicitně, ale fungování správní rady zůstává beze změny. Veškeré případné finanční závazky jsou však v každém případě omezeny rozpočtem, který orgány správních oblastí, jež se na tomto projektu podílejí, pro NDLA odsouhlasily. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že všechny finanční transakce subjektu NDLA provádí orgán správní oblasti Hordaland a subjekt pro nákup této správní oblasti nazvaný BTV (další podrobnosti viz bod 54 níže). Stanovy navíc uvádějí, že ani správní rada, ani dozorčí rada nejsou oprávněny uzavírat úvěrové dohody ani poskytovat záruky jménem subjektu pro spolupráci mezi jednotlivými správními oblastmi. V tomto ohledu norské orgány objasnily, že v praxi dozorčí rada, správní rada ani veřejná správa neukládají orgánům správních oblastí žádné nové finanční závazky.

         4.4.3.
         Rozhodnutí orgánů správních oblastí přijímající subjekt pro spolupráci mezi jednotlivými správními oblastmi

               (44)

               V průběhu roku 2009 přijalo 18 různých orgánů správních oblastí rozhodnutí o přijetí dohody a stanov zakládajících NDLA jako subjekt pro spolupráci mezi jednotlivými správními oblastmi. Tato rozhodnutí přijímaly orgány správních oblastí v různé době, avšak převážná většina z nich tak učinila před 1. červencem 2009, což je datum, kdy orgány správních oblastí rozhodly o vstupu této spolupráce v platnost (47).

               (45)

               Norské orgány uvedly, že všech 18 orgánů správních oblastí je do subjektu NDLA zapojeno již od fáze spolupráce ad hoc (s výjimkou správní oblasti Akershus, která z tohoto subjektu vystoupila a poté do něj znovu vstoupila, viz bod. (24) výše) a rovněž to, že oficiální spolupráce byla zahájena 1. července 2009.

               (46)

               První schůzka rady NDLA se konala dne 11. srpna 2009 (48).

         4.5.   ROZPOČET A NÁKUP SUBJEKTU NDLA

               (47)

               Konečné rozhodování o úrovni financování NDLA v jakémkoli daném roce provádějí orgány správních oblastí, jež se na tomto projektu podílejí. Toto rozhodování je založeno na doporučení správní rady NDLA, které vyjadřuje názor správní rady na výši financování; toto doporučení však není pro orgány správních oblastí právně závazné. Primárním účelem financování (49) je umožnit NDLA dosáhnout stanovených cílů, jimiž je nákup, vývoj a distribuce elektronických učebních materiálů pro všechna témata vyučovaná v rámci sekundárního vzdělávání, na která se vztahuje právní povinnost uvedená v norském zákoně o vzdělávání.

               (48)

               Je třeba rovněž připomenout, že NDLA nemůže nijak ovlivnit částky, které jsou za její služby účtovány orgánům správních oblastí, státu nebo soukromým zákazníkům. Zejména příspěvky, které jsou NDLA poskytovány, jsou jednostranně stanoveny orgány správních oblastí a NDLA nemá žádné vyjednávací možnosti, pokud jde o výši těchto příspěvků. Pokud bude úmyslem správní rady rozvíjet činnosti subjektu NDLA a z tohoto důvodu navýšit rozpočet, musí tuto záležitost předložit dozorčí radě ke schválení. Pokud se dozorčí rada rozhodne navýšení rozpočtu podpořit, bude celá záležitost postoupena zastupitelstvům správních oblastí (50) ke konečnému schválení.

               (49)

               Aby bylo zajištěno, že NDLA zadává veřejné zakázky v plném souladu se zákonem o veřejných zakázkách (51), stanovil NDLA strategii zadávání veřejných zakázek (52). Podle informací získaných od norských orgánů je jedním z hlavních úkolů NDLA řídit vývoj nových elektronických učebních materiálů prostřednictvím zadávání veřejných zakázek. Rozhodnutí využívat zadávání veřejných zakázek je omezeno obecnými cíli NDLA a jeho rozpočtem. NDLA může v rámci těchto omezení svobodně rozhodovat o obsahu veřejných zakázek (53).

               (50)

               Od roku 2007 zadal subjekt NDLA s pomocí orgánu správní oblasti Hordaland devět významných veřejných zakázek (54). Tyto zakázky se vztahovaly k elektronickým učebním materiálům a týkaly se mj. nákupu konečných produktů a prvků i přístupu k obrazům, videím a souvisejícím podpůrným službám.

               (51)

               Jak bylo uvedeno výše, má vedení NDLA pravomoc ukládat finanční povinnosti orgánům správních oblastí, jež se na tomto projektu podílejí. Podle norských orgánů bylo záměrem tohoto ustanovení jasně stanovit, že rada subjektu NDLA je oprávněna uzavírat dohody s jinými stranami. Za tímto účelem bylo nutné, aby správní rada měla možnost ukládat povinnosti orgánům správních oblastí, jež se na tomto projektu podílejí, vzhledem k tomu, že by orgány správních oblastí zavazovala k využívání finančních prostředků, které byly dány k dispozici subjektu NDLA v souladu s cíli NDLA (55).

               (52)

               Jak bylo uvedeno výše v bodě 39, stanovy byly v roce 2012 pozměněny. Jediná významná změna se však týká jasnějšího vymezení úlohy generálního ředitele, zejména omezení vztahující se k jeho mandátu. Celkově však změny stanov nemění posuzování nezávislosti NDLA ze strany Kontrolního úřadu vzhledem k tomu, že tyto změny nepřinesly žádné významné úpravy mandátu NDLA. Norské orgány dále uvedly, že změny stanov vymezují přesnější popis pravomocí NDLA (56).

         4.6.   PERSONÁLNÍ ZAJIŠTĚNÍ A SPRÁVA SUBJEKTU NDLA

               (53)

               NDLA nemá žádné zaměstnance. Ve většině případů jsou osoby, které pro NDLA pracují, ve smluvním pracovním poměru s jedním z orgánů správních oblastí, jež se na tomto projektu podílejí. V jiných případech práci provádějí externí konzultanti, kteří jsou podle informací získaných od norských orgánů zaměstnanci společností, které získaly příslušnou veřejnou zakázku. Redakční zaměstnanci jsou buď najímáni od orgánů správních oblastí, nebo se jedná o zaměstnance dodavatelů, kteří poskytují služby subjektu NDLA. Redakční zaměstnanci z orgánů správních oblastí jsou najímáni na určitý počet let na částečný úvazek. To znamená, že jejich zaměstnavatelem je i nadále orgán dané správní oblasti, ale jejich mzda za dobu, kdy pracují pro NDLA, je hrazena z rozpočtu NDLA. Náklady na ostatní redakční zaměstnance jsou zahrnuty do poplatků hrazených dodavatelům poskytujícím služby, které subjekt NDLA zajistil externě prostřednictvím nabídkového řízení. Tým vedoucích pracovníků je najímán od orgánů správních oblastí na dobu neurčitou, a proto není se subjektem NDLA ve smluvním pracovním poměru.

               (54)

               V praxi poskytuje NDLA orgánům správních oblastí třikrát ročně úhradu za využívání jejich zdrojů (tj. platy, cestovné atd.) Proplácení této úhrady organizuje orgán správní oblasti Hordaland. Kromě toho NDLA již od fáze projektu využívá subjekt pro nákup příslušné správní oblasti BTV (57), který provádí veškeré činnosti v oblasti zadávání veřejných zakázek na služby, které mají být zakoupeny na trhu. Služby, které subjekt NDLA zajišťoval, zahrnují veškerou technickou správu, správu aplikací, asistenční služby a vývojové služby webových stránek NDLA týkajících se elektronického učení (58). Neexistuje žádný důkaz nasvědčující tomu, že by subjekt NDLA při provádění nákupů překročil rozpočet, ani že by získal jakékoli služby nebo zboží mimo oblast působnosti svého mandátu.

