title: Rozhodnutí Rady (EU) 2017/2464 ze dne 18. prosince 2017, kterým se Rakousko a Rumunsko opravňují, aby v zájmu Evropské unie přijaly přistoupení Panamy, Uruguaye, Kolumbie a Salvadoru k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980

text:
               29.12.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 348/43

         ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2017/2464
   ze dne 18. prosince 2017,
   kterým se Rakousko a Rumunsko opravňují, aby v zájmu Evropské unie přijaly přistoupení Panamy, Uruguaye, Kolumbie a Salvadoru k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 81 odst. 3 ve spojení s článkem 218 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Evropská unie si za jeden ze svých cílů stanovila podporu ochrany práv dítěte, jak je uvedeno v článku 3 Smlouvy o Evropské unii. Opatření na ochranu dětí proti protiprávnímu přemístění nebo zadržení jsou nedílnou součástí této politiky.

               (2)

               Rada přijala nařízení (ES) č. 2201/2003 (2) (dále jen „nařízení Brusel IIa“), jehož cílem je chránit děti před škodlivými účinky jejich protiprávního přemístění či zadržení a zavést postupy, aby byl zajištěn jejich bezodkladný návrat do státu jejich obvyklého bydliště, jakož i zajistit ochranu práv na osobní styk s dítětem a práva péče o dítě.

               (3)

               Nařízení Brusel IIa doplňuje a posiluje Haagskou úmluvu ze dne 25. října 1980 o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí (dále též „Haagská úmluva z roku 1980“), která na mezinárodní úrovni stanoví systém závazků a spolupráce mezi smluvními státy a mezi ústředními orgány s cílem zajistit bezodkladný návrat protiprávně přemístěných nebo zadržovaných dětí.

               (4)

               Všechny členské státy Unie jsou smluvními stranami Haagské úmluvy z roku 1980.

               (5)

               Unie vyzývá třetí státy, aby přistoupily k Haagské úmluvě z roku 1980, a podporuje její řádné provádění svou účastí, spolu s členskými státy, mimo jiné ve zvláštních komisích pravidelně organizovaných Haagskou konferencí o mezinárodním právu soukromém.

               (6)

               Společný právní rámec uplatňovaný mezi členskými státy Unie a třetími státy by mohl být nejlepším řešením citlivých případů mezinárodních únosů dětí.

               (7)

               Haagská úmluva z roku 1980 uvádí, že se uplatňuje ve vztazích mezi přistupujícím státem a těmi smluvními státy, které prohlásí, že s přistoupením souhlasí.

               (8)

               Haagská úmluva z roku 1980 neumožňuje organizacím pro regionální hospodářskou integraci, jako je Unie, stát se její smluvní stranou. Unie proto nemůže k uvedené úmluvě přistoupit ani nemůže uložit prohlášení o přijetí přistupujícího státu.

               (9)

               V souladu s posudkem 1/13 Soudního dvora Evropské unie (3) spadají prohlášení o přijetí v rámci Haagské úmluvy z roku 1980 do výlučné vnější pravomoci Unie.

               (10)

               Panama uložila dokument o přistoupení k Haagské úmluvě z roku 1980 dne 2. února 1994. Haagská úmluva z roku 1980 vstoupila pro Panamu v platnost dne 1. května 1994.

               (11)

               Všechny dotčené členské státy, s výjimkou Rakouska a Rumunska, již přistoupení Panamy k Haagské úmluvě z roku 1980 přijaly. Panama přijala přistoupení Bulharska, Kypru, Estonska, Lotyšska, Litvy, Malty a Slovinska k Haagské úmluvě z roku 1980. Posouzení situace v Panamě vedlo k závěru, že Rakousko a Rumunsko jsou s to přijmout v zájmu Unie přistoupení Panamy za podmínek stanovených v Haagské úmluvě z roku 1980.

               (12)

               Uruguay uložila dokument o přistoupení k Haagské úmluvě z roku 1980 dne 18. listopadu 1999. Haagská úmluva z roku 1980 vstoupila pro Uruguay v platnost dne 1. února 2000.

               (13)

               Všechny dotčené členské státy, s výjimkou Rakouska a Rumunska, již přistoupení Uruguaye k Haagské úmluvě z roku 1980 přijaly. Uruguay přijala přistoupení Bulharska, Estonska, Lotyšska a Litvu k Haagské úmluvě z roku 1980. Posouzení situace v Uruguayi vedlo k závěru, že Rakousko a Rumunsko jsou s to přijmout v zájmu Unie přistoupení Uruguaye za podmínek stanovených v Haagské úmluvě z roku 1980.

               (14)

               Kolumbie uložila dokument o přistoupení k úmluvě z roku 1980 dne 13. prosince 1995. Haagská úmluva z roku 1980 vstoupila pro Kolumbii v platnost dne 1. března 1996.

               (15)

               Všechny dotčené členské státy, s výjimkou Rakouska a Rumunska, již přistoupení Kolumbie k Haagské úmluvě z roku 1980 přijaly. Kolumbie přijala přistoupení Bulharska, Estonska, Lotyšska, Litvy a Malty k Haagské úmluvě z roku 1980. Posouzení situace v Kolumbii vedlo k závěru, že Rakousko a Rumunsko jsou s to přijmout v zájmu Unie přistoupení Kolumbie za podmínek stanovených v Haagské úmluvě z roku 1980.

               (16)

               Salvador uložil dokument o přistoupení k úmluvě z roku 1980 dne 5. února 2001. Haagská úmluva z roku 1980 vstoupila pro Salvador v platnost dne 1. května 2001.

               (17)

               Všechny dotčené členské státy, s výjimkou Rakouska a Rumunska, již přistoupení Salvadoru k Haagské úmluvě z roku 1980 přijaly. Salvador přijal přistoupení Bulharska, Estonska, Lotyšska a Litvy k Haagské úmluvě z roku 1980. Posouzení situace v Salvadoru vedlo k závěru, že Rakousko a Rumunsko jsou s to přijmout v zájmu Unie přistoupení Salvadoru za podmínek stanovených v Haagské úmluvě z roku 1980.

               (18)

               Rakousko a Rumunsko by proto měly být oprávněny v zájmu Unie uložit svá prohlášení o přijetí přistoupení Panamy, Uruguaye, Kolumbie a Salvadoru k Haagské úmluvě z roku 1980 za podmínek stanovených v tomto rozhodnutí. Ostatní členské státy Unie, které přistoupení Panamy, Uruguaye, Kolumbie a Salvadoru k Haagské úmluvě z roku 1980 již přijaly, by neměly ukládat nová prohlášení o přijetí, neboť stávající prohlášení zůstávají podle mezinárodního práva veřejného platná.

               (19)

               Spojené království a Irsko jsou vázány nařízením Brusel IIa a účastní se přijímání a používání tohoto rozhodnutí.

               (20)

               V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   1.   Rakousko a Rumunsko se tímto opravňují přijmout v zájmu Unie přistoupení Panamy, Uruguaye, Kolumbie a Salvadoru k Haagské úmluvě z roku 1980.
   2.   Rakousko a Rumunsko uloží do dne 19. prosince 2018 prohlášení o tom, že v zájmu Unie přijímají přistoupení Panamy, Uruguaye, Kolumbie a Salvadoru k Haagské úmluvě z roku 1980, a to v tomto znění:

      „[Plný název ČLENSKÉHO STÁTU] prohlašuje, že v souladu s rozhodnutím Rady (EU) 2017/2464 přijímá přistoupení Panamy, Uruguaye, Kolumbie a Salvadoru k Haagské úmluvě ze dne 25. října 1980 o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí.“

   3.   Rakousko a Rumunsko uvědomí Radu a Komisi o uložení svých prohlášení o přijetí přistoupení Panamy, Uruguaye, Kolumbie a Salvadoru k Haagské úmluvě z roku 1980 a sdělí Komisi znění těchto prohlášení do dvou měsíců od jejich uložení.
   Článek 2
   Členské státy, které již uložily svá prohlášení o přijetí přistoupení Panamy, Uruguaye, Kolumbie a Salvadoru k Haagské úmluvě z roku 1980 přede dnem přijetí tohoto rozhodnutí, neuloží žádná nová prohlášení.
   Článek 3
   Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem oznámení.
   Článek 4
   Toto rozhodnutí je určeno Rakousku a Rumunsku.

      V Bruselu dne 18. prosince 2017.

            Za Radu

            předsedkyně

         K. SIMSON

      (1)  Stanovisko ze dne 30. listopadu 2017 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 (Úř. věst. L 338, 23.12.2003, s. 1).

      (3)  ECLI:EU:C:2014:2303.


title: Rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/90 ze dne 22. ledna 2018, kterým se mění rozhodnutí (SZBP) 2017/2074 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               LI 16/14

         ROZHODNUTÍ RADY (SZBP) 2018/90
   ze dne 22. ledna 2018,
   kterým se mění rozhodnutí (SZBP) 2017/2074 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 29 této smlouvy,
   s ohledem na rozhodnutí Rady (SZBP) 2017/2074 ze dne 13. listopadu 2017 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Venezuele (1),
   s ohledem na návrh vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 13. listopadu 2017 přijala Rada rozhodnutí (SZBP) 2017/2074.

               (2)

               Dne 13. listopadu 2017 přijala Rada závěry o Venezuele, v nichž znovu potvrzuje, že konstruktivní dialog a jednání jsou jediným udržitelným způsobem, jak řešit současnou krizi a reagovat na naléhavé potřeby venezuelského lidu.

               (3)

               Rada, zdůrazňujíc své obavy v souvislosti se situací v zemi, přijala omezující opatření a uvedla, že tato opatření budou používána postupně a flexibilně a budou moci být rozšířena tak, aby se vztahovala na osoby, které se podílejí na nedodržování demokratických zásad a zásad právního státu a na porušování lidských práv.

               (4)

               Vzhledem k pokračujícímu zhoršování situace ve Venezuele by na seznam fyzických a právnických osob, subjektů a orgánů, na něž se vztahují omezující opatření, obsažený v příloze I rozhodnutí (SZBP) 2017/2074, mělo být zařazeno sedm osob.

               (5)

               Příloha I rozhodnutí (SZBP) 2017/2074 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Příloha I rozhodnutí (SZBP) 2017/2074 se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
   Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Bruselu dne 22. ledna 2018.

            Za Radu

            předsedkyně

         F. MOGHERINI

      (1)  Úř. věst. L 295, 14.11.2017, s. 60.

      PŘÍLOHA
      Na seznam osob a subjektů obsažený v příloze I rozhodnutí (SZBP) 2017/2074 se doplňují níže uvedené osoby:

                     Jméno

                     Identifikační údaje

                     Odůvodnění

                     Datum zařazení na seznam

                     „1.

                     Néstor Luis Reverol Torres

                     datum narození: 28. října 1964

                     Ministr pro vnitřní záležitosti, spravedlnost a mír; bývalý generální velitel Bolívarovské národní gardy; je odpovědný za závažné porušování lidských práv a represi demokratické opozice ve Venezuele, včetně zákazů a potlačování politických demonstrací.

                     22.1.2018

                     2.

                     Gustavo Enrique González López

                     datum narození: 2. listopadu 1960

                     Ředitel Bolívarovské státní zpravodajské služby (SEBIN); je odpovědný za závažné porušování lidských práv (včetně svévolného zadržování, nelidského a ponižujícího zacházení a mučení) a za represi občanské společnosti a demokratické opozice ve Venezuele.

                     22.1.2018

                     3.

                     Tibisay Lucena Ramírezová

                     datum narození: 26. dubna 1959

                     Předsedkyně Národní volební rady (Consejo Nacional Electoral – CNE); opatření a politiky, které uplatňuje, narušují demokracii a právní stát ve Venezuele; mimo jiné usnadnila zřízení Ústavodárného shromáždění, neboť nezajistila, aby Národní volební rada zůstala nestrannou a nezávislou institucí v souladu s venezuelskou ústavou.

