				|

		52013PC0550

			Propunere de REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI AL CONSILIULUI privind comisioanele interbancare pentru operațiunile de plată pe bază de card /* COM/2013/0550 final - 2013/0265 (COD) */

			   	EXPUNERE DE MOTIVE
1.           CONTEXTUL PROPUNERII
Motivele și obiectivele propunerii
Obiectivul prezentei propuneri este de a
contribui la dezvoltarea unei piețe europene a plăților, care va permite
consumatorilor, comercianților cu amănuntul și altor întreprinderi să
valorifice pe deplin beneficiile oferite de piața internă a UE, inclusiv
comerțul electronic, în conformitate cu Strategia Europa 2020 și cu agenda
digitală.
În acest sens și pentru a promova serviciile
la nivelul UE, eficiența și inovarea în domeniul instrumentelor de plată cu
cardul, precum și operațiunile de plată pe bază de card într-un mediu offline,
online sau mobil, este nevoie de claritate juridică și de condiții de
concurență echitabile. În plus, ar trebui interzise regulile comerciale și alte
condiții dacă acestea nu le permit consumatorilor și comercianților cu
amănuntul să aibă acces la informații exacte privind comisioanele plătite
pentru operațiunile de plată și, prin urmare, împiedică crearea unei piețe
interne eficace.
Contextul general
Cadrul legislativ și de reglementare pentru
plățile de mică valoare în UE a fost dezvoltat în ultimii 12 ani, odată cu
introducerea monedei euro care a acționat ca un factor de accelerare.
Regulamentul (CE) nr. 2560/2001 privind comisioanele echivalente pentru plățile
naționale și pentru plățile transfrontaliere în euro a determinat alte
inițiative pentru crearea unei piețe interne a plăților.
Cadrul legislativ și de reglementare este
completat prin mai multe investigații și decizii în materie de concurență
realizate de Comisie în ultimii ani în temeiul legislației UE în domeniul
plăților de mică valoare.
Plățile electronice sigure, eficiente,
competitive și inovatoare reprezintă un element de importanță crucială pentru
piața internă a produselor și a serviciilor, având un impact din ce în ce mai
mare în contextul mondial actual de trecere de la comerțul fizic la cel
electronic. În acest context, realizarea unei piețe interne pe deplin
funcționale în domeniul cardurilor de plată a fost împiedicată de aplicarea pe
scară largă a anumitor reguli și practici comerciale restrictive. Aceste reguli
și practici au drept rezultat, de asemenea, o lipsă de informare a
consumatorilor și a comercianților cu amănuntul cu privire la costurile și la
stabilirea prețurilor aferente operațiunilor, ceea ce generează rezultate ale
pieței sub nivelul optim, printre care se numără și prețurile ineficiente.
Una dintre principalele practici care
împiedică realizarea unei piețe integrate este utilizarea pe scară largă a
sistemelor cvadripartite, care reprezintă cel mai frecvent tip de sisteme de
carduri în care se aplică așa-numitele comisioane interbancare multilaterale
(CIM). Acestea sunt comisioane interbancare stabilite la nivel colectiv, de
obicei, între prestatorii de servicii de plată acceptanți și prestatorii de
servicii de plată emitenți care aparțin unui anumit sistem. Aceste comisioane
interbancare plătite de prestatorii de servicii de plată acceptanți fac parte
din comisioanele pe care aceștia le impun comercianților (comisioane de
servicii percepute comercianților), care, la rândul lor, le transferă către
consumatori. Prin urmare, comisioanele interbancare ridicate plătite de către
comercianți determină creșterea prețurilor finale ale bunurilor și serviciilor
plătite de toți consumatorii. În practică, scopul concurenței dintre sistemele
de carduri pare să fie, în special, acela de a convinge, în măsura
posibilităților, cât mai mulți prestatori de servicii de plată emitenți să
emită carduri, ceea ce duce, de obicei, la creșterea comisioanelor, mai
degrabă decât la reducerea acestora, situație care contrastează cu
efectul obișnuit de disciplină a prețurilor pe care îl produce concurența
într-o economie de piață.
În prezent, în UE nu este în vigoare nicio
legislație care să reglementeze comisioanele interbancare, cu excepția
Danemarcei, în mod indirect, care reglementează comisioanele de servicii
percepute comercianților pentru operațiunile efectuate în prezența ambelor
părți. Cu toate acestea, numeroase autorități naționale de concurență, printre
care se numără cele din Regatul Unit, Germania și Italia, au inițiat proceduri
care sunt în curs de desfășurare pentru aplicarea dreptului concurenței în
această privință. De asemenea, o serie de state membre, inclusiv Polonia, Ungaria,
Regatul Unit și Italia, sunt pe cale să adopte acte legislative.
Efectele
asupra consumatorilor
Creșterile prețurilor provocate de
comisioanele interbancare sunt prejudiciabile pentru consumatori, care nu sunt
în general conștienți de comisioanele plătite de comercianți pentru
instrumentul de plată pe care îl utilizează. În același timp, o serie de
practici de stimulare aplicate de către prestatorii de servicii de plată
emitenți [cum ar fi vouchere de călătorie, bonusuri, rabaturi, refuzuri la
plată (charge backs), asigurări gratuite etc.] îi orientează pe
consumatori către utilizarea anumitor instrumente de plată, ceea ce generează
comisioane importante pentru prestatorii de servicii de plată emitenți.
Regulile aplicate de sistemele de plăți cu cardul și practicile puse în
aplicare de prestatorii de servicii de plată tind să mențină situația în care
comercianții și consumatorii nu sunt conștienți de diferențele între comisioane
și să reducă transparența pieței, de exemplu prin combinarea comisioanelor sau
prin interzicerea posibilității comercianților de a alege o marcă de card mai
ieftină pentru cardurile co-branded sau de a-i orienta pe consumatori către
utilizarea unor astfel de carduri mai ieftine. Chiar și atunci când
comercianții sunt conștienți de diferențele de costuri, regulile aplicate de
sistemele de plăți îi împiedică adesea (pe aceștia) să acționeze în vederea
reducerii comisioanelor. Așa-numitele „reguli de acceptare a tuturor
cardurilor” sunt deosebit de importante, deoarece acestea îi obligă pe
comercianți să accepte toate produsele emise sub aceeași marcă, chiar dacă
comisioanele percepute comercianților pentru aceste carduri pot varia cu un
factor de multiplicare de 3-4 în cadrul aceleiași categorii (de exemplu,
carduri de credit sau de debit) sau cu un factor de multiplicare ce poate
ajunge până la 25 pentru categorii de carduri diferite, cum ar fi cardurile de
credit premium și cardurile de debit cu costuri reduse. Rezultatul acestor
comisioane stabilite la nivel colectiv și al măsurilor care reduc transparența
constă în faptul că băncile nu sunt puse în concurență în ceea ce privește
această componentă a comisioanelor lor, ceea ce generează creșterea prețurilor
de vânzare cu amănuntul pentru consumatori, inclusiv pentru consumatorii care
nu plătesc cu cardul sau care plătesc prin carduri cu comisioane reduse. De
fapt, această categorie de consumatori subvenționează utilizarea, de obicei de
către alți consumatori mai bogați, a unor mijloace de plată mai scumpe prin
intermediul prețurilor de vânzare cu amănuntul mai ridicate. Pe lângă limitarea
opțiunilor în ceea ce privește prestatorii de servicii de plată, reducerea
inovării și creșterea prețurilor pentru serviciile de plată, comisioanele
interbancare pun sub semnul întrebării politica aplicată de Comisie în vederea
promovării și a facilitării utilizării plăților electronice în beneficiul
consumatorilor[1].
În cele din urmă, lipsa de opțiuni în ceea ce privește alegerea prestatorilor
de servicii de plată, inclusiv la nivel paneuropean, îi împiedică efectiv pe
consumatori să profite pe deplin de toate beneficiile oferite de piața internă,
în special în ceea ce privește comerțul electronic.
Efectele
asupra pieței interne
În prezent, există o gamă foarte largă de
comisioane interbancare aplicate în cadrul sistemelor naționale și
internaționale de plăți cu cardul, ceea ce are drept rezultat fragmentarea
pieței și îi împiedică pe comercianții cu amănuntul și pe consumatori să se
bucure de beneficiile unei piețe interne a bunurilor și serviciilor. Chiar dacă
se iau în considerare numai sistemele internaționale de plăți cu cardul,
comisioanele interbancare diferă cu un factor de multiplicare de până la 10,
ceea ce generează diferențe substanțiale între costurile suportate de
comercianții cu amănuntul din țările respective. Ca urmare a diferențelor mari
între comisioanele aplicate în diversele state membre, comercianții cu
amănuntul se confruntă, de asemenea, cu dificultăți în conceperea unei
strategii de prețuri la nivelul UE pentru produsele și serviciile lor, atât în
mediul online, cât și offline, în detrimentul consumatorilor. Comercianții cu
amănuntul nu pot limita diferențele între comisioane prin utilizarea unor
servicii de acceptare a cardurilor oferite de băncile din alte state membre;
regulile specifice aplicate de sistemele de plăți prevăd aplicarea comisionului
interbancar de la „punctul de vânzare” (țara în care se află comerciantul cu
amănuntul) pentru fiecare operațiune de plată. Acest lucru împiedică băncile
acceptante să își ofere cu succes serviciile la nivel transfrontalier și nu le
permite comercianților cu amănuntul să își diminueze costurile legate de plăți
în beneficiul consumatorilor.
Efectele asupra intrării pe piață
Comisioanele interbancare limitează, de
asemenea, intrarea pe piață a prestatorilor de servicii de plată emitenți
deoarece funcționează ca un prag minim care îi determină pe prestatorii de
servicii de plată emitenți să emită carduri de plată sau alte instrumente de
plată, cum ar fi soluțiile de plată online și de pe dispozitive mobile, care
sunt oferite de întreprinderile nou-intrate pe piață. De asemenea, intrarea pe
piață a actorilor paneuropeni rămâne foarte dificilă deoarece există diferențe
considerabile între comisioanele interbancare naționale aplicate în statele
membre ale UE, iar întreprinderile nou-intrate pe piață ar trebui să ofere
comisioane interbancare cel puțin comparabile cu cele existente pe fiecare
piață pe care doresc să pătrundă. Acest lucru are un impact asupra viabilității
modelului lor de afaceri, afectând, printre altele, potențialul acestora de a
realiza economii de scară și de gamă. Aceasta explică, de asemenea, de ce în
mai multe state membre sistemele naționale de carduri (în mod normal, mai
ieftine) tind să dispară. Prin urmare, barierele la intrare create de
comisioanele interbancare pentru soluțiile de plată online și de pe dispozitive
mobile au drept rezultat și un nivel de inovare mai scăzut.
Astfel cum s-a menționat anterior, în prezent
nu există nicio legislație de reglementare a comisioanelor interbancare în UE,
cu excepția Danemarcei care le reglementează indirect. Cu toate acestea,
numeroase autorități naționale de concurență au inițiat proceduri care sunt în
prezent în curs de desfășurare pentru aplicarea dreptului concurenței în această
privință. De asemenea, mai multe state membre sunt pe cale să adopte legislație
în acest domeniu. Diferențele dintre calendarele procedurilor naționale și ale
legislației preconizate riscă să producă o fragmentare și mai mare a pieței.
Prin urmare, prezentul regulament propune
crearea unor norme comune aplicabile comisioanelor interbancare în Uniunea
Europeană, prin introducerea unor niveluri maxime ale comisioanelor pentru
operațiunile efectuate cu carduri de plată care sunt utilizate pe scară largă
de consumatori, fiind astfel greu de refuzat sau de suprataxat de către
comercianții cu amănuntul. Acest cadru va crea condiții de piață echitabile
care vor elimina fragmentarea actuală a pieței produsă de diferențele dintre
comisioanele aplicate și va permite, de asemenea, intrarea pe piață cu succes a
noilor actori la nivel paneuropean și inovațiile bazate pe o infrastructură
caracterizată de „condiții de concurență echitabile”. Prin urmare, consumatorii
și comercianții cu amănuntul ar trebui să beneficieze de o gamă mai largă de
prestatori de servicii de plată (atât noi, cât și tradiționali), inclusiv la
nivel paneuropean. În plus, regulamentul va propune măsuri de asigurare a
transparenței pentru a permite comercianților cu amănuntul și consumatorilor să
fie mai bine informați atunci când își aleg instrumentele de plată.
Dispoziții în vigoare în domeniul
propunerii
Această inițiativă va completa cadrul legal
existent în domeniul serviciilor de plată în UE, în special în ceea ce privește
realizarea unei piețe interne a plăților și migrarea către instrumentele de
plată paneuropene.
Directiva 2007/64/CE a Parlamentului European
și a Consiliului din 13 noiembrie 2007 privind serviciile de plată în cadrul
pieței interne (denumită și „Directiva privind serviciile de plată” sau DSP)[2] vizează instituirea unor
condiții și drepturi standardizate pentru serviciile de plată prezente pe
piață, în beneficiul consumatorilor și al întreprinderilor din întreaga Uniune.
Această directivă, care este în curs de revizuire în același timp cu pregătirea
prezentei propuneri, creează cadrul general privind plățile în UE. Aceasta este
completată de mai multe regulamente, cum ar fi Regulamentul (CE) nr. 924/2009
privind plățile transfrontaliere sau Regulamentul (CE) nr. 260/2012 care
stabilește termenele‑limită de migrare a tuturor transferurilor credit și
debitărilor directe realizate în euro în UE de la sistemele naționale la
sisteme paneuropene. Regulamentul (CE) nr. 260/2012 clarifică, de asemenea, că
nu se poate percepe niciun comision interbancar multilateral pentru
operațiunile de debitare directă.
În plus față de cadrul legislativ, în ultimii 20
de ani, Comisia Europeană și autoritățile naționale din domeniul concurenței au
inițiat o serie de proceduri antitrust care vizează combaterea practicilor
anticoncurențiale pe piața cardurilor de plată. Hotărârea Tribunalului din mai 2012[3] a confirmat concluziile
Comisiei prezentate în Decizia sa privind MasterCard din decembrie 2007[4], potrivit cărora CIM-urile
restrâng concurența deoarece determină creșterea costului de acceptare a
cardurilor pentru comercianți, fără a aduce beneficii pentru consumatori.
Tribunalul a respins argumentul potrivit căruia CIM-urile sunt indispensabile
pentru funcționarea unui sistem de plăți cu cardul. Pentru a răspunde
îngrijorărilor legate de concurență, Comisia a acceptat angajamentele asumate
de Visa și de MasterCard în vederea aplicării unor CIM-uri mai reduse pentru
operațiunile transfrontaliere (și pentru anumite operațiuni naționale). Este
vorba de acțiunile întreprinse de MasterCard în 2009 (plafonarea CIM-urilor
transfrontaliere de consum la 0,2 % pentru cardurile de debit și la 0,3 %
pentru cardurile de credit și modificarea regulilor impuse comercianților cu
amănuntul prin intermediul prestatorilor de servicii de plată acceptanți) și de
angajamentele asumate de Visa Europe în 2010 (după modelul celor asumate de
MasterCard, cu plafoane care se limitează la cardurile de debite, dar care
acoperă și CIM-urile naționale atunci când acestea sunt stabilite de Visa
Europe, și nu de băncile centrale naționale). În 2013, Visa Europe și-a asumat,
de asemenea, angajamente în ceea ce privește operațiunile transfrontaliere
efectuate cu carduri de credit pentru anumite țări în care comisioanele
respective sunt stabilite de Visa Europe, precum și în ceea ce privește
regulile de acceptare transfrontalieră. În mai multe state membre, inclusiv în
Polonia, Ungaria, Italia, Letonia, Regatul Unit, Germania și Franța, sunt în
curs de desfășurare proceduri în domeniul concurenței. De exemplu, autoritatea
franceză în domeniul concurenței a conferit un caracter obligatoriu
angajamentelor asumate de Groupement des Cartes Bancaires - sistemul
național de carduri - la 7 iulie 2011 de a-și reduce comisioanele interbancare
la niveluri echivalente celor acceptate de Visa și MasterCard pentru
operațiunile transfrontaliere.