         5.   PŘIPOMÍNKY K ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ

   5.1.   STĚŽOVATEL

               (55)

               Připomínky NSV lze shrnout takto:

                           —

                           za prvé rozsah závazků služeb NDLA není řádně definován;

                           —

                           za druhé systém financování a struktura NDLA jsou neurčité, což vede ke křížovým dotacím od orgánů správních oblastí, které se neodrážejí v účetnictví subjektu NDLA;

                           —

                           za třetí subjekt NDLA již způsobil vydavatelům působícím v Norsku závažné a nenapravitelné škody, a to především v důsledku toho, že orgány správních oblastí vyčlenily pro subjekt NDLA veřejné státní zdroje, což údajně omezilo školám možnosti nákupu vysoce kvalitních učebních materiálů od vydavatelů;

                           —

                           za čtvrté orgány správních oblastí, které se na projektu NDLA nepodílejí (Oslo a Akershus) (59) údajně riskují, že jim nakladatelství vzhledem k oslabení své konkurenceschopnosti budou schopna poskytovat pouze učební materiály v horší kvalitě. NSV se odvolává na výzkum otevřených vzdělávacích zdrojů, který zjistil, že „státem financované programy otevřených vzdělávacích zdrojů mohou omezit možnost volby pro učitele a studenty, protože oslabují konkurenceschopnost poskytovatelů soukromého sektoru, a tím i jejich důvěru v investice, což vede k postupnému stahování těchto poskytovatelů z trhu“ (viz nezávislé pozorování organizace International Publisher Association)

               (56)

               NSV vznáší námitku k předběžnému posouzení a závěrům rozhodnutí Kontrolního úřadu 136/13/KOL, v němž Kontrolní úřad uvedl, že subjekt NDLA není možno považovat za podnik, a proto se na něj nevztahují pravidla státní podpory.

               (57)

               NSV tvrdí, že snížení rozpočtu orgánů správních oblastí na zadávání veřejných zakázek v oblasti učebních materiálů přímo souvisí s vytvořením NDLA. Podle názoru NSV je toto snížení důvodem zmenšení trhu, o kterém svědčí pokles hrubého obratu z prodeje knih institucím vyššího sekundárního vzdělávání (392 milionů NOK v roce 2008 oproti 255–264 milionům NOK v letech 2010–2012). Podle tvrzení NSV tato čísla dokazují existenci trhu minimálně již před vytvořením NDLA. NSV rovněž odkazuje na odstavec 13 pokynů Kontrolního úřadu o uplatňování pravidel státní podpory na vyrovnávací platbu udělenou za poskytování služeb obecného hospodářského zájmu („SOHZ“) (60) a argumentuje, že přestože „je trh uzavřen [interní produkce], může se jednat o hospodářskou činnost, jestliže by jiní provozovatelé byli ochotni a schopni danou službu poskytovat na daném trhu“ a že nezisková povaha subjektu NDLA nemění fakt, že je možné ho považovat za podnik, „jestliže se tato nabídka nachází v soutěžním vztahu s nabídkou jiných subjektů sledujících cíl dosahování zisku.“ (61)

               (58)

               Pokud jde o posouzení podle kritérií rozhodnutí ve věci Altmark
                   (62), NSV tvrdí, že splněna nebyla, a to vzhledem k tomu, že NDLA je údajně velmi neefektivní.

               (59)

               Tvrdí rovněž, že NDLA nevytváří produkt pouze v případě selhání trhu, ale i v případě, kdy je takový produkt na trhu již k dispozici. NSV odkazuje na odstavec 13 pokynů Kontrolního úřadu o SOHZ, kde je uvedeno, že „státy ESVO nemohou spojit plnění konkrétních povinností veřejné služby se službami, které […] jsou již […] poskytovány podniky působícími v běžných tržních podmínkách.“

               (60)

               A konečně, pokud jde o posouzení NDLA jako poskytovatele SOHZ, je kritizován nedostatek průhlednosti. V tomto ohledu odkazuje NSV na podmínky uvedené ve směrnici o průhlednosti (63), které subjekt NDLA údajně nesplnil.

         5.2.   JINÉ TŘETÍ STRANY

               (61)

               Kontrolní úřad obdržel připomínky od 11 zúčastněných třetích stran, a to: Associacao Portuguesa de Editores e Livrerios (APEL), Federace evropských vydavatelů (FEP), Polská vydavatelská komora, francouzský Národní syndikát vydavatelů, Slovinská hospodářská a průmyslová komora, Dánský svaz vydavatelů, Publisher Association (Spojené království), International Publisher Association (IPA), Asociace belgických vydavatelů (ADEB), Srbský svaz vydavatelů a knihkupců a Švédský svaz vydavatelů vzdělávací literatury.

               (62)

               Všechny třetí strany uvádějí, že výroba a poskytování bezplatných elektronických zdrojů státním subjektem, jako je NDLA, představují nekalou státem dotovanou soutěž a měly by být označeny za protiprávní podporu.

               (63)

               FEP a IPA předložily rozsáhlejší připomínky, které jsou shrnuty níže:

                           —

                           Nekalá soutěž vyplývající z podpory poskytnuté subjektu NDLA podstatně naruší schopnost vydavatelů soukromého sektoru i nadále poskytovat vysoce kvalitní zdroje na předmětném trhu. Tato nekalá soutěž negativně ovlivní vzdělávání v Norsku a bude mít škodlivé účinky na výsledky učitelů i studentů; a

                           —

                           Nejúčinnější strategií přidělování státního financování je zaměřit se na stranu poptávky (rozpočet škol) a nezavádět dotace bezplatných materiálů, které nejsou předmětem hospodářské soutěže, na straně nabídky (jak je tomu v případě NDLA). V prvně uvedeném případě mají učitelé k dispozici finanční prostředky, které jim umožňují volný výběr z celé řady vysoce kvalitních zdrojů včetně otevřených vzdělávacích zdrojů a profesionálně publikovaných materiálů.

         6.   PŘIPOMÍNKY NORSKÝCH ORGÁNŮ

               (64)

               Dle stanoviska norských orgánů nelze financování bezplatného poskytování veřejného vyššího sekundárního vzdělávání považovat za státní podporu ve smyslu článku 61 Dohody o EHP. Norské orgány zdůrazňují skutečnost, že NDLA nakupuje učební materiály primárně na trhu prostřednictvím postupů zadávání veřejných zakázek. Pouze v případě, že NDLA není schopen zajistit materiály v dostatečné kvalitě, vytvoří tyto materiály sám ve spolupráci s učiteli a s orgány správních oblastí.

         II.   POSOUZENÍ
   1.   EXISTENCE STÁTNÍ PODPORY

               (65)

               Podle čl. 61 odst. 1 SFEU „[p]odpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak“.

         1.1.   HOSPODÁŘSKÁ ČINNOST

               (66)

               Z výše uvedeného vyplývá, že pravidla státní podpory se vztahují pouze na výhody poskytované podnikům. Před přezkoumáním, zda jsou v tomto případě splněny podmínky pro poskytnutí státní podpory, je třeba nejprve přezkoumat, zda lze NDLA považovat za podnik ve smyslu čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP. Pokud tomu tak není, pak podpora poskytnutá subjektu NDLA nespadá do působnosti čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP.

               (67)

               Podle ustálené judikatury pojem podniku zahrnuje „(…) subjekt, který vykonává hospodářskou činnost, bez ohledu na jeho právní status a způsob jeho financování.“ (64)

               (68)

               Kontrolní úřad konstatuje, že NDLA je v zásadě subjektem pro spolupráci mezi jednotlivými orgány správních oblastí. Příjemcem státních finančních prostředků tedy není subjekt NDLA jako takový, ale jednotlivé orgány správních oblastí, které spolupracují na projektu NDLA. Jak je však uvedeno výše, za podnik ve smyslu pravidel státní podpory může být považován jakýkoli subjekt bez ohledu na právní status a způsob financování. Rozhodující otázkou tedy je, zda lze danou činnost považovat za činnost hospodářské povahy. Jak je podrobně uvedeno v oddíle II.1.1.2, Kontrolní úřad posuzoval, zda změna právního statusu NDLA, který byl na počátku subjektem pro spolupráci ad hoc a od 1. července 2009 se stal subjektem pro formální spolupráci mezi jednotlivými správními oblastmi, měla vliv na klasifikaci činnosti NDLA. Kontrolní úřad dospěl k závěru, že změna právního statusu žádný dopad neměla, protože po ní nenastaly žádné významné rozdíly v oblasti rozhodování, financování ani autonomie NDLA.

