               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 8.4.2016
            COM(2016) 192 final
            2016/0097(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind semnarea, în numele Uniunii Europene, și aplicarea cu titlu provizoriu a Acordului dintre Uniunea Europeană și Statele Federate ale Microneziei privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXT

               Regulamentul (CE) nr. 539/2001 al Consiliului
                  1
                stabilește lista țărilor terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe ale statelor membre și lista țărilor terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de această obligație. Regulamentul (CE) nr. 539/2001 este aplicat de către toate statele membre, cu excepția Irlandei și a Regatului Unit.

               Regulamentul (UE) nr. 509/2014 al Parlamentului European și al Consiliului
                  2
                a modificat Regulamentul (CE) nr. 539/2001 prin transferarea a 19 țări în anexa II, în care sunt enumerate țările terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de obligația de a deține viză. Aceste 19 țări sunt: Columbia, Dominica, Emiratele Arabe Unite, Grenada, Insulele Marshall, Insulele Solomon, Kiribati, Micronezia, Nauru, Palau, Peru, Saint Lucia, Saint Vincent și Grenadine, Samoa, Timorul de Est, Tonga, Trinidad și Tobago, Tuvalu și Vanuatu. Mențiunea fiecăruia dintre statele respective în anexa II este însoțită de o notă de subsol în care se precizează că „[e]xceptarea de la obligativitatea vizelor se aplică de la data intrării în vigoare a unui acord privind exceptarea de la obligativitatea vizelor, care urmează să fie încheiat cu Uniunea Europeană”.

               Regulamentul (UE) nr. 509/2014 a fost adoptat la 20 mai 2014 și a intrat în vigoare la 9 iunie 2014. În iulie 2014, Comisia a prezentat Consiliului o recomandare de autorizare a Comisiei să inițieze negocieri cu fiecare dintre următoarele 17 țări referitor la acordurile privind exonerarea de obligația de a deține viză: Dominica, Emiratele Arabe Unite, Grenada, Insulele Marshall, Insulele Solomon, Kiribati, Micronezia, Nauru, Palau, Saint Lucia, Saint Vincent și Grenadine, Samoa, Timorul de Est, Tonga, Trinidad și Tobago, Tuvalu și Vanuatu
                  3
               . La 9 octombrie 2014, Consiliul a transmis Comisiei directivele de negociere.

               Primele acorduri privind exonerarea de obligația de a deține viză au fost semnate la 6 mai 2015 (cu Emiratele Arabe Unite), 26 mai 2015 (cu Timorul de Est) și 28 mai 2015 (cu Dominica, Grenada, Saint Lucia, Saint Vincent și Grenadine, Samoa, Trinidad și Tobago și Vanuatu) și se aplică cu titlu provizoriu de la data semnării până la intrarea lor în vigoare. Consiliul a autorizat semnarea unei a doua serii de acorduri privind exonerarea de obligația de a deține viză, și anume cu Tonga (acord semnat la 20 noiembrie 2015), Columbia (acord semnat la 2 decembrie 2015), Kiribati (data semnării urmează a fi stabilită) și Palau (acord semnat la 7 decembrie 2015). Aceste patru acorduri se aplică cu titlu provizoriu din ziua următoare datei semnării lor până la intrarea lor în vigoare.

               Negocierile cu Micronezia au început la 17 decembrie 2014 și s-au desfășurat prin intermediul unui schimb de scrisori. În cadrul unor schimburi ulterioare s-a ajuns la un acord cu privire la toate aspectele. Acordul a fost parafat printr-un schimb de scrisori între negociatorii-șefi la 16 decembrie 2015 (Micronezia) și 13 ianuarie 2016 (Uniunea). Statele membre au fost informate în cursul reuniunii din 18 ianuarie 2016 a Grupului de lucru pentru vize al Consiliului.

               2.TEMEI JURIDIC

               În ceea ce privește Uniunea, temeiul juridic al acordului este articolul 77 alineatul (2) litera (a) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), coroborat cu articolul 218.

               Propunerea anexată constituie instrumentul juridic pentru semnarea acordului. Consiliul va hotărî cu majoritate calificată.

               Având în vedere faptul că Micronezia va fi în măsură să își finalizeze procedura internă de ratificare în scurt timp și luând în considerare perioada îndelungată care a trecut de când Comisia a propus inițial exonerarea cetățenilor Microneziei de obligația de a deține viză (noiembrie 2012), prezenta propunerea de decizie privind semnarea prevede aplicarea cu titlu provizoriu a acordului din ziua următoare datei semnării sale, în conformitate cu articolul 218 alineatul (5) din TFUE. Având în vedere necesitatea aprobării de către Parlamentul European înaintea încheierii acordului, Comisia va informa Parlamentul European cu privire la aplicarea cu titlu provizoriu a acordului.

               3.REZULTATELE NEGOCIERILOR

               Comisia consideră că obiectivele stabilite de Consiliu în cadrul directivelor sale de negociere au fost îndeplinite și că proiectul de acord privind exonerarea de obligația de a deține viză este acceptabil pentru Uniune.

               Textul final al acestuia poate fi rezumat după cum urmează:

               Obiectivul

               Acordul prevede un regim de călătorii fără viză pentru cetățenii Uniunii Europene și pentru cetățenii Microneziei care călătoresc pe teritoriul celeilalte părți contractante pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile.