Deși nu există legislație în vigoare cu
privire la comisioanele interbancare în cadrul UE, cu excepția Danemarcei, în
mod indirect[5],
o serie de state membre, printre care Polonia, Ungaria, Regatul Unit și Italia,
sunt pe cale să adopte legislație în acest domeniu. În Polonia, Parlamentul ia
în considerare adoptarea de proiecte de acte legislative care reglementează
comisioanele interbancare pentru a reduce progresiv plafoanele pentru CIM-uri
până la 0,5 % la începutul anului 2016, pentru a elimina regula privind
acceptarea tuturor cardurilor și pentru a autoriza suprataxarea (numai în cazul
cardurilor de credit). În Ungaria, este în curs de dezbatere o propunere legislativă
care ar plafona comisioanele interbancare naționale pentru cardurile de credit
și de debit la nivelul corespunzător acestora pentru operațiunile
transfrontaliere, Banca Centrală a Ungariei fiind responsabilă de calcularea
acestor comisioane. În Italia, un proiect de decret al Ministerului economiei
și finanțelor a fost publicat pentru consultare în decembrie 2012; acesta se
concentrează pe limitarea combinării comisioanelor, pe comparabilitatea
comisioanelor interbancare și pe comisioanele de servicii percepute
comercianților, deoarece acestea din urmă ar trebui să țină seama de volumul
operațiunilor și ar trebui să fie mai mici pentru plățile cu valoare scăzută.
În Regatul Unit, guvernul propune includerea sistemelor de plăți în domeniul de
aplicare al reglementării economice, prin instituirea unei autorități de
reglementare pentru sistemele de plăți de mică valoare care să se concentreze
pe concurență, după modelul autorităților existente în sectorul utilităților[6].
Coerența cu celelalte politici și obiective
ale Uniunii
Obiectivele propunerii sunt coerente cu
politicile și obiectivele urmărite de Uniune. În primul rând, acestea vor
îmbunătăți funcționarea pieței interne a serviciilor de plată și, în general,
toate bunurile și serviciile în beneficiul consumatorilor și al
întreprinderilor europene. În al doilea rând, acestea sprijină în general
celelalte politici ale Uniunii, în special politica în domeniul concurenței
(prin stabilirea unor obligații, drepturi și oportunități egale pentru toți
actorii de pe piață și prin facilitarea prestării de servicii de plată la nivel
transfrontalier, ceea ce sporește gradul de concurență). În evaluarea
impactului care însoțește prezenta propunere s-a ajuns la concluzia că măsurile
propuse vor promova integrarea pieței pentru consumatori și comercianți, vor
favoriza intrarea pe piață a actorilor paneuropeni și vor avea drept rezultat
sporirea securității juridice în ceea ce privește modelele de afaceri pentru
sistemele de carduri existente și pentru cele nou-intrate pe piață. De
asemenea, aceste obiective vor contracara riscul reprezentat de „exportarea”
modelelor bazate pe practicile anticoncurențiale către noile servicii de plată
inovatoare.
În ciuda hotărârii Tribunalului care confirmă
evaluarea Comisiei potrivit căreia CIM-urile, astfel cum sunt aplicate în
cadrul sistemului MasterCard, limitează concurența și nu produc o eficiență
sporită care să compenseze prejudiciile cauzate comercianților și
consumatorilor, sistemele internaționale și naționale de carduri care își
desfășoară activitatea în UE nu par dispuse, în momentul actual, să își
ajusteze în mod proactiv practicile pentru a se conforma normelor europene și
naționale în materie de concurență. Deși autoritățile naționale de concurență
abordează, în strânsă cooperare cu Comisia, această problemă, este posibil ca
aplicarea normelor în domeniul concurenței urmărind calendare și proceduri
diferite să producă rezultate suficient de complete și de oportune pentru a
stimula integrarea pieței și inovarea, care reprezintă elemente necesare pentru
asigurarea competitivității pieței europene a plăților la nivel mondial. Prin
urmare, ținând seama de normele UE în materie de concurență și de experiența
Comisiei în cazurile de concurență din domeniul plăților, prezenta propunere
are drept obiectiv să ofere claritate juridică pentru a asigura un grad eficace
de integrare și concurență, consolidând astfel bunăstarea economică pentru
toate părțile interesate relevante și în special pentru consumatori. Prin
facilitarea tranzacțiilor economice pe teritoriul UE, aceasta contribuie, de
asemenea, la realizarea obiectivelor mai generale ale Strategiei UE 2020.
2.           REZULTATELE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE
INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI
Consultarea părților interesate
Metodele de consultare, principalele
sectoare vizate și profilul general al respondenților
La 11 ianuarie 2012, Comisia Europeană a
publicat o carte verde intitulată „Către o piață europeană integrată a
plăților efectuate cu cardul, pe internet și de pe telefonul mobil”[7], care a fost urmată de
o consultare publică. Comisia a primit peste 300 de răspunsuri la această
consultare publică. Din răspunsurile amănunțite ale părților interesate[8] au reieșit informații relevante
privind anumite evoluții recente și eventualele modificări care se impun în
ceea ce privește cadrul de plăți existent.
La 4 mai 2012, a avut loc o audiere publică la
care au participat aproximativ 350 de părți interesate.
La 20 noiembrie 2012, Parlamentul European a
adoptat o rezoluție intitulată „Către o piață europeană integrată a plăților
efectuate cu cardul, pe internet și de pe telefonul mobil”[9], care reprezintă un
raport cu privire la cartea verde.
Sinteza răspunsurilor și modul în care
acestea au fost luate în considerare
Procesul de consultare a permis identificarea
unor mesaje-cheie legate de domeniul de aplicare al prezentului regulament.
Toate categoriile de părți interesate și-au exprimat în mod constant acordul cu
privire la necesitatea de a asigura o mai mare claritate juridică privind comisioanele
interbancare multilaterale (CIM). Acest lucru a fost perceput de prestatorii de
servicii de plată drept un element extrem de important din perspectiva
cazurilor de concurență inițiate la nivel european și național. În al doilea
rând, comercianții în special, dar și părți interesate din alte categorii au
semnalat obstacolele în calea acceptărilor transfrontaliere care trebuie
eliminate pentru a permite apariția unei veritabile piețe unice a serviciilor
de plată. S-a exprimat, de asemenea, un interes ridicat pentru discuțiile pe
tema regulilor comerciale, deși punctele de vedere au avut tendința să fie
diferite în funcție de categoriile de părți interesate.
Prestatorii
de servicii de plată și reprezentanții sistemelor de carduri au considerat că
diferențele substanțiale între CIM-urile aplicate în diversele țări și pentru
plățile transfrontaliere efectuate în cadrul aceluiași sistem de carduri nu
sunt problematice și nu împiedică, în opinia lor, integrarea pieței. Pe de altă
parte, comercianții, organizațiile consumatorilor și anumiți prestatori de
servicii de plată din afara sistemului bancar au considerat că aceste diferențe
nu sunt justificate și că ar trebui să se aplice aceleași CIM-uri pentru
operațiunile de plată naționale și transfrontaliere, precum și de la un stat
membru la altul. Autoritățile publice au considerat că CIM-urile ar trebui să
fie armonizate în vederea creării unei piețe integrate. Prestatorii de servicii
de plată au părut să se opună unei inițiative de reglementare a comisioanelor interbancare,
afirmând că acest lucru ar duce la costuri mai mari pentru deținătorii de
carduri și la o situație în care comercianții cu amănuntul nu transferă
beneficiile consumatorilor. Pe de altă parte, comercianții cu amănuntul au
considerat că CIM-urile produc o concurență inversată care favorizează cele mai
scumpe mijloace de plată și ridică bariere la intrarea pe piață, creând în
același timp riscul unui efect de contaminare de la plățile cu cardul la
plățile pe internat și de pe dispozitive mobile. Cele mai multe organizații ale
consumatorilor au susținut analiza comercianților în legătură cu efectele
negative ale CIM-urilor asupra concurenței și a bunăstării consumatorilor, însă
și-au exprimat preocuparea că reducerea CIM-urilor ar putea duce la creșterea
taxelor de administrare a cardurilor și a altor costuri pentru consumatori.
Autoritățile de concurență au susținut necesitatea de a acționa în vederea
reducerii CIM-urilor, în special pentru sistemele de plată cvadripartite care
prezintă o anumită maturitate. Alte autorități publice au avut păreri
împărțite.
În ceea ce privește acceptarea
transfrontalieră, majoritatea sistemelor de plăți și a prestatorilor de
servicii de plată au considerat că este necesar să se armonizeze standardele și
normele locale, în timp ce comercianții și consumatorii au fost de acord că
există numeroase obstacole locale în calea acceptării transfrontaliere. Spre
deosebire de prestatorii de servicii de plată și de reprezentanții sistemelor
de plăți, comercianții au sprijinit soluțiile care presupun o reglementare mai
degrabă decât măsurile de standardizare prin autoreglementare. Reprezentanții
sistemelor de plăți și prestatorii de servicii de plată au preferat aplicarea
CIM‑ului din țara în care are loc vânzarea, în timp ce majoritatea
comercianților și a altor prestatori de servicii de plată din afara sistemului
bancar au privilegiat aplicarea unui CIM comun pentru întreaga piața internă.
Necesitatea impunerii unei obligații de autorizare prealabilă pentru acceptarea
transfrontalieră a fost susținută numai de prestatorii de servicii de plată și
de sistemele de carduri tradiționale.
În ceea ce privește regulile comerciale, nu
s-a ajuns la un consens cu privire la beneficiile și la necesitatea de a
reglementa orientarea consumatorilor și la regula privind acceptarea tuturor
cardurilor, care îi obligă pe comercianți să accepte toate cardurile cu aceeași
marcă dacă acceptă o categorie de carduri cu marca respectivă. Majoritatea
reprezentanților sistemelor de plăți și a prestatorilor de servicii de plată au
fost în favoarea menținerii statu-quo-ului, în timp ce comercianții,
consumatorii, autoritățile din domeniul concurenței și majoritatea
autorităților publice au privilegiat opțiunea de a permite comercianților, prin
reglementări, să îi orienteze pe consumatori către utilizarea celui mai ieftin
mijloc de plată, deși consumatorii au fost împotriva suprataxării. Eliminarea
regulii de acceptare a tuturor cardurilor a fost respinsă de prestatorii de
servicii de plată și de sistemele de plăți, dar a fost susținută, cu condiția
reglementării, de către alte părți interesate, care au considerat că acest
lucru le-ar permite comercianților să accepte numai mijloacele de plată mai
ieftine și ar avea un impact pozitiv asupra concurenței; consumatorii au
adoptat o poziție mai precaută în această privință. Majoritatea părților
interesate au susținut interzicerea combinării comisioanelor de servicii
percepute comercianților cu amănuntul, prestatorii de servicii de plată și
sistemele de carduri fiind de părere că diferențierea comisioanelor a fost deja
pusă în aplicare în urma acțiunilor întreprinse de MasterCard și a
angajamentelor asumate de Visa.
O prezentare detaliată a punctelor de vedere
ale părților interesate și ale statelor membre în ceea ce privește comisioanele
interbancare poate fi consultată în raportul privind răspunsurile colectate în
urma consultării publice cu privire la cartea verde[10].
În raportul elaborat din proprie inițiativă în
ceea ce privește cartea verde, Parlamentul European a confirmat obiectivele și
obstacolele în calea integrării care au fost identificate în cartea verde și a
solicitat măsuri legislative în mai multe domenii legate de plățile cu cardul,
sugerând în același timp o abordare mai prudentă în ceea ce privește plățile pe
internet și de pe dispozitive mobile din cauza maturității mai reduse a acestor
piețe. Mai mult, Parlamentul European a adoptat o poziție fermă în favoarea
asigurării unui grad mai ridicat de claritate în ceea ce privește comisioanele
interbancare și s-a exprimat în favoarea unei abordări progresive care să ducă
la interzicerea comisioanelor interbancare prin reglementare.
Evaluarea impactului
Comisia a efectuat o evaluare a impactului,
menționată în programul de lucru și elaborată în consultare cu BCE. Evaluarea
impactului a abordat în același timp opțiunile de revizuire a Directivei
privind serviciile de plată și de reglementare a comisioanelor interbancare
multilaterale.
Evaluarea abordează problema concurenței
ineficiente pe piața plăților cu cardul și a plăților pe bază de card, care
generează rezultate ale pieței sub nivelul optim și comisioane relativ
ridicate, care sunt transferate comercianților și, apoi, consumatorilor. În
acest context, sunt evidențiate, de asemenea, aspectele legate de integrarea
redusă a piețelor paneuropene, posibilitățile reduse de intrare pe piață a unor
noi actori paneuropeni, dispariția sistemelor de carduri naționale (în general,
mai ieftine) și inovarea limitată. Comisioanele interbancare sunt identificate
drept un factor important care explică aceste evoluții. Diferențele mari dintre
nivelurile comisioanelor interbancare aplicate în diferitele state membre
constituie, de asemenea, un obstacol în calea integrării pieței. Aceste efecte
sunt agravate de o serie de reguli comerciale care afectează transparența,
capacitatea comercianților cu amănuntul de a alege un acceptant în alt stat
membru („acceptare transfrontalieră”), precum și capacitatea comercianților cu
amănuntul de a-și orienta clienții către mijloace de plată mai eficiente sau de
a refuza cardurile costisitoare (regula privind acceptarea tuturor cardurilor).
În evaluarea impactului sunt analizate șase
scenarii pentru comisioanele interbancare: (i) nicio acțiune din partea
Comisiei, (ii) reglementarea acceptării transfrontaliere și a nivelului
comisioanelor interbancare pentru operațiunile transfrontaliere, (iii)
mandatarea statelor membre să stabilească comisioane interbancare (CI)
naționale pe baza unei metodologii comune, (iv) reglementarea unui nivel maxim comun,
în întreaga UE, pentru comisioanele interbancare (a) dacă plafonul maxim pentru
CI, care impune un nivel diferit pentru cardurile de debit și de credit,
acoperă atât cardurile de debit, cât și cardurile de credit și (b) dacă CI
pentru operațiunile cu carduri de debit ar trebui să fie interzise în
totalitate sau doar reduse la un nivel scăzut, (v) dacă cardurile comerciale
(în mod normal, mai scumpe) și cardurile emise de sisteme tripartite ar trebui
sau nu scoase din domeniul de aplicare al reglementării comisioanelor
interbancare și (vi) reglementarea comisioanelor de servicii percepute
comercianților, adică a comisioanelor plătite de comerciantul cu amănuntul
băncii sale acceptante.