               (69)

               NDLA nakupuje, vyvíjí a zveřejňuje elektronické učební materiály. Stěžovatel tvrdí, že se jedná o činnosti hospodářské povahy. V tomto ohledu stěžovatel zdůrazňuje, že elektronické učební materiály až doposud vyvíjeli a vydávali soukromí dodavatelé. Stěžovatel tvrdí, že subjekt NDLA na základě vývoje a vydávání vlastních elektronických učebních materiálů vstoupil do přímé konkurence s těmito soukromými dodavateli.

               (70)

               Kontrolní úřad poznamenává, že hospodářská činnost je jakákoli činnost spočívající v nabízení zboží a služeb na trhu (65). To, zda trh pro tuto činnost existuje či nikoli, může záviset na způsobu, jakým je organizován v dotyčném státě (66), a klasifikace konkrétní činnosti jako činnosti hospodářské povahy se proto může v průběhu času měnit. Kontrolní úřad uznává, že řada společností nabízí elektronické učební materiály v rámci své hospodářské činnosti.

               (71)

               Z rozsudku Soudu ESVO ve věci Private Barnehagers Landsforbund
                   (67) však vyplývá, že skutečnost, že danou činnost mohou poskytovat soukromí provozovatelé jako hospodářskou činnost, nevylučuje skutečnost, že ji může poskytovat i stát jako nehospodářskou činnost. Ve věci Private Barnehagers Landsforbund bylo úkolem soudu ESVO posoudit, zda provoz obecních zařízení denní péče o děti v Norsku představuje hospodářskou činnost. Stěžovatel v této věci tvrdil, že jedinou relevantní otázkou v této souvislosti je, „(…) zda obce na daném trhu poskytují služby, které by mohly být alespoň v zásadě poskytovány soukromými subjekty za účelem dosažení zisku“.

               (72)

               Soud ESVO však ve svém rozsudku poukázal na to, že „[p]ři posuzování povahy činnosti prováděné veřejným subjektem s ohledem na pravidla státní podpory nelze brát zřetel na to, zda by tuto činnost v zásadě mohl vykonávat subjekt soukromý. Podle takového výkladu by pod pojem hospodářské činnosti spadaly v podstatě veškeré aktivity státu, které nespočívají ve výkonu veřejné moci“. (68) Takový výklad by tedy nevhodně omezoval možnost států poskytovat svému obyvatelstvu určité služby dle vlastního uvážení. Existuje celá řada případů, kdy bylo zjištěno, že obdobné činnosti lze provádět jednak jako hospodářské, jednak jako nehospodářské činnosti, přičemž pravidla státní podpory se vztahují pouze na posledně jmenované z těchto činností. Tento výklad akceptovaly evropské soudy v případech týkajících se systémů zdravotnictví (např. soukromé a veřejné zdravotní pojištění (69)), systémů penzijních fondů (např. soukromé a veřejné penzijní fondy (70)) a v oblasti vzdělávání (např. soukromá i veřejná zařízení denní péče o děti (71)).

               (73)

               Ve věci Private Barnehagers Landsforbund
                   (68) Soud ESVO dále vysvětlil, že za účelem zjištění, zda se jedná o hospodářskou činnost či nikoli, lze použít argumentaci Soudního dvora v rozsudku ve věci Humbel
                   (72), která se týkala pojmu „služba“ ve smyslu základních svobod, i na případy státní podpory.

               (74)

               Konkrétně v oblasti vzdělávání a výzkumu evropské soudy uvádějí, že poskytování některých služeb zařízeními, která jsou součástí veřejného vzdělávacího systému a jsou financována z veřejného rozpočtu, nelze považovat za poskytování služeb v souladu s článkem 50 ES, který odpovídá nynějšímu článku 57 SFEU. Soudní dvůr ve věci Komise v. Německo
                   (73) uvedl, zejména v souvislosti s rozsudkem ve věci Humbel, že „se stát tím, že zavede a udržuje takový veřejný vzdělávací systém financovaný zpravidla z veřejného rozpočtu, […] nehodlá věnovat výkonu činnosti za úplatu, ale plní vůči svému obyvatelstvu své poslání v oblasti sociální, kulturní a vzdělávací.“ (74)

               (75)

               V návaznosti na novelu školského zákona (viz bod 20 výše) norský stát rozhodl, že učební materiály včetně elektronických učebních materiálů budou studentům poskytovány bezplatně. Toto nové ustanovení je nedílnou součástí systému veřejného vzdělávání. Otázka, kterou je následně nutno zodpovědět, se týká provádění tohoto ustanovení v praxi; klasifikace dané činnosti jako hospodářské nebo nehospodářské bude záviset na i) jejím cíli a ii) na způsobu jejího provádění.

         1.1.1.
         Cíl

               (76)

               Stát se nesmí při vytváření a udržování předmětného subjektu zabývat ziskovou činností, ale je povinen vykonávat svou pravomoc za účelem plnění svých povinností ve vztahu k vlastnímu obyvatelstvu (75). Podle ustálené judikatury, která se odráží rovněž v rozhodovací praxi Evropské komise, plní stát vytvářením a udržováním národního vzdělávacího systému své povinnosti ve vztahu k vlastnímu obyvatelstvu v oblasti sociální, kulturní a vzdělávací (76). V tomto ohledu norská vláda v průběhu reformy vzdělávání v roce 2006 rozhodla, že stát bude poskytovat učební materiály zdarma a všechny orgány správních oblastí s výjimkou Osla se rozhodly tuto povinnost splnit spojením svých zdrojů prostřednictvím zřízení subjektu NDLA. Jak uvedly norské orgány, cílem NDLA je poskytovat elektronické učební materiály. Aby mohl subjekt NDLA tuto povinnost plnit, snaží se učební materiály především nakupovat prostřednictvím postupů zadávání veřejných zakázek na trhu. V případě, že subjekt NDLA není schopen vhodné materiály zajistit, vytvoří je v úzké spolupráci s učiteli a s orgány správních oblastí, jež se na tomto projektu podílejí (77).

               (77)

               Podle stěžovatele z rozsudků ve věcech Humbel a Private Barnehagers Landsforbund vyplývá, že zatímco činnosti, jimiž se tyto rozsudky zabývají (tj. pořádání kurzů a zajištění míst v zařízeních denní péče o děti), spadají do působnosti veřejného vzdělávacího systému, další činnosti (například nákup, vývoj a poskytování elektronických učebních materiálů), do působnosti veřejného vzdělávacího systému nespadají, a to zejména v případě, že trh pro tyto činnosti existoval již dříve, než je začal provozovat stát.

               (78)

               Kontrolní úřad však neshledává žádné známky toho, že by záměrem Soudního dvora nebo Soudu ESVO bylo omezit rozsah činností spadajících do působnosti veřejného vzdělávání způsobem, který navrhuje stěžovatel (tedy pouze na výuku a poskytování služeb zařízení denní péče o děti). Úřad naopak uvádí, že státy ESVO obecně mají široký prostor pro vlastní uvážení při výběru činností, které hodlají poskytovat svému obyvatelstvu v oblasti sociální, kulturní a vzdělávací politiky (78).

               (79)

               Kontrolní úřad podotýká, že nákup, vývoj a poskytování učebních materiálů souvisí s poskytováním výukového obsahu, a je proto úzce propojen se skutečnou výukou jako takovou. Kontrolní úřad konstatuje, že činnosti, které provádí NDLA s cílem umožnit orgánům správních oblastí, aby plnily své vzdělávací funkce, jsou provázány se sociálními závazky, které nejsou srovnatelné s nabídkou obchodní povahy, a že dotace jsou poskytovány pouze za účelem plnění velmi specifické vzdělávací funkce. Materiály, které NDLA nakupuje a vytváří, jsou tak speciálně přizpůsobeny potřebám národního vzdělávacího plánu studentů a učitelů sekundárního vzdělávání. Stěžovatel však tvrdí, že je důležité rozlišovat mezi činnostmi, které jsou nezbytné pro poskytování veřejného vzdělávání, a mezi těmi, které k tomu nezbytné nejsou – stěžovatel pro ilustraci tohoto bodu uvádí, že subjekt NDLA mohl začít vyrábět nábytek pro školy, což by podle tvrzení stěžovatele nemělo být součástí plnění veřejné vzdělávací funkce. V tomto ohledu stěžovatel uvádí, že výroba elektronických výukových materiálů není nedílnou součástí závazku veřejné služby, a proto by měla být považována za hospodářskou činnost (79).