                     22.1.2018

                     4.

                     Antonio José Benavides Torres

                     datum narození: 13. června 1961

                     Předseda vlády Území hlavního města (Distrito Capital); do 21. června 2017 byl generálním velitelem Bolívarovské národní gardy; je zapojen do represí namířených proti občanské společnosti a demokratické opozici ve Venezuele a je odpovědný za závažné porušování lidských práv, kterého se dopustila Bolívarovská národní garda pod jeho velením. Opatření a politiky, které jakožto generální velitel Bolívarovské národní gardy uplatňoval, mimo jiné to, že uvedená garda velela policejním jednotkám při demonstracích civilního obyvatelstva a že veřejně prosazoval, aby civilisté byli postaveni před vojenské soudy, narušily fungování právního státu ve Venezuele.

                     22.1.2018

                     5.

                     Maikel José Moreno Pérez

                     datum narození: 12. prosince 1965

                     Předseda a bývalý místopředseda venezuelského Nejvyššího soudu (Tribunal Supremo de Justicia); ve výše uvedených funkcích podporoval a usnadňoval opatření a politiky vlády, které narušily demokracii a právní stát ve Venezuele, a je odpovědný za opatření a prohlášení, které zbavily Národní shromáždění jeho pravomocí.

                     22.1.2018

                     6.

                     Tarek William Saab Halabi

                     datum narození: 10. září 1963

                     Venezuelský nejvyšší státní zástupce, jmenovaný Ústavodárným shromážděním; ve výše uvedené funkci i ve funkcích, které zastával dříve – ombudsman a předseda Republikánské mravnostní rady – narušoval demokracii a právní stát ve Venezuele tím, že veřejně podporoval opatření namířená vůči oponentům vládnoucího režimu a zbavení Národního shromáždění jeho pravomocí.

                     22.1.2018

                     7.

                     Diosdado Cabello Rondón

                     datum narození: 15. dubna 1963

                     Člen Ústavodárného shromáždění a první místopředseda Sjednocené socialistické strany Venezuely (PSUV); je zapojen do narušování demokracie a právního státu ve Venezuele, mimo jiné tím, že využívá sdělovací prostředky k veřejným útokům a výhrůžkám namířeným proti politickým oponentům, jiným sdělovacím prostředkům a občanské společnosti.

                     22.1.2018“.


title: Rozhodnutí Evropské centrální banky (EU) 2018/546 ze dne 15. března 2018 o přenesení pravomoci přijímat kapitálová rozhodnutí (ECB/2018/10)

text:
               6.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 90/105

         ROZHODNUTÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY (EU) 2018/546
   ze dne 15. března 2018
   o přenesení pravomoci přijímat kapitálová rozhodnutí (ECB/2018/10)
   RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
   s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (1), a zejména na čl. 26 odst. 3 a články 28, 29, 77 a 78 tohoto nařízení,
   s ohledem na nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 ze dne 15. října 2013, kterým se Evropské centrální bance svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi (2), a zejména na čl. 4 odst. 1 písm. d) uvedeného nařízení,
   s ohledem na rozhodnutí Evropské centrální banky (EU) 2017/933 ze dne 16. listopadu 2016 o obecném rámci pro přenesení rozhodovacích pravomocí ve vztahu k právním nástrojům týkajícím se úkolů v oblasti dohledu (ECB/2016/40) (3), a zejména na článek 4 uvedeného rozhodnutí,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Podle čl. 4 odst. 1 písm. d) nařízení (EU) č. 1024/2013 je Evropská centrální banka (ECB) jakožto příslušný orgán pro významné dohlížené subjekty zodpovědná za posouzení toho, zda emise nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 splňují kritéria vymezená v nařízení (EU) č. 575/2013. Významné dohlížené subjekty mohou kapitálové nástroje klasifikovat jako nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1 pouze s předchozím souhlasem ECB.

               (2)

               V souladu s třetím pododstavcem čl. 26 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013 Evropský orgán pro bankovnictví (EBA) vypracoval a pravidelně aktualizuje veřejný seznam forem nástrojů, které jsou v jednotlivém členském státě považovány za nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1. Uvedení formy nástroje v seznamu EBA znamená, že tento nástroj splňuje kritéria způsobilosti vymezená v článku 28 nebo případně v článku 29 nařízení (EU) č. 575/2013. S ohledem na podrobný přezkum forem nástrojů ze strany příslušných orgánů a - po 28. červnu 2013 - ze strany EBA a s ohledem na veřejnou povahu a pravidelné aktualizace seznamu EBA je vhodné tento seznam použít pro stanovení rozsahu přenesení rozhodovacích pravomocí podle čl. 26 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013.

               (3)

               Podle 75. bodu odůvodnění nařízení (EU) č. 575/2013 toto nařízení nebrání tomu, aby příslušné orgány i nadále používaly postupy spočívající v předchozím souhlasu, pokud se týká smluv, jimiž se řídí nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1 a tier 2. Právní řády některých členských států tak zavedly postupy pro klasifikaci kapitálových nástrojů jako nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 nebo tier 2. ECB je orgánem příslušným k udělení předmětného souhlasu významným dohlíženým subjektům podle čl. 4 odst. 1 písm. d) nařízení (EU) č. 1024/2013.

               (4)

               V souladu s čl. 4 odst. 1 písm. d) nařízení (EU) č. 1024/2013 je ECB rovněž odpovědná za udělování předchozího souhlasu významným dohlíženým subjektům za účelem snížení, splacení nebo zpětného odkupu nástrojů, které jsou zahrnuty do kmenového kapitálu tier 1 a které tyto subjekty vydaly způsobem, který vnitrostátní právní předpisy umožňují, a za účelem umožnění výpovědi, odkupu, splacení nebo zpětného nákupu nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 nebo tier 2, a to přede dnem jejich splatnosti.

               (5)

               Při posuzování žádostí významných dohlížených subjektů o předchozí souhlas se snížením kapitálu postupuje ECB podle článku 78 nařízení (EU) č. 575/2013 a oddílu 2 kapitoly IV nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 241/2014 (4).

               (6)

               ECB je jakožto příslušný orgán nucena každoročně přijímat podstatný počet kapitálových rozhodnutí. S cílem usnadnit rozhodovací proces je třeba v souvislosti s přijímáním těchto rozhodnutí přijmout rozhodnutí o přenesení pravomoci. Soudní dvůr Evropské unie uznal, že přenesení pravomocí je nezbytné, aby umožnilo instituci, která musí přijímat podstatný počet rozhodnutí, plnit její úkoly. Obdobně uznal nutnost zajistit schopnost fungování rozhodovacích orgánů jakožto zásadu vlastní každému organizačnímu systému (5).

               (7)

               Přenesení rozhodovacích pravomocí by mělo být omezené a přiměřené, přičemž rozsah přenesení pravomocí by měl být jednoznačně vymezen.

               (8)

               Rozhodnutí (EU) 2017/933 (ECB/2016/40) upřesňuje postup pro přijímání rozhodnutí o přenesení pravomoci v oblasti dohledu a osoby, na něž může být rozhodovací pravomoc přenesena. Tímto rozhodnutím není dotčen výkon úkolů ECB v oblasti dohledu ani pravomoc Rady dohledu předkládat konečné návrhy rozhodnutí Radě guvernérů.

               (9)

               Nejsou-li splněna kritéria pro přijetí rozhodnutí v přenesené pravomoci ve smyslu tohoto rozhodnutí, měla by být rozhodnutí přijímána postupem neuplatnění námitek vymezeným v čl. 26 odst. 8 nařízení (EU) č. 1024/2013 a článku 13 g rozhodnutí ECB/2004/2 (6). Mají-li vedoucí pracovních útvarů pochybnosti o splnění hodnotících kritérií v případě kapitálových rozhodnutí, jelikož jim významné dohlížené subjekty neposkytly dostatečné informace nebo z důvodu složitosti hodnocení, měl by být rovněž použit postup neuplatnění námitek.

               (10)

               Rozhodnutí ECB v oblasti dohledu mohou podléhat správnímu přezkumu v souladu s článkem 24 nařízení (EU) č. 1024/2013 a jak je dále uvedeno v rozhodnutí ECB/2014/16 (7). V případě správního přezkumu by Rada dohledu měla zohlednit stanovisko správní revizní komise a předložit nový návrh rozhodnutí k přijetí Radě guvernérů postupem neuplatnění námitek,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Definice
   Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí tyto definice:

               1)

               „kapitálovým rozhodnutím“ se rozumí rozhodnutí ECB o předchozím souhlasu s klasifikací nástroje jako nástroje zahrnovaného do kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 nebo tier 2, jakož i o snížení kapitálu;

               2)

               „snížením kapitálu“ se rozumí všechny postupy uvedené v článku 77 nařízení (EU) č. 575/2013;

               3)

               „snížením s náhradou“ se rozumějí snížení kapitálu uvedená v čl. 78 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 575/2013;

               4)

               „snížením bez náhrady“ se rozumějí snížení kapitálu uvedená v čl. 78 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 575/2013;

               5)

               „seznamem EBA“ se rozumí seznam vypracovaný, udržovaný a zveřejňovaný (8) orgánem EBA podle třetího pododstavce čl. 26 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013, který obsahuje všechny formy kapitálových nástrojů v jednotlivých členských státech, které jsou klasifikovány jako nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1 na základě informací od jednotlivých příslušných orgánů;

               6)

               „nástrojem zahrnovaným do kmenového kapitálu tier 1“ se rozumí kapitálový nástroj, který lze považovat za nástroj zahrnovaný do kmenového kapitálu tier 1, „nástrojem zahrnovaným do vedlejšího kapitálu tier 1“ se rozumí kapitálový nástroj, který lze považovat za nástroj zahrnovaný do vedlejšího kapitálu tier 1, a „nástrojem zahrnovaným do kapitálu tier 2“ se rozumí kapitálový nástroj, který lze považovat za nástroj zahrnovaný do kapitálu tier 2, a to vždy podle nařízení (EU) č. 575/2013;

               7)

               „náhradním nástrojem“ se rozumí kapitálový nástroj, který nahrazuje kapitálový nástroj, u něhož má dojít ke snížení, zpětnému odkupu, vypovězení nebo splacení ve smyslu čl. 78 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 575/2013;

               8)

               „nahrazeným nástrojem“ se rozumí kapitálový nástroj, který má být předmětem postupu podle článku 77 nařízení (EU) č. 575/2013 a který má být nahrazen náhradním nástrojem při snížení s náhradou podle čl. 78 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 575/2013;

               9)

               „poměrem kmenového kapitálu tier 1“ se rozumí poměr kmenového kapitálu tier 1, „kapitálovým poměrem tier 1“ se rozumí kapitálový poměr tier 1 a „celkovým kapitálovým poměrem“ se rozumí celkový kapitálový poměr, a to vždy ve smyslu čl. 92 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013;

               10)

               „rozhodnutím SREP“ se rozumí rozhodnutí přijaté ECB na základě článku 16 nařízení (EU) č. 1024/2013 v návaznosti na každoroční proces dohledu a hodnocení ve smyslu článku 97 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU (9), které stanoví obezřetnostní požadavky;

               11)

               „rozhodnutí o přenesení pravomoci“ má stejný význam jako v čl. 3 bodu 2 rozhodnutí (EU) 2017/933 (ECB/2016/40) a „rozhodnutí v přenesené pravomoci“ má stejný význam jako v čl. 3 bodu 4 uvedeného rozhodnutí;

               12)

               „vedoucími pracovních útvarů“ se rozumějí vedoucí pracovních útvarů ECB, na něž je přenesena pravomoc přijímat kapitálová rozhodnutí;

               13)

               „postupem neuplatnění námitek“ se rozumí postup stanovený v čl. 26 odst. 8 nařízení (EU) č. 1024/2013 a podrobně upravený v článku 13 g rozhodnutí ECB/2004/2;

               14)

               „záporným rozhodnutím“ se rozumí rozhodnutí, kterým se neuděluje nebo v plném rozsahu neuděluje souhlas, o který významný dohlížený subjekt žádal. Rozhodnutí, která obsahují vedlejší ujednání jako např. podmínky či závazky, se považují za záporná rozhodnutí s výjimkou situací, kdy tato vedlejší ujednání a) zajišťují, že dohlížený subjekt splňuje požadavky příslušných právních předpisů Unie uvedené v čl. 3 odst. 4, čl. 4 odst. 3 a čl. 5 odst. 6, a byla ujednána v písemné formě nebo b) pouze znovu uvádějí jeden či více stávajících požadavků, které musí daná instituce splňovat podle ustanovení uvedených v čl. 3 odst. 4, čl. 4 odst. 3 a čl. 5 odst. 6, nebo vyžadují informace o plnění jednoho či více těchto požadavků;

               15)

               „významným dohlíženým subjektem“ se rozumí významný dohlížený subjekt ve smyslu bodu 16 čl. 2 nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 468/2014 (ECB/2014/17) (10).