În scenariile
(ii) și (iv) au fost analizate plafoane de 0,2 % și 0,3 % pentru
operațiunile efectuate cu cardurile de debit și, respectiv, de credit. Aceste
niveluri au fost stabilite pe baza așa-numitului „test de indiferență a
comerciantului” („Merchant Indifference Test”) prezentat în literatura
de specialitate economică, prin intermediul căruia se determină nivelul
comisionului pe care un comerciant ar fi dispus să îl plătească dacă ar compara
costul utilizării de către client a unui card de plată cu costul plăților fără
card (în numerar) (luând în considerare comisionul de servicii pe care îl
plătește băncii acceptante, și anume comisionul de servicii perceput
comerciantului). Prin urmare, aceste plafoane stimulează utilizarea unor
instrumente de plată eficiente prin promovarea cardurilor care oferă cele mai
mari beneficii în cadrul operațiunii, evitând, în același timp, comisioanele
disproporționate percepute comercianților, care ar impune costuri ascunse
pentru ceilalți consumatori. Comisioanele excesive ar putea fi generate, de
asemenea, de acordurile colective privind comisioanele interbancare, deoarece
comercianții sunt reticenți să refuze instrumentele de plată costisitoare din
teamă să nu piardă clienți. De asemenea, aceste plafoane iau în considerare
nivelurile propuse de sistemele de carduri (Visa Europe, MasterCard, Groupement
cartes bancaires) în cadrul procedurilor din domeniul concurenței, care
sunt acceptate de autoritățile de concurență fără să necesite acțiuni
suplimentare.
Concluzia evaluării este că cea mai
avantajoasă opțiune pare a fi o combinație între:
·
o serie de măsuri menite să îmbunătățească
funcționarea eficace a pieței, care să cuprindă limitarea regulii privind
acceptarea tuturor cardurilor și posibilitatea comercianților de a determina
alegerea unei anumite mărci de card la punctul de vânzare pentru toate
cardurile și pentru toate operațiunile efectuate pe bază de card care
sunt executate prin sisteme de plăți cvadripartite și
·
plafonarea nivelului comisioanelor interbancare
pentru operațiunile transfrontaliere efectuate cu carduri de credit de consum
și carduri de debit de consum (într-o primă etapă) și, într-o a doua etapă,
plafonarea nivelului comisioanelor interbancare aplicate și pentru operațiunile
naționale efectuate cu carduri de credit de consum și carduri de debit de
consum.
Evaluarea impactului și anexa la aceasta
oferă, de asemenea, o explicație detaliată a altor măsuri propuse în regulament
în vederea asigurării transparenței pieței și a funcționării eficace a
acesteia, printre care se numără eliminarea măsurilor care împiedică orientarea
consumatorilor, autorizarea identificării cardului, cuplarea mărcilor,
obligația prestatorilor de servicii de plată de a emite facturi beneficiarilor
plății și impunerea diferențierii comisioanelor.
Aceste măsuri generale de asigurare a
transparenței propuse în prezentul regulament ar trebui să ducă la o piață mai
eficace pentru toate cardurile de plată și operațiunile pe bază de
card din cadrul modelelor de sisteme (de carduri) cvadripartite.
Cu toate acestea, dat fiind că anumite
categorii de carduri au ajuns să fie utilizate de consumatori pe scară atât de
largă încât comercianții nu sunt, în general, în poziția de a refuza aceste
carduri sau să de a-i descuraja pe consumatori să utilizeze aceste carduri de
teamă că vor „pierde clienți”, sunt necesare măsuri suplimentare pentru a
asigura integrarea pieței, funcționarea eficace a pieței și eliminarea
practicilor comerciale anticoncurențiale în aceste domenii. Acest lucru este
valabil în ceea ce privește cardurile de debit de consum și cardurile de credit
de consum.
Este
important ca, într-o primă etapă, să se acorde comercianților posibilitatea de
a alege un acceptant din afara statului lor membru („acceptare
transfrontalieră”) și să se reglementeze nivelul comisioanelor interbancare
transfrontaliere, ceea ce ar oferi claritate juridică. Deși este posibil ca
impactul acestor măsuri să se limiteze la marii comercianți, acestea ar
contribui la integrarea pieței și ar putea, asemenea dispoziției echivalente
prevăzute în Regulamentul privind termenele-limită pentru SEPA, să producă un
efect de reglementare și de convergență a nivelului comisioanelor interbancare
aplicate într-un context exclusiv național.
Cu toate acestea, pe termen mai lung, micii
comercianți cu amănuntul ar trebui să poată beneficia, de asemenea, în mod
direct de măsurile de eficientizare a comisioanelor interbancare și de
condițiile de concurență echitabile de care ar beneficia prestatorii de
servicii de plată. Prin urmare, după o perioadă de tranziție, reglementarea
comisioanelor interbancare pentru cardurile de consum ar trebui extinsă pentru
a acoperi și comisioanele interbancare pentru operațiunile efectuate pe piața
națională. În prezent, în opt state membre ale UE nu se aplică niciun comision
sau se aplică comisioane interbancare foarte scăzute pentru operațiunile
efectuate cu carduri de debit. Acest lucru nu are niciun efect
negativ semnificativ asupra emiterii și utilizării de carduri, ci, dimpotrivă,
aceste state membre tind să fie cele în care se înregistrează nivelul cel mai
ridicat de emitere și de utilizare a cardurilor. În conformitate cu tendințele
din ultimii zece ani, se preconizează că emiterea și utilizarea de carduri de
debit vor fi în continuă creștere în anii următori, astfel încât, după perioada
de tranziție prevăzută în prezentul regulament, cardurile de debit vor putea fi
considerate „omniprezente” în UE și nu va mai exista o justificare pentru
stimularea emiterii și utilizării de carduri prin intermediul comisioanelor
transferate de la comercianții cu amănuntul la prestatorii de servicii de plată
emitenți. În momentul de față este deja foarte rar întâlnită situația în care
se deschide un cont de plăți fără a dispune de un card, ceea ce generează, în
sine, economii de costuri semnificative pentru prestatorii de servicii de
plată. În plus, propunerea de directivă[11]
care vizează, printre altele, accesul la un cont de plăți cu funcționalități de
bază propune ca statele membre să asigure că un cont de plăți cu
funcționalități de bază include operațiuni de plată (inclusiv operațiuni de
plată online) prin intermediul unui card de plată. Pentru a permite micilor
comercianți cu amănuntul să beneficieze direct de măsurile care duc la
comisioane interbancare mai eficiente și la condiții de concurență echitabile
pentru prestatorii de servicii de plată, ar fi necesar să se reglementeze, de
asemenea, comisioanele legate de cardurile de consum la nivel național. În
scopul de a evita orice discriminare între micii și marii comercianți cu
amănuntul, aceștia din urmă fiind în măsură să beneficieze mai ușor de
acceptarea transfrontalieră, se propune extinderea, într-o a doua etapă, a
plafoanelor propuse în prima etapă pentru operațiunile transfrontaliere
la operațiunile naționale efectuate cu carduri de credit. Cu toate
acestea, Comisia consideră că maturitatea piețelor din SEE, în special în ceea
ce privește emiterea și utilizarea cardurilor de debit, trebuie analizată în
continuare și trebuie confirmată absența necesității de a percepere comisioane
interbancare ca măsuri de stimulare în acest sens. Între timp, s-ar aplica,
astfel cum s-a explicat mai sus, plafoane de 0,2 % și 0,3 % pentru
operațiunile efectuate cu carduri de debit și, respectiv, de credit.
În general, plafonarea comisioanelor
interbancare le-ar permite comercianților cu amănuntul să beneficieze de
comisioane mai mici, ceea ce ar genera economii, dintre care o parte ar fi
transferate consumatorilor. Consumatorii plătesc deja, prin integrarea
comisioanelor interbancare (prin intermediul comisioanelor de servicii
percepute comercianților) în prețurile de vânzare cu amănuntul, iar băncile
sunt mai puțin dispuse să transfere beneficiile obținute din comisioanele
interbancare către deținătorii de conturi decât ar fi dispuși comercianții cu
amănuntul să transfere beneficii către clienții lor, dat fiind nivelul mai
scăzut al concurenței în sectorul bancar și lipsa actuală de mobilitate a
consumatorilor în sectorul serviciilor bancare de retail. Prin urmare,
transferurile realizate de comercianți ar trebui să fie mai importante, în orice
caz, decât cele realizate de bănci. În Australia, după intervenție, s-a estimat
o reducere de 0,67 aud pe
achiziție și de 77,19 aud pe cont
în fiecare an. Cu toate acestea, impactul poate fi diferit în funcție de
sectorul de vânzare cu amănuntul, de dimensiunea comerciantului, de utilizarea
de către acesta a instrumentelor de plată și de „coșul de cumpărături”. Va fi
întotdeauna greu să se asocieze variația unui anumit factor economic cu cea a
unui anumit preț pentru un produs sau un serviciu comercializat într-un anumit
punct de vânzare cu amănuntul.
Totuși, acest lucru nu înseamnă că, în
prezent, costurile pe care le suportă comercianții cu amănuntul ar fi
transferate automat consumatorilor de către băncile acestora. Prin natura lor,
sistemele de plată sunt complexe: banca deținătorului unui card interacționează
cu deținătorul cardului, banca comerciantului interacționează cu comerciantul,
iar ambele bănci sunt, în principiu, în concurență cu alte bănci și sunt supuse
unor circumstanțe de piață diferite în ceea ce privește comportamentul acestora
față de clienții lor respectivi. Prin urmare, plafonarea comisioanelor
interbancare ar trebui să aibă un efect pozitiv asupra acceptării cardurilor,
ceea ce poate avea, de asemenea, pe baza efectelor de scară, o influență
pozitivă asupra emiterii de carduri. În majoritatea țărilor, o scădere a
comisioanelor interbancare ridicate pare să fie asociată, în general, cu o
acceptare mai largă a cardurilor și se pare că în țările cu un nivel scăzut al
comisioanelor interbancare utilizarea cardurilor este mai răspândită. Danemarca
este una din țările cu cele mai ridicate niveluri de utilizare a cardurilor din
UE, cu 216 operațiuni pe cap de locuitor și cu un sistem de carduri de debit în
care comisioanele interbancare sunt zero. Acest lucru este valabil, de
asemenea, pentru sistemele internaționale: în Elveția, Maestro nu aplică niciun
comision interbancar și este principalul sistem de carduri de debit. În Țările
de Jos, se constată o tendință pe scară largă și din ce în ce mai răspândită de
utilizare și acceptare a cardurilor, care înlocuiește utilizarea de numerar.
Atât Danemarca, cât și Țările de Jos se caracterizează printr‑un nivel scăzut
al comisioanelor bancare, în comparație cu țările în care comisioanele
interbancare sunt mai mari (de exemplu, Franța, chiar și după aplicarea
normelor în materie de concurență, și Spania). În Spania, utilizarea cardurilor
a crescut după intervenție, valoarea medie a operațiunilor de plată cu cardul
scăzând cu 15 % în perioada 2005-2010. În paralel, volumul și valoarea
operațiunilor efectuate cu cardul a crescut, conform datelor oficiale provenite
de la Banca Centrală a Spaniei[12].
Astfel cum s-a arătat mai sus, sistemele
naționale care nu percep comisioane interbancare se caracterizează, de
asemenea, prin cele mai ridicate niveluri de utilizare a cardurilor (date
provenite de la BCE); Regatul Unit și Suedia aplică, de asemenea, comisioane
interbancare relativ scăzute.
Impactul global al reducerii comisioanelor
interbancare asupra veniturilor prestatorilor de servicii de plată emitenți și
acceptanți este greu de estimat, întrucât creșterile volumelor operațiunilor
efectuate cu cardul (prin creșterea nivelului de acceptare) și economiile
realizate de prestatorii de servicii de plată în ceea ce privește gestionarea
de numerar ar putea compensa, cel puțin parțial, pierderile provocate de
plafonarea comisioanelor interbancare. Alte economii de costuri ar putea
rezulta din numărul mai redus de retrageri de numerar de la bancomate și din
valorile mai limitate ale comisioanelor interbancare care trebuie plătite, în
mod normal, băncilor acceptante care gestionează bancomatele. Prin urmare, nu
este evident că aceste măsuri ar duce la scăderea veniturilor băncii emitente.
În ceea ce privește viabilitatea, un sistem de carduri de debit care nu percepe
niciun comision interbancar pare să fie perfect viabil din punct de vedere
comercial, fără ca acest lucru să ducă la creșterea costurilor aferente
conturilor curente pentru consumatori. Danemarca, de exemplu, dispune de un
sistem național de carduri de debit cu comision zero, în timp ce deținătorul
unui cont plătește în medie comisioane de cont curent cu mult sub media UE. În
mod similar, în Elveția principala rețea de carduri de debit este Maestro (care
face parte din MasterCard), care nu percepe niciun CIM.
De fapt, nu există nicio legătură automată
între scăderea comisioanelor interbancare și creșterea taxelor anuale de
administrare a cardului. Taxele de administrare a cardului par a fi mai degrabă
legate, de exemplu, de nivelul concurenței în sectorul bancar de retail. În
SUA, băncile au încercat să majoreze taxele percepute deținătorilor de carduri
în urma reglementării comisioanelor interbancare, însă această măsură a trebuit
retrasă ca urmare a revoltei consumatorilor. În Elveția, s-a înregistrat o
scădere a taxelor percepute deținătorilor de carduri în paralel cu scăderea
comisioanelor interbancare. În Australia, taxele percepute deținătorilor de
carduri au cunoscut o creștere rapidă înaintate de introducerea unor plafoane
pentru comisioanele interbancare, însă ritmul acestei creșteri a fost încetinit
în urma reformelor (în perioada 1997-2002, creșterea pentru cardurile de credit
a fost de + 218 %, iar în perioada 2003-2008, de + 122 %). În Spania, în urma
intervenției, taxele anuale au crescut în medie cu 6,18 EUR pe an pentru
cardurile de debit și cu 11,45 EUR pentru cardurile de credit. Cu toate
acestea, portofoliul de carduri al băncilor a crescut, cardurile de credit
prezentând o creștere semnificativ mai importantă în comparație cu cardurile de
debit, în ciuda crizei economice. Alte tendințe ar putea sugera că, în sectorul
bancar din Spania, concurența este relativ limitată: de exemplu, taxele pentru
administrarea conturilor curente s-au dublat în perioada 2007-2012, iar taxele
pentru descoperitul de cont au crescut. Creșterea costurilor legate de
serviciile bancare de retail pare a fi răspândită pe scară largă în Spania,
fără ca acest lucru să aibă vreo legătură cu comisioanele interbancare.
În SUA, există dovezi empirice ale diminuării
prețurilor după un an de la introducerea reglementării CIM-urilor. În plus, se
pare că, potrivit dovezilor din Australia, comercianții cu amănuntul ar
beneficia pe deplin (100 %) de un nivel mai scăzut al comisioanelor
interbancare, deoarece piețele acceptante au tendința de a fi mai competitive
decât piețele emitente, în timp ce creșterea potențială a taxelor percepute
deținătorilor cardurilor este limitată la 30-40 % din valoarea aferentă
scăderii comisioanelor interbancare. În plus, după plafonarea comisioanelor
interbancare și după introducerea măsurilor de transparență, consumatorii care
folosesc mijloace de plată cu costuri reduse nu îi vor mai „subvenționa” pe cei
(adesea mai bogați) care folosesc mijloace de plată mai costisitoare, deoarece
comercianții nu îi pot orienta pe consumatori, în special în ceea ce privește
cardurile „inevitabile”.
În măsura în care concurența își va îndeplini
din nou rolul, consumatorii și comercianții cu amănuntul vor beneficia de intrarea
unor noi actori pe piața plăților. Chiar și în eventualitatea creșterii taxelor
percepute deținătorilor de carduri - situație care nu este cert că se va
produce, deoarece este posibil ca efectele plafonării comisioanelor
interbancare asupra veniturilor bancare să fie amestecate - consumatorii ar
beneficia, probabil, în continuare de comisioanele interbancare mai reduse prin
scăderea prețurilor de vânzare cu amănuntul, chiar și în cazul în care
comercianții cu amănuntul nu le transferă acestora 100 % din economiile
realizate, precum și de intrarea pe piață a unor noi actori. De asemenea,
trebuie să se ia în considerare faptul că este foarte probabil ca consumatorii
să beneficieze de serviciile oferite de noii participanți pe piață. Un exemplu
concret în acest sens, pentru comisioane interbancare sub 0,2 %, este
reprezentat de Țările de Jos, în care soluția ieftină de plată online („Ideal”)
a fost dezvoltată în special deoarece comisioanele interbancare scăzute
dominante pe această piață au stimulat băncile să inoveze. Prin urmare,
cetățenii olandezi nu trebuie să plătească taxe ridicate pentru obținerea unor
carduri de credit care să le permită să cumpere online.