               Pentru a garanta egalitatea de tratament pentru toți cetățenii UE, în acord s-a inclus o dispoziție conform căreia Micronezia poate suspenda sau denunța acordul numai cu privire la toate statele membre ale Uniunii Europene și, reciproc, Uniunea poate suspenda sau denunța acordul numai cu privire la toate statele sale membre.

               Situația specifică a Regatului Unit și a Irlandei este descrisă în preambul.

               Domeniul de aplicare

               Exonerarea de obligația de a deține viză se aplică tuturor categoriilor de persoane (titulari de pașaport simplu, diplomatic, de serviciu/oficial și special) care călătoresc din diverse motive, cu excepția celui de a desfășura o activitate remunerată. Pentru această ultimă categorie, fiecare stat membru, precum și Micronezia au în continuare posibilitatea de a impune cetățenilor celeilalte părți obligativitatea de a deține viză, în conformitate cu dreptul aplicabil al Uniunii sau cu dreptul intern aplicabil. Pentru a se putea asigura o punere în aplicare armonizată, la acord este anexată o declarație comună privind interpretarea categoriei de persoane care călătoresc în vederea desfășurării unei activități remunerate.

               Durata șederii

               Acordul prevede un regim de călătorii fără viză pentru cetățenii Uniunii Europene și pentru cetățenii Microneziei care călătoresc pe teritoriul celeilalte părți contractante pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile. La acord este anexată o declarație comună privind interpretarea acestei perioade de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile.

               Acordul ia în considerare situația statelor membre care nu aplică încă integral acquis-ul Schengen. Atâta timp cât aceste state nu fac parte din spațiul Schengen fără frontiere interne, exonerarea de obligația de a deține viză oferă cetățenilor Microneziei dreptul de a rămâne 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile pe teritoriul fiecăruia dintre statele membre respective (în prezent Bulgaria, Cipru, Croația și România), independent de perioada calculată pentru întregul spațiu Schengen.

               Aplicarea teritorială

               Acordul cuprinde dispoziții privind aplicarea sa teritorială: în cazul Franței și al Țărilor de Jos, exonerarea de obligația de a deține viză dă dreptul cetățenilor Microneziei să rămână numai pe teritoriile europene ale respectivelor state membre.

               Declarațiile

               Pe lângă declarațiile comune menționate mai sus, la acord sunt anexate alte două declarații comune:

               –privind asocierea Norvegiei, a Islandei, a Elveției și a Liechtensteinului la implementarea, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen;

               –privind difuzarea completă de informații cu privire la conținutul și consecințele acordului privind exonerarea de obligația de a deține viză și la alte aspecte conexe, cum ar fi condițiile de intrare.

               4.CONCLUZIE

               Având în vedere rezultatele menționate anterior, Comisia propune Consiliului:

               –să decidă semnarea acordului în numele Uniunii și să autorizeze președintele Consiliului să desemneze persoana împuternicită sau persoanele împuternicite corespunzător să semneze acordul în numele Uniunii;

               –să aprobe aplicarea cu titlu provizoriu a acordului, până la intrarea în vigoare a acestuia.

               2016/0097 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind semnarea, în numele Uniunii Europene, și aplicarea cu titlu provizoriu a Acordului dintre Uniunea Europeană și Statele Federate ale Microneziei privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 77 alineatul (2) litera (a), coroborat cu articolul 218 alineatul (5),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Prin Regulamentul (UE) nr. 509/2014 al Parlamentului European și al Consiliului
                  4
               , mențiunea Statelor Federate ale Microneziei a fost transferată din anexa I în anexa II la Regulamentul (CE) nr. 539/2001 al Consiliului
                  5
               .

               (2)Respectiva mențiune a Statelor Federate ale Microneziei este însoțită de o notă de subsol în care se indică faptul că exceptarea de la obligativitatea vizelor se aplică de la data intrării în vigoare a unui acord privind exceptarea de la obligativitatea vizelor, care urmează să fie încheiat cu Uniunea Europeană.

               (3)La 9 octombrie 2014, Consiliul a adoptat o decizie de autorizare a Comisiei în vederea deschiderii de negocieri cu Statele Federate ale Microneziei pentru încheierea unui acord între Uniunea Europeană și Statele Federate ale Microneziei privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere („acordul”).

               (4)Negocierile privind acordul au fost deschise la 17 decembrie 2014 și au fost finalizate cu succes prin parafarea lor la 13 ianuarie 2016.

               (5)Acordul ar trebui să fie semnat, iar declarațiile atașate la acord ar trebui să fie aprobate în numele Uniunii. Acordul ar trebui să se aplice cu titlu provizoriu din ziua următoare datei semnării sale până la finalizarea procedurilor necesare pentru încheierea sa oficială.

               (6)Prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Regatul Unit nu participă, în conformitate cu Decizia 2000/365/CE a Consiliului
                  6
               ; prin urmare, Regatul Unit nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale.

               (7)Prezenta decizie reprezintă o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Irlanda nu participă, în conformitate cu Decizia 2002/192/CE a Consiliului
                  7
               ; prin urmare, Irlanda nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale.

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Prin prezenta decizie se autorizează semnarea, în numele Uniunii, a Acordului dintre Uniunea Europeană și Statele Federate ale Microneziei privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere („acordul”), sub rezerva încheierii acestuia.

               Textul acordului este atașat la prezenta decizie.

               Articolul 2

               Declarațiile atașate la prezenta decizie se aprobă în numele Uniunii.

               Articolul 3

               Președintele Consiliului este autorizat să desemneze persoana împuternicită sau persoanele împuternicite să semneze acordul în numele Uniunii.