         Článek 2
   Přenesení pravomoci přijímat kapitálová rozhodnutí
   1.   V souladu s článkem 4 rozhodnutí (EU) 2017/933 (ECB/2016/40) Rada guvernérů tímto přenáší pravomoc přijímat rozhodnutí o a) předchozím souhlasu s klasifikací kapitálových nástrojů jako nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 podle čl. 26 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013; b) předchozím souhlasu s klasifikací kapitálových nástrojů jako nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 nebo tier 2, pokud to vyžadují vnitrostátní právní předpisy, a c) předchozím souhlasu se snížením kapitálu podle článku 77 nařízení (EU) č. 575/2013 na vedoucí pracovních útvarů jmenované Výkonnou radou v souladu s článkem 5 uvedeného rozhodnutí.
   2.   Kapitálová rozhodnutí uvedená v odstavci 1 se přijímají prostřednictvím rozhodnutí v přenesené pravomoci, pokud jsou splněna kritéria pro přijetí rozhodnutí v přenesené pravomoci stanovená v článcích 3, 4 a 5.
   3.   Kapitálová rozhodnutí se nepřijímají prostřednictvím rozhodnutí v přenesené pravomoci, pokud kvůli nedostatečným informacím nebo složitosti hodnocení musí být přijata postupem neuplatnění námitek.
   Článek 3
   Kritéria pro přijímání rozhodnutí v přenesené pravomoci o předchozím souhlasu s klasifikací nástrojů jako nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1
   1.   Rozhodnutí o klasifikaci kapitálových nástrojů jako nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 se přijímá prostřednictvím rozhodnutí v přenesené pravomoci, pokud forma nástrojů, v jejichž případě se žádá o udělení souhlasu, byla v době doručení žádosti do ECB na seznamu EBA.
   2.   Záporná rozhodnutí a rozhodnutí podle článku 31 nařízení (EU) č. 575/2013 se nepřijímají prostřednictvím rozhodnutí v přenesené pravomoci.
   3.   Nelze-li rozhodnutí o klasifikaci kapitálových nástrojů jako nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 podle odstavců 1 a 2 přijmout prostřednictvím rozhodnutí v přenesené pravomoci, přijme se takové rozhodnutí postupem neuplatnění námitek.
   4.   Klasifikace kapitálových nástrojů jako nástrojů zahrnovaných do kmenového kapitálu tier 1 se posuzuje v souladu s články 27, 28 a 29 nařízení (EU) č. 575/2013 a články 4 až 11 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 241/2014.
   Článek 4
   Kritéria pro přijímání rozhodnutí v přenesené pravomoci o předchozím souhlasu s klasifikací nástrojů jako nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 nebo tier 2
   1.   Je-li předchozí souhlas nezbytný podle vnitrostátních právních předpisů, rozhodnutí o předchozím souhlasu s klasifikací kapitálových nástrojů jako nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 nebo tier 2 se přijímají prostřednictvím rozhodnutí v přenesené pravomoci.
   2.   Záporná rozhodnutí se nepřijímají prostřednictvím rozhodnutí v přenesené pravomoci a přijímají se postupem neuplatnění námitek.
   3.   Klasifikace nástrojů jako nástrojů zahrnovaných do vedlejšího kapitálu tier 1 nebo tier 2 se posuzuje v souladu s články 52 až 54 a 63 nařízení (EU) č. 575/2013 a články 8, 9 a 20 až 24a nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 241/2014.
   Článek 5
   Kritéria pro přijímání rozhodnutí v přenesené pravomoci o předchozím souhlasu se snížením kapitálu
   1.   Rozhodnutí o předchozím souhlasu se snížením kapitálu se přijímají prostřednictvím rozhodnutí v přenesené pravomoci, jsou-li splněny podmínky uvedené v odstavci 2 nebo 3.
   2.   V případě snížení s náhradou se rozhodnutí přijímají prostřednictvím rozhodnutí v přenesené pravomoci, pokud:

               a)

               náhradní nástroj je nástrojem zahrnovaným do kmenového kapitálu tier 1, jehož agregovaná nominální hodnota je minimálně rovna nominální hodnotě nahrazeného nástroje; nebo

               b)

               náhradní nástroj je nástrojem zahrnovaným do vedlejšího kapitálu tier 1, jehož agregovaná nominální hodnota je minimálně rovna nominální hodnotě nahrazeného nástroje, je-li nahrazený nástroj nástrojem zahrnovaným do vedlejšího kapitálu tier 1; nebo

               c)

               náhradní nástroj je nástrojem zahrnovaným do vedlejšího kapitálu tier 1 nebo tier 2 a jeho agregovaná nominální hodnota je minimálně rovna nominální hodnotě nahrazeného nástroje, je-li nahrazený nástroj nástrojem zahrnovaným do kapitálu tier 2.

         3.   V případě snížení bez náhrady se rozhodnutí přijímají prostřednictvím rozhodnutí v přenesené pravomoci, pokud:

               a)

               v návaznosti na snížení kapitálu kapitál převyšuje a podle odhadů bude i po dobu nejméně tří účetních roků po podání žádosti převyšovat součet požadavků vymezených v čl. 92 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013, kapitálu, jehož držba se požaduje v souladu s čl. 16 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 1024/2013, požadavku kombinovaných kapitálových rezerv podle čl. 128 bodu 6) směrnice 2013/36/EU a kapitálových očekávání v rámci 2. pilíře ve smyslu posledního dostupného rozhodnutí SREP; a

               b)

               dopad snížení na poměr kmenového kapitálu tier 1, kapitálový poměr tier 1 a celkový kapitálový poměr činí méně než 100 bazických bodů.

         4.   Záporná rozhodnutí se nepřijímají prostřednictvím rozhodnutí v přenesené pravomoci.
   5.   Nelze-li rozhodnutí o snížení kapitálu podle odstavců 1 až 4 přijmout prostřednictvím rozhodnutí v přenesené pravomoci, přijme se takové rozhodnutí postupem neuplatnění námitek.
   6.   Snížení kapitálu se posuzuje v souladu s článkem 78 nařízení (EU) č. 575/2013 a oddílem 2 kapitoly IV nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 241/2014.
   Článek 6
   Přechodné ustanovení
   Toto rozhodnutí se neuplatní v případech, kdy byla žádost ECB předložena před vstupem tohoto rozhodnutí v platnost.
   Článek 7
   Vstup v platnost
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.

      Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 15. března 2018.

            Prezident ECB

         Mario DRAGHI

      (1)  Úř. věst. L 176, 27.6.2013, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 287, 29.10.2013, s. 63.

      (3)  Úř. věst. L 141, 1.6.2017, s. 14.

      (4)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 241/2014 ze dne 7. ledna 2014, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013, pokud jde o regulační technické normy pro kapitálové požadavky na instituce (Úř. věst. L 74, 14.3.2014, s. 8).

      (5)  AKZO Chemie v. Komise, 5/85, ECLI:EU:C:1986:328, odstavec 37 a Carmine Salvatore Tralli v. ECB, C-301/02 P, ECLI:EU:C:2005:306, odstavec 59.

      (6)  Rozhodnutí ECB/2004/2 ze dne 19. února 2004, kterým se přijímá jednací rád Evropské centrální banky (Úř. věst. L 80, 18.3.2004, s. 33).

      (7)  Rozhodnutí ECB/2014/16 ze dne 14. dubna 2014 o zřízení správní revizní komise a o pravidlech jejího fungování (Úř. věst. L 175, 14.6.2014, s. 47).

      (8)  K dispozici na internetových stránkách EBA www.eba.europa.eu.

      (9)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky, o změně směrnice 2002/87/ES a zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES (Úř. věst. L 176, 27.6.2013, s. 338).

      (10)  Nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 468/2014 ze dne 16. dubna 2014, kterým se stanoví rámec spolupráce Evropské centrální banky s vnitrostátními příslušnými orgány a vnitrostátními pověřenými orgány v rámci jednotného mechanismu dohledu (nařízení o rámci jednotného mechanismu dohledu) (ECB/2014/17) (Úř. věst. L 141, 14.5.2014, s. 1).


title: Rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/568 ze dne 12. dubna 2018, kterým se mění rozhodnutí 2011/235/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům s ohledem na situaci v Íránu

text:
               13.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 95/14

         ROZHODNUTÍ RADY (SZBP) 2018/568
   ze dne 12. dubna 2018,
   kterým se mění rozhodnutí 2011/235/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům s ohledem na situaci v Íránu
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 29 této smlouvy,
   s ohledem na návrh vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku,
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Dne 12. dubna 2011 přijala Rada rozhodnutí 2011/235/SZBP (1).

               (2)

               Na základě přezkumu rozhodnutí 2011/235/SZBP Rada rozhodla, že by platnost v něm stanovených omezujících opatření měla být prodloužena do 13. dubna 2019.

               (3)

               Rada rovněž dospěla k závěru, že údaje týkající se 29 osob a jednoho subjektu uvedených v příloze rozhodnutí 2011/235/SZBP by měly být aktualizovány.

               (4)

               Rozhodnutí 2011/235/SZBP by mělo být odpovídajícím způsobem změněno,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   Rozhodnutí 2011/235/SZBP se mění takto:

               1)

               v článku 6 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
               „2.   Toto rozhodnutí se použije do 13. dubna 2019. Je průběžně přezkoumáváno. Pokud bude mít Rada za to, že jeho cílů nebylo dosaženo, odpovídajícím způsobem prodlouží jeho použitelnost nebo je změní.“

               2)

               příloha se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.

         Článek 2
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

      V Lucemburku dne 12. dubna 2018.

            Za Radu

            předseda

         T. DONCHEV

      (1)  Rozhodnutí Rady 2011/235/SZBP ze dne 12. dubna 2011 o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům s ohledem na situaci v Íránu (Úř. věst. L 100, 14.4.2011, s. 51).

      PŘÍLOHA
      Tyto položky nahrazují odpovídající položky v seznamu osob a subjektů stanoveném v příloze rozhodnutí 2011/235/SZBP:

         „Osoby

                     Jméno

                     Identifikační údaje

                     Odůvodnění

                     Datum zařazení na seznam

                     1.

                     AHMADI-MOQADDAM Esmail

                     Místo narození: Teherán (Írán)
                     Datum narození: 1961

                     Bývalý seniorní poradce pro bezpečnostní otázky náčelníka generálního štábu ozbrojených sil. Bývalý velitel íránské národní policie (od roku 2005 do začátku roku 2015). Síly pod jeho velením prováděly brutální útoky na pokojné protesty; 15. června 2009 v noci tvrdě zasáhly na kolejích teheránské univerzity. V současnosti vedoucí íránského ústředí na podporu jemenského lidu.

                     12.4.2011

                     3.