Pentru cardurile comerciale și cardurile emise
de sisteme tripartite, chiar dacă acestea tind să fie mai costisitoare, nu s-ar
aplica, așa cum se propune în opțiunea v, diferitele plafoane propuse pentru
cardurile de consum, deoarece acestea au cote de piață limitate în UE și sunt
caracterizate de structuri de comisioane diferite și nu se preconizează că
această situație se va schimba în viitor. Cu toate acestea, măsurile propuse
pentru operațiunile cu carduri de consum s-ar aplica acestor sisteme în măsura
în care acestea emit astfel de carduri și fac apel la prestatori de servicii de
plată autorizați într-un mod care determină funcționarea efectivă a acestor
sisteme în mod asemănător cu sistemele cvadripartite. În plus, măsurile de
sporire a transparenței s-ar aplica acestor sisteme în orice condiții.
Reglementarea comisioanelor de servicii percepute
comercianților conform opțiunii vi ar presupune nu numai acoperirea
comisioanelor interbancare, ci și a celorlalte taxe impuse comercianților.
Acest lucru ar însemna controlarea de facto a prețurilor comercianților
și reglementarea prețurilor de vânzare cu amănuntul. În schimb, plafonarea
comisioanelor interbancare ar presupune reglementarea prețurilor de vânzare cu
ridicata pentru a le alinia cu analizele efectuate în cazurile de concurență în
vederea realizării pieței interne, deoarece comisioanele interbancare nu
reprezintă prețurile finale pentru comercianții cu amănuntul și cu atât mai
puțin pentru consumatori.
Măsurile de transparență și de orientare a
consumatorilor ar rămâne esențiale pentru a preveni promovarea intensă a
cardurilor cu comisioane interbancare nereglementate. Ar trebui incluse, de
asemenea, măsuri împotriva eludării normelor.
3.           ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII
Rezumatul acțiunii propuse
Propunerea cuprinde două părți principale.
Prima parte introduce norme privind comisioanele
interbancare. În ceea ce privește aceste comisioane, propunerea creează un
domeniu „reglementat” și unul „nereglementat”. Domeniul reglementat cuprinde
toate operațiunile de plată cu carduri care sunt utilizate pe scară largă de
către consumatori și, prin urmare, sunt dificil de refuzat de comercianții cu
amănuntul, și anume cardurile de debit de consum și cardurile de credit de
consum, precum și operațiunile de plată pe bază de card. Domeniul
nereglementat cuprinde toate operațiunile de plată cu cardul și operațiunile de
plată pe bază de card care nu intră în domeniul reglementat, inclusiv
așa-numitele carduri comerciale sau carduri emise de sisteme tripartite.
În „domeniul reglementat”, în cursul unei
perioade de tranziție de doi ani după publicarea regulamentului, sunt impuse
niveluri maxime ale comisioanelor interbancare numai pentru operațiunile transfrontaliere
(atunci când deținătorii cardului își utilizează cardul într-un alt stat
membru) sau pentru operațiunile de acceptare transfrontalieră (atunci când un
comerciant face apel la un prestator de servicii de plată acceptant din alt
stat membru).
Deși în evaluarea impactului interzicerea
comisioanelor interbancare pentru cardurile de debit a fost identificată drept
una dintre cele mai avantajoase opțiuni, Comisia consideră că maturitatea
piețelor din SEE, în special în ceea ce privește emiterea și utilizarea
cardurilor de debit, trebuie analizată în continuare, iar absența necesității
de a percepe comisioane interbancare în vederea stimulării acestei piețe
trebuie să fi confirmată înainte de eliminarea completă a comisioanelor
interbancare pentru cardurile de debit. Prin urmare, se propune ca, după etapa
de tranziție în care se aplică numai liberalizarea și reglementarea acceptării
transfrontaliere, aceleași comisioane maxime care se aplică operațiunilor de
acceptare transfrontalieră să se aplice și în cazul operațiunilor naționale.
După doi ani de la intrarea în vigoare a legislației, Comisia va prezenta
Parlamentului European și Consiliului un raport privind aplicarea acesteia, în
care se va evalua în special caracterul adecvat al nivelului stabilit pentru
comisioanele interbancare, ținând seama de utilizarea și de costurile
diverselor mijloace de plată și de gradul de pătrundere pe piață a noilor actori
și a noilor tehnologii.
După perioada de tranziție, pentru toate operațiunile
(transfrontaliere și naționale) cu carduri de debit „de consum”
și pentru operațiunile de plată pe bază de card care se bazează pe
respectivele operațiuni se va percepe un comision interbancar de maximum 0,20 %
și pentru toate operațiunile (transfrontaliere și naționale) cu carduri
de credit „de consum” și pentru operațiunile de plată pe bază de card care
se bazează pe respectivele operațiuni se va percepe un comision interbancar de
maximum 0,30 %. Dat fiind că au fost acceptate de autoritățile de
concurență fără a necesita acțiuni suplimentare, aceste plafoane par a fi
criterii de referință rezonabile care au fost deja puse în aplicare fără a pune
sub semnul întrebării nici funcționarea sistemelor de carduri internaționale și
a serviciilor de plată, nici bunăstarea prestatorilor, a comercianților cu
amănuntul și a consumatorilor, oferind în același timp securitate juridică.
A doua parte din regulament reflectă normele
privind regulile comerciale care se vor aplica tuturor categoriilor de
operațiuni cu cardul și operațiunilor de plată pe bază de card care se
bazează pe acestea. De exemplu, de la data intrării în vigoare a
regulamentului:
·
aplicarea „regulii privind acceptarea tuturor
cardurilor” va fi limitată. Cu toate acestea, se va interzice în continuare să
se facă vreo discriminare în funcție de banca emitentă sau de proveniența
deținătorului de card și nici între cardurile care aplică același nivel al
comisioanelor interbancare;
·
se va interzice aplicarea oricărei reguli care îi
împiedică sau îi descurajează pe comercianți să își orienteze clienții către
instrumente de plată mai eficiente („regulile care interzic orientarea
clienților”);
·
prestatorii de servicii de plată acceptanți vor
furniza comercianților, cel puțin lunar, deconturi ale comisioanelor percepute
comercianților, în care sunt specificate comisioanele plătite de comerciant în
luna respectivă pentru fiecare categorie de carduri și pentru fiecare marcă
individuală pentru care acceptantul oferă servicii de acceptare;
·
va fi interzisă aplicarea oricărei reguli care îi
împiedică pe comercianți să divulge clienților lor taxele pe care le plătesc
acceptanților de servicii de plată.
Evaluarea impactului a fost modificată în urma
reuniunii Comitetului de evaluare a impactului din 20 martie 2013. Printre
modificările esențiale se numără furnizarea de informații suplimentare cu
privire la piața cardurilor, la funcționarea acesteia și la jurisprudența UE
referitoare la comisioanele interbancare, împreună cu un rezumat al literaturii
economice pe tema comisioanelor interbancare. Impactul posibil al impunerii
unor comisioane interbancare maxime asupra taxelor percepute deținătorului de
card, asupra bunăstării generale a consumatorilor și asupra veniturilor
băncilor a fost mai bine scos în evidență pentru a se raționaliza prezentarea,
în textul principal, a impacturilor celor mai importante opțiuni.
Interdependența dintre diferitele opțiuni și pachete a fost explicată mai bine,
alături de argumentele în favoarea unui pachet „atotcuprinzător” care
include comisioanele interbancare, demonstrând motivele pentru care
reglementarea comisioanelor interbancare trebuie realizată prin intermediul
legislației.
Temei juridic
Articolul 114 alineatul (1) din Tratatul
privind funcționarea Uniunii Europene.
Principiul subsidiarității
Principiul subsidiarității se aplică în măsura
în care propunerea nu intră în sfera competenței exclusive a Uniunii.
Obiectivele propunerii nu pot fi realizate în
mod satisfăcător de către statele membre din motivul (motivele) expus(e) în
continuare:
Prin natura sa, o piață integrată a plăților,
bazată pe rețele care depășesc frontierele naționale, necesită o abordare la
nivelul Uniunii, întrucât principiile, normele, procesele și standardele
aplicabile trebuie să fie coerente în toate statele membre în scopul asigurării
securității juridice și a unor condiții de concurență echitabile pentru toți
participanții de pe piață. Alternativa la o abordare la nivelul Uniunii ar fi
reprezentată de un sistem de măsuri naționale de reglementare și de aplicare a
legii în domeniul concurenței, care ar fi mai puțin eficace decât o acțiune la
nivelul UE și ar produce un grad mai ridicat de complexitate și costuri mai
mari decât legislația la nivelul european. Prin urmare, o posibilă intervenție
la nivelul UE respectă principiul subsidiarității. O astfel de abordare
sprijină zona unică de plăți în euro (SEPA) și este în concordanță cu agenda
digitală, în special cu crearea unei piețe unice electronice. Aceasta
promovează inovarea tehnologică și contribuie la creșterea economică și la
crearea de locuri de muncă, în special în sectoarele comerțului electronic și
comerțului mobil.
În plus, având în vedere caracterul
transfrontalier al piețelor plăților, orice măsură luată de către autoritățile
publice care vizează diminuarea sau modificarea nivelului prețurilor cu
ridicata (al comisioanelor interbancare) numai într-un stat membru ar afecta
buna funcționare a pieței plăților la nivelul Uniunii și nu ar contribui la
integrarea pieței pentru că nu ar avea drept rezultat condiții de concurență
echitabile la nivelul UE. Acest lucru ar fi valabil, de exemplu, în cazul
măsurilor naționale diferite care vizează reglementarea comisioanelor
interbancare sau plafonarea acestora, asemenea celor prevăzute în prezent în
mai multe state membre.
Prin urmare, propunerea respectă principiul
subsidiarității.
Principiul proporționalității
Propunerea respectă principiul
proporționalității din următoarele motive:
Propunerea nu depășește cadrul strict necesar
atingerii obiectivelor sale, și anume de a contribui la dezvoltarea unei piețe
europene a plăților care să permită consumatorilor, comercianților cu amănuntul
și altor întreprinderi să se bucure pe deplin de avantajele oferite de piața
internă a UE, inclusiv de comerțul electronic. Aceste posibilități sporite de
intrare pe piață a unor actori paneuropeni, creșterea inovării și îmbunătățirea
capacității sistemelor naționale de carduri (în general mai ieftine), alături
de utilizarea mai limitată de numerar oferă oportunități comercianților cu
amănuntul și prestatorilor de servicii de plată, indiferent dacă aceștia sunt
reprezentați de bănci sau de actori nou-intrați pe piață. Concurența efectivă
pe piața plăților cu cardul și a plăților pe bază de card va duce la rezultate
de piață eficiente, la o ofertă mai variată de prestatori de servicii de plată,
printre care și prestatori paneuropeni și structuri inovatoare, și la costuri
mai mici pentru comercianții cu amănuntul și pentru consumatori. Aceste
economii de costuri ar trebui, la rândul lor, să fie transferate de către
comercianți consumatorilor prin reducerea prețurilor de vânzare cu amănuntul.
Comisioanele interbancare ca atare, precum și
nivelurile foarte diferite ale acestora constituie un obstacol în calea
integrării pieței și a concurenței efective, ale cărui efecte sunt întărite de
o serie de reguli comerciale care reduc transparența pentru comercianții cu
amănuntul și pentru consumatori, limitează capacitatea comercianților de a
alege un acceptant dintr-un alt stat membru și îi împiedică pe comercianții cu
amănuntul să îi orienteze pe consumatori către mijloace de plată mai eficiente.

Pe baza consultărilor cu părțile interesate,
ale căror concluzii sunt prezentate în evaluarea impactului, Comisia propune o
combinație de măsuri care vizează îmbunătățirea funcționării efective a pieței,
plafonarea nivelului comisioanelor interbancare în cazul operațiunilor
transfrontaliere cu carduri de credit de consum și carduri de debit de consum
(într-o primă etapă) și, într-o a doua etapă, plafonarea nivelului
comisioanelor interbancare și în cazul operațiunilor naționale cu carduri de
credit de consum și carduri de debit de consum.
Lipsa unei reglementări nu ar soluționa problemele
dependenței din ce în ce mai mari de cei doi actori internaționali de pe piață,
care va duce la dispariția treptată a sistemelor naționale de carduri (în
general, mai ieftine). Economiile de scară și de gamă pentru potențialii noi
actori paneuropeni și pentru întreprinderile inovatoare ar rămâne în continuare
limitate, în timp ce comercianții și consumatorii vor continua să plătească
pentru piața fragmentată și costisitoare a plăților din UE (peste 1 % din
PIB-ul UE sau 130 de miliarde EUR pe an, conform BCE). Abordarea acestor
probleme prin acțiunile de aplicare a legii în domeniul concurenței, în special
pe baza hotărârii privind MasterCard, va dura probabil mai mulți ani și va fi
întotdeauna aplicată de la caz la caz și, prin urmare, nu va putea asigura
condiții de concurență echitabile.
Este necesar și proporțional să se
reglementeze operațiunile naționale, nu numai operațiunile transfrontaliere de
care ar beneficia mai ales marii comercianți cu amănuntul. Operațiunile
transfrontaliere pot fi abordate rapid, oferind comercianților cu amănuntul
posibilități de a căuta servicii de acceptare transfrontaliere mai ieftine, iar
comunităților sau sistemelor bancare naționale stimulente pentru a-și reduce
comisioanele de acceptare. Recent a avut loc un proces similar în ceea ce
privește debitarea directă. Regulamentul privind termenele-limită pentru SEPA
limitează comisioanele interbancare pentru debitarea directă, eliminând
comisioanele interbancare transfrontaliere pentru debitarea directă și permițând
totodată menținerea comisioanelor interbancare naționale până în 2017. Prin
urmare, având în vedere că o serie de comercianți își aleg un alt acceptant din
țările învecinate, băncile s-au angajat deja să elimine comisioanele
interbancare multilaterale pentru debitarea directă până la 1 septembrie 2013[13][14].
Ca urmare a acțiunilor și a angajamentelor
unilaterale acceptate în cadrul unor proceduri în materie de concurență, un
număr important de operațiuni de plată transfrontaliere cu cardul din Uniune se
realizează deja respectând comisioanele interbancare maxime aplicabile în prima
etapă a prezentului regulament. Prin urmare, aceste elemente pot fi introduse
rapid. Cu toate acestea, ar trebui modificate comisioanele interbancare
naționale. Este astfel necesar să se acorde o perioadă de tranziție pentru
operațiunile de plată naționale. În plus, propunerea nu interzice statelor
membre să mențină sau să introducă plafoane mai scăzute sau măsuri cu un obiect
sau efect echivalent prin legislația națională.
Mai mult decât atât, plafonarea comisioanelor
interbancare ar aduce beneficii comercianților cu amănuntul, care sunt mai
dispuși decât băncile să transfere aceste beneficii clienților lor, având în
vedere nivelurile actuale mai scăzute ale concurenței și posibilitățile mai
reduse de schimbare a furnizorului în sectorul bancar.