               (80)

               Kontrolní úřad v rozporu s názorem stěžovatele konstatoval, že výrobu nábytku nelze srovnávat s výrobou výukových materiálů určených na podporu národního vzdělávacího plánu. Výroba výukových materiálů je totiž úzce propojena s výukovou činností veřejného vzdělávacího systému, zatímco v případě výroby nábytku tomu tak pravděpodobně nebude.

         1.1.2.
         Otevřená povaha webové stránky

               (81)

               Pokud jde o otevřenou povahu webových stránek, stěžovatel a třetí strany uvádějí, že se jedná o problematický prvek, s následujícím odůvodněním: „[s]tátem financované programy otevřených vzdělávacích zdrojů mohou paradoxně omezit možnost volby pro učitele a studenty, protože narušují konkurenceschopnost poskytovatelů ze soukromého sektoru, a tudíž i jejich důvěru v investice, takže se tito poskytovatelé z trhu postupně stahují“. (80) Jak je uvedeno níže, otevřená povaha webových stránek nemění nic na tom, že Kontrolní úřad vyhodnotil materiály uvedené na těchto stránkách jako nehospodářské.

               (82)

               Kontrolní úřad podotýká, že v oblasti vzdělávání mají smluvní strany značný prostor pro vlastní uvážení nejen při rozhodování o cíli svých úkolů, ale také při určování způsobu, kterým tohoto cíle dosáhnou. Norské orgány se rozhodly zachovat otevřenou povahu webových stránek NDLA. Důsledkem tohoto rozhodnutí je, že distribuce elektronických učebních materiálů není omezena na žáky zapsané do příslušných škol v příslušných správních oblastech. Šíření znalostí mimo bezprostřední okruh zamýšlených adresátů je však v evropské výukové tradici běžnou praxí. Přednášky na evropských veřejných univerzitách jsou totiž zpravidla přístupné široké veřejnosti a vysoké školy pravidelně poskytují audiozáznamy a audiovizuální záznamy přednášek on-line. Tyto postupy lze považovat za rozšíření vzdělávacího poslání, které neznamenají automaticky, že se jedná o činnosti hospodářské povahy. V tomto konkrétním případě totiž učební materiály tvoří základ a rámec výuky. To podtrhuje rovněž skutečnost, že vývoj učebních materiálů je závislý na vzdělávacím programu, který určují orgány veřejné moci. Tento bod se odráží také v rozsahu činností subjektu NDLA vymezeném v jeho stanovách, kde se hovoří o cíli, jímž je poskytování elektronických učebních materiálů přizpůsobených potřebám žáků a učitelů. Na tomto hodnocení nic nemění skutečnost, že tyto činnosti dříve, než je začal poskytovat stát, zajišťoval trh, a to vzhledem k tomu, že není podstatné, zda by danou činnost mohl vykonávat (nebo skutečně vykonával) soukromý subjekt (81).

               (83)

               Kontrolní úřad proto dospěl k závěru, že otevřený charakter webových stránek neznamená, že činnosti NDLA jsou činnostmi hospodářské povahy.

         1.1.3.
         Přechod právního statusu od subjektu pro spolupráci ad hoc k subjektu pro spolupráci mezi jednotlivými správními oblastmi neměl žádný vliv na proces rozhodování a nemůže mít vliv na klasifikaci činností jako činností nehospodářské povahy

               (84)

               Ve svém rozsudku, kterým toto rozhodnutí zrušil, se Soud ESVO zabýval několika aspekty, které se nevztahovaly k povaze činnosti jako takové, ale spíše k organizačním aspektům subjektu NDLA, jeho financování a jeho samostatnosti. Tyto aspekty se týkají praktického provádění požadavku poskytovat bezplatně učební materiály a jsou pojednány níže.

               (85)

               Změna právního statusu ze subjektu pro spolupráci ad hoc na formální subjekt pro spolupráci mezi jednotlivými správními oblastmi podle § 27 zákona o místní samosprávě neměla vliv na proces rozhodování (a ani změna financování neměla žádné dopady na organizaci subjektu NDLA).

               (86)

               Stěžovatel netvrdí, že se rozsah činností NDLA v důsledku přechodu z fáze subjektu pro spolupráci ad hoc k formálnímu založení subjektu pro spolupráci mezi jednotlivými správními oblastmi změnil. Soud ESVO však upozorňuje na to, že nedostatek informací o způsobu organizace spolupráce orgánů správních oblastí za účelem splnění jejich povinností, jimiž je poskytování učebních materiálů, ve fázi, kdy byl NDLA subjektem pro spolupráci ad hoc, může mít dopad na posouzení činností jako činností nehospodářské povahy. Z tohoto důvodu Soudní dvůr zdůraznil, že Kontrolní úřad měl provést šetření dopadů změn právního statusu na rozhodovací proces v rámci NDLA (82).

               (87)

               Struktura řízení subjektu NDLA se po jeho přeměně na subjekt pro spolupráci mezi jednotlivými správními oblastmi v souladu se zákonem o místní samosprávě (83) nezměnila. Nedošlo ani ke změně rozsahu pravomocí a rozhodovacích procesů NDLA. Rozsah rozhodovacích pravomocí subjektu NDLA se tedy se nezměnil.

               (88)

               Kontrolní úřad porovnal strukturu NDLA ve fázi subjektu pro spolupráci ad hoc
                   (84) s jeho strukturou ve fázi subjektu pro spolupráci mezi jednotlivými správními oblastmi (85) a konstatoval, že mezi nimi nejsou žádné významné rozdíly. Cílem NDLA v obou těchto fázích bylo vyvíjet a bezplatně poskytovat elektronické učební materiály týkající se všech předmětů vyššího sekundárního vzdělávání (86). Navíc v obou fázích tvořila subjekt NDLA trojice obdobných rozhodovacích orgánů. V souladu se zákonem o místní samosprávě se dozorčí radou subjektu pro spolupráci stalo FFU a jeho správní rada sestávající z pěti členů byla jmenována dozorčí radou obdobně, jako tomu bylo ve fázi spolupráce ad hoc, kdy správní radu rovněž jmenovalo FFU. Rovněž personální složení řídící skupiny/správní rady v obou fázích zahrnovalo tytéž členy, tj. vedoucího představitele FFU a nejméně jednoho zástupce z každého ze tří regionů odborné přípravy, (tj. severní region, jihozápadní region a východní region) (87). A konečně subjekt NDLA v obou fázích disponoval týmem odpovědným za běžné činnosti (88).

               (89)

               Jak potvrdily norské orgány, přechod právního statusu od fáze subjektu pro spolupráci ad hoc do fáze subjektu pro spolupráci mezi jednotlivými správními oblastmi v souladu s § 27 zákona o místní samosprávě neměl žádný vliv na rozhodovací proces, což dokládají a potvrzují rovněž informace, které byly shrnuty výše (89).

               (90)

               Základní zdroj financování NDLA (tj. finanční prostředky od státu) se v průběhu času neměnil, avšak měnil se způsob, kterým byly tyto prostředky subjektu NDLA předávány. V raných fázích existence subjektu NDLA mu totiž prostředky poskytovalo přímo ministerstvo školství a výzkumu, zatímco později byl subjekt NDLA financován z rozpočtů orgánů správních oblastí, jež se na tomto projektu podílely (přičemž tyto rozpočty byly financovány z obecného grantového programu). Faktem zůstává, že subjekt NDLA byl a nadále je plně financován veřejnými orgány a učební materiály distribuuje zdarma. Školy ani žáci neplatí subjektu NDLA žádné příspěvky. Kontrolní úřad dále konstatuje, že nic nenasvědčuje tomu, že by se subjekt NDLA zabýval jakoukoli jinou formou činnosti, kterou by bylo možno považovat za činnost hospodářské povahy. Neexistuje žádná souvislost mezi skutečnými náklady na poskytovanou službu a poplatkem hrazeným osobami, které tuto činnost využívají. Činnosti NDLA jsou navíc zcela hrazeny z veřejného rozpočtu a nikoli prostřednictvím odměn (90).