                     ARAGHI (ERAGHI) Abdollah

                     Bývalý zástupce velitele pozemních sil Islámské revoluční gardy. Nese přímou a osobní odpovědnost za potlačení protestů během celého léta roku 2009.

                     12.4.2011

                     9.

                     NAQDI Mohammad-Reza

                     Místo narození: Najaf (Irák)
                     Datum narození: přibližně 1952

                     Zástupce náčelníka Islámské revoluční gardy pro kulturní a sociální otázky. Bývalý velitel milicí Basídž. Jako velitel jednotek Basídž Islámské revoluční gardy byl odpovědný nebo spoluodpovědný za násilí páchané jednotkami Basídž koncem roku 2009, včetně násilné reakce na protesty během svátku Ašúrá v prosinci roku 2009, při nichž bylo usmrceno 15 osob a byly zatčeny stovky protestujících. Před svým jmenováním velitelem milicí Basídž v říjnu roku 2009 působil jako velitel zpravodajské jednotky Basídž a odpovídal za výslechy osob, které byly zadrženy při povolebních zákrocích.

                     12.4.2011

                     10.

                     RADAN Ahmad-Reza

                     Místo narození: Isfahán (Írán)
                     Datum narození: 1963

                     Dříve řídil centrum pro strategická studia íránského donucovacího orgánu, subjektu napojeného na národní policii. Bývalý ředitel policejního střediska strategických studií, bývalý náměstek velitele íránské národní policie (do června 2014). Jako náměstek velitele národní policie (od roku 2008) byl Radan odpovědný za bití, vraždění a svévolné zatýkání a zadržování protestujících, jež prováděly policejní jednotky. V současnosti velitel Islámské revoluční gardy odpovědný za výcvik iráckých „protiteroristických“ sil.

                     12.4.2011

                     11.

                     RAJABZADEH Azizollah

                     Bývalý ředitel teheránské organizace pro zmírňování katastrof (TDMO). Bývalý velitel teheránské policie (do ledna 2010).
                     Jako velitel donucovacích orgánů v aglomeraci Teheránu je Azizollah Rajabzadeh nejvýše postavenou osobou, která byla obviněna v případě násilností ve vazebním zařízení v Kahrízaku.

                     12.4.2011

                     12.

                     SAJEDI-NIA Hossein

                     Zástupce velitele policejních operací. Bývalý velitel teheránské policie, bývalý zástupce velitele íránské národní policie, odpovědný za policejní operace. V rámci ministerstva vnitra je pověřen koordinací represivních operací v íránském hlavním městě.

                     12.4.2011

                     13.

                     TAEB Hossein

                     Místo narození: Teherán
                     Datum narození: 1963

                     Vedoucí zpravodajské služby Islámské revoluční gardy. Bývalý zástupce velitele islámských revolučních gard pro zpravodajskou činnost. Bývalý velitel jednotek Basídž (do října 2009). Jednotky pod jeho velením se účastnily hromadného bití, vražd, zatýkání a mučení pokojných protestujících.

                     12.4.2011

                     16.

                     HADDAD Hassan (také znám jako Hassan ZAREH DEHNAVI)

                     Bývalý zástupce bezpečnostního důstojníka teheránského revolučního soudu. Bývalý soudce teheránského revolučního soudu, oddělení 26. Byl pověřen případy zadržených osob, jež souvisely s povolebními krizemi, a pravidelně vyhrožoval rodinám zadržených, aby je umlčel. Podílel se na vydávání příkazů k zadržení za účelem umístění ve vazebním zařízení v Kahrízaku. Íránské orgány v listopadu roku 2014 oficiálně uznaly jeho úlohu při úmrtích zadržených.

                     12.4.2011

                     21.

                     MOHSENI-EJEI Gholam-Hossein

                     Místo narození: Edžijeh
                     Datum narození: přibližně 1956

                     Člen Rady pro určování zájmů režimu. Generální prokurátor Íránu od září 2009 a místopředseda a mluvčí justice. Bývalý ministr zpravodajských služeb (v období voleb v roce 2009). Během jeho působení ve funkci ministra zpravodajských služeb v období voleb v roce 2009 byli příslušníci rozvědky pod jeho velením odpovědní za zadržování, mučení a vymáhání falešných přiznání pod nátlakem od stovek aktivistů, novinářů, disidentů a reformních politiků. Kromě toho byli političtí činitelé nuceni k falešným přiznáním při nesnesitelných výsleších, jejichž součástí bylo mučení, násilí, vydírání a výhrůžky členům rodiny.

                     12.4.2011

                     26.

                     SHARIFI Malek Adjar, také znám jako SHARIFI Malek Ajdar

                     Soudce nejvyššího soudu, vedoucí 43. úseku. Bývalý předseda východoázerbajdžánského soudu. Je odpovědný za proces se Sakíne Muhammadí Aštíanovou.

                     12.4.2011

                     28.

                     YASAGHI Ali-Akbar

                     Soudce nejvyššího soudu, vedoucí 44. úseku. Náměstek výkonného ředitele nadace Setad-e Dieh. Bývalý vrchní soudce revolučního soudu v Mašhadu. Procesy v jeho pravomoci byly vedeny exemplárně, na uzavřených zasedáních, aniž by byla dodržována základní práva obviněných. Vzhledem k tomu, že rozsudky o popravách byly vydávány masově, byly rozsudky o trestu smrti vydávány, aniž by byla dodržena pravidla spravedlivého procesu.

                     12.4.2011

                     32.

                     ZANJIREI Mohammad-Ali

                     Jako seniorní poradce a bývalý zástupce velitele íránské vězeňské služby je odpovědný za násilnosti a odpírání práv ve vazebních zařízeních. Nařídil umístění mnoha zadržených osob do samovazby.

                     12.4.2011

                     33.

                     ABBASZADEH-MESHKINI Mahmoud

                     Poradce Rady pro lidská práva. Bývalý tajemník Rady pro lidská práva. Bývalý guvernér provincie Ílám. Bývalý politický ředitel na ministerstvu vnitra. Jakožto předseda Výboru článku 10 zákona o činnosti politických stran a uskupení byl odpovědný za povolování demonstrací a dalších veřejných událostí a za registraci politických stran.
                     V roce 2010 pozastavil činnost dvou reformních politických stran spojených s Mírem Husajnem Músavím – Fronty účasti na islámském Íránu a Organizace bojovníků islámské revoluce.
                     Od roku 2009 důsledně a soustavně odmítá povolovat jakákoli nevládní shromáždění, a znemožňuje tak uplatňování ústavního práva na protest, což v rozporu s právem na svobodu shromažďování vede k mnoha případům zatčení pokojných demonstrantů.
                     V roce 2009 rovněž odmítl opozici povolit obřad na uctění památky osob, jež byly zabity během protestů v souvislosti s prezidentskými volbami.

                     10.10.2011

                     34.

                     AKBARSHAHI Ali-Reza

                     Bývalý generální ředitel íránského ústředí pro kontrolu drog (také známého jako protinarkotické ústředí). Bývalý velitel teheránské policie. Za jeho vedení byly policejní síly odpovědné za to, že při zatýkání a během zadržovací vazby používaly vůči podezřelým osobám protiprávní násilí. Teheránská policie se v červnu roku 2009 rovněž podílela na raziích na kolejích Teheránské univerzity, při nichž podle komise íránského parlamentu (Madžlisu) policie a příslušníci jednotek Basídž zranili více než 100 studentů. V současnosti velitel železniční policie.

                     10.10.2011

                     36.

                     AVAEE Seyyed Ali-Reza (také znám jako: AVAEE Seyyed Alireza)

                     Ministr spravedlnosti. Bývalý ředitel zvláštního vyšetřovacího úřadu. Do července roku 2016 náměstek ministra vnitra a vedoucí veřejného registru. Od dubna roku 2014 poradce disciplinárního soudu pro soudce. Bývalý předseda teheránského soudu. Jakožto předseda teheránského soudu je odpovědný za porušování lidských práv, svévolné zatýkání, porušování práv vězňů a nárůst počtu poprav.

                     10.10.2011

                     40.

                     HABIBI Mohammad Reza

                     Vedoucí úřadu ministerstva spravedlnosti v Jazdu. Bývalý zástupce prokurátora v Isfahánu. Zapojen do řízení, v jejichž rámci bylo porušeno právo obžalovaných na spravedlivý proces – například v případě Abdolláha Fathího, jenž byl popraven v květnu roku 2011 poté, co Mohammad Rezá Habíbí během soudního procesu v březnu roku 2010 ignoroval jeho právo na slyšení a jeho problémy v oblasti duševního zdraví. Je tudíž spoluodpovědný za hrubé porušování práva na spravedlivý proces a přispívá k nadměrnému a stále častějšímu používání trestu smrti, které od začátku roku 2011 vedlo k prudkému nárůstu počtu poprav.

                     10.10.2011

                     45.

                     JOKAR Mohammad Saleh

                     Zástupce revolučních gard pro parlamentní záležitosti. V letech 2011 až 2016 poslancem parlamentu za provincii Jazd a členem parlamentního výboru pro národní bezpečnost a zahraniční politiku. Bývalý velitel studentských jednotek Basídž.
                     Ve funkci velitele studentských jednotek Basídž byl aktivně zapojen do potlačování protestů na školách a vysokých školách a do mimosoudního zadržování aktivistů a novinářů.

                     10.10.2011

                     48.

                     MAHSOULI Sadeq (také znám jako: MAHSULI Sadeq)

                     Místo narození: Orumíje (Írán)
                     Datum narození: 1959/60

                     Poradce bývalého prezidenta Mahmúda Ahmadínežáda a současný člen Rady pro určování zájmů režimu a místopředseda Fronty vytrvalosti. Ministr sociálních věcí a sociálního zabezpečení v období let 2009 až 2011. Do srpna 2009 ministr vnitra. Jakožto ministr vnitra byl Sadeq Mahsouli nadřízen všem policejním silám, bezpečnostním agentům ministerstva vnitra a tajným agentům. Síly pod jeho vedením byly odpovědné za útoky na koleje Teheránské univerzity, k nimž došlo 14. června 2009, a za mučení studentů v suterénních prostorách ministerstva (neblaze proslulé čtvrté podzemní podlaží). Další demonstranti byly vystaveni hrubému zacházení ve vazebním zařízení Kahrizak, jehož provoz zajišťovala policie podléhající kontrole Sadeqa Mahsouliho.

                     10.10.2011

                     50.

                     OMIDI Mehrdad, také znám jako Reza, také znám jako OMIDI Reza

                     Ředitel VI. policejního úseku, oddělení vyšetřování. Bývalý velitel zpravodajské služby v rámci íránské policie. Bývalý velitel jednotky íránské policie pro počítačovou trestnou činnost. Je odpovědný za tisíce případů vyšetřování reformistů a politických oponentů používajících internet a za podání žalob na tyto osoby. Je tudíž odpovědný za vydávání pokynů k hrubému porušování lidských práv při represích vůči osobám, které veřejně vystupují na obranu svých legitimních práv, včetně svobody projevu.

                     10.10.2011

                     51.

                     SALARKIA Mahmoud

                     Bývalý ředitel teheránského fotbalového klubu „Persepolis“

                     Bývalý vedoucí komise pro ropu a dopravu města Teheránu. Zástupce generálního prokurátora Teheránu pro záležitosti vězeňství během zásahů v roce 2009.
                     Jakožto zástupce generálního prokurátora Teheránu pro záležitosti vězeňství byl přímo odpovědný za řadu zatykačů na nevinné pokojné demonstranty a aktivisty. Řada zpráv od obránců lidských práv dokládá, že prakticky všichni ze zadržených jsou na základě jeho pokynů po různě dlouhou dobu drženi v izolaci, aniž by měli přístup ke svému právníkovi či rodinám a aniž by proti nim bylo vzneseno obvinění, a to často za podmínek, které se rovnají nedobrovolnému zmizení. Jejich rodiny často nejsou o jejich zatčení informovány.