În același timp, consumatorii plătesc deja
comisioane interbancare în mod indirect prin intermediul prețurilor de vânzare
cu amănuntul, iar consumatorii care folosesc numerar sau carduri de debit
subvenționează în prezent utilizarea unor carduri mai costisitoare de către
alți consumatori. S-ar putea aduce argumente cu privire la faptul că scăderea
comisioanelor interbancare ar încuraja băncile să majoreze comisioanele
percepute deținătorilor de carduri. Cu toate acestea, nu există dovezi care să
demonstreze o astfel de legătură. Comisioanele pentru administrarea cardurilor
par să fie determinate, în primul rând, de nivelul concurenței în sectorul
bancar de retail.
Deși prezenta propunere favorizează integrarea
pieței, intrarea pe piață și bunăstarea consumatorilor și a comercianților cu
amănuntul, nu poate fi exclus cu certitudine un impact negativ asupra
prestatorilor de servicii de plată și a băncilor existente deja pe piață. Se
preconizează că plafonarea comisioanelor interbancare la nivelurile stabilite
va avea un efect pozitiv asupra acceptării cardurilor de către comercianți,
încurajându-i astfel pe consumatori să utilizeze mai mult cardurile. Creșterea
volumului operațiunilor efectuate cu cardul (prin creșterea nivelului de
acceptare) și economiile realizate în ceea ce privește gestionarea de numerar
ar putea oferi băncilor cel puțin o compensare parțială a eventualelor pierderi
provocate de plafonarea comisioanelor interbancare. Alte economii de costuri ar
putea fi generate de scăderea retragerilor de numerar de la bancomate.
Plafoanele de 0,2 % și 0,3 %
prevăzute se bazează pe așa-numitul „test de indiferență a comerciantului” („Merchant
Indifference Test”) care identifică nivelul comisionului pe care un
comerciant ar fi dispus să îl plătească dacă ar compara costul utilizării de
către client a unui card de plată cu costul plăților fără card (în numerar).
Cifrele au fost calculate pe baza acestui test, utilizând date colectate de
patru bănci centrale naționale. Aceste cifre au fost acceptate de VISA,
MasterCard și sistemul național de carduri din Franța, Groupement Cartes
Bancaires. Prin urmare, propunerea este proporțională cu obiectivele
menționate anterior. Toate normele propuse au făcut obiectul unui test de
proporționalitate pentru a asigura o legiferare adecvată și proporționată.
Alegerea instrumentelor
Instrumentele propuse: regulament.
Alte instrumente nu ar fi adecvate din
următoarele motive:
Nivelurile comisioanelor interbancare și
regulile comerciale restrictive necesită o standardizare la nivel tehnic și un
nivel de armonizare cât mai ridicat posibil. De aceea, este mai indicat un
regulament decât o directivă. În plus, datorită caracteristicii de rețea a
sectorului plăților, majoritatea beneficiilor se vor materializa doar la
încheierea, în toate statele membre, a tranziției către instrumentele de plată
paneuropene. O directivă care ar putea fi pusă în aplicare în mod diferit la
nivel național prezintă riscul de a perpetua fragmentarea actuală a pieței
plăților. De asemenea, aceasta ar întârzia migrarea din cauza perioadelor de
timp necesare transpunerii în legislația națională. Se recomandă, așadar,
utilizarea regulamentului ca instrument legislativ pentru reglementarea
comisioanelor interbancare și a regulilor comerciale restrictive pe piața
plăților cu cardul, precum și pe piețele plăților efectuate cu cardul de pe
dispozitive mobile și pe internet.
Regulamentul respectă drepturile fundamentale
și se conformează principiilor recunoscute în special în Carta drepturilor
fundamentale a Uniunii Europene, și anume libertatea de a desfășura o
activitate comercială, dreptul la o cale de atac eficientă sau la un proces
echitabil, și trebuie aplicat în conformitate cu aceste drepturi și principii.
4.           Implicațiile bugetare
Prezenta propunere nu are implicații pentru
bugetul UE.
5.           ELEMENTE OPȚIONALE
Clauza de reexaminare / de revizuire /
privind încetarea de drept a efectelor juridice
Propunerea include o clauză de revizuire.
Spațiul Economic European
Actul propus se referă la un subiect de
interes pentru Spațiul Economic European și ar trebui, prin urmare, extins la
acesta.
Explicarea detaliată a propunerii
Rezumatul de mai jos vizează facilitarea
procesului decizional prin prezentarea principalelor puncte ale regulamentului.
Articolul 1 (Obiect și domeniu de aplicare)
prevede că regulamentul se referă la regulile privind comisioanele interbancare
aferente operațiunilor de plată cu cardul și operațiunilor de plată pe bază de
card efectuate în UE atunci când beneficiarul plății și prestatorul său de
servicii de plată pentru operațiunea de plată își au sediul în UE, precum și la
regulile comerciale privind plățile respective.
Articolul 2 (Definiții) prevede definiții
aliniate, în măsura posibilului, la cele utilizate în Directiva 2007/64/CE. Cu
toate acestea, dat fiind domeniul limitat de aplicare al regulamentului
comparativ cu cel al Directivei privind serviciile de plată, unele definiții au
fost adaptate în funcție de necesitățile prezentei propuneri.
Articolul 3 (Comisionul interbancar maxim
pentru operațiunile transfrontaliere cu cardul de debit sau de credit de
consum) stabilește plafoanele pentru comisioanele interbancare ale
prestatorilor de servicii de plată la 0,2 % și 0,3 % pentru
operațiunile transfrontaliere de debit și de credit de consum, care vor intra
în vigoare în termen de 2 luni după data publicării.
Articolul 4 (Comisioanele interbancare maxime
pentru toate operațiunile cu cardul de debit și de credit de consum) stabilește
plafoanele pentru comisioanele interbancare ale prestatorilor de servicii de
plată la 0,2 % și 0,3 % din valoarea tranzacției pentru toate
operațiunile de debit și de credit de consum, care vor intra în vigoare în
termen de 2 ani după data publicării.
Articolul 5 (Interzicerea eludării
comisioanelor) stabilește că, în scopul punerii în aplicare a plafoanelor
prevăzute la articolele 3 și 4, compensarea netă a comisioanelor primite și
plătite între emitent și sistem sunt integrate în calculul comisioanelor
interbancare plătite și primite pentru evaluarea unei posibile eludări.
Articolul 6 (Acordarea de licențe) stabilește
că licențele eliberate de sisteme în scopul emiterii sau al acceptării nu ar
trebui să fie limitate la un anumit teritoriu, ci să acopere întregul teritoriu
al Uniunii.
Articolul 7 (Separarea dintre sistem și
procesare) stabilește că între sisteme și entitățile care procesează
operațiunile ar trebui să existe o separare din punct de vedere organizatoric
și interzice discriminarea teritorială în cadrul regulilor de procesare,
impunând totodată interoperabilitatea tehnică a sistemelor entităților de
procesare.
Articolul 8 (Cuplarea mărcilor și alegerea
aplicației) prevede că emitentul instrumentului de plată decide dacă aplicația
de plată poate să fie asociată aceluiași card sau portofel. Consumatorul este
cel care alege aplicația de plată, aceasta neputând să fie stabilită în avans
de emitent prin mecanisme automate integrate în instrument sau echipament la
punctul de vânzare.
Articolul 9 (Diferențierea comisioanelor)
clarifică faptul că băncile acceptante oferă și percep în mod individual
comisioane beneficiarilor plăților pentru diferite categorii și diferite mărci
de carduri de plată, neimpunând un preț unic, și furnizează informațiile
relevante privind sumele aplicabile pentru diferitele categorii și mărci.
Articolul 10 (Regula privind acceptarea
tuturor cardurilor) clarifică faptul că sistemele de plată și prestatorii de
servicii de plată nu pot să impună unui comerciant cu amănuntul să accepte o
categorie sau marcă dacă acceptă o altă categorie sau marcă, cu excepția
cazului în care marca sau categoria respectivă face obiectul aceluiași comision
interbancar reglementat ca cel anterior. De exemplu, comercianții care acceptă
carduri de debit de consum nu pot fi obligați să accepte carduri de credit de
consum, dar acestora li se poate impune să accepte alte carduri de debit de
consum.
Articolul 11 (Reguli privind orientarea
clienților) clarifică faptul că sistemele de plată și sistemele prestatorilor
de servicii de plată nu pot să îi împiedice pe comercianții cu amănuntul să îi
orienteze pe consumatori către utilizarea anumitor instrumente de plată pe care
comercianții respectivi le preferă. Acest lucru nu aduce atingere normelor
privind rabaturile și suprataxele stabilite în temeiul Directivei privind
serviciile de plată și al articolului 19 din Directiva privind drepturile
consumatorilor. Sistemele de plată și sistemele prestatorilor de servicii de
plată nu pot să îi împiedice pe comercianții cu amănuntul să îi informeze pe
consumatori cu privire la comisioanele interbancare și la comisioanele de
servicii percepute comercianților.
Articolul 12 (Informarea beneficiarului plății
cu privire la operațiunile de plată individuale) enunță informațiile pe care
prestatorul de servicii de plată trebuie să le furnizeze comerciantului după
executarea unei operațiuni de plată individuale și prevede posibilitatea ca
aceste informații să fie furnizate periodic.
Articolul 13 (Autorități competente)
reglementează procedurile de desemnare a autorităților naționale care răspund
de aplicarea dispozițiilor regulamentului.
Articolul 14 (Sancțiuni) prevede obligația
statelor membre de a stabili norme privind sancționarea încălcărilor dispozițiilor
regulamentului și de a notifica încălcările respective Comisiei.
Articolul 15 (Proceduri extrajudiciare de
contestare și de introducere a unor căi de atac) prevede obligația statelor
membre de a stabili cerințe specifice pentru soluționarea litigiilor dintre
beneficiarii plăților și prestatorii serviciilor de plată.
Articolul 16 (Clauza de revizuire) prevede ca
la patru ani după intrarea în vigoare a regulamentului să se efectueze o
analiză care să vizeze, în special, nivelul comisionului interbancar. Acest
articol stabilește mecanismele pentru a evalua aplicarea efectivă a
dispozițiilor directivei și, dacă este necesar, pentru a propune modificarea
acesteia.
Articolul 17 (Intrarea în vigoare) precizează
data la care regulamentul intră în vigoare.
2013/0265 (COD)
Propunere de
REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI
AL CONSILIULUI
privind comisioanele interbancare pentru
operațiunile de plată pe bază de card
(Text cu relevanță pentru SEE)
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL
UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea
Uniunii Europene, în special articolul 114 alineatul (1),
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
după transmiterea proiectului de act
legislativ către parlamentele naționale,
având în vedere avizul Comitetului Economic și
Social European[15],
având în vedere avizul Băncii Centrale
Europene[16],
hotărând în conformitate cu procedura
legislativă ordinară,
întrucât:
(1)       Fragmentarea pieței interne
aduce atingere competitivității, creșterii economice și creării de locuri de muncă
în Uniune. Eliminarea obstacolelor directe și indirecte din calea bunei
funcționări și a finalizării unei piețe integrate a plăților electronice, fără
a se face distincție între plățile naționale și cele transfrontaliere, este
necesară pentru buna funcționare a pieței interne.
(2)       Directiva 2007/64/CE a
Parlamentului European și a Consiliului[17]
a oferit temeiul juridic pentru crearea unei piețe interne a plăților la
nivelul întregii Uniuni, deoarece a facilitat în mod substanțial activitatea
prestatorilor de servicii de plată, creând norme uniforme în ceea ce privește
furnizarea de servicii de plată.
(3)       Regulamentul
(CE) nr. 924/2009 al Parlamentului European și al Consiliului[18] a stabilit principiul conform
căruia comisioanele achitate de utilizatori pentru o plată transfrontalieră în
euro sunt identice cu cele pentru o plată similară într-un stat membru,
inclusiv pentru plățile cu cardul care fac obiectul prezentului regulament.
(4)       Regulamentul (CE) nr. 260/2012
al Parlamentului European și al Consiliului[19]
a stabilit normele privind operațiunile de transfer credit și de debitare
directă în euro pe piața internă, dar a exclus din domeniul său de aplicare
plățile pe bază de card.
(5)       Directiva 2011/83/UE a
Parlamentului European și a Consiliului[20]
armonizează anumite norme privind contractele încheiate între consumatori și
comercianți, inclusiv regulile privind comisioanele pentru utilizarea
mijloacelor de plată, pe baza cărora statele membre trebuie să interzică
comercianților să perceapă consumatorilor, în ceea ce privește utilizarea unui
anumit mijloc de plată, comisioane care depășesc costul suportat de
comerciantul respectiv pentru utilizarea unor astfel de mijloace.
(6)       Plățile electronice sigure,
eficiente, competitive și inovatoare sunt esențiale pentru ca consumatorii,
comercianții cu amănuntul și întreprinderile să poată beneficia pe deplin de
avantajele pieței unice, cu atât mai mult în contextul actual de orientare
către comerțul electronic.
(7)       Mai multe state membre[21] elaborează acte legislative
pentru a reglementa comisioanele interbancare, abordând o serie de aspecte,
inclusiv plafoanele pentru comisioanele interbancare la diferite niveluri,
comisioanele percepute comercianților, regulile privind acceptarea tuturor
cardurilor sau măsurile de orientare. Deciziile administrative existente în
unele state membre variază în mod semnificativ. Având în vedere caracterul
prejudiciabil al comisioanelor interbancare pentru comercianții cu amănuntul și
consumatori, se anticipează că, la nivel național, vor fi introduse măsuri de
reglementare suplimentare menite să abordeze nivelul comisioanelor sau al
diferențelor dintre acestea. Astfel de măsuri naționale ar putea să genereze
obstacole semnificative în calea finalizării pieței interne în domeniul plăților
cu cardul, pe internet și de pe dispozitive mobile pe bază de card și ar
obstrucționa, prin urmare, libertatea de a presta servicii.
(8)       Cardurile de plată reprezintă
instrumentul de plată electronică utilizat cel mai frecvent pentru achizițiile
cu amănuntul. Cu toate acestea, integrarea pieței Uniunii în domeniul
cardurilor de plată este departe de a fi finalizată, întrucât multe soluții de
plată nu se pot dezvolta dincolo de frontierele naționale sau întrucât noii
furnizori paneuropeni sunt împiedicați să intre pe piață. În prezent, lipsa de
integrare a pieței are drept consecință prețuri mai mari, restrângerea ofertei
de servicii de plată pentru consumatori și comercianții cu amănuntul și
posibilități mai limitate de a beneficia de piața internă. Prin urmare, este
necesar să se înlăture obstacolele din calea funcționării eficiente a pieței
cardurilor, inclusiv a plăților de pe dispozitive mobile și pe internet care se
bazează pe operațiuni cu cardul, care împiedică în continuare dezvoltarea unei
piețe complet integrate.
(9)       Pentru ca piața internă să
poată funcționa în mod eficient, utilizarea plăților electronice ar trebui să
fie promovată și facilitată în beneficiul comercianților cu amănuntul și al
consumatorilor. Cardurile și alte mijloace de plată electronică pot fi folosite
cu o mai mare flexibilitate, oferind posibilitatea de a plăti online pentru a
profita de piața internă și de comerțul electronic, plățile electronice fiind,
de asemenea, potențial sigure pentru comercianții cu amănuntul. În consecință,
înlocuirea plăților în numerar cu plățile cu cardul și cu cele pe bază de card
ar putea să genereze beneficii pentru comercianții cu amănuntul și consumatori,
în cazul în care comisioanele pentru utilizarea sistemelor de plată sunt
stabilite la un nivel eficient din punct de vedere economic, contribuind, în
același timp, la inovare și la intrarea pe piață a unor noi operatori.