               Articolul 4

               Acordul se aplică cu titlu provizoriu din ziua următoare datei semnării sale până la finalizarea procedurilor necesare pentru încheierea sa.

               Articolul 5

               Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)
                  Regulamentul (CE) nr. 539/2001 al Consiliului din 15 martie 2001 de stabilire a listei țărilor terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe și a listei țărilor terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de această obligație, JO L 81, 21.3.2001, p. 1.

                     (2)
                  Regulamentul (UE) nr. 509/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 mai 2014 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 539/2001 al Consiliului de stabilire a listei țărilor terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe și a listei țărilor terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de această obligație, JO L 149, 20.5.2014, p. 67.

                     (3)
                  COM(2014) 467, 17.7.2014.

                     (4)
                  Regulamentul (UE) nr. 509/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 mai 2014 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 539/2001 al Consiliului de stabilire a listei țărilor terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe și a listei țărilor terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de această obligație, JO L 149, 20.5.2014, p. 67.

                     (5)
                  Regulamentul (CE) nr. 539/2001 al Consiliului din 15 martie 2001 de stabilire a listei țărilor terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe și a listei țărilor terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de această obligație, JO L 81, 21.3.2001, p. 1.

                     (6)
                  Decizia 2000/365/CE a Consiliului din 29 mai 2000 privind solicitarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (JO L 131, 1.6.2000, p. 43).

                     (7)
                  Decizia 2002/192/CE a Consiliului din 28 februarie 2002 privind solicitarea Irlandei de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (JO L 64, 7.3.2002, p. 20).

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 8.4.2016
            COM(2016) 192 final
            ANEXĂ
            la
            Propunerea de decizie a Consiliului
            privind semnarea, în numele Uniunii Europene, și aplicarea cu titlu provizoriu a Acordului dintre Uniunea Europeană și Statele Federate ale Microneziei privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

               ANEXĂ

               la

               Propunerea de decizie a Consiliului

               privind semnarea, în numele Uniunii Europene, și aplicarea cu titlu provizoriu a Acordului dintre Uniunea Europeană și Statele Federate ale Microneziei privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

               ACORD

               între Uniunea Europeană și Statele Federate ale Microneziei privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

               UNIUNEA EUROPEANĂ, denumită în continuare „Uniunea” sau „UE”, și

               STATELE FEDERATE ALE MICRONEZIEI, denumite în continuare „Micronezia”,

               denumite în continuare împreună „părțile contractante”,

               ÎN VEDEREA dezvoltării în continuare a relațiilor de prietenie între părțile contractante și din dorința de a facilita călătoriile prin asigurarea unui regim fără viză pentru cetățenii acestora în cazul intrării și al șederii de scurtă durată,

               AVÂND ÎN VEDERE Regulamentul (UE) nr. 509/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 mai 2014 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 539/2001 al Consiliului de stabilire a listei țărilor terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe și a listei țărilor terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de această obligație
                  1
               , printre altele prin transferarea a 19 țări terțe, inclusiv a Microneziei, în lista țărilor terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de obligația de a deține viză de scurtă ședere în statele membre,

               ȚINÂND SEAMA de faptul că articolul 1 din Regulamentul (UE) nr. 509/2014 prevede că, pentru respectivele 19 țări, exceptarea de la obligativitatea vizelor se aplică de la data intrării în vigoare a unui acord privind exceptarea de la obligativitatea vizelor, care urmează să fie încheiat cu Uniunea Europeană,

               DORIND să salvgardeze principiul egalității de tratament pentru toți cetățenii UE,

               LUÂND ÎN CONSIDERARE faptul că persoanele care călătoresc în vederea desfășurării unei activități remunerate în timpul șederii lor de scurtă durată nu intră sub incidența prezentului acord și, prin urmare, pentru respectiva categorie continuă să se aplice dispozițiile relevante din dreptul Uniunii și dreptul intern al statelor membre și din dreptul intern al Microneziei cu privire la obligația de a deține viză sau la exonerarea de această obligație, precum și cu privire la accesul pe piața forței de muncă,

               ȚINÂND SEAMA de Protocolul privind poziția Regatului Unit și a Irlandei cu privire la spațiul de libertate, securitate și justiție și de Protocolul privind acquis-ul Schengen integrat în cadrul Uniunii Europene, anexate la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, și confirmând că dispozițiile prezentului acord nu se aplică Regatului Unit și Irlandei,

               CONVIN DUPĂ CUM URMEAZĂ:

               ARTICOLUL 1

               Obiectivul

               Prezentul acord prevede un regim de călătorii fără viză pentru cetățenii Uniunii și pentru cetățenii Microneziei care călătoresc pe teritoriul celeilalte părți contractante pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile.

               ARTICOLUL 2

               Definiții

               În sensul prezentului acord:

               (a)
                     „stat membru” înseamnă orice stat membru al Uniunii, cu excepția Regatului Unit și a Irlandei;

               (b)
                     „cetățean al Uniunii” înseamnă un resortisant al unui stat membru, astfel cum este definit la litera (a);

               (c)
                     „cetățean al Microneziei” înseamnă orice persoană care deține cetățenia Microneziei;

               (d)
                     „spațiul Schengen” înseamnă spațiul lipsit de frontiere interne care cuprinde teritoriile statelor membre, astfel cum sunt definite la litera (a), care aplică integral acquis-ul Schengen.

