title: Propunere de decizie a Consiliului de completare a Codului frontierelor Schengen, cu dispoziţii referitoare la supravegherea frontierelor externe maritime în contextul cooperării operative coordonate de Agenţia Europeană pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe

text:
Anunţ juridic important

|

52009PC0658

	[pic] | COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE |Bruxelles, 27.11.2009COM(2009)658 finalPropunere deDECIZIE A CONSILIULUIde completare a Codului frontierelor Schengen, cu dispoziții referitoare la supravegherea frontierelor externe maritime în contextul cooperării operative coordonate de Agenția Europeană pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele ExterneEXPUNERE DE MOTIVECONTEXTUL PROPUNERIIDate fundamentaleÎn 2007 Comisia a efectuat un studiu de analiză a cadrului juridic internațional pentru supravegherea frontierelor maritime externe și a obstacolelor în punerea efectivă în aplicarea a acestuia. Comisia a încredințat unui grup informal alcătuit din experți din statele membre, Frontex, Înaltul Comisariat al Națiunilor Unite pentru Refugiați și Organizația Internațională pentru Migrație, elaborarea unor orientări pentru operațiunile maritime ale Frontex.Consiliul JAI din septembrie 2007 și-a exprimat sprijinul pentru grup. Acesta a invitat „Comisia, Frontex și statele membre să finalizeze cu prioritate analiza dreptului mării din perspectiva relevanței acestuia pentru operațiunile comune Frontex, și [a solicitat] Comisiei un raport care să fie transmis Consiliului înainte de sfârșitul anului”.Grupul s-a întrunit de cinci ori în perioada iulie 2007 - aprilie 2008 și a elaborat „Proiectul de orientări privind operațiunile Frontex pe mare”. Participanții nu au reușit să cadă de acord asupra unor aspecte precum implicațiile drepturilor omului și ale drepturilor refugiaților, rolul deținut de Frontex și identificarea prealabilă a locurilor de debarcare a migranților.Având convingerea că diferențele dintre statele membre ar face imposibilă stabilirea unor orientări, Comisia a pregătit un proiect de decizie pe baza rezultatelor grupului informal de redactare. Proiectul a avut la bază articolul 12 din Codul Frontierelor Schengen care permite Comisiei adoptarea de dispoziții privind supravegherea frontierei în conformitate cu procedura comitetului (comitetul de reglementare asupra căruia Parlamentul European are drept de control).Consultarea Comitetului Codului Frontierelor SchengenProiectul de decizie a fost prezentat Comitetului Codului Frontierelor Schengen, în vederea discutării acestuia, la 23 și 24 februarie 2009. Mai multe state membre s-au opus cu fermitate proiectului, în cea mai mare parte pe considerentul că se depășesc competențele conferite Comisiei prin Codul Frontierelor Schengen . Cu toate acestea, alte state membre și-au exprimat sprijinul ferm, în special în ceea ce privește protecția drepturilor omului și a drepturilor refugiaților. Unele state membre nu își finalizaseră la acel moment consultațiile interne, dar și-au exprimat și ele rezerva față de proiect.Având în vedere concluziile Consiliului European din iunie 2009, în cadrul căruia a fost subliniată „necesitatea unor operațiuni de control întărit coordonate de Frontex, a unor norme clare de angajare pentru patrularea comună și debarcarea persoanelor salvate”, Comisia a decis să urmeze procedura comitetului. La 19 octombrie, a fost înaintată comitetului o versiune revizuită a proiectului de decizie, care ține seama de unele din temerile exprimate de statele membre. Principalele modificări au fost următoarele:-  orientările au fost incluse integral într-o anexă care va face parte din planul operativ stabilit de statele membre participante și de Agenția Frontex;-  principiul nereturnării a fost reformulat și se va aplica în cazurile în care există motive întemeiate să se creadă că persoanele vor fi supuse persecuțiilor sau altor forme de tratament inuman sau degradant;-  dispozițiile privind interceptările și căutarea și salvarea în contextul operațiunilor de supraveghere au fost simplificate;-  proiectul acordă prioritate debarcării în țările terțe (în cazul cărora se aplică principiul nereturnării); în cazul în care acest lucru nu este posibil, debarcarea trebuie să se desfășoare în locul cel mai apropiat geografic.La reuniunea din 19 octombrie, comitetului i s-a cerut să emită un aviz oficial cu privire la proiectul de decizie. Opt state membre au votat în favoarea proiectului, totalizând un număr de 67 de voturi. Șapte state membre au votat împotrivă, totalizând 116 voturi. Patru state membre s-au abținut. Cinci state membre nu au fost reprezentate. Plafonul necesar pentru emiterea unui aviz al comitetului (223 de voturi) nu a fost atins.MOTIVE ȘI OBIECTIVEPrezenta propunere reprezintă etapa următoare procedurii comitetului, conform căreia Comisia trebuie să prezinte, fără întârziere, Consiliului și Parlamentului European, o propunere de decizie a Consiliului care să conțină textul proiectului supus la vot în cadrul comitetului.Scopul propunerii este acela de a asigura aplicarea uniformă, de către toate statele membre care participă la aceste operațiuni, a normelor internaționale relevante pentru operațiunile de supraveghere a frontierei maritime desfășurate în cadrul cooperării operative coordonate de Agenția Frontex (Convenția privind dreptul mării, convențiile privind siguranța pe mare și căutarea și salvarea, dreptul internațional privind refugiații și drepturile fundamentale). Aceasta urmărește, de asemenea, să creeze baza de reglementare necesară pentru a permite unui stat membru efectuarea de operațiuni de supraveghere a frontierei maritime a unui alt stat membru.Necesitatea unor „norme clare de angajament pentru operațiunile comune pe mare, acordând atenția adecvată asigurării protecției celor care au nevoie și care călătoresc în fluxuri mixte, astfel cum se prevede în dreptul internațional”, a fost menționată încă o dată în Concluziile Consiliului European din 29-30 octombrie 2009.Proiectul urmărește cu precădere să furnizeze un răspuns următoarelor probleme:-  Unele state membre, membri ai Parlamentului European, reprezentanți ai mediului academic și asociații au întrebat dacă drepturile fundamentale și drepturile refugiaților sunt respectate în cursul operațiunilor Frontex (în special în ceea ce privește interzicerea returnării și accesul la procedurile de azil); aceștia s-au întrebat ce lege se aplică în asemenea situații, în special în largul mării, și ce garanții există că aceste drepturi sunt respectate cu adevărat. Există, într-adevăr obligația de a se respecta drepturile fundamentale în punerea în aplicare a Codului Schengen, dar aceasta nu este statuată în mod explicit în legătură cu operațiunile de supraveghere. În ceea ce privește principiul nereturnării, există diferențe în interpretarea de către statele membre a acestui principiu al dreptului internațional, unele dintre acestea, de exemplu, contestându-i aplicabilitatea în apele internaționale.-  Propunerea urmărește ca obligația de a se respecta drepturile fundamentale și drepturile refugiaților să fie explicită în cazul operațiunilor de supraveghere ale Agenției Frontex. În final, propunerea introduce interdicția returnării acelora care sunt în pericol de a fi persecutați sau de a li se aplica alte forme de tratament inuman sau degradant. Această interdicție s-ar aplica indiferent de statutul apelor în care se află persoanele respective.-  Propunerea de decizie creează temeiul juridic, în dreptul comunitar, pentru exercitarea unei serii de competențe necesare aplicării cu eficacitate a dispozițiilor articolului 12 din Codul Frontierelor Schengen, precum căutarea și interceptarea navelor. În continuare aceasta precizează, de asemenea, condițiile în baza cărora asemenea măsuri pot fi luate în diferite zone maritime, inclusiv în apele internaționale. Aceste condiții includ normele relevante ale dreptului internațional, contribuind astfel la punerea în aplicare eficace și uniformă a operațiunilor Frontex (autorizarea statului de coastă, verificarea pavilionului arborat de navă, autorizarea statului de pavilion, nave fără pavilion etc.).-  Majoritatea operațiunilor maritime coordonate de Frontex se transformă în operațiuni de căutare și salvare. Cu toate acestea, Frontex nu este o agenție SAR; sarcina sa este de a sprijini punerea în aplicarea a normelor privind controalele la frontieră. În practică, faptul că operațiunile devin operațiuni de căutare și salvare le îndepărtează de domeniul de aplicare a coordonării Frontex și al dreptului comunitar. Obligația de a acorda asistență pe mare și responsabilitățile autorităților SAR sunt reglementate de dreptul internațional, dar aceste norme nu sunt interpretate sau aplicate în mod uniform de către statele membre.-  Propunerea de decizie urmărește asigurarea respectării acestei obligații internaționale de acordare de asistență și de aplicare a sistemului SAR. Aceasta stabilește principiul cooperării cu autoritățile SAR chiar înainte de începerea operațiunii. Precizează, de asemenea, autoritatea SAR care trebuie să fie contactată în cazurile în care autoritatea responsabilă nu răspunde, astfel încât toate unitățile care participă la operațiune să contacteze aceeași autoritate SAR.-  O altă diferență între statele membre privește modul în care acestea identifică o situație care necesită asistență: pentru unele state membre nava trebuie să fie pe punctul de a se scufunda; pentru altele este suficient ca nava să fie în stare nesigură de navigabilitate; în unele state membre este necesar ca persoanele aflate la bord să solicite asistență, în timp ce în altele nu. Propunerea are la bază sistemul SAR și stipulează că, de îndată ce există o problemă de siguranță a unei nave sau a unei persoane, trebuie să fie contactate autoritățile SAR și să le fie furnizate toate informațiile de care acestea au nevoie pentru a stabili dacă este vorba sau nu de o situație SAR.-  Stabilirea locului unde ar trebui să fie duse persoanele salvate este o problemă dificilă și este considerată ca fiind unul din punctele slabe ale sistemului SAR. Modificările din 2004 cer tuturor statelor să coopereze în vederea soluționării situațiilor SAR; statul responsabil pentru regiunea SAR trebuie, prin cooperare cu celelalte, să decidă unde vor fi duse acele persoane salvate. Un stat membru nu a acceptat aceste modificări. Un punct special de dezacord l-a reprezentat locul unde acele persoane salvate ar trebui să fie debarcate, dacă statul responsabil pentru regiunea SAR respectivă nu și-a îndeplinit obligațiile care îi reveneau în acest sens. Unele state membre refuză să participe la operațiuni deoarece le este teamă că vor ajunge în final să trebuiască să le aducă pe acele persoane salvate pe propriul lor teritoriu. Propunerea de decizie urmărește soluționarea unor astfel de situații precizând că, în cazul în care debarcarea într-o țară terță nu este posibilă, aceasta va avea loc în statul membru pe teritoriul căruia se desfășoară operațiunea.ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERIITemeiul juridicTemeiul juridic al propunerii îl constituie articolul 12 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod Comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul Frontierelor Schengen)[1] care autorizează Comisia să adopte dispoziții suplimentare privind supravegherea, în conformitate cu procedura de reglementare asupra căreia Parlamentul European are drept de control.Propunerea se aplică supravegherii frontierei maritime în contextul operațiunilor Agenției Frontex, ale cărei atribuții includ facilitarea cooperării operative între statele membre în punerea în aplicare a Codului Frontierelor Schengen. Acestea sunt operațiuni care intră sub incidența Codului Frontierelor, care sunt coordonate de o agenție comunitară și care sunt finanțate din bugetul Comunității. Adoptarea unor dispoziții suplimentare de gestionare a supravegherii, în cadrul procedurii comitetului, este prevăzută în mod expres la articolul 12 din cod. Atunci când supravegherea se aplică frontierelor maritime este de la sine evident că trebuie respectate dreptul internațional al mării și dreptul maritim internațional. Similar, asemenea operațiuni nu pot fi derulate prin încălcarea drepturilor omului, inclusiv a drepturilor refugiaților, astfel cum s-a prevăzut deja în cod. Propunerea respectă cu scrupulozitate acest cadru juridic internațional: urmărește creșterea respectării acestor principii în derularea operațiunilor, introducând totodată un grad de uniformitate în aplicarea cadrului juridic de către toate unitățile operative care participă la asemenea operațiuni.Subsidiaritate și proporționalitatePropunerea de decizie se referă la un aspect care nu intră în competența exclusivă a Comunității și de aceea face obiectul principiului subsidiarității. Aceasta trebuie, de asemenea, să respecte principiul proporționalității.Obiectivele propunerii nu pot fi atinse de către statele membre prin acțiuni individuale și necesită adoptarea unor norme comunitare.Propunerea se aplică supravegherii frontierei maritime în contextul cooperării operative coordonate de Agenția Frontex, și nu se referă la activitățile de supraveghere efectuate de statele membre individual sau care cooperează în afara acestui cadru.Alegerea instrumentelorInstrumentul propus: decizie a ConsiliuluiDecizia a fost aleasă ca instrument juridic deoarece propunerea urmărește crearea de obligații pentru statele membre cărora li se adresează, în special atunci când desfășoară operațiuni de supraveghere a frontierei externe în contextul cooperării operative coordonate de Frontex.ConținutArticolul 1 stabilește că supravegherea frontierei maritime în contextul operațiunilor Frontex trebuie să se desfășoare în conformitate cu orientările prevăzute în anexă, care ar trebui să fie incluse în planul operativ al fiecărei operațiuni.