(10)     Una
dintre principalele practici care împiedică funcționarea pieței interne în ceea
ce privește plățile cu cardul și cele pe bază de card este larga răspândire a
comisioanelor interbancare, care, în majoritatea statelor membre, nu sunt
reglementate prin legislație. Comisioanele interbancare sunt comisioane
percepute între bănci care se aplică de obicei între prestatorii de servicii de
plată care acceptă cardul, pe de o parte, și prestatorii de servicii de plată
care emit cardul și care aparțin unui anumit sistem de carduri, pe de altă
parte. Comisioanele interbancare reprezintă partea cea mai importantă a
comisioanelor percepute comercianților de către prestatorii de servicii de
plată acceptanți pentru fiecare operațiune cu cardul. La rândul lor,
comercianții includ aceste costuri legate de carduri în prețurile generale ale
bunurilor și serviciilor. În practică, scopul concurenței dintre sistemele de
carduri pare să fie, în mare măsură, acela de a convinge cât mai mulți
prestatori de servicii de plată emitenți (de exemplu, băncile) să emită
cardurile lor, ceea ce duce, de obicei, la creșterea comisioanelor
interbancare pe piață, mai degrabă decât la scăderea acestora, situație
care contrastează cu efectul obișnuit de disciplină a prețurilor pe care îl
produce concurența într-o economie de piață. Reglementarea comisioanelor
interbancare ar îmbunătăți funcționarea pieței interne.
(11)     Larga varietate a
comisioanelor interbancare care există în prezent și nivelul acestora împiedică
apariția unor „noi” actori la nivelul întregii Uniuni pe baza unor modele de
afaceri cu comisioane interbancare mai scăzute, în detrimentul potențialelor
economii de scară și de gamă și al creșterilor aferente în materie de
eficiență. Aceasta are un impact negativ asupra comercianților cu amănuntul și
a consumatorilor și împiedică inovarea. Întrucât actorii la nivelul întregii
Uniunii ar trebui să ofere băncilor emitente cel puțin nivelul cel mai ridicat
al comisionului interbancar practicat pe piața pe care doresc să intre,
rezultatul este, de asemenea, menținerea fragmentării pieței. Sistemele
naționale existente în cadrul cărora comisioanele interbancare sunt mai scăzute
sau nule pot, de asemenea, să fie forțate să iasă de pe piață din cauza
presiunii exercitate de bănci pentru a obține venituri mai mari din
comisioanele interbancare. În consecință, consumatorii și comercianții se
confruntă cu o situație în care posibilitatea de alegere este limitată, cu
prețuri mai mari și cu o calitate mai scăzută a serviciilor de plată, în timp
ce capacitatea lor de a utiliza soluții de plată la nivelul întregii Uniuni
este limitată. În plus, comercianții cu amănuntul nu pot depăși diferențele
dintre comisioane recurgând la serviciile de acceptare a cardurilor oferite de
bănci în alte state membre. Regulile specifice ale sistemelor de plată necesită
aplicarea comisionului interbancar al „punctului de vânzare” (țara comerciantului
cu amănuntul) pentru fiecare operațiune de plată. Acest fapt împiedică băncile
acceptante să își ofere cu succes serviciile la nivel transfrontalier. De
asemenea, acest fapt îi împiedică pe comercianții cu amănuntul să își diminueze
costurile legate de plăți în beneficiul consumatorilor.
(12)     Aplicarea legislației
existente de către Comisie și autoritățile naționale din domeniul concurenței
nu a permis remedierea acestei situații.
(13)     Prin urmare, pentru a se evita
fragmentarea pieței interne și apariția unor denaturări semnificative ale
concurenței ca urmare a unor legi și decizii administrative divergente, este
necesar, în conformitate cu articolul 114 din TFUE, să se ia măsuri în vederea
soluționării problemei comisioanelor ridicate și diferite, pentru a permite
prestatorilor de servicii de plată să ofere servicii la nivel transfrontalier,
iar consumatorilor și comercianților cu amănuntul să utilizeze serviciile
transfrontaliere.
(14)     Aplicarea prezentului
regulament nu aduce atingere aplicării normelor existente în materie de
concurență la nivelul Uniunii și la nivel național. Aceasta nu ar trebui să
împiedice statele membre să mențină sau să introducă plafoane mai scăzute sau
măsuri cu obiect sau efect echivalent prin intermediul legislației naționale.
(15)     Prezentul regulament prevede o
abordare treptată. Ca un prim pas, este necesar să se ia măsuri pentru a
facilita emiterea și acceptarea operațiunilor transfrontaliere de plată cu
cardul. Adoptarea de măsuri prin care li s-ar oferi comercianților
posibilitatea de a opta pentru un acceptant din afara propriului stat membru
(„acceptare transfrontalieră”) și s-ar impune un nivel maxim al comisioanelor
interbancare transfrontaliere pentru operațiunile acceptate la nivel
transfrontalier ar trebui să furnizeze claritatea juridică necesară. În plus,
autorizările pentru emiterea sau acceptarea instrumentelor de plată ar trebui
să fie valabile fără restricții geografice în cadrul Uniunii. Aceste măsuri ar
facilita buna funcționare a unei piețe interne a plăților cu cardul, pe
internet și de pe dispozitive mobile, în beneficiul consumatorilor și al
comercianților cu amănuntul.
(16)     Ca urmare a acțiunilor și a
angajamentelor unilaterale acceptate în cadrul procedurilor în materie de
concurență, multe operațiuni transfrontaliere de plată cu cardul în Uniune se
efectuează deja respectându-se comisioanele interbancare maxime aplicabile în
prima etapă prevăzută de prezentul regulament. Prin urmare, dispozițiile
referitoare la aceste operațiuni ar trebui să intre în vigoare rapid, oferind
comercianților cu amănuntul posibilitatea de a căuta servicii de acceptare
transfrontaliere mai ieftine, iar comunităților sau sistemelor bancare
naționale stimulente pentru a-și diminua comisioanele de acceptare.
(17)     În cazul operațiunilor
naționale, este necesară o perioadă de tranziție pentru ca prestatorii și
sistemele de servicii de plată să aibă timp să se adapteze la noile cerințe.
Prin urmare, după o perioadă de doi ani de la intrarea în vigoare a prezentului
regulament și pentru a permite finalizarea unei piețe interne a plăților pe
bază de card, plafoanele aferente comisioanelor interbancare pentru
operațiunile cu carduri de consum ar trebui să fie extinse, astfel încât să
acopere toate plățile, transfrontaliere și naționale.
(18)     Pentru a facilita acceptarea
transfrontalieră, toate operațiunile cu carduri de debit de consum (transfrontaliere
și naționale) și operațiunile de plată pe baza acestor carduri ar
trebui să aibă un comision interbancar maxim de 0,20 %, iar toate
operațiunile (transfrontaliere și naționale) cu carduri de credit de
consum și operațiunile de plată pe baza acestor carduri ar trebui să
aibă un comision interbancar maxim de 0,30 %.
(19)     Aceste
plafoane se bazează pe așa-numitul „test de indiferență a comerciantului”,
elaborat în literatura de specialitate din domeniul economic, care identifică
nivelul comisionului pe care un comerciant ar fi dispus să îl plătească dacă ar
compara costul utilizării de către client a unui card de plată cu costul plăților
fără card (în numerar) (luând în considerare comisionul pentru servicii pe care
îl plătește băncii acceptante, și anume comisionul de servicii perceput
comerciantului în afara comisionului interbancar). Prin urmare, acestea
stimulează utilizarea de instrumente de plată eficiente prin promovarea
cardurilor care oferă beneficii mai mari în ceea ce privește operațiunile,
împiedicând în același timp perceperea de comisioane disproporționate
comercianților, ceea ce ar impune costuri ascunse pentru alți consumatori.
Comisioanele excesive percepute comercianților ar putea fi generate, de
asemenea, de acordurile colective privind comisioanele interbancare, deoarece
comercianții sunt reticenți să refuze instrumente de plată costisitoare de
teamă să nu piardă clienți. Experiența a arătat că nivelurile respective sunt
proporționale, deoarece nu pun sub semnul întrebării funcționarea sistemelor
internaționale de carduri și nici activitatea prestatorilor internaționali de
servicii de plată. Acestea aduc, de asemenea, beneficii pentru comercianții cu
amănuntul și consumatori și oferă securitate juridică.
(20)     Prezentul regulament ar trebui
să acopere toate operațiunile în cadrul cărora prestatorul de servicii de plată
al plătitorului și prestatorul de servicii de plată al beneficiarului plății
își au sediul în Uniune.
(21)     În conformitate cu principiul
neutralității tehnologice prevăzut în Agenda digitală pentru Europa, prezentul
regulament ar trebui să se aplice operațiunilor de plată pe bază de card,
indiferent de mediul în care are loc această operațiune, inclusiv prin
instrumente și servicii pentru plăți de mică valoare care pot fi offline,
online sau de pe dispozitive mobile.
(22)     Operațiunile de plată cu
cardul se efectuează, în general, pe baza a două modele de afaceri principale,
și anume sistemele tripartite de plată cu cardul (titularul cardului – sistemul
emitent și acceptant - comerciant) și sistemele cvadripartite de plată cu
cardul (titularul cardului - banca emitentă - banca acceptantă - comerciant).
Multe dintre sistemele cvadripartite de plată cu cardul folosesc un comision
interbancar explicit, în majoritatea cazurilor multilateral. Comisioanele
interbancare (comisioane plătite de băncile acceptante pentru a stimula
emiterea cardurilor și utilizarea cardurilor) sunt implicite în cazul
sistemelor tripartite de plată. Pentru a recunoaște existența comisioanelor
interbancare implicite și a contribui la crearea unor condiții de concurență
echitabile, sistemele tripartite de plată cu cardul care folosesc prestatori de
servicii de plată ca emitenți sau acceptanți ar trebui considerate drept
sisteme cvadripartite de plată cu cardul și ar trebui să respecte aceleași
reguli, în timp ce normele privind transparența și alte măsuri legate de
regulile comerciale ar trebui să se aplice tuturor prestatorilor.
(23)     Este important să se asigure
că dispozițiile privind comisioanele interbancare ce urmează să fie plătite sau
încasate de către prestatorii de servicii de plată nu sunt eludate prin fluxuri
alternative de comisioane către prestatorii de servicii de plată emitenți.
Pentru a împiedica acest lucru, „compensarea netă” a comisioanelor plătite și
încasate de către prestatorul de servicii de plată emitent de la un sistem de
plată cu cardul ar trebui să fie considerată drept comision interbancar. La
calcularea comisionului interbancar, pentru a verifica dacă există sau nu o
eludare, ar trebui să se ia în considerare suma totală a plăților sau a
stimulentelor primite de către un prestator de servicii de plată emitent de la
un sistem de plată cu cardul în ceea ce privește operațiunile reglementate, din
care să se scadă comisioanele plătite sistemului de către prestatorul de
servicii de plată emitent. Plățile, stimulentele și comisioanele luate în
considerare ar putea fi directe (și anume în funcție de volum sau în funcție de
operațiune) sau indirecte (inclusiv stimulentele de piață, bonusurile,
rabaturile pentru atingerea anumitor volume ale operațiunilor).
(24)     Consumatorii
nu sunt în general conștienți de comisioanele plătite de comercianți pentru
instrumentul de plată pe care îl utilizează. În același timp, o serie de
practici de stimulare aplicate de către prestatorii de servicii de plată
emitenți (cum ar fi vouchere de călătorie, bonusuri, rabaturi, refuzuri la
plată, asigurări gratuite etc.) pot să îi orienteze pe consumatori către
utilizarea instrumentelor de plată care generează comisioane cu o valoare
ridicată pentru prestatorii de servicii de plată emitenți. Pentru a contracara
acest fenomen, măsurile care impun restricții privind comisioanele interbancare
ar trebui să se aplice doar cardurilor de plată care au devenit produse de masă
și pe care comercianților le este greu, în general, să le refuze, întrucât sunt
emise și utilizate pe scară largă (și anume, cardurile de debit și de credit de
consum). Pentru a favoriza funcționarea eficace a pieței în segmentele
nereglementate ale sectorului și a limita transferul activităților dinspre
segmentele reglementate ale sectorului către cele nereglementate, este necesar
să se adopte o serie de măsuri, inclusiv privind separarea sistemului și a
infrastructurii, orientarea plătitorului de către beneficiarul plății și
permiterea acceptării selective de instrumente de plată de către beneficiarul
plății.
(25)     Separarea sistemului și a
infrastructurii ar trebui să permită tuturor entităților de procesare să fie în
concurență pentru clienții sistemelor. Întrucât costurile de procesare
reprezintă o parte semnificativă din costul total de acceptare a cardurilor,
este important ca această parte a lanțului valoric să fie deschisă concurenței
efective. Pe baza separării sistemului și a infrastructurii, sistemele de
carduri și entitățile de procesare ar trebui să fie independente în ceea ce
privește forma juridică, organizarea și procesul decizional. Acestea nu ar
trebui să facă discriminări, de exemplu prin acordarea reciprocă a unui
tratament preferențial sau prin furnizarea reciprocă de informații privilegiate
care nu sunt disponibile concurenților lor de pe respectivul segment de piață, prin
impunerea respectării unor cerințe excesive privind informațiile de către
concurenții lor de pe respectivul segment de piață, prin subvenționarea
încrucișată a activităților lor în cauză sau prin mecanisme de guvernanță
comune. Astfel de practici discriminatorii contribuie la fragmentarea pieței,
au un impact negativ asupra intrării pe piață a unor noi actori și împiedică
apariția unor actori la nivelul întregii Uniuni, obstrucționând, prin urmare,
finalizarea pieței interne în domeniul plăților cu cardul, pe internet și de pe
dispozitive mobile, în detrimentul comercianților cu amănuntul, al
întreprinderilor și al consumatorilor.
(26)     Regulile aferente sistemelor
de plată cu cardul și practicile puse în aplicare de prestatorii de servicii de
plată tind să mențină situația în care comercianții și consumatorii nu cunosc
diferențele dintre comisioane și să reducă transparența pieței, de exemplu prin
combinarea comisioanelor sau prin interzicerea posibilității comercianților de
a alege o marcă de card mai ieftină pentru cardurile co-branded sau de a-i
orienta pe consumatori către utilizarea unor astfel de carduri mai ieftine.
Chiar și atunci când comercianții sunt conștienți de diferențele de costuri,
regulile aplicate de sistem îi împiedică adesea pe aceștia să ia măsuri pentru
reducerea comisioanelor.
(27)     Instrumentele de plată
presupun costuri diferite pentru beneficiarul plății, anumite instrumente fiind
mai costisitoare decât altele. Cu excepția cazului în care un instrument de
plată este impus prin lege pentru anumite categorii de plăți sau nu poate fi
refuzat din cauza statutului său de mijloc legal de plată, beneficiarul plății
ar trebui să aibă libertatea de a-i orienta pe plătitori către utilizarea unui
anumit instrument de plată. În această privință, sistemele de carduri și
prestatorii de servicii de plată impun beneficiarilor plăților mai multe
restricții, printre care se numără cele privind refuzarea de către beneficiarul
plății a anumitor instrumente de plată pentru sume mici, furnizarea de informații
către plătitor privind comisioanele suportate de beneficiarul plății pentru
anumite instrumente de plată sau limitarea impusă beneficiarului plății în
privința numărului de case din magazinul său care acceptă anumite instrumente
de plată. Aceste restricții ar trebui să fie eliminate.
(28)     În conformitate cu articolul 55
din propunerea COM(2013) 547, beneficiarul plății poate să îl orienteze pe
plătitor către utilizarea unui anumit instrument de plată. Cu toate acestea,
beneficiarul plății nu ar trebui perceapă nicio taxă pentru utilizarea
instrumentelor de plată ale căror comisioane interbancare sunt reglementate de
prezentul regulament, întrucât, în astfel de situații, avantajele aferente
suprataxării sunt limitate, iar situația de pe piață devine complexă.