               ARTICOLUL 3

               Domeniul de aplicare

               (1)
                     Cetățenii Uniunii care dețin un pașaport valabil simplu, diplomatic, de serviciu, oficial sau special emis de un stat membru pot intra și rămâne fără viză pe teritoriul Microneziei pentru perioada de ședere definită la articolul 4 alineatul (1).

               Cetățenii Microneziei care dețin un pașaport valabil simplu, diplomatic, de serviciu, oficial sau special emis de Micronezia pot intra și rămâne fără viză pe teritoriul statelor membre pentru perioada de ședere definită la articolul 4 alineatul (2).

               (2)
                     Alineatul (1) al prezentului articol nu se aplică persoanelor care călătoresc în vederea desfășurării unei activități remunerate.

               Pentru respectiva categorie de persoane, fiecare stat membru poate decide individual să impună obligația de a deține viză cetățenilor Microneziei sau să retragă această obligație, în conformitate cu articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 539/2001 al Consiliului
                  2
               .

               Pentru respectiva categorie de persoane, Micronezia poate decide impunerea obligației de a deține viză sau exonerarea de această obligație pentru cetățenii fiecărui stat membru în mod individual, în conformitate cu dreptul său intern.

               (3)
                     Exonerarea de obligația de a deține viză prevăzută în prezentul acord se aplică fără a se aduce atingere legislației părților contractante privind condițiile de intrare și de scurtă ședere. Statele membre și Micronezia își rezervă dreptul de a refuza intrarea și scurta ședere pe teritoriul lor dacă una sau mai multe dintre aceste condiții nu sunt respectate.

               (4)
                     Exonerarea de obligația de a deține viză se aplică indiferent de modul de transport utilizat pentru a trece frontierele părților contractante.

               (5)
                     Aspectele care nu sunt reglementate prin prezentul acord sunt reglementate de dreptul Uniunii, dreptul intern al statelor membre sau dreptul intern al Microneziei.

               ARTICOLUL 4

               Durata șederii

               (1)
                     Cetățenii Uniunii pot rămâne pe teritoriul Microneziei pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile.

               (2)
                     Cetățenii Microneziei pot rămâne pe teritoriul statelor membre care aplică integral acquis-ul Schengen pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile. Perioada respectivă se calculează independent de orice ședere într-un stat membru care nu aplică încă integral acquis-ul Schengen.

               Cetățenii Microneziei pot rămâne pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile pe teritoriul fiecărui stat membru care nu aplică încă integral acquis-ul Schengen, independent de perioada de ședere calculată pentru teritoriul statelor membre care aplică integral acquis-ul Schengen.

               (3)
                     Prezentul acord nu aduce atingere posibilității ca Micronezia și statele membre să prelungească perioada de ședere peste cele 90 de zile, în conformitate cu dreptul lor intern și cu dreptul Uniunii.

               ARTICOLUL 5

               Aplicarea teritorială

               (1)
                     În ceea ce privește Republica Franceză, prezentul acord se aplică numai teritoriului european al Republicii Franceze.

               (2)
                     În ceea ce privește Regatul Țărilor de Jos, prezentul acord se aplică numai teritoriului european al Regatului Țărilor de Jos.

               ARTICOLUL 6

               Comitetul mixt de gestionare a acordului

               (1)
                     Părțile contractante instituie un Comitet mixt de experți (denumit în continuare „Comitetul”), alcătuit din reprezentanți ai Uniunii și din reprezentanți ai Microneziei. Uniunea este reprezentată de Comisia Europeană.

               (2)
                     Comitetului îi revin, printre altele, următoarele atribuții:

               (a)
                     monitorizarea punerii în aplicare a prezentului acord;

               (b)
                     propunerea de modificări sau completări la prezentul acord;

               (c)
                     soluționarea diferendelor legate de interpretarea sau aplicarea prezentului acord.

               (3)
                     Comitetul se reunește, ori de câte ori este necesar, la cererea uneia dintre părțile contractante.

               (4)
                     Comitetul își stabilește regulamentul de procedură.

               ARTICOLUL 7

               Relația dintre prezentul acord și acordurile bilaterale de exonerare de obligația de a deține viză
                  existente între statele membre și Micronezia

               Prezentul acord prevalează asupra oricăror acorduri sau înțelegeri bilaterale încheiate între fiecare stat membru și Micronezia, în măsura în care acestea vizează aspecte care intră în domeniul de aplicare al prezentului acord.

               ARTICOLUL 8

               Dispoziții finale

               (1)
                     Prezentul acord se ratifică sau se aprobă de către părțile contractante în conformitate cu procedurile interne ale acestora și intră în vigoare în prima zi a celei de a doua luni care urmează datei ultimei dintre cele două notificări prin care părțile contractante își notifică reciproc faptul că procedurile respective au fost finalizate.

               Prezentul acord se aplică cu titlu provizoriu din ziua următoare datei semnării sale.

               (2)
                     Prezentul acord se încheie pe o durată nedeterminată, cu excepția cazului în care este denunțat în conformitate cu alineatul (5).

               (3)
                     Prezentul acord poate fi modificat prin acordul scris al părților contractante. Modificările intră în vigoare după ce părțile contractante și-au notificat reciproc finalizarea procedurilor interne necesare în acest sens.