-  Secțiunea 2 conține o scurtă descriere a conținutului anexei.CORENȚA CU ALTE POLITICI COMUNITAREPropunerea este în acord cu alte politici comunitare, și în special cu politica externă a Uniunii Europene și cu politica comună în domeniul transporturilor. Este, de asemenea, în acord cu politica maritimă integrată a Uniunii Europene.CONSULTAȚII ȘI EVALUAREA IMPACTULUIConsultații externePropunerea de decizie are la bază, în mare parte, rezultatele grupului informal de elaborare organizat de Comisie în 2007 și 2008 și care este alcătuit din experți din statele membre, Frontex, Înaltul Comisariat al Națiunilor Unite pentru Refugiați și Organizația Internațională pentru Migrație.Evaluarea impactuluiNu a fost efectuată nicio evaluarea a impactului deoarece, în principal, propunerea reproduce și clarifică norme internaționale și comunitare care există deja.EVALUAREANu a fost planificată nicio evaluare a punerii în aplicare a deciziei.SITUAȚIA FINANCIARĂ ȘI EVALUAREA RISCURILOR DE FRAUDĂMăsura nu impune Comunității nicio sarcină financiară și administrativă. Prin urmare propunerea nu are implicații asupra bugetului comunitar.POZIȚIA SPECIALĂ A ANUMITOR STATE MEMBRE ȘI ȚĂRI ASOCIATEPropunerea are la bază acquis-ul Schengen. Prin urmare, trebuie luate în considerare următoarele consecințe în legătură cu diferitele protocoale:-  Regatul Unit și Irlanda: prezenta propunere reprezintă o dezvoltare a acquis-ului Schengen la care Regatul Unit și Irlanda nu participă, în conformitate cu Decizia 2000/365 a Consiliului din 29 mai 2000 privind solicitarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen și cu Decizia 2002/192/CE a Consiliului din 28 februarie 2002 privind solicitarea Irlandei de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen . Aceste state membre nu participă la adoptarea prezentei decizii, care nu li se aplică și nu prevede obligații pentru acestea.-  Danemarca: prezenta propunere va înlocui Regulamentul (CE) nr. 562/2006. Având în vedere faptul că regulamentul reprezintă o dezvoltare a acquis-ului Schengen în temeiul dispozițiilor titlului IV din partea a treia a Tratatului de instituire a Comunității Europene, Danemarca a notificat, prin scrisoarea din 8 iunie 2006, transpunerea prezentului regulament în legislația sa națională, în conformitate cu articolul 5 din Protocolul privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul de instituire a Comunității Europene. Prin urmare, aceasta este obligată, în temeiul dreptului internațional, să pună în aplicare prezenta decizie.-  Norvegia și Islanda: prezenta propunere reprezintă o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în sensul Acordului încheiat de Consiliul Uniunii Europene și Republica Islanda și Regatul Norvegiei privind asocierea acestora din urmă la implementarea, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen[2].-  Elveția: prezenta propunere reprezintă o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în sensul Acordul între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană cu privire la asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, respectarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen[3].-  Liechtenstein: prezenta propunere reprezintă o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în sensul Protocolului între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană, Confederația Elvețiană și Principatul Liechtenstein cu privire la aderarea Principatului Liechtenstein la Acordul între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană cu privire la asocierea Confederației Elvețiene la punerea în practică, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen.Propunere deDECIZIE A CONSILIULUIde completare a Codului frontierelor Schengen cu dispoziții referitoare la supravegherea frontierelor externe maritime în contextul cooperării operative coordonate de Agenția Europeană pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele ExterneCONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,având în vedere Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod Comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul Frontierelor Schengen)[4], în special articolul 12 alineatul (5),având în vedere propunerea Comisiei,întrucât:1.  Supravegherea frontierelor are drept scop prevenirea trecerii neautorizate a frontierei, combaterea criminalității transfrontaliere și reținerea sau luarea de alte măsuri împotriva persoanelor care au trecut ilegal frontiera. Supravegherea frontierelor trebuie să fie eficace în împiedicarea și descurajarea persoanelor de a se sustrage verificărilor de la punctele de trecere a frontierei și în depistarea trecerii neautorizate a frontierelor externe.2.  Agenția Europeană pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale Statelor Membre ale Uniunii Europene („agenția”) este responsabilă pentru coordonarea acestei cooperări operative între statele membre pentru a facilita aplicarea dreptului comunitar, inclusiv în ceea ce privește supravegherea frontierelor. Sunt necesare norme suplimentare în ceea ce privește activitățile de supraveghere a frontierei efectuate de unitățile maritime și aeriene ale unui stat membru la frontiera maritimă a altor state membre, în contextul cooperării operative coordonate de agenție și în vederea consolidării în continuare a unei astfel de cooperări.3.  În conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 562/2006 și cu principiile generale ale dreptului comunitar, măsurile luate în cursul operațiunii de supraveghere trebuie să fie proporționale cu obiectivele urmărite și să respecte pe deplin drepturile fundamentale și drepturile refugiaților și ale solicitanților de azil, incluzând, în special, interzicerea returnării . Statele membre sunt obligate prin dispozițiile acquis-ului în materie de azil și în special cele din Directiva 2005/85/CE a Consiliului din 1 decembrie 2005 privind standardele minime cu privire la procedurile din statele membre, de acordare și retragere a statutului de refugiat[5], referitor la cererile de azil efectuate pe teritoriul acestora, inclusiv la frontieră sau în zonele de tranzit ale statelor membre.4.  La reuniunile sale din 18 și 19 iunie și 29 și 30 octombrie 2009, Consiliul European a subliniat necesitatea intensificării operațiunilor de control la frontieră coordonate de agenție și a unor norme clare de angajament pentru patrularea în comun și pentru debarcarea persoanelor salvate.5.  Ar trebui să se ia în calcul faptul că operațiunile de supraveghere a frontierei coordonate de agenție se desfășoară conform unui plan operativ convenit de către statele membre participante și de către agenție și conform calendarului și instrucțiunilor emise de un centru de coordonare, în cadrul căruia statele membre participante și agenția sunt reprezentate, și că unul sau mai multe state membre gazdă, a căror frontieră va fi supravegheată, sunt identificate înainte de începerea operațiunii. Orientările prevăzute în prezenta decizie ar trebui să fie incluse în planul operativ respectiv.6.  Punerea în aplicare a prezentei decizii nu ar trebui să afecteze obligațiile statelor membre care le revin în temeiul Convenției Organizației Națiunilor Unite privind dreptul mării, Convenției internaționale pentru ocrotirea vieții omenești pe mare, Convenției internaționale privind căutarea și salvarea pe mare, Convenției Organizației Națiunilor Unite împotriva criminalității transnaționale organizate și a Protocolului împotriva traficului ilegal de migranți pe cale terestră, a aerului și pe mare la aceasta, Convenției privind statutul refugiaților, Convenției europene a drepturilor omului, precum și în temeiul altor instrumente internaționale relevante.7.  În conformitate cu dreptul internațional, fiecare stat cere comandantului unei nave să-și arboreze propriul pavilion, cu condiția să poată face acest lucru fără a pune în pericol grav nava, echipajul sau pasagerii, să acorde asistență tuturor persoanelor aflate în pericol pe mare și să acționeze cât mai rapid posibil pentru salvarea persoanelor aflate în dificultate. O astfel de asistență ar trebui să se acorde indiferent de naționalitatea sau statutul persoanelor care urmează a primi asistență sau de circumstanțele în care sunt găsite. Prezenta decizie nu aduce atingere responsabilităților autorităților de căutare și salvare, inclusiv în ceea ce privește asigurarea coordonării și cooperării, astfel încât persoanele salvate să poată fi predate într-un loc sigur.8.  Prezenta decizie respectă drepturile fundamentale și are în vedere principiile recunoscute în special de Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene, cu precădere demnitatea umană, interzicerea torturii și a tratamentelor sau pedepselor inumane sau degradante, dreptul la libertate și securitate, principiul nereturnării, nediscriminarea și drepturile copilului. Prezenta decizie ar trebui aplicată de către statele membre cu respectarea acestor drepturi și principii.9.  Întrucât obiectivele acțiunii care urmează a fi întreprinsă, și anume adoptarea de norme suplimentare pentru supravegherea frontierelor maritime de către polițiștii de frontieră care acționează sub coordonarea agenției, nu pot fi atinse în mod satisfăcător de către statele membre din cauza diferențelor dintre legislațiile și practicile proprii și pot, prin urmare, datorită caracterului multinațional al operațiunilor, să fie mai bine atinse la nivel comunitar, Comunitatea poate adopta măsuri, cu respectarea principiului subsidiarității, astfel cum a fost definit la articolul 5 din tratat. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este definit la articolul respectiv, prezenta decizie nu depășește ceea ce este necesar în vederea atingerii acestor obiective.10.  În conformitate cu articolul 2 din Protocolul privind poziția Danemarcei anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul de instituire a Comunității Europene, Danemarca nu a participat la adoptarea Regulamentului (CE) nr. 562/2006 și, în consecință, nu are obligații în temeiul acestuia și nici nu face obiectul aplicării sale. Cu toate acestea, având în vedere faptul că Regulamentul (CE) nr. 562/2006 se bazează pe acquis-ul Schengen, în temeiul dispozițiilor părții a treia titlului IV din Tratatul de instituire a Comunității Europene, Danemarca a notificat prin scrisoarea din 8 iunie 2006, transpunerea regulamentului respectiv în dreptul său intern, în conformitate cu articolul 5 din protocol. Prin urmare, aceasta este obligată, în temeiul dreptului internațional, să pună în aplicare prezenta decizie.11.  În ceea ce privește Islanda și Norvegia, prezenta decizie reprezintă o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în sensul Acordului încheiat de Consiliul Uniunii Europene și Republica Islanda și Regatul Norvegiei privind asocierea acestora din urmă la implementarea, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen[6] care intră sub incidența domeniului menționat la articolul 1 punctul (A) din Decizia 1999/437/CE a Consiliului[7] privind anumite modalități de aplicare a acordului menționat.12.  În ceea ce privește Elveția, prezenta decizie reprezintă o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în sensul Acordului între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană cu privire la asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, respectarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen[8], care intră sub incidența domeniului menționat la articolul 1 punctul (A) din Decizia 1999/437/CE coroborat cu articolul 3 din Decizia 2008/146/CE a Consiliului privind încheierea acordului menționat[9].13.  În ceea ce privește Liechtenstein, prezenta decizie reprezintă o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în sensul Protocolului semnat între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană, Confederația Elvețiană și Principatul Liechtenstein privind aderarea Principatului Liechtenstein la Acordul între Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea Confederației Elvețiene la punerea în practică, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen, care se încadrează în domeniul menționat la articolul 1 litera (A) din Decizia 1999/437/CE coroborat cu articolul 3 din Decizia 2008/261/CE a Consiliului referitoare la semnarea și aplicarea provizorie a anumitor dispoziții ale protocolului respectiv[10].14.  Prezenta decizie reprezintă o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Regatul Unit nu participă, în conformitate cu Decizia 2000/365/CE a Consiliului din 29 mai 2000 privind solicitarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen[11]. În consecință, Regatul Unit nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nici nu face obiectul aplicării sale. Prin urmare, prezenta decizie nu se adresează Regatului Unit.15.  Prezenta decizie reprezintă o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Irlanda nu participă, în conformitate cu Decizia 2002/192/CE a Consiliului din 28 februarie 2002 privind solicitarea Irlandei de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen[12]. În consecință, Irlanda nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nici nu face obiectul aplicării sale. Prin urmare, prezenta decizie nu se adresează Irlandei.16.  