                     10.10.2011

                     53.

                     TALA Hossein (také znám jako: TALA Hosseyn)

                     Starosta města Eslamšár. Bývalý íránský poslanec. Do září roku 2010 působil jako generální guvernér („farmandar“) provincie Teherán, odpovědný za zásah policejních sil, a tedy za potlačení demonstrací. V prosinci roku 2010 mu byla udělena cena za jeho úlohu v povolebních represích.

                     10.10.2011

                     54.

                     TAMADDON Morteza (také znám jako: TAMADON Morteza)

                     Místo narození: Shar Kord Isfahán
                     Datum narození: 1959

                     Bývalý předseda Rady teheránské provincie pro veřejnou bezpečnost. Bývalý generální guvernér islámských revolučních gard pro teheránskou provincii. Ve funkci guvernéra a předsedy Rady teheránské provincie pro veřejnou bezpečnost nese celkovou odpovědnost za veškeré represivní aktivity islámských revolučních gard v teheránské provincii, včetně zásahů proti politickým demonstrantům, k nimž došlo od června roku 2009. V současnosti člen rady technické univerzity Khajeh Nasireddin Tusi.

                     10.10.2011

                     55.

                     ZEBHI Hossein

                     Soudce nejvyššího soudu. Bývalý zástupce generálního prokurátora Íránu. Zabývá se několika soudními případy spojenými s povolebními protesty.

                     10.10.2011

                     59.

                     BAKHTIARI Seyyed Morteza

                     Místo narození: Mašad (Írán)
                     Datum narození: 1952

                     Zástupce správce svatyně imáma Rezy. Bývalý úředník zvláštního klerikálního soudu. Bývalý ministr spravedlnosti (2009 až 2013). Během jeho působení ve funkci ministra spravedlnosti se podmínky v íránských věznicích ve srovnání s uznávanými mezinárodními standardy značně zhoršily a běžně docházelo ke špatnému zacházení s vězni. Kromě toho hrál klíčovou úlohu při vyhrožování příslušníkům íránské diaspory a jejich pronásledování tím, že oznámil vytvoření zvláštního soudu určeného konkrétně k řešení otázky Íránců žijících mimo Írán. Pod jeho vedením došlo i k prudkému nárůstu počtu poprav v Íránu, včetně tajných poprav, které vláda neoznámila, a poprav za trestné činy související s drogami.

                     10.10.2011

                     60.

                     HOSSEINI Dr Mohammad (také znám jako: HOSSEYNI Dr Seyyed Mohammad; Seyed, Sayyed a Sayyid)

                     Místo narození: Rafsandžán, Kermán
                     Datum narození: 1961

                     Poradce bývalého prezidenta Mahmúda Ahmadínežáda a mluvčí radikální politické frakce YEKTA. Bývalý ministr kultury a otázek islámu (2009–2013). Bývalý člen islámských revolučních gard, podílel se na represích vůči novinářům.

                     10.10.2011

                     69.

                     MORTAZAVI Seyyed Solat

                     Místo narození: Farsán, Čaharmahal i Bahtijari (jih) – (Írán)
                     Datum narození: 1967

                     Bývalý starosta Mašhadu, druhého největšího íránského města, kde se pravidelně konají veřejné popravy. Bývalý náměstek ministra vnitra pro politické záležitosti. Byl odpovědný za vydávání pokynů k represím vůči osobám, které veřejně vystupovaly na obranu svých legitimních práv, včetně svobody projevu. Později jmenován vedoucím íránské volební komise pro parlamentní volby v roce 2012 a prezidentské volby v roce 2013.

                     23.3.2012

                     73.

                     FAHRADI Ali

                     Zástupce vedoucího inspektorátu pro právní záležitosti a veřejnou kontrolu při ministerstvu spravedlnosti v Teheránu. Bývalý prokurátor v Karadži. Odpovědný za hrubé porušování lidských práv, včetně trestních stíhání končících rozsudkem trestu smrti. Během jeho působení ve funkci prokurátora došlo v Karadži k vysokému počtu poprav.

                     23.3.2012

                     75.

                     RAMEZANI Gholamhossein

                     Od roku 2011 ředitel zpravodajské sekce na ministerstvu obrany; od listopadu 2009 do března 2011: velitel zpravodajství Pasdaranu; od března 2008 do listopadu 2009: zástupce velitele zpravodajství Pasdaranu; od dubna 2006 do března 2008: velitel Pasdaranu odpovědný za ochranu a zpravodajství. Zapojen do potlačování svobody projevu, včetně toho, že je spojován s osobami odpovědnými za zatýkání a mučení bloggerů/novinářů v roce 2004 a údajně se podílel na potlačování povolebních protestů v roce 2009.

                     23.3.2012

                     82.

                     SARAFRAZ Mohammad (Dr) (také znám jako: Haj-agha Sarafraz)

                     Místo narození: Teherán
                     Datum narození: přibližně 1963
                     Bydliště: Teherán Místo zaměstnání: centrála IRIB a Presss TV, Teherán

                     Bývalý člen Nejvyšší rady pro kyberprostor. Bývalý ředitel státního vysílání Íránské islámské republiky (IRIB). Bývalý ředitel IRIB World Service a Press TV, odpovědný za veškerá programová rozhodnutí. V úzkém kontaktu s orgány státní bezpečnosti. Pod jeho vedením spolupracovala Press TV spolu s IRIB s íránskými bezpečnostními službami a prokurátory na vysílání vynucených přiznání zadržených osob, včetně přiznání íránsko-kanadského novináře a filmového režiséra Maziara Bahariho, v pravidelném týdenním pořadu „Írán dnes“. Nezávislý regulační orgán pro odvětví telekomunikací OFCOM uložil organizaci Press TV ve Spojeném království pokutu ve výši 100 000  GBP za to, že v roce 2011 odvysílala Bahariho přiznání, které bylo natočeno ve vězení a které Bahari učinil pod nátlakem. Sarafraz je proto spojován s porušováním práva na řádné a spravedlivé řízení.

                     12.3.2013

               Subjekty

                     Jméno

                     Identifikační údaje

                     Odůvodnění

                     Datum zařazení na seznam

                     1.

                     Policejní útvar pro počítačovou trestnou činnost

                     Sídlo: Teherán, Írán
                     Internetové stránky: http://www.cyberpolice.ir

                     Íránský policejní útvar pro počítačovou trestnou činnost, zřízený v lednu roku 2011, je součástí policie Íránské islámské republiky a od jeho vzniku až do začátku roku 2015 stál v jeho čele Esmail Ahmadi-Moqaddam (uvedený na seznamu). Ahmadi-Moqaddam zdůraznil, že policejní útvar pro počítačovou trestnou činnost zakročí proti kontrarevolučním a disidentským skupinám, které v roce 2009 využily internetových sociálních sítí ke spuštění protestních akcí proti znovuzvolení prezidenta Mahmúda Ahmadínedžáda. V lednu roku 2012 vydal policejní útvar pro počítačovou trestnou činnost nové pokyny pro internetové kavárny, podle nichž musí uživatelé poskytovat osobní údaje, které mají majitelé kaváren uchovávat po dobu šesti měsíců, stejně jako záznamy o navštívených internetových stránkách. Podle těchto pravidel musí majitelé ve svých kavárnách nainstalovat také televizní kamery s uzavřeným okruhem a uchovávat záznamy po dobu šesti měsíců. Tato nová pravidla umožňují vytvoření záznamů o činnosti, jež mohou příslušné orgány využít k vysledování aktivistů nebo jakýchkoli jiných osob považovaných za hrozbu pro národní bezpečnost.
                     V červnu roku 2012 íránské sdělovací prostředky informovaly o tom, že policejní útvar pro počítačovou trestnou činnost připravuje ostrý zákrok proti virtuálním soukromým sítím. Dne 30. října 2012 policisté útvaru pro počítačovou trestnou činnost zatkli bloggera Sattara Beheshtiho (bez zatykače) za „činnost ohrožující národní bezpečnost na sociálních sítích a Facebooku“. Beheshti předtím ve svém blogu kritizoval íránskou vládu. Dne 3. listopadu 2012 byl nalezen mrtev ve vězeňské cele a má se za to, že jej umučili k smrti příslušníci policejního útvaru pro počítačovou trestnou činnost.

                     12.3.2013“


title: Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/598 ze dne 18. dubna 2018 o poskytnutí další makrofinanční pomoci Gruzii

text:
               23.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 103/8

         ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) 2018/598
   ze dne 18. dubna 2018
   o poskytnutí další makrofinanční pomoci Gruzii
   EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 212 odst. 2 této smlouvy,
   s ohledem na návrh Evropské komise,
   po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
   v souladu s řádným legislativním postupem (1),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Vztahy mezi Evropskou unií (dále jen „Unie“) a Gruzií se v rámci evropské politiky sousedství a Východního partnerství dále rozvíjejí. Gruzie přistoupila k Východnímu partnerství EU v roce 2009 a poté následovala jednání o dohodě o přidružení mezi EU a Gruzií. Tato dohoda (2) (dále jen „dohoda o přidružení“), která zahrnuje postupné zavádění prohloubené a komplexní zóny volného obchodu, byla podepsána v červnu 2014 a vstoupila v platnost dne 1. července 2016.

               (2)

               Gruzie se stále potýká se slabým vnějším prostředím, jež kvůli poklesu vývozu a remitencí přispělo v roce 2016 k poměrně nízkému růstu HDP. Regionální a celosvětový růst se sice v roce 2017 zlepšil, ale je stále ohrožen rizikem nepříznivého vývoje.

               (3)

               Schodek veřejných financí Gruzie je nadále významný a poměr veřejného dluhu k HDP země se zvyšuje. Rovněž platební bilance Gruzie zůstává z důvodu velmi výrazného schodku běžného účtu a vysokého vnějšího dluhu zranitelná. Devizové rezervy země byly v absolutním vyjádření stabilní, avšak – vzhledem k rostoucí potřebě rezerv – klesly pod úroveň, kterou Mezinárodní měnový fond (MMF) považuje za přiměřenou. Gruzie se také nadále přizpůsobuje požadavkům prohloubené a komplexní zóny volného obchodu s Unií.

               (4)

               V tomto kontextu se gruzínské orgány a MMF v dubnu 2017 dohodly na tříleté rozšířené finanční facilitě v hodnotě 285,3 milionu USD pro období 2017–2020. Toto ujednání schválila Výkonná rada MMF dne 12. dubna 2017. Cílem facility je podpořit program hospodářských reforem, který pomůže snížit hospodářskou zranitelnost Gruzie, a podpořit vyšší a inkluzivnější hospodářský růst.

               (5)

               Vzhledem ke zbývajícím potřebám financování Gruzie z vnějších zdrojů požádaly gruzínské orgány v červnu 2017 o doplňující makrofinanční pomoc od Unie.

               (6)

               Od vojenského konfliktu s Ruskem v srpnu 2008 využila Gruzie dvou operací makrofinanční pomoci, které Unie přislíbila na mezinárodní dárcovské konferenci v Bruselu v říjnu 2008. První z těchto operací, ve výši 46 milionů EUR byla provedena výhradně ve formě grantů v letech 2009–2010. Druhá operace, opět ve výši 46 milionů EUR byla provedena z poloviny ve formě grantů a z poloviny ve formě úvěrů v letech 2015–2017. Unie poskytla Gruzii rovněž 610–746 milionů EUR v rámci evropského nástroje sousedství na období 2014–2020, včetně rozpočtové podpory a technické pomoci. Gruzie kromě toho využívá investičního nástroje sousedství, z něhož bylo na projekty v Gruzii v období 2008–2017 poskytnuto přibližně 86 milionů EUR.

               (7)

               Vzhledem k tomu, že Gruzie je země, na kterou se vztahuje evropská politika sousedství, je třeba ji považovat za způsobilou pro získání makrofinanční pomoci Unie.