         1.1.4.
         Subjekt pro spolupráci mezi jednotlivými správními oblastmi, který vytvořily orgány správních oblastí s cílem spojit státní zdroje za účelem splnění své povinnosti poskytovat elektronické učební materiály, je nehospodářské povahy

               (91)

               Kontrolní úřad dospěl k závěru, že činnosti subjektu NDLA týkající se poskytování elektronických učebních materiálů úzce souvisejí s širším výukovým posláním orgánů správních oblastí a že jsou nehospodářské povahy. V následujícím textu Kontrolní úřad posuzuje otázku vznesenou Soudem ESVO.

               (92)

               Soud ESVO konstatoval, že z rozhodnutí není zřejmé, zda bezplatné poskytování elektronických učebních materiálů spadá do povinností orgánů správních oblastí nebo subjektu NDLA (91). Soud ESVO poznamenal, že Kontrolní úřad v rozhodnutí „odkazuje na norské právní předpisy a uvádí, že je v nich stanovena povinnost správních oblastí poskytovat žákům zdarma potřebné tištěné i elektronické učební materiály“ (92). Soud ESVO dále uvedl, že při posuzování samostatnosti NDLA toto rozhodnutí uvádí, že NDLA nemůže rozhodovat o účtování poplatků konečnému spotřebiteli „(…) vzhledem k tomu, že právní rámec ukládá NDLA povinnost poskytovat své služby zdarma“ (93). Rozsudek odkazuje rovněž na prohlášení Kontrolního úřadu při ústním jednání, že zákonnou povinnost poskytovat tuto službu zdarma mají orgány správních oblastí a že se rozhodly tuto službu poskytovat společně prostřednictvím subjektu NDLA (94).

               (93)

               S ohledem na tyto skutečnosti se Soud ESVO domnívá, že výše uvedená prohlášení v rozhodnutí představují implicitní rozpor vzhledem k tomu, že není zřejmé, kdo je klientem subjektu NDLA.

               (94)

               Právní rámec, ve kterém NDLA působí, se skládá z celé řady různých prvků. Za prvé zahrnuje zákonné povinnosti orgánů správních oblastí, které jim ukládá vnitrostátní právo (jako je například školský zákon). Například novela školského zákona z roku 2007 (viz bod 20 výše) ukládá orgánům správních oblastí povinnost poskytovat žákům elektronické materiály zdarma. Za druhé zahrnuje různé správní akty, které byly přijaty s cílem umožnit orgánům správních oblastí tuto zákonnou povinnost plnit. Mezi tyto akty patřila usnesení (například usnesení přijatá orgány správních oblastí) a rovněž další správní akty, jako je například poskytnutí finančních prostředků ministerstvem školství a výzkumu v dubnu roku 2007. A konečně stanovy subjektu NDLA a jeho mandát před jejich vydáním převedly zákonnou povinnost orgánů správních oblastí na právní povinnost subjektu NDLA poskytovat elektronické materiály zdarma.

               (95)

               Tento rámec byl popsán rovněž ve vyjádření norských orgánů ze dne 2. května 2013, v němž potvrzovaly i) zákonnou povinnost orgánů správních oblastí (viz oddíl 1 tohoto vyjádření), ii) povinnost usilovat o poskytování elektronických materiálů zdarma, uloženou správní radě subjektu NDLA ve fázi spolupráce ad hoc (viz první odrážka položky cílů výsledku v rámci mandátu (95)), a iii) to, že usnesení přijatá orgány správních oblastí zakládajících NDLA uváděla, že základním cílem NDLA je poskytovat elektronické materiály zdarma (viz s. 6 tohoto vyjádření).

               (96)

               Vzhledem k těmto skutečnostem se orgány správních oblastí, jež se na tomto projektu podílely, rozhodly plnit svou zákonnou povinnost spočívající v bezplatném poskytování elektronických materiálů žákům tím, že založí subjekt NDLA pro spolupráci mezi jednotlivými správními oblastmi, který bude fungovat v souladu s právním rámcem (včetně usnesení orgánů správních oblastí a stanov) a jehož úkolem bude umožnit orgánům správních oblastí plnit jejich zákonnou povinnost.

               (97)

               Subjekt NDLA lze souhrnně popsat jako subjekt pro spolupráci orgánů správních oblastí, jež se na tomto projektu podílejí, který byl vytvořen s cílem umožnit orgánům správních oblastí, aby spojily své zdroje. Převážná většina orgánů správních oblastí se tedy rozhodla, že nákup a vývoj elektronických materiálů nebude provádět každý orgán zvlášť, ale že spojí své zdroje s cílem plnit svou zákonnou povinnost (tento typ spolupráce mezi orgány správních oblastí předpokládalo již samo ministerstvo školství a výzkumu, když v roce 2006 vyzvalo orgány správních oblastí, aby podaly žádost o financování). (96) Orgány správních oblastí tedy prostřednictvím tohoto subjektu pro spolupráci „vykonávají své pravomoci s cílem plnit své povinnosti vůči svému obyvatelstvu“
                   (97).

               (98)

               Norské orgány tuto skutečnost potvrdily ve svém vyjádření ze dne 31. března 2014, v němž zopakovaly, že spolupráce mezi orgány správních oblastí je nedílnou součástí snahy orgánů správních oblastí poskytovat v Norsku bezplatné veřejné vyšší sekundární vzdělávání.

               (99)

               Pokud se týká problematiky rozpočtu, nemá NDLA rozhodovací pravomoc. Přestože jeho správní rada doporučuje úroveň financování v rámci rozpočtu na další rok, jedná se pouze o doporučení, které orgány správních oblastí, jež se na tomto projektu podílejí, zohlední při stanovení rozpočtu NDLA. Pokud jde o zadávání veřejných zakázek a nákup, řídí se NDLA strategií veřejných nabídkových řízení, která byla přijata s cílem zajistit, aby byly veřejné zakázky subjektu NDLA plně v souladu se zákonem o zadávání veřejných zakázek (98).

               (100)

               Obecnější pravomoci NDLA týkající se nákupu jsou vymezeny v jeho stanovách, které omezují rozsah nákupních činností NDLA na cíle, které byly pro NDLA stanoveny, konkrétně na nákup a vývoj elektronických učebních materiálů (99). Subjekt NDLA musí být samozřejmě schopen plnit své úkoly efektivně, a postrádalo by proto smysl, aby se orgány správních oblastí, jež se na tomto projektu podílejí, nebo dozorčí rada zabývaly například každým jednotlivým nákupem elektronických učebních materiálů. Proto je ve stanovách zakotvena určitá míra samostatnosti NDLA při výkonu běžných činností, zejména ve vztahu k nákupu; tato samostatnost je však omezena úkoly, kterými byl subjekt NDLA pověřen, a jeho rozpočtem (tj. nesmí přesáhnout hranice toho, co je nezbytné ke splnění zákonných požadavků, které stát ukládá orgánům správních oblastí) (100).

               (101)

               A konečně je třeba zmínit, že judikatura Soudního dvora jasně stanoví, že není na místě oddělovat nákupní činnost „od následného užívání, jehož účelem je zhodnotit povahu uvedené nákupní činnosti“ (101). Z toho vyplývá, že do té míry, do níž jsou činnosti NDLA v oblasti bezplatného poskytování elektronických učebních materiálů považovány za činnosti nehospodářské povahy, budou za činnosti nehospodářské povahy považovány i veškeré související nákupní činnosti. Vzhledem k tomu, že ze stanov jasně vyplývá, že subjekt NDLA může nakupovat pouze zboží nebo služby, které jsou nezbytné pro plnění jeho cíle (tj. bezplatného poskytování elektronických učebních materiálů), se budou tyto nákupní činnosti nutně vztahovat k nehospodářské činnosti.