Comitetului Codului Frontierelor Schengen, consultat în 19 octombrie 2009, nu a emis un aviz prin care să solicite Comisiei transmiterea către Consiliu, în conformitate cu articolul 5a alineatul (4) litera (a) din Decizia 1999/468/CE, a unei propuneri referitoare la măsurile care să fie luate, precum și transmiterea acesteia parlamentului European în același timp,ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:Articolul 1Supravegherea frontierelor maritime externe în contextul cooperării operative dintre statele membre coordonate de Agenția Europeană pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale Statelor Membre ale Uniunii Europene („agenția”) se desfășoară în conformitate cu orientările prevăzute în anexă. Aceste orientări constituie parte a planului operativ elaborat de agenție și de statele membre participante pentru fiecare operațiune coordonată de agenție.Articolul 2Prezenta decizie se adresează Regatului Belgiei, Republicii Bulgaria, Republicii Cehe, Regatului Danemarcei, Republicii Federale Germania, Republicii Estonia, Republicii Elene, Regatului Spaniei, Republicii Franceze, Republicii Italiene, Republicii Cipru, Republicii Letonia, Republicii Lituania, Marelui Ducat al Luxemburgului, Republicii Ungare, Republicii Malta, Regatului Țărilor de Jos, Republicii Austria, Republicii Polone, Republicii Portugheze, României, Republicii Slovenia, Republicii Slovace, Republicii Finlanda și Regatului Suediei.Adoptată la Bruxelles,Pentru ConsiliuPreședinteleANEXĂ Orientări pentru operațiunile Frontex pe marePrincipii generale1.1 Măsurile luate în vederea operațiunii de supraveghere ar trebui să se desfășoare astfel încât să nu pericliteze siguranța persoanelor interceptate sau salvate, precum și a unităților participante.1.2. Ar trebui să fie avute în vedere, pe tot parcursul operațiunii, nevoile speciale ale copiilor, ale victimelor traficului de persoane, ale persoanelor care necesită protecție internațională și ale altor persoane aflate într-o situație deosebit de vulnerabilă .1.3. Prezentele orientări ar trebui să se aplice de către statele membre cu respectarea drepturilor fundamentale. Statele membre ar trebui să se asigure că polițiștii de frontieră care participă la operațiunea de supraveghere sunt instruiți cu privire la dispozițiile relevante referitoare la drepturile omului și cu privire la legislația privind refugiații și sunt familiarizați cu normele internaționale privind căutarea și salvarea.Interceptarea2.1 După detectare, ar trebui să se efectueze apropierea față de navă (sau altă ambarcațiune maritimă) pentru a i se stabili identitatea și naționalitatea și, în așteptarea măsurilor ulterioare, aceasta ar trebui să fie supravegheată de la o distanță prudentă. Informațiile despre navă ar trebui să fie comunicate imediat centrului de coordonare stabilit în contextul și în scopul operațiunii pe mare coordonate de Frontex.2.2 Dacă nava este pe punctul de a intra sau a intrat în zona contiguă sau în apele teritoriale ale unui stat membru care nu participă la operațiune, informațiile despre navă ar trebui să fie comunicate centrului de coordonare, care transmite informațiile statului membru în cauză.2.3. Informațiile despre orice navă suspectată că ar fi implicată în activități ilegale pe mare care nu fac obiectul operațiunii ar trebui să fie comunicate centrului de coordonare care transmite informațiile statului membru sau statelor membre în cauză.2.4. Măsurile luate pe parcursul operațiunii de supraveghere împotriva unor nave sau altor ambarcațiuni, în cazul cărora există motive întemeiate pentru a le suspecta de transportul unor persoane care intenționează să se sustragă controalelor de la punctele de trecere a frontierei, pot include:(a) solicitarea de informații și documentație privind proprietarul navei, înregistrarea și elemente legate de călătorie, precum și privind identitatea, naționalitatea și alte date relevante privind persoanele aflate la bord;(b) oprirea, îmbarcarea și percheziționarea navei, a încărcăturii și a persoanelor aflate la bord, precum și chestionarea persoanelor aflate la bord;(c) aducerea la cunoștința persoanelor aflate la bord a faptului că nu sunt autorizate să treacă frontiera și că persoanelor care conduc ambarcațiunea li se pot aplica sancțiuni pentru facilitarea călătoriei;(d) sechestrarea navei și arestarea persoanelor aflate la bord;(e) obligarea navei să își modifice ruta în afara sau către o destinație, alta decât apele teritoriale sau zona contiguă, escortarea navei sau staționarea în apropiere, până când nava reia parcursul corect;(f) conducerea navei sau a persoanele aflate la bord către o țară terță sau predarea navei și a persoanelor aflate la bord autorităților unei țări terțe;(g) conducerea navei și a persoanelor aflate la bord către statul membru gazdă sau către un alt stat membru care participă la operațiune.2.5. Măsurile prezentate la punctul 2.4 ar trebui să fie luate cu respectarea următoarelor condiții:2.5.1. Apele teritoriale și zona contiguăMăsurile menționate la punctul 2.4 ar trebui să fie luate cu autorizația și în acord cu instrucțiunile statului membru gazdă transmise unității participante, prin intermediul centrului de coordonare. În acest scop, unitatea participantă ar trebui să comunice statului membru gazdă, prin intermediul centrului de coordonare, dacă comandantul navei interceptate a solicitat transmiterea unei notificări către un agent diplomatic sau un funcționar consular al statului de pavilion.2.5.2. Zonă economică exclusivă și largul mării2.5.2.1. Dacă nava arborează pavilionul sau expune mărcile de înmatriculare naționale ale unui stat membru care participă la operațiune, măsurile menționate la punctul 2.4 ar trebui să se iau cu autorizația statului de pavilion. Reprezentantul național al statului membru la centrul de coordonare ar trebui să aibă dreptul de a acorda sau transmite o astfel de autorizație.2.5.2.2. Dacă nava arborează pavilionul sau expune mărcile de înmatriculare ale unui stat membru care nu participă la operațiune sau ale unei țări terțe, confirmarea înmatriculării ar trebui să se solicite statului de pavilion prin canalele corespunzătoare și, dacă naționalitatea este confirmată, ar trebui să se solicite autorizația statului de pavilion în vederea întreprinderii măsurilor menționate la punctul 2.4.Centrul de coordonare ar trebui să fie informat cu privire la orice comunicare cu statul de pavilion.2.5.2.3. Dacă, în afară de arborarea unui pavilion străin sau de refuzul de a arbora propriul pavilion, există motive întemeiate pentru a suspecta că nava este, în realitate, de aceeași naționalitate cu cea a unității participante, aceasta din urmă ar trebui să procedeze la verificarea dreptului navei de a-și arbora pavilionul. În acest scop, ea poate trimite la nava suspectată o barcă aflată sub comanda unui ofițer. Dacă după verificarea documentelor suspiciunea persistă, ar trebui să procedeze în continuare la o examinare la bordul navei, care ar trebui efectuată cu toată considerația posibilă. Țara al cărei pavilion este arborat de către navă ca pavilion de complezență, ar trebui să fie contactată prin intermediul canalelor de comunicație adecvate.2.5.2.4. Dacă, în afară de arborarea unui pavilion străin sau de refuzul de a arbora propriul pavilion, există motive întemeiate pentru a suspecta că nava este, în realitate, de aceeași naționalitate cu cea a unui alt stat membru care participă la operațiune, verificarea dreptului navei de a-și arbora pavilionul ar trebui să se efectueze cu autorizația statului membru respectiv. Reprezentantul național al statului membru la centrul de coordonare ar trebui să aibă dreptul de a acorda sau transmite o astfel de autorizație. Dacă suspiciunea privind naționalitatea navei se dovedește a fi întemeiată, măsurile menționate la punctul 2.4 ar trebui să se ia cu respectarea condițiilor stabilite la punctul 2.5.2.1.2.5.2.5. Dacă există motive întemeiate pentru a suspecta că nava este fără naționalitate sau poate fi asimilată cu o navă fără naționalitate, unitatea de patrulare ar trebui să procedeze la verificarea dreptului navei de a-și arbora pavilionul. În acest scop, ea poate trimite la nava suspectată o barcă aflată sub comanda unui ofițer. Dacă după verificarea documentelor suspiciunea persistă, ar trebui să procedeze în continuare la o examinare la bordul navei, care ar trebui efectuată cu toată considerația posibilă.Ar trebui să se ia măsurile menționate la punctul 2.4 dacă suspiciunea că nava este fără naționalitate se dovedește a fi întemeiată și dacă există motive întemeiate pentru a suspecta că nava este implicată în trafic ilegal de migranți pe mare, în conformitate cu Protocolul împotriva traficului ilegal de migranți pe cale terestră, a aerului și pe mare, protocol adițional la Convenția Organizației Națiunilor Unite împotriva criminalității transfrontaliere organizate.Ar trebui să se considere că o navă este fără naționalitate sau că poate fi asimilată unei nave fără naționalitate când acesteia nu i s-a acordat de către niciun stat dreptul de a-i arbora pavilionul sau când navighează sub pavilioanele a două sau mai multe state, pe care le utilizează în funcție de circumstanțe.2.5.2.6. În așteptarea sau în absența autorizației statului de pavilion, nava ar trebui să fie supravegheată de la o distanță prudentă. Nu ar trebui să se ia alte măsuri fără autorizarea expresă a statului de pavilion, cu excepția celor care sunt necesare pentru salvarea de un pericol iminent la viața persoanelor, astfel cum a fost stabilit în partea a treia, sau a măsurilor care decurg din acordurile bilaterale sau multilaterale relevante, sau dacă nava nu a pătruns în zona contiguă.2.6. Orice activități operative din apele teritoriale ale unui stat membru care nu participă la operațiune sau ale unei țări terțe, ar trebui să se efectueze în conformitate cu autorizația și instrucțiunile statului de coastă. Centrul de coordonare ar trebui să fie informat cu privire la orice comunicare cu statul de coastă și cu privire la cursul ulterior al acțiunii.Situații de căutare și salvare care apar în cursul operațiunii3.1. Unitățile participante acordă asistență oricărei nave sau persoane aflate în pericol pe mare. Acestea acordă asistența indiferent de naționalitatea sau de statutul unei astfel de persoane sau de circumstanțele în care persoana respectivă este găsită.3.2. Atunci când, în cursul operațiunii, se confruntă cu o situație în care există incertitudine sau neîncredere în ceea ce privește siguranța unei nave sau a oricărei persoane aflate la bord, unitatea participantă ar trebui să transmită centrului de coordonare a salvării responsabil pentru regiunea de căutare și salvare unde există situația respectivă, cât mai repede posibil, toate informațiile disponibile.În cazurile în care centrul de coordonare a salvării al țării terțe responsabil pentru regiunea de căutare și salvare nu răspunde la notificarea transmisă de unitatea participantă, aceasta din urmă ar trebui să contacteze centrul de coordonare a salvării al statului membru gazdă care este cel mai apropiat, din punct de vedere geografic, de situația de urgență.În așteptarea instrucțiunilor centrului de coordonare și salvare, unitățile participante ar trebui să ia toate măsurile corespunzătoare în vederea asigurării securității persoanelor în cauză.3.3. Unitățile participante ar trebui să ia în considerare toate elementele relevante și să comunice centrului de coordonare a salvării responsabil evaluarea lor, care cuprinde în special:17.  existența unei solicitări de asistență;18.  starea de navigabilitate a navei și probabilitatea ca nava să nu ajungă la destinația finală;19.  numărul pasagerilor în raport cu tipul navei (supraîncărcare);20.  disponibilitatea rezervelor necesare (combustibil, apă, alimente etc.) pentru a ajunge la un țărm;21.  prezența unui echipaj și comandament calificate ale navei;22.  disponibilitatea echipamentelor de siguranță, navigație și comunicații;23.  prezența unor pasageri care necesită, de urgență, asistență medicală;24.  prezența unor pasageri decedați;25.  prezența unor femei însărcinate sau copii;26.  condițiile meteo și marine.3.4. Existența unei urgențe nu ar trebui să depindă și să fie determinată exclusiv de o solicitare, în fapt, de asistență.În cazurile în care, deși nava este percepută ca fiind în stare de urgență, persoanele aflate la bord refuză să primească asistență, unitățile participante ar trebui să informeze centrul de coordonare a salvării și să continue să își ducă la îndeplinire sarcina de acordare de asistență, luând toate măsurile necesare siguranței persoanelor în cauză și evitând în același timp inițierea oricărei acțiuni care ar putea agrava situația sau crește șansele de vătămare sau de pierdere a vieții.3.5. Centrul de coordonare a operațiunii ar trebui să fie informat cât mai repede posibil cu privire la orice contact cu centrul de coordonare a salvării și cu privire la cursul acțiunii întreprinse de unitatea participantă.3.6. Dacă nava nu mai poate fi considerată ca fiind în stare de urgență sau că operațiunea de căutare și salvare s-a încheiat, unitatea participantă, prin consultare cu centrul de coordonare a operațiunii, ar trebui să scurteze operațiunea, în conformitate cu partea 2.Debarcarea4.1. Planul operativ ar trebui să precizeze modalitățile de debarcare a persoanelor interceptate sau salvate, în conformitate cu dreptul internațional și cu orice acorduri bilaterale aplicabile.Fără a aduce atingere dispozițiilor secțiunii 4.2, ar trebui să se acorde prioritate debarcării în țara terță de plecare a persoanelor sau în apele teritoriale sau în regiunea de căutare și salvare pe care au tranzitat-o persoanele sau, dacă acest lucru nu este posibil, debarcării în locul cel mai apropiat geografic în care se poate asigura securitatea persoanelor.4.2. Nici o persoană nu ar trebui să fie debarcată sau predată autorităților unei țări în legătură cu care există motive întemeiate să se creadă că el sau ea ar fi supus sau supusă persecuțiilor sau torturii sau unor alte forme de tratament sau pedeapsă inumană și degradantă, sau în care există riscul unei expulzări sau returnări către o astfel de țară. Persoanele interceptate sau salvate trebuie să fie informate în mod corespunzător astfel încât acestea să își poată face cunoscute orice motive pentru care cred că în locul de debarcare propus ar fi supuse unui astfel de tratament.4.3. Centrul de coordonare ar trebui să fie informat cu privire la prezența persoanelor, în sensul punctului 4.2, și ar trebui să transmită acele informații autorităților competente din statul membru gazdă.[1] JO L 105, 13.4.2006, p. 9.[2] JO L 176, 10.7.1999, p. 36.[3] JO L 53, 27.2.2008, p. 52.[4] JO L 105, 13.4.2006, p. 1.[5] JO L 326, 13.12.2005, p. 13.[6] JO L 176, 10.7.1999, p. 36.[7] JO L 176, 10.7.1999, p. 31.[8] JO L 53, 27.2.2008, p. 52.[9] JO L 53, 27.2.2008, p. 1.[10] JO L 83, 26.3.2008, p. 3.[11] JO L 131, 1.6.2000, p. 43.[12] JO L 64, 7.3.2002, p. 20.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 16.2.2016
            COM(2016) 68 final
            2016/0040(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Subcomitetului vamal instituit prin Acordul de asociere dintre Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Moldova, pe de altă parte, cu privire la înlocuirea protocolului II privind definirea noțiunii de „produse originare” și metodele de cooperare administrativă la respectivul acord cu un nou protocol care, în ceea ce privește regulile de origine, să facă trimitere la Convenția regională cu privire la regulile de origine preferențiale pan-euro-mediteraneene