(29)     Regula privind acceptarea
tuturor cardurilor este o dublă obligație impusă beneficiarilor plăților de
către prestatorii de servicii de plată emitenți și sistemele de plată cu
cardul, astfel încât aceștia să accepte, pe de o parte, toate cardurile
aceleiași mărci (componenta „acceptarea tuturor produselor”), oricare ar
fi diferențele de costuri dintre aceste carduri, și, pe de altă parte, toate
cardurile, oricare ar fi banca emitentă a acestora (componenta „acceptarea
tuturor emitenților”). Este în interesul consumatorului ca, pentru
aceeași categorie de carduri, beneficiarii plăților să nu poată face nicio
discriminare între emitenți sau titularii cardurilor și ca sistemele de plată
și prestatorii de servicii de plată să poată impune beneficiarilor plăților o
astfel de obligație. Prin urmare, deși componenta „acceptarea tuturor emitenților”
a regulii privind acceptarea tuturor cardurilor este justificată în cadrul unui
sistem de plată cu cardul, întrucât îi împiedică pe beneficiarii plăților să
facă discriminări între băncile individuale care au emis un card, componenta
„acceptarea tuturor produselor” este, în esență, o practică de legare
având ca efect legarea acceptării cardurilor cu costuri reduse de acceptarea
celor cu costuri ridicate. Eliminarea componentei „acceptarea tuturor produselor”
a regulii privind acceptarea tuturor cardurilor ar permite comercianților să
limiteze posibilitatea de alegere a cardurilor de plată pe care le oferă doar
la cele cu costuri (mai) reduse, demers care ar fi, de asemenea, în beneficiul
consumatorilor prin reducerea costurilor comercianților. În această situație,
comercianții care acceptă carduri de debit nu ar fi obligați să accepte și
carduri de credit, iar cei care acceptă carduri de credit nu ar fi constrânși să
accepte carduri comerciale. Cu toate acestea, pentru protejarea consumatorilor
și a capacității acestora de a utiliza carduri de plată cât mai des posibil,
comercianții ar trebui să aibă obligația de a accepta toate cardurile care fac
obiectul aceluiași comision interbancar reglementat. O astfel de limitare ar
avea drept rezultat, de asemenea, creșterea competitivității pentru cardurile
cu comisioane interbancare care nu sunt reglementate în temeiul prezentului
regulament, întrucât comercianții ar avea o mai mare putere de negociere în
ceea ce privește condițiile de acceptare a cardurilor respective.
(30)     Pentru ca limitările regulii
privind acceptarea tuturor cardurilor să fie eficace, anumite informații sunt
indispensabile. În primul rând, beneficiarii plăților ar trebui să dispună de
mijloace pentru identificarea diferitelor categorii de carduri. Prin urmare,
diferitele categorii ar trebui să fie identificabile în mod vizibil și în
format electronic pe dispozitiv. În al doilea rând, plătitorul ar trebui, de
asemenea, să fie informat cu privire la acceptarea instrumentului său
(instrumentelor sale) de plată la un anumit punct de vânzare. Este necesar ca
orice limitare privind utilizarea unei anumite mărci să fie anunțată
plătitorului de către beneficiarul plății în același timp și în aceleași
condiții ca și informația referitoare la acceptarea unei anumite mărci.
(31)     În vederea asigurării
posibilității de exercitare a unei căi de atac în cazul în care prezentul
regulament a fost aplicat incorect sau în cazul apariției unor litigii între
utilizatorii serviciilor de plată și prestatorii de servicii de plată, statele
membre ar trebui să instituie proceduri extrajudiciare corespunzătoare și
eficace de contestare și de introducere a unor căi de atac. Statele membre ar
trebui să stabilească norme privind sancțiunile aplicabile în cazul încălcării
prezentului regulament și ar trebui să se asigure că sancțiunile respective
sunt eficace, proporționale și cu efect de descurajare și că acestea sunt
aplicate.
(32)     Întrucât obiectivele
prezentului regulament, și anume stabilirea unor cerințe uniforme referitoare
la operațiunile de plată cu cardul și la operațiunile pe internet și de pe
dispozitive mobile pe bază de card nu pot fi realizate în mod satisfăcător de
statele membre, însă, datorită amplorii acțiunii, pot fi realizate mai bine la
nivelul Uniunii, aceasta poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul
subsidiarității prevăzut la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană.
În conformitate cu principiul proporționalității prevăzut la articolul
menționat, prezentul regulament nu depășește ceea ce este necesar pentru
realizarea obiectivelor respective.
(33)     Prezentul regulament respectă
drepturile fundamentale și se conformează principiilor recunoscute în special
de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, mai ales dreptul la o
cale de atac eficientă sau la un proces echitabil și trebuie aplicat în
conformitate cu aceste drepturi și principii.
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
CAPITOLUL I
DISPOZIȚII GENERALE
Articolul 1
Domeniul de aplicare
1.           Prezentul regulament
stabilește cerințe uniforme tehnice și comerciale aplicabile operațiunilor de
plată cu cardul efectuate în Uniune, în cazul în care atât prestatorul de
servicii de plată al plătitorului, cât și cel al beneficiarului plății au
sediul în Uniune.
2.           Prezentul regulament nu se
aplică instrumentelor de plată care pot fi utilizate numai în cadrul unei
rețele limitate concepute pentru a răspunde unor nevoi precise prin intermediul
unor instrumente de plată care pot fi utilizate doar în mod limitat, fie pentru
că acestea permit titularului instrumentului specific să achiziționeze bunuri
sau servicii numai în incintele emitentului, în cadrul unei rețele limitate de
prestatori de servicii care au un acord comercial direct cu un emitent
profesionist, fie pentru că acestea pot fi utilizate numai pentru
achiziționarea unei game limitate de bunuri sau servicii.
3.           Capitolul II nu se aplică în
cazul:
(a)
operațiunilor cu carduri comerciale;
(b)
retragerilor de numerar de la bancomate și
(c)
operațiunilor cu carduri emise de sisteme
tripartite de plată cu cardul.
4.           Articolul 7 nu se aplică
sistemelor tripartite de plată cu cardul.
Articolul 2
Definiții
În sensul prezentului regulament, se aplică
următoarele definiții:
(1)
„acceptant” înseamnă un prestator de servicii de
plată care este legat, în mod direct sau indirect, de beneficiarul plății
printr-un contract de procesare a operațiunilor de plată ale acestuia;
(2)
„emitent” înseamnă un prestator de servicii de
plată care este legat, în mod direct sau indirect, de plătitor printr-un
contract de inițiere, procesare și executare a operațiunilor de plată ale
acestuia;
(3)
„consumator” înseamnă o persoană fizică care, în
cadrul contractelor de servicii de plată reglementate de prezentul regulament,
acționează în alte scopuri decât cele legate de activitatea sa comercială, de
afaceri sau profesională;
(4)
„operațiune cu card de debit” înseamnă o operațiune
de plată cu cardul, inclusiv cu carduri preplătite legate de un cont curent sau
de depozit, care este debitată în cel mult 48 de ore după autorizarea/inițierea
sa;
(5)
„operațiune cu card de credit” înseamnă o
operațiune de plată cu cardul care este executată într-un termen de peste 48 de
ore după autorizarea/inițierea sa;
(6)
„card comercial” înseamnă orice card de plată emis
unor întreprinderi sau unor entități din sectorul public a cărui utilizare este
limită la cheltuielile profesionale ale angajaților sau ale funcționarilor
publici sau orice card emis unor persoane fizice care desfășoară o activitate
independentă de natură economică a cărui utilizare este limită la cheltuielile
profesionale ale persoanelor respective sau ale angajaților acestora;
(7)
„operațiune de plată pe bază de card” înseamnă un
serviciu utilizat pentru executarea unei operațiuni de plată prin intermediul
oricărui card, dispozitiv de telecomunicații, digital sau informatic ori
software, care are drept rezultat o operațiune de plată cu cardul. Nu
constituie operațiuni de plată pe bază de card operațiunile bazate pe alte tipuri
de servicii de plată;
(8)
„operațiune de plată transfrontalieră” înseamnă o
operațiune de plată cu cardul sau pe bază de card inițiată de un plătitor sau
un beneficiar al plății, în cazul în care prestatorul de servicii de plată al
plătitorului și prestatorul de servicii de plată al beneficiarului plății au
sediul în state membre diferite sau în cazul în care cardul de plată este emis
de un prestator de servicii de plată emitent cu sediul în alt stat membru decât
cel al punctului de vânzare;
(9)
„comision interbancar” înseamnă un comision plătit,
în mod direct sau indirect, pentru fiecare operațiune (de exemplu, prin
intermediul unei terțe părți) între prestatorul de servicii de plată al
plătitorului și cel al beneficiarului care participă la operațiunea de plată cu
cardul sau pe bază de card;
(10)
„comision de servicii percepute comercianților”
înseamnă un comision plătit acceptantului de către beneficiarul plății pentru
fiecare operațiune, cuprinzând comisionul interbancar, comisionul pentru
sistemul de plată și procesare și marja acceptantului;
(11)
„beneficiar al plății” înseamnă o persoană fizică
sau juridică căreia îi sunt destinate fondurile care au făcut obiectul unei
operațiuni de plată;
(12)
„plătitor” înseamnă o persoană fizică sau juridică
titulară a unui cont de plăți, care autorizează un ordin de plată din contul de
plăți respectiv sau, în absența unui cont de plăți, o persoană fizică sau
juridică care emite un ordin de plată;
(13)
„sistem de plată cu cardul” înseamnă un set unic de
reguli, practici, standarde și/sau orientări de punere în aplicare privind
executarea operațiunilor de plată în Uniune și în interiorul statelor membre și
care este separat de orice infrastructură sau sistem de plată care asigură
funcționarea sa;
(14)
„sisteme cvadripartite de plată cu cardul” înseamnă
un sistem de plată cu cardul în care plățile se execută din contul de plăți al
unui titular de card către contul de plăți al unui beneficiar al plății prin
intermediul sistemului, al prestatorului de servicii de plată emitent al
cardului de plată (din partea titularului) și al prestatorului de servicii de
plată acceptant (din partea beneficiarului plății), precum și operațiunile pe
bază de card întemeiate pe aceeași structură;
(15)
„sisteme tripartite de plată cu cardul” înseamnă un
sistem de plată cu cardul în care plățile se execută din contul de plăți pe
care îl deține sistemul în numele titularului cardului către un cont de plată
pe care îl deține sistemul în numele beneficiarului plății, precum și
operațiunile pe bază de card întemeiate pe aceeași structură.
Atunci când un sistem tripartit de plată cu cardul autorizează alți prestatori
de servicii de plată să emită și/sau să accepte carduri de plată, acesta este
considerat ca fiind un sistem cvadripartit de plată cu cardul;
(16)
„instrument de plată” înseamnă orice dispozitiv
(dispozitive) personalizat(e) și/sau orice serie de proceduri convenite între
utilizatorul serviciilor de plată și prestatorul de servicii de plată și
folosit de utilizatorul serviciilor de plată sau în numele acestuia pentru a iniția
un ordin de plată;
(17)
„instrument de plată pe bază de card” înseamnă
orice instrument de plată, inclusiv un card, telefon mobil, calculator sau
orice alt dispozitiv tehnologic care conține o aplicație corespunzătoare,
utilizat de către plătitor pentru a iniția un ordin de plată care nu este nici
un transfer credit, nici o debitare directă, astfel cum sunt definite la
articolul 2 din Regulamentul (UE) nr. 260/2012;
(18)
„aplicație de plată” înseamnă un software sau un
program echivalent încărcat pe un dispozitiv care permite inițierea
operațiunilor de plată pe bază de card și emiterea de ordine de plată de către
plătitor;
(19)
„ordin de plată” înseamnă orice dispoziție a
plătitorului către prestatorul său de servicii de plată prin care se solicită
executarea unei operațiuni de plată;
(20)
„operațiune de plată cu cardul” înseamnă o
operațiune de plată efectuată cu un card de plată sau care utilizează
infrastructura unei operațiuni de plată cu cardul și care se bazează pe
regulile comerciale ale unei operațiuni de plată cu cardul;
(21)
„prestator de servicii de plată” înseamnă
persoanele fizice sau juridice autorizate să furnizeze serviciile de plată
enumerate în anexa la Directiva 2007/64/CE. Un prestator de servicii de plată
poate să fie un emitent sau un acceptant ori poate avea ambele calități;
(22)
„utilizator al serviciilor de plată” înseamnă o
persoană fizică sau juridică care folosește un serviciu de plată în calitate de
plătitor, de beneficiar al plății sau în ambele calități;
(23)
„operațiune de plată” înseamnă acțiunea, inițiată
de plătitor sau în numele acestuia ori de beneficiarul plății, de transferare
de fonduri, indiferent de eventualele obligații subiacente existente între
plătitor și beneficiarul plății;
(24)
„procesare” înseamnă prestarea serviciilor de
procesare a operațiunilor de plată, prin efectuarea acțiunilor necesare pentru
gestionarea unei dispoziții de plată între acceptant și emitent;
(25)
„entitate de procesare” înseamnă orice persoană
fizică sau juridică care furnizează servicii de procesare a operațiunilor de
plată.
Capitolul II
Comisioane interbancare
Articolul 3
Comisioanele interbancare pentru operațiunile transfrontaliere cu cardul de
debit sau de credit de consum
1.           Începând cu două luni după
intrarea în vigoare a prezentului regulament, în cazul operațiunilor
transfrontaliere cu cardul de debit, prestatorii de servicii de plată nu oferă
și nici nu solicită un comision interbancar per operațiune sau o altă
remunerație convenită cu obiect sau efect echivalent care să fie mai mare de 0,2 %
din valoarea operațiunii.
2.           Începând cu două luni după
intrarea în vigoare a prezentului regulament, în cazul operațiunilor
transfrontaliere cu cardul de credit, prestatorii de servicii de plată nu oferă
și nici nu solicită un comision interbancar per operațiune sau o altă remunerație
convenită cu obiect sau efect echivalent care să fie mai mare de 0,3 % din
valoarea operațiunii.
Articolul 4
Comisioanele interbancare pentru toate operațiunile cu cardul de debit sau de
credit de consum
1.           Începând cu doi ani după
intrarea în vigoare a prezentului regulament, în cazul oricărei operațiuni pe
bază de card de debit, prestatorii de servicii de plată nu oferă și nici nu
solicită un comision interbancar per operațiune sau o altă remunerație
convenită cu obiect sau efect echivalent care să fie mai mare de 0,2 % din
valoarea operațiunii.
2.           Începând cu doi ani după
intrarea în vigoare a prezentului regulament, în cazul oricărei operațiuni pe
bază de card de credit, prestatorii de servicii de plată nu oferă și nici nu
solicită un comision interbancar per operațiune sau o altă remunerație
convenită cu obiect sau efect echivalent care să fie mai mare de 0,3 % din
valoarea operațiunii.
Articolul 5
Interzicerea eludării
Pentru aplicarea plafoanelor menționate la
articolul 3 și la articolul 4, orice compensație netă primită de o bancă
emitentă de la un sistem de plată cu cardul în legătură cu operațiuni de plată
sau activități conexe este considerată ca făcând parte din comisionul
interbancar.
Capitolul III
Reguli comerciale
Articolul 6
Acordarea de licențe
1.           Se interzice orice restricție
teritorială în cadrul Uniunii sau orice regulă cu efect echivalent din
acordurile pentru acordarea licenței în scopul emiterii de carduri de plată sau
al acceptării operațiunilor de plată cu cardul.
2.           Se interzice orice restricție
teritorială în cadrul Uniunii sau orice normă cu efect echivalent în regulile
sistemelor cvadripartite de plată cu cardul.