               (102)

               Ze skutečností uvedených v oddíle I.4.6 výše je zřejmé, že NDLA nemá žádné zaměstnance ani žádné vlastní prostory nebo infrastrukturu. Většinu jeho pracovníků tvoří zaměstnanci orgánů správních oblastí, kteří jsou subjektu NDLA na určitou dobu přiděleni (buď na plný, nebo na částečný úvazek). NDLA poté jednoduše proplatí příslušnému orgánu správní oblasti čas, který jeho zaměstnanec odpracoval na projektech NDLA. Zbytek pracovníků tvoří externí poradci, kteří podali vítězné nabídky při postupech zadávání veřejných zakázek, které NDLA financuje ze svého rozpočtu. NDLA proto na jedné straně nemá kontrolu nad náklady na většinu svých zaměstnanců, a na druhé straně má omezenou pravomoc rozhodovat o službách, na něž vyhlašuje výběrové řízení, neboť je vázán svou strategií veřejné soutěže a jeho rozhodnutí podléhají konečné kontrole orgánů správních oblastí prostřednictvím dozorčí rady. V důsledku těchto skutečností má NDLA jen velmi nízkou míru samostatnosti v oblasti infrastruktury a personálního obsazení.

               (103)

               V případech, kdy předmětnou činnost provádějí jiné subjekty než samotný stát, je mimo jiné nutné zodpovědět otázku, zda příjemce prostředků (veřejných nebo soukromých), podléhá kontrole státu, a zejména zda příjemce pouze aplikuje zákon a nemá možnost ovlivňovat zákonné podmínky dané služby (tj. výši příspěvků, využívání finančních prostředků a určování rozsahu plnění) (102). Pokud má příjemce naopak vůči státu značný prostor pro vlastní uvážení, pokud jde o obchodní parametry své činnosti (např. ceny, náklady, aktiva a zaměstnanci), je pravděpodobnější, že představuje podnik.

               (104)

               Stěžovatel uvedl, že subjekt NDLA by měl být považován za podnik odlišný od státu nebo od orgánů správních oblastí, od nichž obdržel předmětné finanční prostředky. Na základě informací poskytnutých Kontrolnímu úřadu je však zřejmé, že NDLA je nedílnou součástí veřejné správy a v každém případě podléhá přísné kontrole státu. Podle stávající judikatury podléhá hospodářský subjekt kontrole orgánů veřejné moci (a tudíž není nezávislý na státu), pokud mu byl uložen úkol podle zákona a pokud orgány veřejné moci určují jak náklady, tak výnosy z jeho činnosti (103). V tomto ohledu Kontrolní úřad konstatuje, že orgány správních oblastí, jež se na tomto projektu podílejí, založily – s ohledem na požadavek stanovený v revidovaném státním rozpočtu na rok 2006 – NDLA jako subjekt pro spolupráci mezi jednotlivými správními oblastmi a uložily mu úkol tím, že každý z nich přijal totožné usnesení.

               (105)

               Orgány správních oblastí mají navíc kontrolu nad nákladovými parametry uvedených činností vzhledem k tomu, že tyto náklady jsou omezeny příspěvky jednostranně stanovenými orgány správních oblastí prostřednictvím běžných rozpočtových procesů. NDLA navíc nemůže přijímat rozhodnutí týkající se nákladů na jeho zaměstnance nebo finančních prostředků, neboť orgány správních oblastí i) rozhodují o přidělení potřebných zaměstnanců, a ii) poskytují prostory i technické vybavení. A konečně NDLA nemá žádné pravomoci v oblasti stanovení poplatků konečným zákazníkům (tj. žákům nebo školám) vzhledem k tomu, že právní rámec zavazuje NDLA k poskytování bezplatných služeb.

               (106)

               To znamená, že NDLA při výkonu své činnosti pouze dodržuje zákon a nemůže ovlivnit výši příspěvků, využití finančních prostředků ani určování rozsahu plnění tak, jak by to mohl činit komerční hospodářský subjekt. NDLA je naopak nedílnou součástí veřejné správy orgánů správních oblastí a lze tedy říci, že podléhá státní kontrole.

               (107)

               Jak je objasněno výše, nemůže NDLA o své vůli rozšířit rozsah svých činností. To je konečnou odpovědností orgánů správních oblastí, které rozhodují o činnosti NDLA buď prostřednictvím svých usnesení, nebo prostřednictvím dozorčí rady (104). Rozpočet stanovují orgány správních oblastí (na základě doporučení správní rady) a subjektu NDLA mohou vzniknout náklady pouze na základě provádění postupu zadávání veřejných zakázek na služby nebo zboží, které jsou nezbytné k provádění jeho činností. A konečně orgány správních oblastí mohou správní radu vždy přehlasovat, tj. NDLA nemá pravomoc umožňující rozšiřovat rozsah jeho činností ani možnost finančně zavazovat orgány správních oblastí nad dohodnutý rámec svých činností.

         2.   ZÁVĚR

               (108)

               Na základě výše uvedených skutečností dospěl Kontrolní úřad k závěru, že NDLA se nezabývá hospodářskými činnostmi a že jeho financování proto nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP,

         PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Financování NDLA nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP. Formální šetření této záležitosti se tímto ukončuje.
   Článek 2
   Toto rozhodnutí je určeno Norskému království.
   Článek 3
   Pouze anglické znění tohoto rozhodnutí je závazné.

      V Bruselu dne 26. června 2014.

            Za Kontrolní úřad ESVO

         Oda Helen SLETNES

            předsedkyně

         Frank BÜCHEL

            člen kolegia

      (1)  Úř. věst. C 229, 8.8.2013, s. 31. a dodatek EHP č. 44, 8.8.2013, s. 19.

      (2)  Úř. věst. C 92, 29.3.2012, s. 3. a dodatek EHP č. 18, 29.3.2012, s. 3.

      (3)  Věc E-1/12 Den norske Forleggerforening v. Kontrolní úřad ESVO, Sb. rozh. ESVO [2012], s. 1040.

      (4)  Úř. věst. C 229, 8.8.2013, s. 31. a dodatek EHP č. 44, 8.8.2013, s. 19.

      (5)  LOV-1992-09-25-107 (Lov om kommuner og fylkeskommuner (kommuneloven)).

      (6)  V norštině: „Kunnskapsløftet“.

      (7)  LOV-2008-07-17-61 (Lov om grunnskolen og den vidaregåande opplæringa (Opplæringslova)).

      (8)  St. prp. č. 1 – dodatek č. 1 k usnesení parlamentu (2005–2006) o změnách navrhovaného státního rozpočtu na rok 2006 (v norštině: „For budsjettåret 2006 Om endring av St. prp. nr. 1 om statsbudsjettet 2006“).

      (9)  Návrh č. 36 předložený Odelstingu (1996–1997), viz s. 171.

      (10)  Nyní zrušený LOV-1974-06-21-55 (Lov om videregående opplæring), viz odst. 3 § 35.

      (11)  Viz návrh č. 36 předložený Odelstingu (1996–1997) s. 171 (v norštině: „Regelen er ny, men tek ikkje sikte på å endre gjeldande rett. Prinsippet om gratis opplæring går fram av lvgo. §35 tredje leddet om forbod mot å ta skolepengar. Ordninga med å påleggje elevar eller lærlingar å halde seg med undervisningsmateriell og utstyr til eige bruk er i dag ikkje særleg lovregulert.“) a rovněž dopis norské vlády ze dne 19. června 2006, který stanoví podmínky a důvody udělení grantu ve výši 50 milionů NOK na elektronické učební vybavení: http://www.regjeringen.no/nb/dep/kd/dok/andre/brev/-utvalgte_brev/2006/digitale-laremidler-i-videregaende-oppla.html?id=91754.

      (12)  LOV-1998-07-17-61 (Lov om grunnskolen og den vidaregåande opplæringa (opplæringslova)), neoficiální překlad pododst. 9 § 3-1 zákona o vzdělávání, uvedený norskými orgány v dopise ze dne 2. května 2013 (dokument č. 691771), který v norštině zní „Opplæringa i offentleg vidaregåande skole eller i lærebedrift er gratis. Fylkeskommunen har ansvaret for å halde elevane med nødvendige trykte og digitale læremiddel og digitalt utstyr. Elevane kan ikkje påleggjast å dekkje nokon del av utgiftene til dette utover det som følgjer av forskrift. (…)“.

      (13)  Viz příloha 2 stížnosti, Doplněk ke státnímu rozpočtu (St. prp. č.. 66 (2005-2006)), s. 21, kapitola 225, položka 62 (dokument č. 553728).