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               •Motivele și obiectivele propunerii

               Convenția regională cu privire la regulile de origine preferențiale pan-euro-mediteraneene
                  1
                (denumită în continuare „convenția”) stabilește dispoziții cu privire la originea mărfurilor comercializate în temeiul acordurilor relevante încheiate între părțile contractante. UE a semnat convenția la 15 iunie 2011. La 17 iulie 2013, Republica Moldova a solicitat să adere la convenție, iar prin Decizia nr. 2 din 21 mai 2014
                  2
               , Comitetul mixt al Convenției a hotărât să adreseze Republicii Moldova o invitație în acest sens.

               UE și Republica Moldova și-au depus instrumentele de acceptare pe lângă depozitarul convenției la 26 martie 2012, respectiv la 31 iulie 2015. În consecință, în aplicarea articolului 10 alineatul (3) din convenție, aceasta a intrat în vigoare pentru UE și pentru Republica Moldova la 1 mai 2012, respectiv la 1 septembrie 2015.

               Conform articolului 6 din convenție, fiecare parte contractantă ia măsurile adecvate pentru a asigura aplicarea efectivă a convenției. În acest sens, Subcomitetul vamal instituit prin Acordul de asociere dintre Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Moldova, pe de altă parte
                  3
               , ar trebui să adopte o decizie de înlocuire a protocolului II privind definirea noțiunii de „produse originare” și metodele de cooperare administrativă cu un nou protocol care, în ceea ce privește regulile de origine, să facă trimitere la convenție. Poziția care urmează să fie adoptată de Uniunea Europeană în cadrul Subcomitetului vamal ar trebui să fie stabilită de Consiliu.

               2.TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE

               •Temei juridic

               Temeiul juridic al deciziei Consiliului îl constituie articolul 207 alineatul (4) primul paragraf coroborat cu articolul 218 alineatul (9) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.

               •Subsidiaritate (pentru competență neexclusivă)

               Propunerea intră în sfera competenței exclusive a Uniunii.

               •Alegerea instrumentului

               Instrumentul propus: decizie a Consiliului.

               3.REZULTATELE EVALUĂRILOR EX-POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI

               •Consultări cu părțile interesate

               Statele membre ale UE au fost informate cu privire la proiectul de decizie a Consiliului, în cadrul Comitetului Codului Vamal secțiunea Origine din 30 septembrie 2015.

               •Obținerea și utilizarea expertizei

                  Nu a fost necesar să se recurgă la expertiză externă.

               •Evaluarea impactului

               În plus, nu a fost necesar să se efectueze o evaluare a impactului, deoarece modificările propuse sunt de natură tehnică și nu aduc atingere fondului protocolului privind regulile de origine aflat în prezent în vigoare.

               2016/0040 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Subcomitetului vamal instituit prin Acordul de asociere dintre Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Moldova, pe de altă parte, cu privire la înlocuirea protocolului II privind definirea noțiunii de „produse originare” și metodele de cooperare administrativă la respectivul acord cu un nou protocol care, în ceea ce privește regulile de origine, să facă trimitere la Convenția regională cu privire la regulile de origine preferențiale pan-euro-mediteraneene

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 alineatul (4) primul paragraf, coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Protocolul II la Acordul de asociere dintre Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Moldova, pe de altă parte
                  4
                (denumit în continuare „acordul”) se referă la definirea noțiunii de „produse originare” și la metodele de cooperare administrativă (denumit în continuare „protocolul II”).

               (2)Cea mai mare parte a dispozițiilor privind comerțul și aspectele legate de comerț din Acordul de asociere, inclusiv protocolul II, se aplică cu titlu provizoriu de la 1 septembrie 2014.

               (3)Convenția regională cu privire la regulile de origine preferențiale pan-euro-mediteraneene
                  5
                (denumită în continuare „convenția”) stabilește dispoziții cu privire la originea mărfurilor comercializate în temeiul acordurilor relevante încheiate între părțile contractante.

               (4)Uniunea a semnat convenția la 15 iunie 2011. Prin Decizia nr. 2 din 21 mai 2014
                  6
               , Comitetul mixt al Convenției a hotărât că Republica Moldova ar trebui să fie invitată să adere la convenție.

               (5)Uniunea și Republica Moldova și-au depus instrumentele de acceptare pe lângă depozitarul convenției la 26 martie 2012, respectiv la 31 iulie 2015. În consecință, în aplicarea articolului 10 alineatul (3) din convenție, aceasta a intrat în vigoare pentru Uniune la 1 mai 2012 și pentru Republica Moldova la 1 septembrie 2015.