               (8)

               Makrofinanční pomoc Unie by měla být výjimečným finančním nástrojem, který platební bilanci podpoří formou, jež není účelově vázaná a jejímž cílem je řešit potřeby příjemce, které má ohledně okamžité finanční pomoci ze zahraničí. Tato pomoc by měla podpořit provádění politického programu, jehož součástí jsou důrazná a okamžitá opatření zaměřená na ozdravení a strukturální reformy, která mají v krátkodobém výhledu zlepšit situaci platební bilance.

               (9)

               Vzhledem k tomu, že v platební bilanci Gruzie přetrvává výrazný zbytkový deficit vnějšího financování přesahující výši prostředků poskytnutých MMF a jinými multilaterálními institucemi, je poskytnutí makrofinanční pomoci Gruzii ze strany Unie za stávajících výjimečných okolností považováno za vhodnou reakci na žádost Gruzie o podporu její hospodářské stabilizace ve spojení s programem MMF. Makrofinanční pomoc Unie by podpořila hospodářskou stabilizaci Gruzie a gruzínský program strukturálních reforem a doplnila by zdroje, které jsou k dispozici v rámci finančního ujednání s MMF.

               (10)

               Makrofinanční pomoc Unie by se měla zaměřit na podporu obnovy udržitelného stavu vnějšího financování Gruzie, a tak podpořit její hospodářský a sociální rozvoj.

               (11)

               Stanovení výše makrofinanční pomoci Unie vychází z kompletního kvantitativního odhadu zbývajících potřeb vnějšího financování Gruzie a bere v úvahu její schopnost financovat se sama z vlastních zdrojů, zejména z mezinárodních rezerv, které má k dispozici. Makrofinanční pomoc Unie by měla doplňovat programy a zdroje poskytnuté MMF a Světovou bankou. Při určení výše pomoci jsou rovněž zohledněny očekávané finanční příspěvky od bilaterálních a multilaterálních dárců a nutnost zajistit spravedlivé rozložení zátěže mezi Unii a ostatní dárce, jakož i dosavadní použití jiných unijních nástrojů vnějšího financování v Gruzii a přidaná hodnota celkového zapojení Unie.

               (12)

               S ohledem na zbývající potřeby vnějšího financování Gruzie, úroveň jejího hospodářského a sociálního rozvoje posuzovanou podle příjmů na obyvatele a míry chudoby, jakož i na její míru zadlužení by část pomoci měla být poskytnuta ve formě grantů.

               (13)

               Komise by měla zajistit, aby makrofinanční pomoc Unie byla po právní i věcné stránce v souladu s hlavními zásadami vnější činnosti zakotvenými v článku 21 Smlouvy o Evropské Unii a s cíli a opatřeními, která byla přijata v rámci jednotlivých oblastí vnější činnosti a dalších příslušných politik Unie.

               (14)

               Makrofinanční pomoc Unie by měla podporovat vnější politiku Unie vůči Gruzii. Útvary Komise a Evropská služba pro vnější činnost by v průběhu provádění makrofinanční pomoci měly úzce spolupracovat při koordinaci vnější politiky Unie a zajišťování její ucelenosti.

               (15)

               Makrofinanční pomoc Unie by měla posilovat oddanost Gruzie hodnotám sdíleným s Unií, včetně demokracie, právního státu, řádné správy věcí veřejných, dodržování lidských práv, udržitelného rozvoje a snižování chudoby, jakož i její oddanost zásadám otevřeného a spravedlivého obchodu založeného na pravidlech.

               (16)

               Poskytnutí makrofinanční pomoci Unie by mělo být podmíněno tím, že Gruzie bude respektovat účinné demokratické mechanismy, včetně parlamentního systému založeného na pluralitě politických stran, a zásady právního státu a že zaručí dodržování lidských práv. Kromě toho by specifické cíle makrofinanční pomoci Unie měly posílit účinnost, transparentnost a odpovědnost systémů správy veřejných financí v Gruzii a prosazovat strukturální reformy, které jsou zaměřené na podporu udržitelného růstu podporujícího začlenění, vytváření pracovních příležitostí a fiskální konsolidaci. Makrofinanční pomoc Unie poskytovaná Gruzii by měla rovněž zahrnovat opatření na podporu provádění dohody o přidružení, včetně prohloubené a komplexní zóny volného obchodu. Abychom zajistili, že budeme schopni řádně vyhodnotit dosahování konkrétních cílů, musejí být tyto cíle stanoveny tak, aby bylo jejich plnění ověřitelné a měřitelné. Komise a Evropská služba pro vnější činnost by měly plnění výše uvedených podmínek a dosahování těchto cílů pravidelně sledovat. Pokud nebudou splněny uvedené podmínky nebo dosaženy tyto cíle, nebo budou obecně ignorovány cíle a zásady dohody o přidružení, měla by Komise dočasně pozastavit nebo zrušit vyplácení makrofinanční pomoci Unie.

               (17)

               Pro zajištění účinné ochrany finančních zájmů Unie souvisejících s makrofinanční pomocí Unie by Gruzie měla přijmout vhodná opatření v oblasti prevence a potírání podvodů, korupce a jakýchkoli jiných nesrovnalostí týkajících se makrofinanční pomoci Unie. Kromě toho je třeba stanovit, že Komise bude provádět kontroly a Účetní dvůr audity.

               (18)

               Uvolněním makrofinanční pomoci Unie nejsou dotčeny pravomoci Evropského parlamentu a Rady jako rozpočtového orgánu.

               (19)

               Částky makrofinanční pomoci poskytnuté formou grantů a částky složené pro účely záruky potřebné pro poskytnutí makrofinanční pomoci formou úvěrů by měly být v souladu s rozpočtovými prostředky stanovenými ve víceletém finančním rámci.

               (20)

               Makrofinanční pomoc Unie by měla řídit Komise. Komise by měla pravidelně informovat Evropský parlament a Radu o vývoji souvisejícím s makrofinanční pomocí a poskytovat jim příslušné dokumenty, aby mohly provádění tohoto rozhodnutí sledovat.

               (21)

               Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto rozhodnutí by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (3).

               (22)

               Na makrofinanční pomoc Unie by se měly vztahovat podmínky v oblasti hospodářské politiky, jež budou stanoveny v memorandu o porozumění. Za účelem zajištění jednotných podmínek provádění a z důvodů účinnosti by Komise měla být zmocněna ke sjednání těchto podmínek s gruzínskými orgány pod dohledem výboru složeného ze zástupců členských států v souladu s nařízením (EU) č. 182/2011. Podle uvedeného nařízení by měl být obecně použit poradní postup ve všech případech, kromě případů stanovených v uvedeném nařízení. Vzhledem k potenciálně významnému dopadu pomoci ve výši více než 90 milionů EUR je vhodné použít na operace přesahující tuto prahovou hodnotu přezkumný postup. Vzhledem k výši makrofinanční pomoci, kterou poskytne Unie Gruzii, by měl být pro přijetí memoranda o porozumění nebo pro jakékoli snížení, přerušení či zrušení pomoci použit poradní postup,

         PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   1.   Unie poskytne Gruzii makrofinanční pomoc v maximální výši 45 milionů EUR (dále jen „makrofinanční pomoc Unie“) s cílem podpořit hospodářskou stabilizaci Gruzie a její významný reformní program. Z této maximální částky bude až 35 milionů EUR poskytnuto ve formě úvěrů a až 10 milionů EUR ve formě grantů. Uvolnění makrofinanční pomoci Unie je vázáno na schválení rozpočtu Unie na příslušný rok Evropským parlamentem a Radou. Pomoc přispěje k pokrytí potřeb Gruzie v oblasti platební bilance stanovených v programu MMF.
   2.   Za účelem financování úvěrové části makrofinanční pomoci Unie je Komise zmocněna půjčit si jménem Unie nezbytné finanční prostředky na kapitálových trzích nebo od finančních institucí a dále je půjčit Gruzii. Úvěry musí mít průměrnou dobu splatnosti nejvýše patnáct let.
   3.   Uvolnění makrofinanční pomoci Unie řídí Komise způsobem, který je v souladu s dohodami nebo ujednáními uzavřenými mezi MMF a Gruzií a s hlavními zásadami a cíli ekonomických reforem stanovenými v dohodě o přidružení, včetně prohloubené a komplexní zóny volného obchodu.
   Komise pravidelně informuje Evropský parlament a Radu o vývoji v oblasti makrofinanční pomoci Unie, včetně jejího vyplácení, a včas předkládá těmto orgánům příslušné dokumenty.
   4.   Makrofinanční pomoc Unie je k dispozici po dobu dvou a půl let od prvního dne po vstupu memoranda o porozumění uvedeného v čl. 3 odst. 1 v platnost.
   5.   V případě, že se během období vyplácení makrofinanční pomoci Unie potřeby financování Gruzie oproti původním předpokladům podstatně sníží, omezí Komise poskytovanou pomoc nebo její poskytování pozastaví či zruší poradním postupem podle čl. 7 odst. 2.
   Článek 2
   1.   Poskytnutí makrofinanční pomoci Unie je podmíněno tím, že Gruzie bude respektovat účinné demokratické mechanismy, včetně parlamentního systému založeného na pluralitě politických stran, a zásady právního státu a že zaručí dodržování lidských práv.
   2.   Komise a Evropská služba pro vnější činnost sledují plnění této nezbytné podmínky uvedené v odstavci 1 po celou dobu poskytování makrofinanční pomoci Unie.
   3.   Odstavce 1 a 2 tohoto článku se použijí v souladu s rozhodnutím Rady 2010/427/EU (4).
   Článek 3
   1.   Komise vyjedná v souladu s poradním postupem podle čl. 7 odst. 2 s gruzínskými orgány jasně vymezené podmínky v oblasti hospodářské politiky a finanční podmínky, které se vztahují na makrofinanční pomoc Unie, přičemž se zaměří na strukturální reformy a zdravé veřejné finance; tyto podmínky budou stanoveny v memorandu o porozumění (dále jen „memorandum o porozumění“) zahrnujícím časový rámec pro jejich splnění. Podmínky v oblasti hospodářské politiky a finanční podmínky stanovené v memorandu o porozumění musí být v souladu s dohodami nebo ujednáními uvedenými v čl. 1 odst. 3, včetně makroekonomických ozdravných programů a programů strukturálních reforem prováděných Gruzií za podpory MMF.
   2.   Podmínky uvedené v odstavci 1 mají zejména posílit účinnost, transparentnost a odpovědnost systémů správy veřejných financí v Gruzii, mimo jiné při využívání makrofinanční pomoci Unie. Při navrhování politických opatření musí být náležitě zohledněn také pokrok v oblasti vzájemného otevírání trhů, rozvoj spravedlivého obchodu založeného na pravidlech a další priority v rámci vnější politiky Unie. Komise pravidelně sleduje pokrok v plnění těchto cílů.
   3.   Podrobné finanční podmínky makrofinanční pomoci Unie se stanoví v úvěrové smlouvě a v grantové dohodě uzavřené mezi Komisí a gruzínskými orgány.
   4.   Komise pravidelně ověřuje, zda jsou nadále splňovány podmínky uvedené v čl. 4 odst. 3, včetně toho, zda je hospodářská politika Gruzie v souladu s cíli makrofinanční pomoci Unie. Komise přitom postupuje v úzké koordinaci s MMF a Světovou bankou a v případě potřeby s Evropským parlamentem a Radou.
   Článek 4
   1.   Jsou-li splněny podmínky v odstavci 3, poskytne Komise makrofinanční pomoc Unie ve dvou splátkách, přičemž každá splátka sestává z úvěrové a grantové části. Výše každé splátky bude stanovena v memorandu o porozumění.
   2.   Je-li to potřeba, jsou ve vztahu k částkám makrofinanční pomoci Unie poskytnuté formou úvěrů složeny částky pro účely záruky v souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 480/2009 (5).
   3.   Komise rozhodne o uvolnění druhé splátky, pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:

               a)

               podmínka stanovená v čl. 2 odst. 1;

               b)

               průběžné uspokojivé výsledky při provádění politického programu, který zahrnuje důrazná opatření zaměřená na ozdravení a strukturální reformy a podporovaná úvěrovou dohodou s MMF, která nemá preventivní charakter; a

               c)

               uspokojivé splnění podmínek v oblasti hospodářské politiky a finančních podmínek dohodnutých v memorandu o porozumění.