               (4)
                     Oricare parte contractantă poate suspenda integral sau parțial prezentul acord, în special din motive de ordine publică, de protecție a securității naționale sau de protecție a sănătății publice, ca urmare a imigrației ilegale sau a reintroducerii obligației de a deține viză de către una dintre părțile contractante. Decizia de suspendare se notifică celeilalte părți contractante cu cel puțin două luni înainte de preconizata sa intrare în vigoare. Partea contractantă care a suspendat aplicarea prezentului acord informează de îndată cealaltă parte contractantă, în momentul în care motivele suspendării nu mai există, și revocă suspendarea.

               (5)
                     Fiecare parte contractantă poate denunța prezentul acord prin notificarea scrisă a celeilalte părți. Prezentul acord își încetează valabilitatea după 90 de zile de la data unei astfel de notificări.

               (6)
                     Micronezia poate suspenda sau denunța prezentul acord numai cu privire la toate statele membre.

               (7)
                     Uniunea poate suspenda sau denunța prezentul acord numai cu privire la toate statele sale membre.

               Întocmit în dublu exemplar în limbile bulgară, cehă, croată, daneză, engleză, estonă, finlandeză, franceză, germană, greacă, italiană, letonă, lituaniană, maghiară, malteză, neerlandeză, polonă, portugheză, română, slovacă, slovenă, spaniolă și suedeză, fiecare text fiind în egală măsură autentic.

               DECLARAȚIE COMUNĂ CU PRIVIRE LA ISLANDA, NORVEGIA, ELVEȚIA
                  ȘI LIECHTENSTEIN

               Părțile contractante iau cunoștință de relațiile strânse existente între Uniunea Europeană și Norvegia, Islanda, Elveția și Liechtenstein, în special în temeiul acordurilor din 18 mai 1999 și 26 octombrie 2004 privind asocierea acestor țări la implementarea, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen.

               În astfel de circumstanțe, este de dorit ca autoritățile Norvegiei, Islandei, Elveției și Liechtensteinului, pe de o parte, și ale Microneziei, pe de altă parte, să încheie, fără întârziere, acorduri bilaterale privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere în condiții similare cu cele prevăzute în prezentul acord.

               DECLARAȚIE COMUNĂ PRIVIND INTERPRETAREA CATEGORIEI DE PERSOANE CARE CĂLĂTORESC ÎN VEDEREA DESFĂȘURĂRII UNEI ACTIVITĂȚI REMUNERATE,
                  ASTFEL CUM SE PREVEDE LA ARTICOLUL 3 ALINEATUL (2) DIN PREZENTUL ACORD

               Din dorința de a asigura o interpretare comună, părțile contractante convin ca, în sensul prezentului acord, categoria de persoane care desfășoară activități remunerate să includă persoanele care intră, cu scopul de a desfășura activități profesionale sau remunerate, pe teritoriul celeilalte părți contractante ca angajat sau prestator de servicii.

               Această categorie nu ar trebui să includă:

               –
                     oamenii de afaceri, cu alte cuvinte persoanele care călătoresc în scopuri de afaceri (fără să fie angajați în țara celeilalte părți contractante);

               –
                     sportivii sau artiștii care desfășoară activități punctuale;

               –
                     jurnaliștii trimiși de media din țara lor de reședință; și

               –
                     stagiarii detașați în cadrul aceleiași companii.

               Punerea în aplicare a prezentei declarații este monitorizată de Comitetul mixt, în limita responsabilităților care îi revin în temeiul articolului 6 din prezentul acord, care poate propune modificări atunci când, pe baza experienței părților contractante, le consideră necesare.

               DECLARAȚIE COMUNĂ PRIVIND INTERPRETAREA PERIOADEI DE 90 DE ZILE
                  ÎN CURSUL ORICĂREI PERIOADE DE 180 DE ZILE, ASTFEL CUM ESTE PREVĂZUTĂ LA ARTICOLUL 4 DIN PREZENTUL ACORD

               Părțile contractante înțeleg că perioada maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile, astfel cum este prevăzută la articolul 4 din prezentul acord, înseamnă fie o vizită continuă, fie mai multe vizite consecutive a căror durată totală nu depășește 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile.

               Termenul „oricare” presupune aplicarea unei perioade de referință mobile de 180 de zile; aceasta înseamnă că trebuie calculată fiecare zi de ședere din ultima perioadă de 180 de zile, pentru a verifica dacă cerința privind durata de ședere de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile continuă să fie îndeplinită. Printre altele, aceasta înseamnă că o absență pe o perioadă neîntreruptă de 90 zile permite o nouă ședere de până la 90 de zile.

               DECLARAȚIE COMUNĂ PRIVIND INFORMAREA CETĂȚENILOR
                  ASUPRA ACORDULUI DE EXONERARE DE OBLIGAȚIA DE A DEȚINE VIZĂ

               Recunoscând importanța transparenței pentru cetățenii Uniunii Europene și pentru cetățenii Microneziei, părțile contractante convin să asigure difuzarea completă a informațiilor cu privire la conținutul și consecințele acordului privind exonerarea de obligația de a deține viză și la alte aspecte conexe, de exemplu condițiile de intrare.

               _________________

                     (1)
                  JO UE L 149, 20.5.2014, p. 67.

                     (2)
                  Regulamentul (CE) nr. 539/2001 al Consiliului din 15 martie 2001 de stabilire a listei țărilor terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe și a listei țărilor terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de această obligație (JO UE L 81, 21.3.2001, p. 1).