               (6)Conform articolului 6 din convenție, fiecare parte contractantă ia măsurile adecvate pentru a asigura aplicarea efectivă a convenției. În acest sens, Subcomitetul vamal instituit prin acord ar trebui să adopte o decizie de înlocuire a protocolului II cu un nou protocol care, în ceea ce privește regulile de origine, să facă trimitere la convenție.

               (7)Prin urmare, poziția Uniunii în cadrul Subcomitetului vamal ar trebui să se bazeze pe proiectul de decizie atașat,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Subcomitetului vamal instituit prin Acordul de asociere dintre Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Moldova, pe de altă parte, cu privire la înlocuirea protocolului II privind definirea noțiunii de „produse originare” și metodele de cooperare administrativă la respectivul acord cu un nou protocol care, în ceea ce privește regulile de origine, să facă trimitere la Convenția regională cu privire la regulile de origine preferențiale pan-euro-mediteraneene se bazează pe proiectul de decizie al Subcomitetului vamal atașat la prezenta decizie.

               Reprezentanții Uniunii în cadrul Subcomitetului vamal pot conveni asupra unor modificări minore ale proiectului de decizie a Subcomitetului vamal fără a mai fi necesară o nouă decizie a Consiliului.

               Articolul 2

               Decizia Subcomitetului vamal se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

               Articolul 3

               Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)
                  JO L 54, 26.2.2013, p. 4.

                     (2)
                  JO L 217, 23.7.2014, p. 88.

                     (3)
                  JO L 260, 30.8.2014, p. 4.

                     (4)
                  JO L 260, 30.8.2014, p. 4.

                     (5)
                  JO L 54, 26.2.2013, p. 4.

                     (6)
                  JO L 217, 23.7.2014, p. 88.

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 16.2.2016
            COM(2016) 68 final
            ANEXĂ
            Act atașat
            la
            Propunerea de decizie a Consiliului
            privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Subcomitetului vamal instituit prin Acordul de asociere dintre Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Moldova, pe de altă parte, cu privire la înlocuirea protocolului II privind definirea noțiunii de „produse originare” și metodele de cooperare administrativă la respectivul acord cu un nou protocol care, în ceea ce privește regulile de origine, să facă trimitere la Convenția regională cu privire la regulile de origine preferențiale pan-euro-mediteraneene

               Proiect
               DECIZIA NR. ... A SUBCOMITETULUI VAMAL UE-REPUBLICA MOLDOVA

               din

               de înlocuire a protocolului II la Acordul de asociere dintre Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Moldova, pe de altă parte, privind definirea noțiunii de „produse originare” și metodele de cooperare administrativă

               Subcomitetul vamal UE-Republica Moldova,

               având în vedere Acordul de asociere dintre Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Moldova, pe de altă parte
                  1
               , în special articolul 144 alineatul (2),

               având în vedere protocolul II la Acordul de asociere dintre Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Moldova, pe de altă parte, privind definirea noțiunii de „produse originare” și metodele de cooperare administrativă,

               întrucât:

               (1)Articolul 144 alineatul (2) din Acordul de asociere dintre Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Moldova, pe de altă parte (denumit în continuare „acordul”) face trimitere la protocolul II la acord (denumit în continuare „protocolul II”), care stabilește regulile de origine și prevede cumulul de origine între Uniunea Europeană și Republica Moldova.

               (2)Cea mai mare parte a dispozițiilor privind comerțul și aspectele legate de comerț din Acordul de asociere, inclusiv protocolul II, se aplică cu titlu provizoriu de la 1 septembrie 2014.

               (3)Conform articolului 38 din protocolul II, Subcomitetul vamal prevăzut la articolul 200 din acord poate decide să modifice dispozițiile respectivului protocol.

               (4)Convenția regională cu privire la regulile de origine preferențiale pan-euro-mediteraneene
                  2
                (denumită în continuare „convenția”) urmărește să înlocuiască protocoalele privind regulile de origine aflate în prezent în vigoare în țările din zona pan-euro-mediteraneeană cu un act juridic unic.

               (5)Uniunea a semnat convenția la 15 iunie 2011. Prin Decizia nr. 2 din 21 mai 2014
                  3
               , Comitetul mixt al Convenției a hotărât că Republica Moldova ar trebui să fie invitată să adere la convenție.

               (6)Uniunea și Republica Moldova și-au depus instrumentele de acceptare pe lângă depozitarul convenției la 26 martie 2012, respectiv la 31 iulie 2015. În consecință, în aplicarea articolului 10 alineatul (3) din convenție, aceasta a intrat în vigoare pentru Uniune la 1 mai 2012 și pentru Republica Moldova la 1 septembrie 2015.

               (7)Prin urmare, protocolul II ar trebui modificat astfel încât să facă trimitere la convenție,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Protocolul II la Acordul de asociere dintre Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Moldova, pe de altă parte, privind definirea noțiunii de „produse originare” și metodele de cooperare administrativă se înlocuiește cu textul prevăzut în anexa la prezenta decizie.

               Articolul 2

               Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

               Prezenta decizie se aplică de la …

               Adoptată la

                  Pentru Subcomitetul vamal

                  Președintele

               Anexă

               Protocolul II

               privind definirea conceptului de „produse originare” și metodele de cooperare administrativă

               Articolul 1

               Reguli de origine aplicabile

               1.
                     În scopul implementării prezentului acord, se aplică apendicele I și dispozițiile pertinente ale apendicelui II la Convenția regională cu privire la regulile de origine preferențiale pan-euro-mediteraneene
                  4
                (denumită în continuare „convenția”).

               2.
                     Toate trimiterile la „acordul relevant” din apendicele I și din dispozițiile pertinente ale apendicelui II la convenție se interpretează ca trimiteri la prezentul acord.

               Articolul 2

               Soluționarea litigiilor

               1.
                     În cazul în care litigiile survenite în legătură cu procedurile de verificare prevăzute la articolul 32 din apendicele I la convenție nu pot fi soluționate între autoritățile vamale care solicită verificarea și autoritățile vamale responsabile cu efectuarea verificării respective, acestea sunt înaintate Subcomitetului vamal. Dispozițiile privind mecanismul de soluționare a diferendelor de la capitolul 14 (Soluționarea diferendelor) din titlul V (Comerț și aspecte legate de comerț) din prezentul acord nu se aplică.

               2.
                     În toate cazurile, soluționarea litigiilor dintre importator și autoritățile vamale din țara importatoare se efectuează în conformitate cu legislația țării respective.

               Articolul 3

               Modificarea protocolului

               Subcomitetul vamal poate decide modificarea dispozițiilor prezentului protocol.

               Articolul 4

               Retragerea din convenție

               1.
                     Dacă fie Uniunea Europeană, fie Republica Moldova notifică în scris depozitarului convenției intenția lor de a denunța convenția conform articolului 9 al acesteia, Uniunea Europeană și Republica Moldova încep imediat negocierile cu privire la regulile de origine în scopul punerii în aplicare a prezentului acord.

               2.
                     Până la intrarea în vigoare a noilor reguli de origine negociate, acordului i se aplică în continuare regulile de origine prevăzute în apendicele I și, după caz, dispozițiile pertinente ale apendicelui II la convenție, în vigoare la momentul retragerii. Cu toate acestea, începând din momentul retragerii, regulile de origine prevăzute în apendicele I și, după caz, dispozițiile pertinente ale apendicelui II la convenție se interpretează astfel încât să permită cumulul bilateral doar între Uniunea Europeană și Republica Moldova.

               Articolul 5

               Dispoziții tranzitorii – cumulul

               În pofida articolului 16 alineatul (5) și articolului 21 alineatul (3) din apendicele I la convenție, în cazul în care cumulul implică numai statele AELS, Insulele Feroe, Uniunea Europeană, Turcia, participanții la procesul de stabilizare și de asociere și Republica Moldova, dovada originii poate fi constituită de un certificat de circulație a mărfurilor EUR.1 sau de o declarație de origine.

                     (1)
                  JO L 260, 30.8.2014, p. 4.

                     (2)
                  JO L 54, 26.2.2013, p. 4.

                     (3)
                  JO L 217, 23.7.2014, p. 88.

                     (4)
                  JO L 54, 26.2.2013, p. 4.


				|

		52011PC0340

			Propunere de DECIZIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI privind mobilizarea Fondului european de ajustare la globalizare în conformitate cu punctul 28 din Acordul interinstituțional din 17 mai 2006 între Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară și buna gestiune financiară (cererea EGF/2010/007 AT/Steiermark și Niederösterreich din Austria) /* COM/2011/0340 final */