3.           Se interzice orice cerință
sau obligație de a obține o licență sau o autorizație specifică unei țări pentru
a desfășura activități la nivel transfrontalier sau orice regulă cu efect
echivalent din acordurile pentru acordarea licenței în scopul emiterii de
carduri de plată sau al acceptării operațiunilor de plată cu cardul.
4.           Se interzice orice cerință sau
obligație de a obține o licență sau o autorizație specifică unei țări pentru a
desfășura activități la nivel transfrontalier sau orice normă cu efect
echivalent în regulile sistemelor cvadripartite de plată cu cardul.
Articolul 7
Separarea sistemului de plată cu cardul și a entităților de procesare
1.           Sistemele de plată cu cardul
și entitățile de procesare sunt independente în ceea ce privește forma lor
juridică, organizarea și procesul decizional. Acestea nu fac niciun fel de
discriminare între filialele lor sau între acționari, pe de o parte, și
utilizatorii acestor sisteme și alți parteneri contractuali, pe de altă parte,
și, în special, nu condiționează în niciun fel furnizarea vreunui serviciu pe
care îl oferă de acceptarea de către cealaltă parte la contract a oricărui alt
serviciu pe care îl oferă.
2.           Sistemele de plată cu cardul
oferă posibilitatea ca mesajele de autorizare și de compensare a fiecăreia
dintre operațiunile cu cardul să fie separate și procesate de entități de
procesare diferite.
3.           Este interzisă orice
discriminare teritorială în regulile de procesare operate de sistemele de plată
cu cardul.
4.           Entitățile de procesare din
Uniune se asigură că sistemul lor este interoperabil din punct de vedere tehnic
cu alte sisteme ale entităților de procesare din Uniune prin utilizarea de
standarde elaborate de organisme de standardizare internaționale sau europene.
În plus, entitățile de procesare nu adoptă și nici nu aplică reguli comerciale
care să limiteze interoperabilitatea cu alte entități de procesare din Uniune.
Articolul 8
Cuplarea mărcilor și alegerea aplicației
1.           Se interzice orice regulă a
unui sistem și orice regulă din acordurile pentru acordarea licenței care
constituie un obstacol pentru un emitent sau care îl împiedică pe acesta să
cupleze două sau mai multe mărci diferite de instrumente de plată pe un card
sau pe un dispozitiv de telecomunicații, digital sau informatic.
2.           Orice diferență de tratament
a emitenților sau a acceptanților în regulile sistemelor și în regulile din acordurile
pentru acordarea licenței în ceea ce privește cuplarea mărcilor pe un card sau
pe un dispozitiv de telecomunicații, digital sau informatic trebuie să fie
justificată în mod obiectiv și să fie nediscriminatorie.
3.           Sistemele de plată cu cardul
nu impun cerințe de raportare, obligații de plată a unor comisioane sau alte
obligații cu același obiect sau efect prestatorilor de servicii de plată
emitenți și acceptanți pentru operațiunile efectuate cu orice dispozitiv pe
care marca lor este prezentă în ceea ce privește operațiunile pentru care
sistemul lor nu este utilizat.
4.           Orice principiu de rutare
care are drept obiectiv direcționarea operațiunilor printr-un anumit canal sau
proces și alte standarde și cerințe tehnice și de siguranță referitoare la gestionarea
mai multor mărci de card de plată pe un card sau pe un dispozitiv de
telecomunicații, digital sau informatic trebuie să fie nediscriminatoriu și să
se aplice în mod nediscriminatoriu.
5.           În cazul în care un
dispozitiv de plată oferă posibilitatea de a alege între diferitele mărci de
instrumente de plată, marca utilizată pentru operațiunea de plată în cauză este
stabilită de plătitor la punctul de vânzare.
6.           Sistemele de plată cu cardul,
emitenții, acceptanții și furnizorii de infrastructură de gestionare a
cardurilor de plată nu introduc mecanisme automate, softuri sau dispozitive în
instrumentul de plată sau echipamentul instalat la punctul de vânzare care
limitează posibilitatea de alegere a aplicației de către plătitor atunci când
utilizează un instrument de plată care cuplează mărci.
Articolul 9
Diferențierea comisioanelor
1.           Acceptanții oferă și percep
în mod individual beneficiarilor plății comisioane specifice de servicii
plătite de comercianți pentru diferite categorii și diferite mărci de carduri
de plată, cu excepția cazului în care comercianții solicită în scris
prestatorilor de servicii de plată acceptanți să le perceapă comisioane
combinate.
2.           Acordurile dintre prestatorii
de servicii de plată acceptanți și beneficiarii plății conțin informații care
precizează în mod individual valoarea comisioanelor de servicii percepute
comercianților, a comisioanelor interbancare și a comisioanelor de sistem
aplicabile pentru fiecare categorie și marcă de carduri de plată.
Articolul 10
Regula privind acceptarea tuturor cardurilor
1.           Sistemele de plată și
prestatorii de servicii de plată nu aplică nicio regulă care îi poate obliga pe
beneficiarii plății care acceptă carduri și alte instrumente de plată emise de
un singur furnizor de servicii de plată emitent în cadrul unui sistem de
instrumente de plată să accepte, de asemenea, alte instrumente de plată ale
aceleiași mărci și/sau din aceeași categorie emise de alți prestatori de
servicii de plată emitenți în cadrul aceluiași sistem, cu excepția cazului în
care acestea fac obiectul aceluiași comision interbancar reglementat.
2.           Restricția regulii privind
acceptarea tuturor cardurilor menționată la alineatul (1) nu aduce atingere
posibilității pe care o au sistemele de plată și prestatorii de servicii de
plată de a prevedea că anumite carduri nu pot fi refuzate pe baza identității
prestatorului de servicii de plată emitent sau a titularului cardului.
3.           Comercianții care decid să nu
accepte toate cardurile sau alte instrumente de plată ale unui sistem de plată
cu cardul îi informează cu privire la aceasta pe consumatori în mod clar și
neechivoc, în același timp în care le comunică informații cu privire la
acceptarea altor carduri și instrumente de plată ale sistemului. Informațiile
respective sunt afișate în mod vizibil la intrarea în magazin, la casă sau pe
site-ul internet ori pe orice alt suport electronic sau mobil utilizat și sunt
furnizate plătitorului în timp util înainte ca acesta să încheie un contract de
cumpărare cu beneficiarul plății.
4.           Prestatorii de servicii de
plată emitenți se asigură că instrumentele lor de plată sunt identificabile în
mod vizibil și din punct de vedere electronic, astfel încât beneficiarii plății
să identifice în mod neechivoc ce mărci și categorii de carduri preplătite, de
debit, de credit sau comerciale sau ce plăți pe bază de card sunt alese de
către plătitor.
Articolul 11
Reguli privind orientarea clienților
1.           Se interzice orice regulă din
acordurile pentru acordarea licenței, orice regulă a sistemului aplicată de
sistemele de plată cu cardul și orice regulă din acordurile încheiate între
prestatorii de servicii de plată acceptanți ai cardurilor și beneficiarii
plății care îi împiedică pe beneficiarii plăților să îi orienteze pe
consumatori către utilizarea oricărui instrument de plată pe care beneficiarii
respectivi îl preferă. Această interdicție se referă, de asemenea, la orice
regulă care interzice beneficiarilor plăților să privilegieze în mai mare
măsură dispozitivele de plată ale unui anumit sistem, în raport cu cele ale
altor sisteme.
2.           Se interzice orice regulă din
acordurile pentru acordarea licenței, orice regulă a sistemului aplicată de
sistemele de plată cu cardul și orice regulă din acordurile încheiate între
prestatorii de servicii de plată acceptanți ai cardurilor și beneficiarii
plății care îi împiedică pe beneficiarii plăților să îi informeze pe plătitori
cu privire la comisioanele interbancare și comisioanele de servicii percepute
comercianților.
3.           Alineatele (1) și (2) nu aduc
atingere regulilor privind taxele, reducerile sau alte măsuri de orientare
prevăzute la articolul 55 din propunerea COM(2013) 547 și la articolul 19 din
Directiva 2011/83/UE[22].

Articolul 12
Informarea beneficiarului plății cu privire la operațiunile de plată
individuale
1.           După executarea unei
operațiuni de plată individuale, prestatorul de servicii de plată al
beneficiarului plății îi furnizează acestuia următoarele informații:
(a)
referința care îi permite beneficiarului plății să
identifice operațiunea de plată;
(b)
valoarea operațiunii de plată în moneda în care
este creditat contul de plăți al beneficiarului plății;
(c)
valoarea oricăror comisioane pentru operațiunea de
plată, indicând separat valoarea comisionului interbancar.
Cu acordul prealabil și explicit al beneficiarului
plății, informațiile menționate la primul paragraf pot fi grupate în funcție de
marcă, aplicație, categorii de instrumente de plată și rate ale comisioanelor
interbancare aplicabile operațiunii.
2.           Contractele încheiate între
acceptanți și beneficiarii plății pot cuprinde o dispoziție conform căreia
informațiile menționate la alineatul (1) primul paragraf sunt furnizate sau
puse la dispoziție periodic, cel puțin o dată pe lună, și în forma convenită,
care permite beneficiarilor plății să stocheze și să reproducă informațiile
fără a le modifica.
Capitolul IV
Dispoziții finale
Articolul 13
Autorități competente
1.           Statele membre desemnează
autoritățile competente care sunt împuternicite să asigure punerea în aplicare
a prezentului regulament și cărora le sunt acordate competențe de investigare
și de punere în aplicare.
2.           Statele membre pot desemna
organisme existente pentru a acționa în calitate de autorități competente.
3.           Statele membre pot desemna
autorități competente diferite.
4.           Statele membre transmit Comisiei
o notificare cu privire la autoritățile competente în termen de două luni după
intrarea în vigoare a prezentului regulament. Acestea transmit fără întârziere
Comisiei o notificare cu privire la orice modificare ulterioară care are
legătură cu autoritățile respective.
5.           Autoritățile competente
desemnate menționate la alineatul (1) dispun de resurse corespunzătoare pentru
îndeplinirea îndatoririlor lor.
6.           Statele membre solicită
autorităților competente să monitorizeze cu eficacitate conformitatea cu
prezentul regulament și să ia toate măsurile necesare pentru a asigura
respectarea acestuia.
7.           Statele membre se asigură că
procesul de desemnare menționat la alineatul (1) poate face obiectul unei căi
de atac.
Articolul 14
Sancțiuni
1.           Statele membre stabilesc
norme privind sancțiunile aplicabile în cazul încălcării prezentului regulament
și iau toate măsurile necesare pentru a asigura aplicarea acestora. Sancțiunile
respective sunt eficace, proporționale și disuasive.
2.           Statele membre transmit Comisiei
o notificare cu privire la dispozițiile respective în termen de două luni după
intrarea în vigoare a prezentului regulament și notifică fără întârziere orice
modificare ulterioară a acestora.
Articolul 15
Proceduri extrajudiciare de contestare și de introducere a unor căi de atac
1.           Statele membre stabilesc
proceduri extrajudiciare adecvate și eficace de contestare și de introducere a
unor căi de atac pentru soluționarea litigiilor care decurg din prezentul
regulament între beneficiarii plăților și prestatorii lor de servicii de plată.
În acest sens, statele membre desemnează organisme existente, dacă este cazul,
sau instituie organisme noi.
2.           Statele membre transmit
Comisiei o notificare cu privire la organismele respective în termen de doi ani
după intrarea în vigoare a prezentului regulament. Acestea transmit fără
întârziere Comisiei o notificare cu privire la orice modificare ulterioară care
are legătură cu organismele respective.
Articolul 16
Clauza de revizuire
În termen de patru ani după intrarea în
vigoare a prezentului regulament, Comisia prezintă Parlamentului European și
Consiliului un raport privind aplicarea acestuia. Raportul Comisiei analizează,
în special, caracterul adecvat al nivelurilor comisioanelor interbancare și
mecanismele de orientare, cum ar fi comisioanele, ținând seama de gradul de
utilizare și de costurile aferente diferitelor mijloace de plată și de măsura
în care au intrat pe piață noi actori și noi tehnologii.
Articolul 17
Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în a
douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate
elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles,
Pentru Parlamentul European                      Pentru
Consiliu
Președintele                                                  Președintele
[1]               A se vedea, de exemplu, propunerea recentă privind
accesul la conturile de plăți cu funcționalități de bază [COM (2013) 266 final,
8 mai 2013].
[2]               http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2007:319:0001:01:RO:HTML
[3]               Cauza Tribunalului T 111/08 din 24 mai 2012 MasterCard
și alții/Comisia, încă nepublicată.
[4]               Cazul
COMP/34.579, MasterCard, Decizia Comisiei din 19 decembrie 2007
http://ec.europa.eu/competition/antitrust/cases/dec_docs/34579/34579_1889_2.pdf.
[5]                      Articolul 80 din legea daneză privind serviciile de plată și moneda
electronică, Legea de consolidare nr. 365 din 26 aprilie 2011, http://www.finanstilsynet.dk/en/Regler-og-praksis/Translated-regulations/~/media/Regler-og-praksis/2012/C_Act365_2011_new.ashx..
Această lege reglementează comisioanele de servicii percepute
comercianților pentru operațiunile efectuate în prezența ambelor părți și
prevede obligația comercianților de a plăti o taxă anuală care este împărțită
în opt categorii de costuri diferite, sumele corespunzătoare fiind stabilite de
Ministerul economiei.
[6]               https://www.gov.uk/government/consultations/opening-up-uk-payments
[7]               http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CELEX:52011DC0941:RO:NOT
[8]               http://ec.europa.eu/internal_market/payments/docs/cim/gp_feedback_statement_en.pdf
[9]               http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+TA+P7-TA-2012-0426+0+DOC+XML+V0//RO
[10]             http://ec.europa.eu/internal_market/payments/docs/cim/gp_feedback_statement_en.pdf
[11]             COM(2013) 266 final.
[12]             A se vedea evaluarea impactului, p. 208.
[13]             http://www.autoritedelaconcurrence.fr/user/standard.php?id_rub=418&id_article=1895
[14]             http://www.autoritedelaconcurrence.fr/user/standard.php?id_rub=418&id_article=1895
[15]             JO C , , p. .
[16]             JO C , , p. .
[17]             Directiva 2007/64/CE a Parlamentului European și a
Consiliului din 13 noiembrie 2007 privind serviciile de plată în cadrul pieței
interne, de modificare a Directivelor 97/7/CE, 2002/65/CE, 2005/60/CE și 2006/48/CE
și de abrogare a Directivei 97/5/CE (JO L 319, 5.12.2007, p. 1).
[18]             Regulamentul (CE) nr. 924/2009 al Parlamentului European
și al Consiliului din 16 septembrie 2009 privind plățile transfrontaliere în
Comunitate și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 2560/2001 (JO L 266,
9.10.2009, p. 11).
[19]             Regulamentul (UE) nr. 260/2012 al Parlamentului European
și al Consiliului din 14 martie 2012 de stabilire a cerințelor tehnice și
comerciale aplicabile operațiunilor de transfer de credit și de debitare
directă în euro și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 924/2009 (JO L 94, 30.3.2012,
p. 22).
[20]             Directiva 2011/83/UE a Parlamentului European și a
Consiliului din 25 octombrie 2011 privind drepturile consumatorilor, de
modificare a Directivei 93/13/CEE a Consiliului și a Directivei 1999/44/CE a
Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 85/577/CEE
a Consiliului și a Directivei 97/7/CE a Parlamentului European și a Consiliului
(JO L 304, 22.11.2011, p. 64).
[21]             Italia, Ungaria, Polonia și Regatul Unit.
[22]             Directiva 2011/83/UE a Parlamentului European și a
Consiliului din 25 octombrie 2011 privind drepturile consumatorilor.