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 9.10.2017
            COM(2017) 584 final
            2017/0257(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul Comitetului pentru comerț, privind modificarea anexei XII la Acordul comercial dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Columbia și Peru, pe de altă parte, prin care să se stabilească lista entităților contractante columbiene în conformitate cu dispozițiile titlului VI („Achiziții publice”)

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.Obiectul propunerii

               Prezenta propunere se referă la decizia de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii, în cadrul Comitetului pentru comerț al Acordului comercial dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Columbia și Peru, pe de altă parte (denumit în continuare „acordul comercial”)
                  1
               , în legătură cu adoptarea preconizată a unei decizii privind modificarea de către Columbia a subsecțiunii 2 din secțiunea A din apendicele 1 la anexa XII („Achiziții publice”) la acord.

               Subsecțiunea 2 din secțiunea A din apendicele 1 la anexa XII („Achiziții publice”) la acord stabilește lista entităților guvernamentale subcentrale columbiene vizate în temeiul angajamentelor privind achizițiile publice.

               Columbia propune modificarea subsecțiunii 2 din secțiunea A din apendicele 1 la anexa XII („Achiziții publice”) la acord prin adăugarea unei note în care să se precizeze că termenul „entități contractante” acoperă toate entitățile contractante publice subcentrale fără caracter industrial sau comercial.

               Reprezentanții părților au fost de acord că o astfel de modificare nu va necesita ajustări compensatorii în temeiul articolului 191 alineatul (2) litera (a), pe motiv că modificarea nu duce la o reducere a domeniului de reglementare.

               2.Contextul propunerii

               2.1.Acordul comercial

               Acordul comercial vizează deschiderea piețelor de ambele părți și creșterea stabilității relației comerciale.

               Unul dintre principalele obiective ale acordului comercial este deschiderea efectivă și reciprocă a piețelor de achiziții publice ale părților. Titlul VI privind achizițiile publice din acordul comercial prevede un dublu obiectiv: să se stabilească reguli privind achizițiile publice prin care să se asigure încheierea contractelor publice într-un mod transparent, eficace și nediscriminatoriu și să se deschidă reciproc piețele achizițiilor publice ofertanților, bunurilor și serviciilor din cealaltă parte. Așadar, UE și Columbia au negociat bilateral accesul reciproc la ofertele lor, definite în domeniul de aplicare al capitolului privind achizițiile publice. Domeniul de aplicare al capitolului privind achizițiile publice stabilește care sunt achizițiile cărora li s-ar aplica regulile procedurale și de fond negociate.

               Ca urmare a aplicării cu titlu provizoriu a acordului comercial
                  2
               , s-a constatat că societăților din UE li s-a refuzat accesul pe piață în entitățile contractante guvernamentale columbiene de la nivel subcentral. Potrivit înțelegerii dintre părți, Columbia urma să își modifice regimul de acces pe piață la nivel subcentral, cu precizarea că această modificare nu va necesita ajustări compensatorii.

               Acordul comercial a fost aplicat cu titlu provizoriu începând de la 1 martie 2013 cu Peru și de la 1 august 2013 cu Columbia. La 1 ianuarie 2017, Ecuadorul a devenit parte la acord
                  3
               . Cu toate acestea, în conformitate cu articolul 14 alineatul (3) din acordul comercial, întrucât decizia care urmează să fie adoptată de partea UE și Columbia este în vigoare numai între părțile respective, ea poate fi adoptată bilateral de partea UE și Columbia.

               2.2.Comitetul pentru comerț

               Comitetul pentru comerț instituit prin articolul 12 din acord monitorizează și facilitează funcționarea acordului și corecta aplicare a dispozițiilor acestuia; evaluează rezultatele obținute prin aplicarea acordului, în special evoluția relațiilor comerciale și economice dintre părți; monitorizează activitățile tuturor organismelor specializate instituite prin acord și recomandă orice acțiune necesară; evaluează și adoptă decizii privind orice subiect adus în atenția sa de către organismele specializate și adoptă propriul regulament de procedură, precum și programul reuniunilor și agenda pentru reuniunile sale. Comitetul pentru comerț adoptă decizii prin consens. Deciziile adoptate sunt obligatorii pentru părți, care iau măsurile necesare pentru a le pune în aplicare. În cazurile menționate la articolul 12 alineatul (4) din acord, orice decizie se adoptă de către partea UE și țara andină semnatară vizată și este în vigoare numai între părțile respective, cu condiția ca aceste decizii să nu afecteze drepturile și obligațiile altei țări andine semnatare [articolul 14 alineatul (3)].

               2.3.Actul preconizat a fi adoptat de Comitetul pentru comerț

               La 24 noiembrie 2017, în cadrul celei de a patra reuniuni, Comitetul pentru comerț urmează să adopte o decizie referitoare la modificarea domeniului de reglementare al procedurilor de achiziții publice din Columbia, și anume a subsecțiunii 2 din secțiunea A din apendicele 1 la anexa XII („Achiziții publice”) la acord (denumit în continuare „actul preconizat”).

               Scopul actului preconizat este de a aduce o modificare la subsecțiunea 2 din secțiunea A din apendicele 1 la anexa XII („Achiziții publice”) la acord, care stabilește entitățile guvernamentale subcentrale din Columbia ale căror achiziții intră în sfera de aplicare a titlului VI. Modificarea propusă de Columbia implică adăugarea unei note la subsecțiunea 2 care să precizeze că termenul „entități contractante” acoperă toate entitățile contractante publice subcentrale fără caracter industrial sau comercial.