         K uvolnění druhé splátky nedojde v zásadě dříve než po třech měsících od uvolnění první splátky.
   4.   Nejsou-li splněny podmínky uvedené v odst. 3 prvním pododstavci, Komise vyplácení makrofinanční pomoci Unie dočasně pozastaví nebo zruší. V těchto případech Komise informuje o důvodech tohoto pozastavení či zrušení Evropský parlament a Radu.
   5.   Makrofinanční pomoc Unie bude vyplacena Gruzínské národní bance. S výhradou ustanovení dohodnutých v memorandu o porozumění, včetně potvrzení zbývajících rozpočtových finančních potřeb, mohou být finanční prostředky Unie převedeny gruzínskému ministerstvu financí jako konečnému příjemci.
   Článek 5
   1.   Výpůjční a úvěrové operace týkající se úvěrové části makrofinanční pomoci Unie se provedou v eurech se stejným dnem připsání a Unie se na jejich základě nesmí týkat změna splatnosti, ani nesmí být v jejich důsledku vystavena žádnému riziku směnných kurzů nebo úrokových sazeb ani žádnému jinému obchodnímu riziku.
   2.   Umožní-li to okolnosti, může Komise na žádost Gruzie přijmout potřebná opatření s cílem zajistit, aby do podmínek úvěru bylo zahrnuto ustanovení o předčasném splacení a aby bylo provázáno s odpovídajícím ustanovením v podmínkách výpůjčních operací.
   3.   Pokud okolnosti umožní snížení úrokové sazby úvěru, může se Komise na žádost Gruzie rozhodnout zcela nebo částečně refinancovat své původní úvěry nebo restrukturalizovat odpovídající finanční podmínky. Refinanční nebo restrukturalizační operace se uskuteční v souladu s odstavci 1 a 4 a nesmí vést k prodloužení splatnosti dotyčného úvěru nebo zvýšení částky nesplacené jistiny ke dni refinancování nebo restrukturalizace.
   4.   Veškeré náklady vzniklé Unii v souvislosti s výpůjčními a úvěrovými operacemi podle tohoto rozhodnutí hradí Gruzie.
   5.   Komise informuje Evropský parlament a Radu o vývoji operací uvedených v odstavcích 2 a 3.
   Článek 6
   1.   Makrofinanční pomoc Unie se provádí v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (6) a nařízením Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 (7).
   2.   Provádění makrofinanční pomoci Unie podléhá přímému řízení.
   3.   Úvěrová smlouva a grantová dohoda uvedené v čl. 3 odst. 3 musí obsahovat ustanovení, jež:

               a)

               zajistí, aby Gruzie pravidelně kontrolovala, že financování z rozpočtu Unie bylo použito řádně, přijímala vhodná opatření pro předcházení nesrovnalostem a podvodům a v případě potřeby podnikla právní kroky s cílem vymoci veškeré finanční prostředky poskytnuté podle tohoto rozhodnutí, které byly získány neoprávněně;

               b)

               zajistí ochranu finančních zájmů Unie, a to zejména stanovením zvláštních opatření v oblasti prevence a potírání podvodů, korupce a jakýchkoli jiných nesrovnalostí týkajících se makrofinanční pomoci Unie, v souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 (8), nařízením Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 (9) a nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 883/2013 (10);

               c)

               výslovně povolí Komisi i Evropskému úřadu pro boj proti podvodům nebo jejich zástupcům provádět kontroly, včetně kontrol a inspekcí na místě;

               d)

               výslovně povolí Komisi a Účetnímu dvoru provádět audity v průběhu období dostupnosti makrofinanční pomoci Unie a po jeho skončení, včetně auditů na základě dokladů a auditů na místě, jako například operačních hodnocení; a

               e)

               zajistí, že Unie bude mít nárok na předčasné splacení úvěru nebo plné splacení grantu, pokud se prokáže, že Gruzie se v souvislosti s řízením makrofinanční pomoci Unie dopustila jakéhokoli podvodu, korupce nebo jakéhokoli jiného protiprávního jednání poškozujícího finanční zájmy Unie.

         4.   Před prováděním makrofinanční pomoci Unie posoudí Komise prostřednictvím operačního hodnocení řádnost finančních opatření, správních postupů a mechanismů vnitřní a vnější kontroly Gruzie, které mají pro tuto pomoc význam.
   Článek 7
   1.   Komisi je nápomocen výbor. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
   2.   Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 4 nařízení (EU) č. 182/2011.
   Článek 8
   1.   Komise každý rok do 30. června předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění tohoto rozhodnutí v předchozím roce, včetně vyhodnocení tohoto provádění. V této zprávě:

               a)

               vyhodnotí, jakého pokroku bylo v provádění makrofinanční pomoci Unie dosaženo;

               b)

               zhodnotí hospodářskou situaci a hospodářské vyhlídky Gruzie, jakož i pokrok dosažený při provádění politických opatření uvedených v čl. 3 odst. 1;

               c)

               uvede souvislost mezi podmínkami hospodářské politiky stanovenými v memorandu o porozumění, průběžnými výsledky Gruzie v hospodářské a rozpočtové oblasti a rozhodnutími Komise o uvolnění splátek makrofinanční pomoci Unie.

         2.   Do dvou let od uplynutí doby dostupnosti makrofinanční pomoci Unie podle čl. 1 odst. 4 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o hodnocení ex post, v níž vyhodnotí výsledky a efektivitu dokončené makrofinanční pomoci Unie a míru, do jaké přispěla k dosažení cílů této pomoci.
   Článek 9
   Toto rozhodnutí vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

      Ve Štrasburku dne 18. dubna 2018.

            Za Evropský parlament

            předseda

         A. TAJANI

            Za Radu

            předsedkyně

         L. PAVLOVA

      (1)  Postoj Evropského parlamentu ze dne 14. března 2018 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 12. dubna 2018.

      (2)  Dohoda o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Gruzií na straně druhé (Úř. věst. L 261, 30.8.2014, s. 4).

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (Úř. věst. L 55, 28.2.2011, s. 13).

      (4)  Rozhodnutí Rady 2010/427/EU ze dne 26. července 2010 o organizaci a fungování Evropské služby pro vnější činnost (Úř. věst. L 201, 3.8.2010, s. 30).

      (5)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 480/2009 ze dne 25. května 2009, kterým se zřizuje Záruční fond pro vnější vztahy (Úř. věst. L 145, 10.6.2009, s. 10).

      (6)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie a kterým se zrušuje nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Úř. věst. L 298, 26.10.2012, s. 1).

      (7)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 ze dne 29. října 2012 o prováděcích pravidlech k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie (Úř. věst. L 362, 31.12.2012, s. 1).

      (8)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (Úř. věst. L 312, 23.12.1995, s. 1).

      (9)  Nařízení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 ze dne 11. listopadu 1996 o kontrolách a inspekcích na místě prováděných Komisí za účelem ochrany finančních zájmů Evropských společenství proti podvodům a jiným nesrovnalostem (Úř. věst. L 292, 15.11.1996, s. 2).

      (10)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 883/2013 ze dne 11. září 2013 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) a o zrušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 a nařízení Rady (Euratom) č. 1074/1999 (Úř. věst. L 248, 18.9.2013, s. 1).


title: Rozhodnutí Rady (EU) 2018/615 ze dne 16. dubna 2018, kterým se mění rozhodnutí 1999/70/ES o schválení externích auditorů národních centrálních bank, pokud jde o externí auditory Banque de France

text:
               23.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               L 102/9

         ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2018/615
   ze dne 16. dubna 2018,
   kterým se mění rozhodnutí 1999/70/ES o schválení externích auditorů národních centrálních bank, pokud jde o externí auditory Banque de France
   RADA EVROPSKÉ UNIE,
   s ohledem na Protokol č. 4 o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, připojený ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, a zejména s ohledem na čl. 27 odst. 1 tohoto protokolu,
   s ohledem na doporučení Evropské centrální banky ze dne 9. března 2018 Radě Evropské unie o externích auditorech Banque de France (ECB/2018/9) (1),
   vzhledem k těmto důvodům:

               (1)

               Účetnictví Evropské centrální banky (ECB) a národních centrálních bank členských států, jejichž měnou je euro, ověřují nezávislí externí auditoři doporučení Radou guvernérů ECB a schválení Radou Evropské unie.

               (2)

               Podle článku L.142-2 měnového a finančního zákoníku má Generální rada Banque de France jmenovat dva statutární auditory k provádění auditu účetnictví Banque de France.

               (3)

               Mandát externích auditorů Banque de France uplynul po provedení auditu za účetní rok 2017. Je proto nezbytné jmenovat externí auditory od účetního roku 2018.

               (4)

               Banque de France za své externí auditory pro účetní roky 2018 až 2023 vybrala společnosti Mazars a KPMG S.A.

               (5)

               Rada guvernérů ECB doporučila, aby společnosti Mazars a KMPG S.A. byly společně jmenovány externími auditory Banque de France pro účetní roky 2018 až 2023.

               (6)

               Na základě doporučení Rady guvernérů ECB by mělo být rozhodnutí Rady 1999/70/ES (2) odpovídajícím způsobem změněno,

         PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
   Článek 1
   V článku 1 rozhodnutí 1999/70/ES se odstavec 4 nahrazuje tímto:

      „4.   Mazars a KPMG S.A. se schvalují jako externí auditoři Banque de France pro účetní roky 2018 až 2023.“

   Článek 2
   Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem oznámení.
   Článek 3
   Toto rozhodnutí je určeno ECB.

      V Lucemburku dne 16. dubna 2018.

            Za Radu

            předsedkyně

         F. MOGHERINI

      (1)  Úř. věst. C 107, 22.3.2018, s. 1.

      (2)  Rozhodnutí Rady 1999/70/ES ze dne 25. ledna 1999 o schválení externích auditorů národních centrálních bank (Úř. věst. L 22, 29.1.1999, s. 69).


title: Rozhodnutí Rady (EU) 2018/616 ze dne 17. dubna 2018 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve Smíšeném výboru EHP ke změně přílohy XIII (Doprava) Dohody o EHP

text:
                  23.4.2018

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  L 102/11

            ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2018/616
      ze dne 17. dubna 2018
      o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve Smíšeném výboru EHP ke změně přílohy XIII (Doprava) Dohody o EHP
      RADA EVROPSKÉ UNIE,
      s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na články 91 a 172 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,
      s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2894/94 ze dne 28. listopadu 1994 o některých prováděcích pravidlech k Dohodě o Evropském hospodářském prostoru (1), a zejména na čl. 1 odst. 3 uvedeného nařízení,
      s ohledem na návrh Evropské komise,
      vzhledem k těmto důvodům:

                  (1)

                  Dohoda o Evropském hospodářském prostoru (2) (dále jen „Dohoda o EHP“) vstoupila v platnost dne 1. ledna 1994.

                  (2)

                  Podle článku 98 Dohody o EHP může Smíšený výbor EHP rozhodnout mimo jiné o změně přílohy XIII (Doprava) této dohody.

                  (3)

                  Nařízení Komise (EU) č. 1305/2014 (3) by mělo být začleněno do Dohody o EHP.

                  (4)

                  Příloha XIII (Doprava) Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.