			   	EXPUNERE DE MOTIVE
Punctul 28 din Acordul interinstituțional
din 17 mai 2006 între Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind
disciplina bugetară și buna gestiune financiară[1] permite mobilizarea Fondului european de
ajustare la globalizare (FEG) prin intermediul unui mecanism de flexibilitate,
în limita plafonului anual de 500 de milioane EUR, peste nivelul rubricilor corespunzătoare
din cadrul financiar.
Reglementările aplicabile
contribuțiilor din FEG sunt prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 1927/2006
al Parlamentului European și al Consiliului din 20 decembrie 2006 privind
crearea Fondului european de ajustare la globalizare[2].
La 9 martie 2010, Austria a depus cererea
EGF/2010/007 AT/Steiermark și Niederösterreich privind o contribuție
financiară din partea FEG, ca urmare a disponibilizărilor din 54 de
întreprinderi a căror activitate se încadrează în NACE a doua
revizuire diviziunea 24 („Prelucrarea metalelor de bază”)[3] din regiunile NUTS II Steiermark (Steiermark,
AT22) și Niederösterreich (Austria Inferioară, AT12) din Austria.
După examinarea atentă a acestei
cereri, Comisia a concluzionat, în conformitate cu articolul 10 din
Regulamentul (CE) nr. 1927/2006, că sunt îndeplinite condițiile
necesare pentru o contribuție financiară în temeiul acestui
regulament.
SINTEZA CERERII ȘI ANALIZĂ
 Date-cheie: ||
 Numărul de referință FEG || EGF/2010/007
 Stat membru || Austria
 Articolul 2 || (b)
 Întreprinderile în cauză || 54
 Regiuni NUTS II || Steiermark (AT22) Niederösterreich(AT12)
 NACE a doua revizuire diviziunea || 24 (Prelucrarea metalelor de bază)
 Perioada de referință || 1.4.2009 – 31.12.2009
 Data de începere a serviciilor personalizate || 1.4.2009
 Data cererii || 9.3.2010
 Disponibilizări în timpul perioadei de referință || 1 180
 Lucrători disponibilizați vizați de sprijin || 356
 Cheltuieli pentru servicii personalizate (EUR) || 12 266 158
 Cheltuieli pentru punerea în aplicare a FEG[4] (EUR) || 479 855
 Cheltuieli pentru punerea în aplicare a FEG (%) || 3,8
 Buget total (EUR) || 12 746 013
 Contribuția FEG (65 %) în EUR || 8 284 908
1.
Cererea a fost prezentată Comisiei la data de
9 martie 2010 și a fost completată cu informații suplimentare
până la data de 22 februarie 2011.
2.
Cererea îndeplinește condițiile de
mobilizare a FEG prevăzute la articolul 2 litera (b) din Regulamentul (CE)
nr. 1927/2006 și a fost depusă în termenul de 10 săptămâni
menționat la articolul 5 din regulamentul respectiv.
Legătura dintre
disponibilizări și modificările structurale majore din structura
comerțului mondial din cauza globalizării sau a crizei financiare
și economice mondiale
3.
Pentru a stabili legătura între
disponibilizări și criza financiară și economică
mondială, Austria susține că scăderea la nivel global a
cererii pentru metale ca urmare a crizei a avut un impact deosebit de puternic asupra
exporturilor de metale din Austria (feroase și neferoase) și, prin
urmare, asupra industriei metalurgice și a nivelului de ocupare. Conform
datelor aparținând Eurostat și Statistik Austria citate în cerere,
aproape 80 % din producția de metal a Austriei este exportată,
iar produsele metalurgice reprezintă aproape 9 % din volumul total al
exporturilor austriece, depășind media de 6,1 % din UE-27.
4.
Înainte de criză, sectorul metalurgic austriac
era dinamic, înregistrând un excedent comercial net datorită activităților
intense de export, în special în grupa metalelor feroase (fier și oțel).
Aceasta a contribuit la compensarea cu succes a influenței
globalizării, cum ar fi creșterea importurilor de metale din țări
terțe.
Creșterea sectorului a încetat brusc în al
patrulea trimestru din 2008, conducând la o scădere cu 38,6 %,
comparativ cu anul precedent, a exporturilor de metale în perioada ianuarie-iulie
2009. Scăderea exporturilor a fost mai puțin accentuată în cazul
celorlalte produse austriece (-24 % din volumul total al exporturilor). Făcând
referire la tabelele de intrări și ieșiri ale Eurostat, Austria
subliniază, de asemenea, nivelul ridicat de interdependență în
rândul întreprinderilor din sectorul metalurgic și unele dintre
industriile afectate cel mai puternic de criză, precum construcțiile,
ingineria și automobilele.
5.
Conform unui document de lucru al serviciilor
Comisiei Europene publicat în aprilie și octombrie 2009[5], criza a afectat serios toate marile țări
producătoare de oțel din UE. Până în primul trimestru al anului
2009, producția de oțel brut în UE-27 a scăzut cu 43,8 %,
comparativ cu o reducere a producției de oțel la nivel mondial de
22,8 % în aceeași perioadă. Multe întreprinderi europene din
industria oțelului și-au redus numărul de zile de producție
sau și-au suspendat capacitatea, iar grupurile din industria oțelului
au anunțat aproape 32 800 de disponibilizări, conform datelor
furnizate de EUROFER, Confederația Europeană a Industriei Fierului și
Oțelului. Toate acestea demonstrează efectul negativ puternic al
crizei asupra sectorului metalurgic european.
Stabilirea numărului de concedieri și îndeplinirea
criteriilor de la articolul 2 litera (b)
6.
Austria a depus această cerere în temeiul
criteriilor de intervenție prevăzute la articolul 2 litera (b) din
Regulamentul (CE) nr. 1927/2006, care prevede concedierea a cel puțin 500
de salariați într-o perioadă de nouă luni în întreprinderile a
căror activitate se încadrează în aceeași diviziune NACE a doua
revizuire dintr-o regiune sau din două regiuni învecinate cu nivelul NUTS
II dintr-un stat membru.
7.
În cerere se menționează 1 180 de disponibilizări
din 54 de întreprinderi a căror activitate se încadrează în NACE a
doua revizuire diviziunea 24 („Prelucrarea metalelor de bază”) din regiunile
NUTS II Steiermark și Niederösterreich (AT12) învecinate în cursul
perioadei de referință de nouă luni, între 1 aprilie 2009
și 31 decembrie 2009. Toate aceste disponibilizări au fost calculate
în conformitate cu articolul 2 alineatul (2) a doua liniuță din
Regulamentul (CE) nr. 1927/2006.
Explicația caracterului
neprevăzut al respectivelor disponibilizări
8.
Conform autorităților austriece, criza
globală a avut un impact imprevizibil asupra sectorului metalelor de
bază, acestea citând revizuiri radicale în scădere ale previziunilor privind
creșterea reală a PIB elaborate de la sfârșitul anului 2007 de
organisme internaționale și naționale, precum Comisia
Europeană, OCDE și institutele austriece de cercetări economice
WIFO (Österreichisches Institut für Wirtschaftsforschung) și IHS (Institut
für höhere Studien). După ce în toamna 2008 au prevăzut o ușoară
creștere de 0,9 și 1,2 %, cele două institute au fost
nevoite să își revizuiască în scădere prognozele pentru
2009 la -3,4 % și -3,8 % în septembrie 2009. Deși industria
metalurgică este supusă, în general, unor fluctuații ciclice,
viteza și intensitatea declinului provocat de criză nu au fost
previzibile și au surprins întregul sector.
9.
Rezultatele studiului WIFO au arătat, în plus,
scăderi dramatice ale încrederii firmelor metalurgice din Steiermark și
Austria Inferioară în primele luni din 2009: spre deosebire de media de 21 %
dinainte de 2008, procentul firmelor care califică drept insuficient volumul
exporturilor lor până în iulie 2009 a crescut la 83 %.
Identificarea întreprinderilor care au
procedat la disponibilizări și a lucrătorilor vizați de
asistență
10.
Cererea menționează, în total, 1 180
de disponibilizări din 54 de întreprinderi în cursul unei perioade de
referință de nouă luni, dintre care 356 de lucrători (30,2 %)
fiind vizați pentru asistență. Toți cei 356 de
lucrători s-au înscris în fundația Voest-Alpine a lucrătorilor
din industria oțelului („Voest-Alpine-Stahlstiftung”), o fundație de
tip antreprenorial pentru plasarea forței de muncă („Unternehmensstiftung”),
astfel cum este definită în Directiva federală AMF/18-2010[6]. Dintre lucrătorii rămași
care nu s-au înscris în fundație, aproximativ 76,2 % au găsit
noi locuri de muncă, aproape 17,8 % au participat la acțiuni de
formare organizate de AMS în afara fundației, iar aproximativ 6 %
s-au pensionat sau intenționează să se pensioneze.
 Întreprinderile și numărul de disponibilizări
 Alufix-Folienverarbeitungsgesellschaft m.b.H. || 6 || Icon Anlagenbau GmbH || 3
 Augusta Metalltechnik GmbH || 11 || IPA Produktions- & Vertriebsgesellschaft m.b.H. || 9
 Becker & Co Ges.m.b.H. & Co KG || 1 || Isoplus Fernwärmetechnik Gesellschaft m.b.H. || 32
 Benda-Lutz Werke GmbH || 11 || Johann Nemetz & Co Gesellschaft m.b.H. || 13
 Biedermann || 1 || Karl Fink Ges.m.b.H. || 30
 Böhler Bleche GmbH & Co KG || 47 || Kunstguss Wagner Gesellschaft m.b.H. || 1
 Böhler Edelstahl GmbH & Co KG || 37 || Martin Miller GmbH || 9
 Böhler Schweisstechnik Austria || 10 || Metallguss Katz GmbH || 3
 Böhler-Uddeholm Precision Strip GmbH & Co KG || 133 || Neuman Aluminium Strangpresswerk GmbH || 99
 Böhler-Ybbstal Profil GmbH || 45 || O. St. Feinguss- Gesellschaft m.b.H. || 12
 Breitenfeld Edelstahl AG Stahlwerk und Schmiede || 32 || Schlieper Gesellschaft m.b.H. || 20
 Buntmetall Amstetten Gesellschaft m.b.H. || 10 || Schoeller-Bleckmann Edelstahlrohr GmbH || 24
 Dynacast Österreich Gesellschaft m.b.H. || 14 || Sonderstahlwerk Breitenfeld GmbH || 1
 EGM-Industrieguss GmbH || 5 || Stahl Judenburg Gesellschaft m.b.H. || 16
 ELSA Edelmetall-Legier-und Scheideanstalt Gesellschaft m.b.H. || 1 || Stahl- und Walzwerk Marienhuette Ges. m.b.H. || 5
 Enzesfeld-Caro Metallwerke Aktiengesellschaft || 21 || Teich Aktiengesellschaft || 10
 FM Flanschenwerk Ges.m.b.H. || 3 || Ternitz Druckguss Gesellschaft m.b.H. || 1
 Franz Steininger Gesellschaft m.b.H. || 4 || TIP Formenbau GmbH || 3
 Georg Fischer Eisenguss GmbH || 6 || VAEE Eisenbahnsysteme GmbH || 11
 Georg Fischer Fittings GmbH || 15 || Voestalpine Austria Draht GmbH || 29
 Georg Fischer GmbH & Co KG || 4 || Voestalpine Giesserei Traisen GmbH || 32
 Georg Fischer Kokillenguss GmbH || 59 || Voestalpine Krems GmbH || 56
 Georg Fischer Moessner GmbH Nfg & Co KG || 10 || Voestalpine Schienen GmbH || 2
 GF Druckguss GmbH || 14 || Voestalpine Stahl Donawitz GmbH & Co KG || 14
 GLS Tanks International GmbH || 28 || Voestalpine Tubulars GmbH & Co KG || 166
 G-MAG Europe GmbH || 12 || Welser Profile AG || 14
 Hammerschied Ernstbrunner Eisengiesserei GmbH & Co KG || 4 || Wuppermann Austria Gesellschaft m.b.H || 21
 Număr total de întreprinderi: 54 || Număr total de disponibilizări: 1 180 ||
11.
Repartizarea celor 356 de lucrători
vizați este următoarea:
 Categorie || Număr || Procentaj
 Bărbați || 343 || 96,3
 Femei || 13 || 3,7
 Cetățeni ai UE || 354 || 99,4
 Cetățeni din țări terțe || 2 || 0,6
 între 15 și 24 de ani || 96 || 27,0
 între 25 și 54 de ani || 246 || 69,1
 între 55 și 64 de ani || 14 || 3,9
 peste 64 de ani || 0 || 0,0
12.
În categoriile de mai sus sunt incluși 11
lucrători (sau 3,1 %) care prezintă o problemă de
sănătate cronică sau un handicap.
13.
În ceea ce privește categoriile profesionale,
repartizarea este următoarea:
 Categorie || Număr || Procentaj
 Personal de conducere || 2 || 0,6
 Tehnicieni || 31 || 8,7
 Asistenți administrativi || 22 || 6,2
 Meșteșugari și lucrători în meserii de tip artizanal || 75 || 21,1
 Operatori pe mașini și instalații și asamblori || 42 || 11,8
 Muncitori necalificați || 184 || 51,7
14.
În conformitate cu articolul 7 din Regulamentul
(CE) nr. 1927/2006, Austria a confirmat faptul că s-a aplicat o
politică de egalitate între femei și bărbați, precum
și o politică de nediscriminare, și că acestea se vor aplica
în continuare pe parcursul diferitelor etape de punere în aplicare a FEG
și, în special, în cursul accesării FEG.
Descrierea teritoriului vizat, a
autorităților sale și a părților interesate
15.
Teritoriile afectate de disponibilizări sunt
landul Steiermark (AT22) și landul Niederösterreich (AT12), două
dintre cele nouă provincii federale ale Austriei. Ambele sunt zone
industriale, alături de Oberösterreich și Voralberg. Niederösterreich
este cea mai întinsă provincie federală austriacă, înconjurând
Viena, capitala țării, care deține, la rândul său, statutul
de provincie. Are o frontieră comună cu Republica Cehă și
Slovacia, iar capitala sa este orașul Sankt Pölten. Steiermark se
învecinează cu Slovenia, iar capitala, Graz, este cel de al doilea oraș
ca mărime din Austria, după Viena.
16.
Autoritățile austriece au arătat
că ambele provincii sunt afectate în continuare de deficiențe
structurale, produsele regionale brute ale acestora (PIB-uri regionale)
situându-se sub media națională (conform datelor din 2006). Rata șomajului
din Steiermark este, în general, peste media națională, în special în
jurul orașului Graz și în părțile de vest și de est
ale provinciei, în timp ce șomajul din Niederösterreich este aproximativ
egal cu rata națională. În ambele provincii, șomajul pe termen
lung (peste un an) depășește media națională și
există importante diferențe de venituri între propriile regiuni,
aceasta reflectând diversitatea teritorială în ceea ce privește
geografia, caracterul și structura economică. Motivele acestei situații
relativ nefavorabile sunt efectele întârziate ale crizelor structurale de la
sfârșitul anilor 1980 din Steiermark, care au condus la pensionări
anticipate și la o rată scăzută a ocupării în rândul
femeilor, în special în zonele rurale. În prezent, Niederösterreich cunoaște
modificări structurale și întâmpină dificultăți în
adaptarea calificărilor profesionale la locurile de muncă existente.
17.
Principalele părți interesate sunt
serviciile regionale de ocupare a forței de muncă din Steiermark și
Austria Inferioară, (regionale Geschäftsstellen des
Arbeitsmarktservice/AMS), Asociația industriei constructoare de mașini
și de prelucrare a metalelor a Camerei de Comerț a Austriei (Fachverband
der maschinen- und metallverarbeitenden Industrie der Wirtschaftskammer
Österreich), Asociația industriei miniere și metalurgice a Camerei de
Comerț a Austriei (Fachverband der Bergwerke und eisenerzeugenden
Industrie der Wirtschaftskammer Österreich), sindicatul din industria
metalurgică, textilă și alimentară (Gewerkschaft
Metall-Textil-Nahrung) și sindicatul angajaților din sectorul privat,
tipografic, jurnalistic și din industria hârtiei (Gewerkschaft der
Privatangestellten, Druck, Journalismus, Papier), ambele aflate sub patronajul
Federației sindicatelor din Austria (Österreichische
Gewerkschaftsbund/ÖGB).
Impactul preconizat al
disponibilizărilor în ceea ce privește ocuparea forței de
muncă la nivel local, regional sau național
18.
Cifrele menționate în cerere ilustrează
importanța industriei metalurgice pentru situația ocupării în
ambele provincii: în 2008, sectorul reprezenta 2,1 % din locurile de
muncă din Steiermark (cel mai ridicat procent din Austria, comparativ cu 1 %
pentru întreaga țară) și 1,5 % în Niederösterreich (al
treilea procent din Austria).
19.
Folosind datele furnizate de Statistik Austria și
de institutele austriece de cercetare, autoritățile austriece au