               Actul preconizat devine obligatoriu pentru părți în conformitate cu articolul 14 alineatul (2) din acord, care stipulează: „Deciziile adoptate de către Comitetul pentru comerț sunt obligatorii pentru părți, care adoptă toate măsurile necesare pentru punerea lor în aplicare.”

               3.Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene

               Consiliul este invitat să adopte poziția, în numele Uniunii Europene, cu privire la un proiect de decizie a Comitetului pentru comerț Uniunea Europeană – Columbia – Peru de modificare a subsecțiunii 2 din secțiunea A din apendicele 1 la anexa XII („Achiziții publice”) la acordul comercial, prin care să se precizeze entitățile guvernamentale subcentrale din Columbia ale căror achiziții intră în sfera de aplicare a titlului VI. Poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, cu privire la modificarea propusă trebuie să fie în conformitate cu proiectul de decizie a Comitetului pentru comerț, atașat la prezenta decizie.

               Modificarea menționată vizează adăugarea unei note la subsecțiunea 2 privind domeniul de reglementare al procedurilor de achiziții publice din Columbia, care să precizeze că termenul „entități contractante” acoperă toate entitățile contractante publice subcentrale fără caracter industrial sau comercial.

               Motivul care stă la baza acestei modificări este interpretarea diferită de către UE și Columbia a domeniului de reglementare al procedurilor de achiziții publice din Columbia la nivel subcentral, ceea ce a avut drept consecință faptul că entități publice columbiene importante din punct de vedere economic la nivel subcentral au refuzat accesul unor societăți de achiziții publice din UE. Datorită modificării, domeniul de reglementare al entităților contractante columbiene la nivel subcentral ar fi clarificat și ar include entități precum Instituto de Desarrollo Urbano (IDU), care se ocupă de dezvoltarea infrastructurii din Bogota.

               Articolul 191 („Modificări și rectificări ale domeniului de reglementare”) din acord prevede posibilitatea modificării domeniului de reglementare al titlului VI privind achizițiile publice, iar Comitetul pentru comerț este împuternicit să ajungă la un acord cu privire la orice propunere de modificare a anexei relevante de către părți, de exemplu a anexei XII („Achiziții publice”) la acord, în conformitate cu articolul 191 alineatul (4).

               Având în vedere că decizia produce efecte doar între Uniunea Europeană și Columbia, ea poate fi adoptată în cadrul Comitetului pentru comerț de către Uniunea Europeană și Columbia, întrucât se referă în mod exclusiv la relația bilaterală dintre acestea, în conformitate cu articolul 14 alineatul (3) din acord.

               Propunerea intră în sfera competenței exclusive a Uniunii Europene. În consecință, principiul subsidiarității nu se aplică.

               4.Temei juridic

               4.1.Temeiul juridic procedural

               4.1.1.Principii

               Articolul 218 alineatul (9) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) prevede posibilitatea adoptării unor decizii de stabilire „a pozițiilor care trebuie adoptate în numele Uniunii în cadrul unui organism creat printr-un acord, în cazul în care acest organism trebuie să adopte acte cu efecte juridice, cu excepția actelor care modifică sau completează cadrul instituțional al acordului.”

               4.1.2.Aplicarea la cazul în discuție

               Comitetul pentru comerț este un organism instituit printr-un acord, și anume Acordul comercial dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Columbia și Peru, pe de altă parte.

               Decizia pe care este invitat să o adopte Comitetul pentru comerț reprezintă un act cu efecte juridice obligatorii, în conformitate cu articolul 14 alineatul (2) din acordul comercial. Actul preconizat nu completează și nu modifică cadrul instituțional al acordului.

               Temeiul juridic procedural al propunerii de decizie este, prin urmare, articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               4.2.Temeiul juridic material

               4.2.1.Principii

               Temeiul juridic material al unei decizii adoptate în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE depinde în primul rând de obiectivul și de conținutul actului preconizat cu privire la care se adoptă o poziție în numele Uniunii.

               4.2.2.Aplicarea la cazul în discuție

               Principalul obiectiv și conținutul actului preconizat, și anume extinderea domeniului de reglementare al procedurii de achiziții publice în temeiul titlului VI din acord, fac parte din domeniul de aplicare al politicii comerciale comune.

               Prin urmare, temeiul juridic material al propunerii de decizie este articolul 207 din TFUE și în special alineatul (4) al acestuia.

               4.3.Concluzie

               Temeiul juridic al propunerii de decizie ar trebui să fie articolul 207 alineatul (4) din TFUE coroborat cu articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               2017/0257 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul Comitetului pentru comerț, privind modificarea anexei XII la Acordul comercial dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Columbia și Peru, pe de altă parte, prin care să se stabilească lista entităților contractante columbiene în conformitate cu dispozițiile titlului VI („Achiziții publice”)

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 alineatul (4) primul paragraf coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Acordul comercial dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Columbia și Peru, pe de altă parte (denumit în continuare „acordul comercial”), este aplicat cu titlu provizoriu cu Columbia începând de la 1 august 2013
                  4
               .

               (2)În conformitate cu articolul 14 alineatele (1) și (3) din acord, Comitetul pentru comerț poate adopta decizii prin consens, care să implice doar partea UE și țara andină semnatară vizată (respectiv Columbia), cu condiția ca aceste decizii să nu afecteze drepturile și obligațiile altei țări andine semnatare.