                  (5)

                  Postoj Unie ve Smíšeném výboru EHP by proto měl vycházet z připojeného návrhu rozhodnutí,

            PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
      Článek 1
      Postoj, který má být jménem Unie zaujat ve Smíšeném výboru EHP k navrhované změně přílohy XIII (Doprava) Dohody o EHP, vychází z návrhu rozhodnutí Smíšeného výboru EHP připojeného k tomuto rozhodnutí.
      Článek 2
      Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

         V Bruselu dne 17. dubna 2018.

               Za Radu

               předsedkyně

            E. ZAHARIEVA

         (1)  Úř. věst. L 305, 30.11.1994, s. 6.

         (2)  Úř. věst. L 1, 3.1.1994, s. 3.

         (3)  Nařízení Komise (EU) č. 1305/2014 ze dne 11. prosince 2014 o technické specifikaci pro interoperabilitu subsystému „Využití telematiky v nákladní dopravě“ železničního systému Evropské unie a o zrušení rozhodnutí (ES) č. 62/2006 (Úř. věst. L 356, 12.12.2014, s. 438).

         NÁVRH
         ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP č. …/2018
         ze dne …,
         kterým se mění příloha XIII (Doprava) Dohody o EHP
         SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
         s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
         vzhledem k těmto důvodům:

                     (1)

                     Nařízení Komise (EU) č. 1305/2014 ze dne 11. prosince 2014 o technické specifikaci pro interoperabilitu subsystému „Využití telematiky v nákladní dopravě“ železničního systému Evropské unie a o zrušení nařízení (ES) č. 62/2006 (1) by mělo být začleněno do Dohody o EHP.

                     (2)

                     Nařízením (EU) č. 1305/2014 se zrušuje nařízení Komise (ES) č. 62/2006 (2), které je začleněno do Dohody o EHP, a které by proto mělo být v Dohodě o EHP zrušeno.

                     (3)

                     Příloha XIII Dohody o EHP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,

               PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
         Článek 1
         Znění bodu 37h (nařízení Komise (ES) č. 62/2006) v příloze XIII Dohody o EHP se nahrazuje tímto:
         „32014 R 1305: nařízení Komise (EU) č. 1305/2014 ze dne 11. prosince 2014 o technické specifikaci pro interoperabilitu subsystému ‚Využití telematiky v nákladní dopravě‘ železničního systému Evropské unie a o zrušení nařízení (ES) č. 62/2006 (Úř. věst. L 356, 12.12.2014, s. 438).
         Pro účely této dohody se nařízení upravuje takto:
         Za odstavec 3 oddílu 7.1.4. přílohy se doplňuje nový odstavec, který zní:

                     4.

                     Kontrolní úřad ESVO má v řídícím výboru status pozorovatele.“

               Článek 2
         Znění nařízení (EU) č. 1305/2014 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
         Článek 3
         Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem […] za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*1), nebo v den vstupu v platnost rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. xx/xxxx ze dne x.xx.xxxx (3) [, kterým se směrnice 2012/34/EU začleňuje do Dohody o EHP], podle toho, co nastane později.
         Článek 4
         Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.

            V Bruselu dne

                  Za Smíšený výbor EHP

                  předseda nebo předsedkyně

                  tajemníci Smíšeného výboru EHP

            (1)  Úř. věst. L 356, 12.12.2014, s. 438.

            (2)  Úř. věst. L 13, 18.1.2006, s. 1.

            (*1)  [Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.] [Byly oznámeny ústavní požadavky.]

            (3)  Úř. věst. L …


title: Rozhodnutí Rady (EU) 2018/635 ze dne 17. dubna 2018 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve Smíšeném výboru EHP ke změně přílohy XXII (Právo obchodních společností) Dohody o EHP a protokolu 37 (obsahujícího seznam stanovený v článku 101) k Dohodě o EHP

text:
                  25.4.2018

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  L 105/21

            ROZHODNUTÍ RADY (EU) 2018/635
      ze dne 17. dubna 2018
      o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve Smíšeném výboru EHP ke změně přílohy XXII (Právo obchodních společností) Dohody o EHP a protokolu 37 (obsahujícího seznam stanovený v článku 101) k Dohodě o EHP
      RADA EVROPSKÉ UNIE,
      s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na články 50 a 114 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,
      s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2894/94 ze dne 28. listopadu 1994 o některých prováděcích pravidlech k Dohodě o Evropském hospodářském prostoru (1), a zejména na čl. 1 odst. 3 uvedeného nařízení,
      s ohledem na návrh Evropské komise,
      vzhledem k těmto důvodům:

                  (1)

                  Dohoda o Evropském hospodářském prostoru (2) (dále jen „Dohoda o EHP“) vstoupila v platnost dne 1. ledna 1994.

                  (2)

                  Podle článku 98 Dohody o EHP může Smíšený výbor EHP rozhodnout mimo jiné o změně přílohy XXII (Právo obchodních společností) Dohody o EHP a protokolu 37 (obsahujícího seznam stanovený v článku 101) k Dohodě o EHP.

                  (3)

                  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 537/2014 (3) by mělo být začleněno do Dohody o EHP.

                  (4)

                  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/56/EU (4) by měla být začleněna do Dohody o EHP.

                  (5)

                  Pro dobré fungování Dohody o EHP by měl být protokol 37 k Dohodě o EHP rozšířen tak, aby zahrnoval Výbor evropských orgánů dohledu nad auditem zřízený nařízením (EU) č. 537/2014, a příloha XXII Dohody o EHP by měla být změněna tak, aby uváděla postupy pro přidružení k tomuto výboru.

                  (6)

                  Příloha XXII Dohody o EHP a protokol 37 k Dohodě o EHP by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny.

                  (7)

                  Postoj Unie ve Smíšeném výboru EHP by proto měl vycházet z připojeného návrhu rozhodnutí,

            PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
      Článek 1
      Postoj, který má být zaujat jménem Unie ve Smíšeném výboru EHP k navrhované změně přílohy XXII (Právo obchodních společností) Dohody o EHP a protokolu 37 (obsahujícího seznam stanovený v článku 101) k Dohodě o EHP, vychází z návrhu rozhodnutí Smíšeného výboru EHP připojeného k tomuto rozhodnutí.
      Článek 2
      Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.

         V Lucemburku dne 17. dubna 2018.

               Za Radu

               předsedkyně

            E. ZAHARIEVA

         (1)  Úř. věst. L 305, 30.11.1994, s. 6.

         (2)  Úř. věst. L 1, 3.1.1994, s. 3.

         (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 537/2014 ze dne 16. dubna 2014 o specifických požadavcích na povinný audit subjektů veřejného zájmu a o zrušení rozhodnutí Komise 2005/909/ES (Úř. věst. L 158, 27.5.2014, s. 77).

         (4)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/56/EU ze dne 16. dubna 2014, kterou se mění směrnice 2006/43/ES o povinném auditu ročních a konsolidovaných účetních závěrek (Úř. věst. L 158, 27.5.2014, s. 196).

         NÁVRH
         ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP č. …
         ze dne …,
         kterým se mění příloha XXII (Právo obchodních společností) Dohody o EHP a protokol 37 (obsahující seznam stanovený v článku 101) k Dohodě o EHP
         SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
         s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
         vzhledem k těmto důvodům:

                     (1)

                     Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 537/2014 ze dne 16. dubna 2014 o specifických požadavcích na povinný audit subjektů veřejného zájmu a o zrušení rozhodnutí Komise 2005/909/ES (1), ve znění opravy v Úř. věst. L 170, 11.6.2014, s. 66, by mělo být začleněno do Dohody o EHP.

                     (2)

                     Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/56/EU ze dne 16. dubna 2014, kterou se mění směrnice 2006/43/ES o povinném auditu ročních a konsolidovaných účetních závěrek (2), by měla být začleněna do Dohody o EHP.

                     (3)

                     Pro dobré fungování Dohody o EHP by měl být protokol 37 k Dohodě o EHP rozšířen tak, aby zahrnoval Výbor evropských orgánů dohledu nad auditem (CEAOB) zřízený nařízením (EU) č. 537/2014, a příloha XXII Dohody o EHP by měla být změněna tak, aby uváděla postupy pro přidružení k tomuto výboru.

                     (4)

                     Příloha XXII Dohody o EHP a protokol 37 k Dohodě o EHP by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny,

               PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
         Článek 1
         Příloha XXII Dohody o EHP se mění takto:

                     1)

                     V bodě 10f (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES) se doplňují nová slova a nová odrážka, které znějí:

                                 „—

                                    32014 L 0056: směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/56/EU ze dne 16. dubna 2014 (Úř. věst. L 158, 27.5.2014, s. 196).

                           Pro účely této dohody se uvedená směrnice upravuje takto:
                     V čl. 30c odst. 3 se s ohledem na státy ESVO nepoužijí slova „stanovená v Listině základních práv Evropské unie.“

                     2)

                     Za bod 10i (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/34/EU) se doplňuje nový bod, který zní:

                                 „10j.

                                    32014 R 0537: nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 537/2014 ze dne 16. dubna 2014 o specifických požadavcích na povinný audit subjektů veřejného zájmu a o zrušení rozhodnutí Komise 2005/909/ES (Úř. věst. L 158, 27.5.2014, s. 77), ve znění opravy v Úř. věst. L 170, 11.6.2014, s. 66.
                                 Způsoby zapojení států ESVO v souladu s článkem 101 Dohody:

                                             Příslušné orgány států ESVO uvedené v čl. 32 odst. 1 směrnice 2006/43/ES mají právo plně se účastnit Výboru evropských orgánů dohledu nad auditem (CEAOB), a to za stejných podmínek jako příslušné orgány členských států EU, avšak bez hlasovacího práva. Členové ze států ESVO nejsou způsobilí pro předsednictví CEAOB podle čl. 30 odst. 6.

                                             Pro účely této dohody se nařízení upravuje takto:

                                                         a)

                                                         Slova „unijní nebo vnitrostátní právní předpisy“ se nahrazují slovy „Dohoda o EHP nebo vnitrostátní právní předpisy“ a slova „unijní nebo vnitrostátní právo“ se nahrazují slovy „Dohoda o EHP nebo vnitrostátní právo“.

                                                         b)

                                                         S ohledem na státy ESVO se článek 41 mění takto:

                                                                     i)

                                                                     slova „ode dne 17. června 2020“ se nahrazují slovy „šest let od vstupu rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. …/… ze dne … [toto rozhodnutí] v platnost“;

                                                                     ii)

                                                                     slova „ode dne 17. června 2023“ se nahrazují slovy „devět let od vstupu rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. …/… ze dne … [toto rozhodnutí] v platnost“;

                                                                     iii)

                                                                     slova „16. června 2014“ se nahrazují slovy „vstupu rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. …/… ze dne … [toto rozhodnutí] v platnost“;

                                                                     iv)

                                                                     slova „do dne 17. června 2016“ se nahrazují slovy „dva roky od vstupu rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. …/… ze dne … [toto rozhodnutí] v platnost“.

                                                         c)

                                                         V článku 44 se slova „ode dne 17. června 2017“ s ohledem na státy ESVO nahrazují slovy „jeden rok od vstupu rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. …/… ze dne … [toto rozhodnutí] v platnost.“

               Článek 2
         V protokolu 37 k Dohodě o EHP se vkládá nový bod, který zní:

                        „40.

                        Výbor evropských orgánů dohledu nad auditem (CEAOB) (nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 537/2014).“

         Článek 3
         Znění nařízení (EU) č. 537/2014, ve znění opravy v Úř. věst. L 170, 11.6.2014, s. 66, a směrnice 2014/56/EU v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
         Článek 4
         Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dne […] za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (*1).
         Článek 5
         Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.

            V Bruselu dne

                  Za Smíšený výbor EHP

                  předseda nebo předsedkyně

                  tajemníci Smíšeného výboru EHP

            (1)  Úř. věst. L 158, 27.5.2014, s. 77.

            (2)  Úř. věst. L 158, 27.5.2014, s. 196.

            (*1)  [Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.] [Byly oznámeny ústavní požadavky.]