explicat că rata generală a șomajului a crescut semnificativ în
2009: +39,9 % în Steiermark și +31,3 % în Niederösterreich,
comparativ cu un procent de +29,3 % la nivel național (al doilea
trimestru din 2009). Scăderea cererii pentru metale a avut un impact
negativ puternic asupra pieței muncii din Steiermark și Austria
Inferioară, numărul locurilor de muncă pierdute în
întreprinderile metalurgice fiind mai ridicat decât în restul Austriei. În
plus, numărul lucrătorilor angajați cu fracțiune de normă
(Kurzarbeit) a crescut: în noiembrie 2009, Niederösterreich avea cel mai mare
număr de lucrători angajați în acest sistem dintre toate provinciile
austriece, în timp ce Steiermark se situa pe locul al treilea.
20.
Aproape 60 % din disponibilizările care
fac obiectul cererii au avut loc în Niederösterreich (704 lucrători din 33
de întreprinderi), iar peste 40 % (476 de lucrători din 21 de
întreprinderi) în Steiermark. Steiermark a primit deja sprijin FEG într-un caz
anterior: EGF/2009/009 AT/Steiermark (industria auto), când 744 de
lucrători au fost disponibilizați într-o perioadă de nouă
luni.
Pachet coordonat de servicii
personalizate care vor fi finanțate și o defalcare a costurilor sale
estimate, inclusiv complementaritatea sa cu acțiunile finanțate prin
Fondurile structurale
21.
Sunt propuse următoarele tipuri de
măsuri, care formează împreună un pachet coordonat de servicii
personalizate destinate să reintegreze cei 356 de lucrători vizați
pe piața muncii.
Măsurile vor fi oferite lucrătorilor
prin intermediul fundației Voest-Alpine a lucrătorilor din industria
oțelului („Voest-Alpine-Stahlstiftung”), o fundație de tip
antreprenorial pentru plasarea forței de muncă înființată
în 1987-1988 în vederea atenuării efectelor negative ale
restructurărilor din sectorul oțelului. În 2010, această fundație
număra peste 80 de întreprinderi membre care își
desfășoară activitatea în industria metalurgică. Aproximativ
două treimi dintre întreprinderile membre fac parte din grupul
Voestalpine, restul de o treime fiind reprezentat de întreprinderi neafiliate
acestui grup[7]. Ca
urmare a crizei, numărul membrilor fundației, respectiv, al lucrătorilor
șomeri care urmează programe de formare, educare și reintegrare,
s-a dublat comparativ cu anul precedent (date din martie 2010). Cele 356 de
persoane vizate de cerere sunt foști lucrători ai întreprinderilor aparținând
grupului Voestalpine, care au devenit membri ai fundației între 1 aprilie și
31 decembrie 2009.
22.
Măsurile destinate celor 356 de lucrători
vizați membri ai fundației sunt convenite și controlate în
cooperare cu serviciile de ocupare a forței de muncă („AMS,
Arbeitsmarktservice”) din Steiermark și Niederösterreich. Se
evaluează utilitatea fiecărei măsuri pentru piața muncii și
se asigură conformitatea cu reglementările fundației („Stiftungsordnung”)
și alte seturi de legi în vigoare. Evoluția fiecărui
lucrător este monitorizată pentru a se asigura respectarea planurilor
convenite în faza inițială a programului. În conformitate cu alineatul
18 din Arbeitslosenversicherungsgesetz (ALVG) și în funcție de
programul de lucru anterior al fiecărei persoane, lucrătorii trebuie
să se implice pe deplin în program.
–
Consultare preliminară: toți cei 356 de lucrători disponibilizați parcurg
această etapă după înscrierea în fundație. Această
etapă include dezvoltarea perspectivelor și a obiectivelor profesionale.
–
Orientare profesională: toți cei 356 de lucrători disponibilizați parcurg această
etapă după înscrierea în fundație. Durata este limitată la șase
săptămâni, cu posibilitate de prelungire la cel mult 12
săptămâni în cazuri speciale. Lucrătorul, reprezentantul fundației
și AMS regional responsabil convin și semnează un plan profesional
individual și un plan alternativ, care constituie baza activităților
ulterioare ale lucrătorului în cadrul fundației.
–
Formare individuală: sunt planificate cursuri de formare pentru 174 de lucrători,
acestea vizând perfecționarea clasică în specializările
anterioare (de exemplu, formare maiștri, sudură și alte cursuri
tehnice), precum și formarea profesională inițială pentru
pregătirea unei schimbări de carieră către domenii precum
cel social, medical și al serviciilor (propusă pentru aproximativ jumătate
din cei 174 de lucrători). Lucrătorii cu calificări inferioare pot
beneficia de formare profesională în vederea obținerii unei
calificări profesionale (aproximativ un sfert dintre participanți). O
parte a formării profesionale nu va trebui cofinanțată de FEG,
deoarece este asigurată gratuit în cadrul sistemului de învățământ
austriac. În cazurile în care un program de formare convenit durează mai
mult decât perioada de punere în aplicare a FEG, finanțarea
suplimentară va fi asigurată de fundație[8].
–
În plus, în catalogul de măsuri sunt
prevăzute și stagii de practică în cadrul întreprinderilor de
până la trei luni pentru fiecare întreprindere și cursuri de
antreprenoriat pentru persoanele interesate în deschiderea propriei afaceri. Toți
cei care au finalizat cursuri de formare în domeniul antreprenoriatului în
cadrul fundației vor avea ulterior posibilitatea de a se înscrie în Programul
antreprenorial al Arbeitsmarktservice finanțat în afara FEG. Înainte de a
se înscrie în acest program al AMS, lucrătorul trebuie să își
încheie activitatea în cadrul fundației pentru plasarea forței de
muncă.
–
Consultare permanentă și căutarea
activă a unui loc de muncă: fundația pune
la dispoziție infrastructura necesară și asigură consiliere
și asistență pentru cei 356 de lucrători aflați în
căutarea unui nou loc de muncă. Aceasta include activități
precum discuții cu un consilier, instruire privind modalitatea de solicitare
a unui loc de muncă, grupuri colegiale pentru dezvoltarea capacităților
de relaționare. Căutarea activă a unui loc de muncă poate
începe imediat după etapa de orientare sau la finalizarea programului
individual de formare. Durata normală a acestei măsuri este de 14
săptămâni, putând fi prelungită la 22 de săptămâni în
cazuri speciale (pentru participanții în vârstă de peste 50 de ani
sau persoanele cu capacitate redusă de muncă). În timpul etapei de
căutare activă a unui loc de muncă, participanții trebuie
să accepte ofertele rezonabile de muncă propuse de AMS.
–
Alocație pentru formare și
căutare a unui loc de muncă[9]: această alocație
se plătește tuturor celor 356 de lucrători numai pe durata
participării acestora la măsurile de formare și reinserție
profesională activă organizate de fundația pentru plasarea forței
de muncă. Cuantumul de bază se situează între 150 și 450
EUR de persoană/lună (14 luni pe an), la care se adaugă 75
EUR/40 EUR pentru întreținătorii unici cu sau fără copii
(12 luni/an). Această alocație, combinată cu alocația de
subzistență, nu poate depăși baza de calcul a ajutorului de
șomaj pentru un lucrător. Ajutorul de șomaj nu se plătește
pe durata acordării alocațiilor pentru formare.
–
Alocație de subzistență pe durata
formării și a căutării unui loc de muncă[10]:
această alocație se plătește pentru 353 de lucrători
numai pe durata participării acestora la măsurile de formare și
reinserție profesională activă organizate de fundație.
Alocația permite implicarea totală și dedicată a
fiecărui lucrător disponibilizat în aplicarea măsurilor.
Autoritățile estimează că 60 de persoane vor participa la
măsurile de formare și reinserție timp de 6,1 luni, 138 de
persoane timp de 15 luni, 51 de persoane timp de 30 de luni și 104
persoane timp de 33,2 luni. Costurile per lucrător/lună se
ridică la 1 031 EUR. Această alocație, combinată cu
alocația pentru formare și căutare a unui loc de muncă, nu
poate depăși baza de calcul a ajutorului de șomaj pentru un
lucrător. Ajutorul de șomaj nu se plătește pe durata acordării
alocațiilor de subzistență.
–
Alte costuri pe durata formării: acestea sunt rambursate numai celor 174 de participanți care
beneficiază de măsuri de formare pentru a-și acoperi
cheltuielile de deplasare și costurile materialelor de învățare.
23.
Cheltuielile pentru punerea în aplicare a FEG,
incluse în cerere în conformitate cu articolul 3 din Regulamentul (CE) nr.
1927/2006, acoperă activitățile de pregătire, informare,
publicitate și control, precum și gestionarea fundației Voest-Alpine
a lucrătorilor din industria oțelului. Toți partenerii implicați
în măsuri se angajează să comunice asistența FEG. Costurile
de gestionare a fundației vor fi calculate în mod proporțional pentru
persoanele asistate efectiv și nu vor depăși 954
EUR/persoană.
24.
Serviciile personalizate prezentate de
autoritățile austriece sunt măsuri active pe piața muncii
în cadrul acțiunilor eligibile definite la articolul 3 din Regulamentul
(CE) nr. 1927/2006. Autoritățile austriece estimează
costurile totale ale acestor servicii la 12 266 158 EUR, iar cheltuielile
pentru punerea în aplicare a FEG la 479 855 EUR (3,80 % din suma
totală). Contribuția totală solicitată din FEG este de 8 284 908
EUR (65 % din costurile totale).
 Acțiuni || Numărul estimat al lucrătorilor vizați || Costul estimat per lucrător vizat (EUR) || Costuri totale (cofinanțare prin FEG și la nivel național) (EUR)
 Servicii personalizate [articolul 3 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1927/2006]
 Consultare preliminară („Erstberatung”) || 356 || 49 || 17 444
 Orientare profesională („Berufsorientierung”) || 356 || 1 022 || 363 832
 Formare individuală, inclusiv stagii și cursuri de formare a spiritului antreprenorial („Individuelle Qualifizierung”) || 174 || 3 052 || 531 048
 Consultare permanentă și căutarea activă a unui loc de muncă („laufende Beratung und aktive Jobsuche”) || 356 || 1 056 || 375 936
 Alocație pentru formare și căutarea unui loc de muncă („Zuschussleistung/Stipendium bei aktiver Beratung, Jobsuche oder Ausbildung”) || 356 || 9 307 || 3 313 292
 Alocație de subzistență pe durata formării și căutării unui loc de muncă – 6 ,1 luni („Schulungsarbeitslosengeld”) || 60 || 6 308 || 378 480
 Alocație de subzistență pe durata formării și căutării unui loc de muncă – 15 luni („Schulungsarbeitslosengeld”) || 138 || 15 456 || 2 132 928
 Alocație de subzistență pe durata formării și căutării unui loc de muncă – 30 de luni („Schulungsarbeitslosengeld”) || 51 || 30 886 || 1 575 186
 Alocație de subzistență pe durata formării și căutării unui loc de muncă – 33,2 luni („Schulungsarbeitslosengeld”) || 104 || 34 240 || 3 560 960
 Alte costuri pe durata formării („Ausbildungsnebenkosten”) || 174 || 98 || 17 052
 Subtotal servicii personalizate ||   || 12 266 158
 Cheltuieli pentru punerea în aplicare a FEG [articolul 3 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1927/2006]
 Activități de pregătire ||   || 57 500
 Gestionarea fundației Voest-Alpine a lucrătorilor din industria oțelului (fundație pentru reorientare profesională) ||   || 339 355
 Informare și publicitate ||   || 18 000
 Activități de control ||   || 65 000
 Subtotal cheltuieli pentru punerea în aplicare a FEG ||   || 479 855
 Total costuri estimate ||   || 12 746 013
 Contribuție din FEG (65 % din costurile totale) ||   || 8 284 908
25.
Austria a confirmat că măsurile descrise
mai sus sunt complementare cu acțiunile finanțate de fondurile
structurale și că dubla finanțare este exclusă. Programul
operațional austriac ESF din cadrul Obiectivului 2 vizează șomerii
pe termen lung, în timp ce obiectivul FEG este acela de a oferi asistență
lucrătorilor imediat după disponibilizare. Astfel, nu există o
suprapunere a celor două fonduri.
Data/datele la care serviciile
personalizate pentru lucrătorii afectați au fost inițiate sau
sunt prevăzute a fi inițiate
26.
Serviciile personalizate pentru lucrătorii
disponibilizați incluse în pachetul coordonat propus FEG pentru co-finanțare
au fost inițiate de Austria la 1 aprilie 2009, aceasta fiind data la care
primii lucrători s-au înscris în fundație. Prin urmare, această
dată reprezintă începutul perioadei de eligibilitate pentru orice fel
de asistență care ar putea fi acordată prin FEG.
Proceduri de consultare a partenerilor
sociali
27.
Autoritățile austriece au arătat
că dialogul cu partenerii sociali privind atenuarea efectelor pierderilor
de locuri de muncă asupra lucrătorilor în cauză a început când
întreprinderile au prezentat planurile de disponibilizări autorităților
austriece, în conformitate cu sistemul austriac de avertizare timpurie/„Frühwarnsystem”
(alineatul 45 din Arbeitsmarkt-förderungsgesetz/AMFG).
28.
În ceea ce privește rolul fundației Voest-Alpine
a lucrătorilor din industria oțelului, acordul de principiu al
partenerilor sociali a fost obținut la sfârșitul anilor 1980, în
momentul înființării acesteia. Până în luna august 2009,
următorii parteneri sociali și-au dat acordul pentru această
cerere specifică FEG: Asociația industriei constructoare de mașini
și de prelucrare a metalelor a Camerei de Comerț a Austriei (Fachverband
der maschinen- und metallverarbeitenden Industrie der Wirtschaftskammer
Österreich), Asociația industriei miniere și metalurgice a Camerei de
Comerț a Austriei (Fachverband der Bergwerke und eisenerzeugenden
Industrie der Wirtschaftskammer Österreich), sindicatul din industria
metalurgică, textilă și alimentară (Gewerkschaft
Metall-Textil-Nahrung) și sindicatul angajaților din sectorul privat,
tipografic, jurnalistic și din industria hârtiei (Gewerkschaft der
Privatangestellten, Druck, Journalismus, Papier), ambele aflate sub patronajul
Federației sindicatelor din Austria (Österreichische
Gewerkschaftsbund/ÖGB).
29.
Conform autorităților austriece,
cooperarea în domeniul parteneriatului social din Austria este un acord voluntar,
cu caracter predominant informal și nereglementat prin lege[11]. Întreprinderile trebuie să respecte reglementările
în vigoare ale serviciului de ocupare a forței de muncă (AMS) numai
atunci când decid să participe la măsuri specifice privind politica
de ocupare a forței de muncă. Disponibilizările care fac
obiectul cererii se bazează mai curând pe acorduri între angajator și
personal („Betriebsvereinbarungen”) decât pe convenții colective negociate
la nivelul întregului sector metalurgic.
Informare cu privire la acțiunile
obligatorii în temeiul legislației naționale sau al convențiilor
colective
30.
În ceea ce privește criteriile stabilite la
articolul 6 din Regulamentul (CE) nr. 1927/2006, în cererea lor și în
informațiile suplimentare transmise, autoritățile austriece:
·      au confirmat că măsurile care constituie responsabilitatea
societăților în temeiul legislației naționale sau al
convențiilor colective nu vor fi înlocuite de contribuția
financiară din partea FEG;
·      au demonstrat că acțiunile respective oferă sprijin
lucrătorilor individuali și nu urmează a fi folosite pentru
restructurarea societăților sau a sectoarelor de activitate;
·      au confirmat faptul că acțiunile eligibile menționate
anterior nu beneficiază de asistență din partea altor
instrumente financiare ale UE.
Sisteme de gestionare și de control