               (3)În cursul celei de a patra reuniuni din 24 noiembrie 2017, Comitetul pentru comerț trebuie să adopte decizia de a-și da acordul pentru modificarea subsecțiunii 2 din secțiunea A din apendicele 1 la anexa XII („Achiziții publice”). Modificarea constă în clarificarea domeniului de reglementare al entităților contractante guvernamentale de la nivel subcentral din Columbia. Modificarea presupune adăugarea unei note la subsecțiunea 2 privind domeniul de reglementare al procedurilor de achiziții publice din Columbia, care să precizeze că termenul „entități contractante” acoperă toate entitățile contractante publice subcentrale fără caracter industrial sau comercial. UE și Columbia sunt de acord că o astfel de modificare nu va necesita ajustări compensatorii.

               (4)Este oportun să se stabilească poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Comitetului pentru comerț, deoarece decizia va fi obligatorie pentru Uniune.

               (5)Întrucât decizia Comitetului pentru comerț va modifica anexa XII la acord, este necesar ca aceasta să fie publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene după adoptarea sa.

               (6)În conformitate cu articolul 17 alineatul (1) din Tratatul privind Uniunea Europeană (TUE), Comisia trebuie să reprezinte Uniunea în cadrul Comitetului pentru comerț,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul celei de a patra reuniuni a Comitetului pentru comerț la 24 noiembrie 2017, se bazează pe proiectul de decizie a Comitetului pentru comerț, atașat la prezenta decizie.

               Articolul 2

               După adoptarea sa, decizia Comitetului pentru comerț se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

               Articolul 3

               Prezenta decizie se adresează Comisiei.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)
                  JO L 354, 21.12.2012, p. 3.

                     (2)
                  JO L 56, 28.2.2013, p. 1.

                     (3)
                  JO L 356, 24.12.2016, p. 3.

                     (4)
                  Decizia 2012/735/UE a Consiliului din 31 mai 2012 privind semnarea, în numele Uniunii, și aplicarea cu titlu provizoriu a Acordului comercial între Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Columbia și Peru, pe de altă parte (JO L 354, 21.12.2012, p. 3).

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 9.10.2017
            COM(2017) 584 final
            ANEXĂ
            la
            Propunerea de decizie a Consiliului
            privind poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul Comitetului pentru comerț, privind modificarea anexei XII la Acordul comercial dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Columbia și Peru, pe de altă parte, prin care să se stabilească lista entităților contractante columbiene în conformitate cu dispozițiile titlului VI („Achiziții publice”)

               APENDICE

               DECIZIA nr. […]/2017 A COMITETULUI PENTRU COMERȚ UE-COLUMBIA-PERU

               din […] 2017

               de modificare a apendicelui 1 la anexa XII („Achiziții publice”) la Acordul comercial dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Columbia și Peru, pe de altă parte

               COMITETUL PENTRU COMERȚ,

               având în vedere Acordul comercial dintre Uniunea Europeană (denumită în continuare „Uniunea”) și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Columbia și Peru, pe de altă parte (denumit în continuare „acordul comercial”), în special articolul 191,

               întrucât:

               (1)Articolul 191 din acordul comercial prevede procedurile prin care o parte își poate modifica sau rectifica domeniul de reglementare al procedurilor de achiziții publice în conformitate cu titlului VI din acord.

               (2)În subsecțiunea 2 din secțiunea A din apendicele 1 la anexa XII („Achiziții publice”) la acordul comercial se precizează entitățile guvernamentale subcentrale din Columbia ale căror achiziții intră în sfera de aplicare a titlului VI.

               (3)Ca urmare a unor schimburi de opinii care au avut loc între Uniune și Columbia cu privire la punerea în aplicare a acordului comercial, Columbia a notificat Uniunii intenția sa de a adăuga o notă la subsecțiunea 2, prin care să se precizeze că termenul „entități contractante” acoperă toate entitățile contractante publice subcentrale fără caracter industrial sau comercial. Uniunea și Columbia sunt de acord cu această modificare și cu faptul că o astfel de modificare nu va necesita ajustări compensatorii.

               (4)Pentru a include această notă, trebuie modificată subsecțiunea 2 din secțiunea A din apendicele 1 la anexa XII la acordul comercial. Decizia de a modifica anexa poate fi adoptată, în cadrul Comitetului pentru comerț instituit prin acord, de către Uniunea Europeană și Columbia („țara andină vizată”), în conformitate cu articolul 14 alineatul (3) din acordul comercial, întrucât se referă în mod exclusiv la relația bilaterală dintre acestea,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Notele la subsecțiunea 2 din secțiunea A din apendicele 1 la anexa XII („Achiziții publice”) la acordul comercial se înlocuiesc cu următorul text:

               „Note referitoare la prezenta subsecțiune:

               1.În sensul prezentei subsecțiuni, termenul «entități contractante» acoperă toate entitățile contractante publice subcentrale fără caracter industrial sau comercial.

               2.Titlul VI din prezentul acord nu cuprinde:

               (a)achizițiile de produse alimentare, materii prime/inputuri agricole și animale vii legate de programele de asistență agricolă și de asistența alimentară și

               (b)achizițiile de mărfuri clasificate în secțiunea 2 (produse alimentare, băuturi și tutun; textile, îmbrăcăminte și produse din piele) din CPC, versiunea 1.0, pentru programe de asistență socială.”

               Articolul 2

               Modificarea prevăzută la articolul 1 nu implică nicio ajustare compensatorie deoarece nu duce la o reducere a domeniului de reglementare.

               Articolul 3

               Prezenta decizie întră în vigoare la data adoptării sale.

               Adoptată la […], […] 2017.

               Pentru Comitetul pentru comerț