      (14)  Viz příloha 3 (dokument č. 553729): Dopis ministerstva školství a výzkumu ze dne 19. června 2006 se lhůtou pro žádost o grant do 15. srpna 2006.

      (15)  Viz příloha 15 (dokument č. 553808) stížnosti: zpráva administrativního vedoucího oddělení vzdělávání a odborné přípravy orgánu správní oblasti Sogn og Fjordane, viz odkaz http://www.sfj.no/sff/K2PUB.nsf/viewAttachments/C1256B3B0048DA1DC12576320029B7D6/$FILE/09039906.pdf

      (16)  Viz výroční zpráva NDLA za rok 2012 (dokument č. 672038), s. 5, přiložená k vyjádření norských orgánů ze dne 6. května 2013. Originální text v norštině „Akershus fylkeskommune meldte seg ut med bakgrunn i lave besøkstall fra egne skoler, (…)“.

      (17)  Viz příloha 11 stížnosti: plán projektu NDLA ze dne 16. února 2007 (dokument č. 553952), s. 3.

      (18)  VGI znamená „Videregående no. 1“ a vztahuje se k prvnímu ze tří školních roků sekundárního vzdělávání podle nové reformy „Kunnskapsløftet“ z roku 2006, viz informace na webových stránkách norského ředitelství pro vzdělávání a odbornou přípravu http://www.udir.no/Vurdering/Vitnemal-og-kompetansebevis/Artikler_vitnemal/Foring-av-vitnemal-og-kompetansebevis-for-videregaende-opplaring-i-Kunnskapsloftet-2014/12-Dispensasjoner-og-forsok-innvilget-av-Utdanningsdirektoratet-1/.

      (19)  Viz příloha 4 stížnosti, dopis ministerstva školství a výzkumu orgánům správních oblastí ze dne 20. dubna 2007 (dokument č. 553730), viz třetí odstavec na s. 1 a čtvrtý odstavec na s. 2.

      (20)  Viz vyjádření norských orgánů ze dne 9. září 2010 (dokument č. 568942), s. 6–8, viz zejména tabulka uvedená na s. 6.

      (21)  Viz rozdělení rozpočtu St. prp. č. 1 (2006-2007) „žlutá kniha“ na adrese: http://www.regjeringen.no/nb/dep/fin/dok/regpubl/stprp/20062007/stprp-nr-1-2006-2007-/10/4.html?id=298021

      (22)  Viz vyjádření norských orgánů ze dne 9.9.2010 (dokument č. 568942), s. 6–8, viz zejména tabulka uvedená na s. 6.

      (23)  Viz bod 31 níže.

      (24)  Dle informací kontrolního úřadu se metoda přidělování oproti letům 2013 a 2014 nezměnila.

      (25)  Číselné údaje poskytla norská vláda dne 9.9.2010 (dokument č. 568942), s. 8.

      (26)  Viz výroční zpráva za rok 2011, položka 5.4.1 (dokument č. 672037).

      (27)  Tamtéž.

      (28)  Viz výroční zpráva za rok 2012, položka 6.1 (dokument č. 672038).

      (29)  Viz příloha 15 stížnosti (dokument č. 553808); zpráva administrativního vedoucího oddělení vzdělávání a odborné přípravy orgánu správní oblasti Sogn og Fjordane, viz hlavička Financování a expanze na s. 7.

      (30)  Viz odpověď norských orgánů ze dne 31. března 2014 (dokument č. 703980 a 703991) a přílohy 5–22 (dokument č. 703987).

      (31)  Soud ESVO konstatoval, že ve stanovách subjektu NDLA byl vstup formalizované spolupráce v platnost stanoven na 1. července 2009 (věc E-1/12 Den norske Forleggerforening, bod 115 (uvedená výše)). Soud ESVO zároveň konstatoval, že dopis norských orgánů uváděl jako datum, kdy vstoupí spolupráce mezi jednotlivými správními oblastmi v platnost, 1. leden 2010 (Soud ESVO odkazuje na vyjádření Norska ze dne 9. září 2010, s. 3). S ohledem na výše uvedené skutečnosti a s přihlédnutím k tomu, že subjekt NDLA fungoval jako subjekt spolupráce ad hoc již před svým formálním založením, konstatoval Soud ESVO, že Kontrolní úřad měl zkoumat dopady organizačních změn a právního statusu subjektu NDLA na jeho rozhodovací proces a zdroje financování. Soud ESVO rovněž konstatoval, že Kontrolní úřad měl zkoumat změny organizačního a právního postavení NDLA v průběhu času (Věc E-1/12 Den norske Forleggerforening, bod 117 (uvedená výše)).

      (32)  Datum žádosti 18 orgánů správních oblastí o grant.

      (33)  Viz příloha 11 stížnosti, plán projektu NDLA ze dne 16. února 2007 (dokument č. 553952) s. 14.

      (34)  V norštině: „Forum for fylkesutdanningssjefer“.

      (35)  Viz dopis norských orgánů ze dne 31.3.2014 (dokument č. 703991), s. 7.

      (36)  Vyjádření norských orgánů ze dne 6.5.2013 (dokument č. 672024).

      (37)  Plán projektu NDLA, první a druhá odrážka pod hlavičkou 2.2.

      (38)  Přijaté rozhodnutí uvádělo toto: „Orgán správní oblasti Hordaland je právně zodpovědný za subjekt NDLA v zastoupení ostatních orgánů správních oblastí, jež se na tomto projektu podílejí“ (neoficiální překlad).

      (39)  Dopis norských orgánů ze dne 6.5.2013 (dokument č. 672024), s. 6, druhý až poslední bod.

      (40)  Stanovy, viz příloha 10 stížnosti (dokument č. 553953), která potvrzuje, že ke vstupu v platnost došlo dne 1.7.2009

      (41)  Viz dopis norských orgánů ze dne 31.3.2014 (dokument č. 703991).

      (42)  Pozměněné stanovy z roku 2012 (viz dokumenty č. 703991 a 709565). Hordaland byl první správní oblastí, jehož orgány přijaly pozměněné stanovy (dne 16.1.2012), a Østfold poslední správní oblastí, jehož orgány tak učinily (dne 25.10.2012); viz e-mail norských orgánů ze dne 2.6.2014 (dokument č. 709742).

      (43)  V norštině „representantskapet“ (nebo „Styret“ ve verzi stanov z roku 2012).

      (44)  Viz poznámku 327 právního komentáře k § 27 zákona o místní samosprávě, Gyldendals rettsdata, Jan Fridthjof Bern, ze dne 8.3.2012.

      (45)  V norštině: „Driftsstyret“ (nebo „Arbeidsutvalg“ ve verzi stanov z roku 2012).

      (46)  Další podrobnosti týkající se záležitostí financování a rozpočtu NDLA viz bod 51 níže.

      (47)  Viz odpověď norských orgánů ze dne 31. března 2014 (dokument č. 703980 a 703991) a přílohy 5–22 (dokument č. 703987). V odpovědi Norska ze dne 31.3.2014 (dokument č. 703991) je uvedeno, že orgány dvou správních oblastí Sogn og Fjordane a Telemark ve svých usneseních nesprávně zmiňují datum 1.1.2010. Norské orgány rovněž uvádějí, že i když orgán správní oblasti Troms z praktických důvodů ve svém rozhodnutí uvádí, že založení tohoto subjektu pro spolupráci vstoupilo v platnost dne 1.1.2010, správné datum mělo být 1.7.2009.

      (48)  Vyjádření norských orgánů ze dne 6.5.2013 (dokument č. 672024).

      (49)  Zdroj financování NDLA byl podrobně rozepsán v oddíle 4.3 výše.

      (50)  V norštině: „fylkestinget“.

      (51)  LOV-1999-07-16-69 (Lov om offentlige anskaffelser (anskaffelsesloven)).

      (52)  Viz vyjádření norských orgánů ze dne 7. března 2011 (dokument č. 589528), s. 54.

      (53)  Tato omezená samostatnost ve vztahu k běžným činnostem NDLA je podrobněji analyzována v oddíle hodnocení níže.

      (54)  Orgán správní oblasti Hordaland funguje v zastoupení všech orgánů správních oblastí, jež se na tomto projektu podílejí, jako právní subjekt odpovědný za podepisování smluv.

      (55)  Viz odpověď Norska ze dne 31. 3. 2014 (dokument č. 703991).

      (56)  Podle informací poskytnutých norskými orgány byly stanovy v roce 2012 mírně pozměněny (dokumenty č. 703991 a 709565).

      (57)  V norštině: „Buskerud, Telemark, og Vestfold“-innkjøp.

      (58)  Viz vyjádření norských orgánů ze dne 4.3.2011 (dokument č. 672032), které bylo přiloženo k připomínce k rozhodnutí o zahájení řízení.

      (59)  V době tohoto vyjádření se správní oblast Akershus dosud znovu nepřipojila k NDLA.

      (60)  Úř. věst. L 161, 13.6.2013, s. 12. a dodatek EHP č. 34, 13.6.2013, s. 1.

      (61)  Věc C-49/07 MOTOE [2008] Sb. rozh. I-4863, bod 27.

      (62)  Věc C-280/00 Altmark Trans a Regierungsprasidium Magdeburg [2003] Sb. rozh. I-7747.

      (63)  Směrnice o průhlednosti (směrnice Komise 2006/111/ES ze dne 16. listopadu 2006 o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky a o finanční průhlednosti uvnitř jednotlivých podniků (Úř. věst. L 318, 17.11.2006, s. 17), začleněná do bodu 1a přílohy XV Dohody o EHP; Úř. věst. L 266, 11.10.2007, s. 15. a dodatek EHP č. 48, 11.10.2007, s. 12. vstup v platnost 9.6.2007).

      (64)  Věc C-41/90 Höfner a Elser [1991] Sb. rozh. I-1979, bod 21.

      (65)  Věc C-35/96 Komise v. Itálie (CNSD) [1998] Sb. rozh. I-3851, bod 36.

      (66)  Spojené věci C-159/91 a C-160/91 Poucet a Pistre [1993] Sb. rozh. I-637.

      (67)  Věc E-05/07 Private Barnehagers Landsforbund [2008] Sb. rozh. Soudního dvora ESVO 64.

      (68)  Tamtéž, bod 80.

      (69)  Věc C-160/91 Poucet [1993] Sb. rozh. I-637.

      (70)  Věc C-180/98 Pavlov [2000] Sb. rozh. I-6497.

      (71)  Věc E-05/07 Private Barnehagers Landsforbund (uvedená výše).

      (72)  Věc 263/86 Humbel [1988] Sb. rozh. 5383, body 14-21.

      (73)  Věc C-318/05 Komise v. Německo, [2007] Sb. rozh. I-6957.

      (74)  Tamtéž, bod 68.

      (75)  Věc 263/86 Humbel (uvedená výše), bod 18.

      (76)  Tamtéž, bod 18; věc E-5/07 Private Barnehagers Landsforbund [2008] Sb. rozh. ESVO 64, bod 82; rozhodnutí Komise N 118/2000 Francie – Aide aux clubs sportifs professionnels (Úř. věst. C 333, 28.11.2001, s. 6).

      (77)  Viz dopis norských orgánů ze dne 29. listopadu 2013 (dokument č. 691769).

      (78)  C-218/00 Cisal die Battistello Venanzi [2002] Sb. rozh. I-691, bod 31.

      (79)  Viz vyjádření stěžovatele k rozhodnutí o zahájení řízení, bod 46 (dokument č. 679680).

      (80)  Viz vyjádření stěžovatele k rozhodnutí o zahájení řízení, bod 8 (dokument č. 679680).

      (81)  Viz bod (70) výše.

      (82)  Věc E-1/12 Den norske Forleggerforening (uvedená výše), bod. 117.

      (83)  To potvrzuje vyjádření norských orgánů ze dne 2.5.2013 (dokument č. 672024) na s. 6.

      (84)  Viz plán projektu NDLA; příloha 11 stížnosti (dokument č. 553952), s. 2.

      (85)  Stanovy, viz příloha 10 stížnosti (dokument č. 553953).

      (86)  Viz plán projektu; příloha 11 stížnosti (dokument č. 553952), bod 2.2 „cíl výsledku“, odrážka č. 1, s. 4.

      (87)  Dopis norských orgánů ze dne 31.3.2014 (dokument č. 703991), s. 7-8; tato informace byla potvrzena.

      (88)  Viz plán projektu; příloha 11 stížnosti (dokument č. 553952), bod 3.1 „úkol související s řízením projektu“, s. 5, a stanovy.

      (89)  Dopis norských orgánů ze dne 31.3.2014 (dokument č. 703991), s. 11.

      (90)  Věc E-05/07 Private Barnehagers Landsforbund (uvedená výše), body 80–83.

      (91)  Věc E-1/12 Den norske Forleggerforening (uvedená výše), body 121–123.

      (92)  Soud ESVO se pravděpodobně odvolává na bod 12 a poznámku pod čarou 4 zrušeného rozhodnutí, podle něhož „§ 3-1 a 4 A-3 zákona o vzdělávání stanoví, že orgán správní oblasti odpovídá za to, že žákům budou zdarma poskytovány potřebné tištěné i elektronické učební materiály a rovněž elektronické vybavení.“

      (93)  Soud ESVO odkazuje na bod 45 zrušeného rozhodnutí v bodě 121 rozsudku.

      (94)  Věc E-1/12 Den norske Forleggerforening (uvedená výše), bod 123.

      (95)  Doplněk 24 (dokument č. 703987), s. 93.

      (96)  Viz příloha 3 (dokument č. 553729); dopis ministerstva školství a výzkumu ze dne 19. června 2006.

      (97)  Věc E-05/07 Private Barnehagers Landsforbund (uvedená výše), bod 80.

      (98)  LOV-1999-07-16-69 (Lov om offentlig anskaffelse (anskaffelsesloven)).

      (99)  Nákupy subjektu NDLA jsou omezeny rovněž dostupností finančních prostředků v rozpočtu vzhledem k tomu, že stanovy neumožňují subjektu NDLA uzavírat úvěrové dohody ani dohody o financování.

      (100)  Dopis norských orgánů ze dne 31.3.2014 (dokument č. 703991), s. 13. Tato omezení se rovněž částečně odrážejí v zákoně o místní samosprávě. V bílé knize Ot. prp. č. 42 (1991–92), s. 112 je uvedeno, že „na radu mohou být přeneseny pouze funkce vztahující se přímo k činnosti, jejímž prováděním byl subjekt pro spolupráci pověřen“. Je rovněž jasně stanoveno, že zákon o místní samosprávě omezuje přenesení pravomocí u některých rozhodnutí, jakými jsou například rozhodnutí týkající se ekonomického plánu (oddíl 44, č. 6) a ročního rozpočtu (oddíl 45 č. 2); tato ustanovení se týkají i vztahů mezi orgány správních oblastí.

      (101)  Věc C-205/03P FENIN v. Komise, Sb. rozh. [2006] II–6295, bod 26.

      (102)  Věc C-160/91 Poucet (uvedená výše), body 15 a 18; spojené věci C-264/01, C-306/01 a C-355/01 AOK Bundesverband a další [2004] Sb. rozh. I–2493, body 46–57; věc C-218/00 Cisal die Battistello Venanzi [2002] Sb. rozh. I–691, body 31–46. Tyto případy se týkají zdravotního a sociálního pojištění. Nicméně skutečnost, že Komise na tyto případy výslovně odkazuje v souvislosti se svobodnými povoláními, naznačuje, že toto posouzení lze uplatnit obecně (viz sdělení Komise„Zpráva o hospodářské soutěži u svobodných povolání“ ze dne 9.2.2004 (KOM(2004) 83 v konečném znění, pozn. pod čarou 22).

      (103)  Spojené věci C-264/01, C-306/01 a C-355/01 AOK Bundesverband a další [2004] Sb. rozh. I–2493, bod. 52; věc C-160/91 Poucet (uvedená výše), body 11 a 12.

      (104)  Viz dopis norských orgánů ze dne 31.3.2014 (dokument č. 703991), s. 10, kde je uvedeno následující: „[v] důsledku této skutečnosti nebude mít správní rada pravomoc rozšiřovat rozsah činnosti NDLA bez podpory dozorčí rady.“