31.
Austria a informat Comisia că fundația Voest-Alpine
a lucrătorilor din industria oțelului va asigura cofinanțarea națională
de 35 %. Fundația propriu-zisă pentru plasarea forței de
muncă este finanțată prin contribuțiile de solidaritate
plătite de angajatorii și salariații actualelor întreprinderi
membre. Aceste contribuții variază și sunt revizuite periodic de
partenerii sociali.
32.
Conform autorităților austriece, contribuția
financiară va fi gestionată de același organism care gestionează
FSE: unitatea VI/INT/9 din cadrul Ministerului Federal al Muncii, Afacerilor
Sociale și Protecției Consumatorilor (BMASK Bundesministerium für
Arbeit, Soziales und Konsumentenschutz) va avea rol de autoritate de gestionare
și de serviciu de plată. Autoritatea de control financiar pentru FEG
este diferită de cea pentru FSE: această funcție va fi
asigurată pentru FEG de unitatea VI/S/5a din cadrul BMASK. Pachetul
coordonat de măsuri personalizate este aplicat de fundația Voest-Alpine
a lucrătorilor din industria oțelului, sub supravegherea serviciului
de ocupare a forței de muncă (AMS). Mai mult decât atât, BMASK este
sprijinit de un serviciu de asistență tehnică, ce va asigura, de
asemenea, controlul de la primul nivel. Toate acordurile și obligațiile
principale sunt stabilite prin acorduri scrise.
Finanțare
33.
Pe baza cererii înaintate de Austria,
contribuția propusă din FEG pentru pachetul coordonat de servicii
personalizate este de 8 284 908 EUR, reprezentând 65 % din
costurile totale. Alocarea propusă de Comisie în cadrul acestui fond se
bazează pe informațiile puse la dispoziție de Austria.
34.
Având în vedere cuantumul maxim al unei
contribuții financiare care poate fi acordată din FEG, în temeiul
articolului 10 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1927/2006, precum
și posibilitățile de realocare a creditelor, Comisia propune
mobilizarea FEG pentru suma totală menționată mai sus, care
să fie înscrisă în rubrica 1a din cadrul financiar.
35.
Cuantumul propus al contribuției financiare va
ține la dispoziție mai mult de 25 % din suma maximă
anuală atribuită FEG pentru alocări în perioada ultimelor patru
luni ale anului, conform dispozițiilor articolului 12 alineatul (6) din
Regulamentul (CE) nr. 1927/2006.
36.
Prin prezentarea acestei propuneri de mobilizare a
FEG, Comisia inițiază procedura simplificată de trialog, astfel
cum prevede punctul 28 din Acordul interinstituțional din 17 mai 2006, în
vederea obținerii acordului celor două componente ale
autorității bugetare cu privire la necesitatea utilizării FEG
și cu privire la suma solicitată. Comisia invită prima dintre
cele două părți componente ale autorității bugetare
care ajunge la un acord, la nivelul politic corespunzător, cu privire la
proiectul de propunere de mobilizare, să informeze cealaltă parte
componentă și Comisia în legătură cu intențiile sale.
În cazul în care una dintre cele două componente ale autorității
bugetare nu este de acord, se va organiza o reuniune oficială
trilaterală.
37.
Comisia prezintă separat o cerere de transfer,
în vederea înscrierii în bugetul pentru anul 2011 a unor credite de angajament
specifice, în conformitate cu punctul 28 din Acordul interinstituțional
din 17 mai 2006.
Originea creditelor de plată
38.
În linia bugetară FEG 04.0501 rămâne
disponibilă o sumă de 16 808 313 EUR, după adoptarea
de către cele două componente ale Autorităţii Bugetare a
două decizii totalizând 777 390 EUR, precum şi având în vedere cele
trei cazuri în discuţie în prezent în cadrul Autorităţii
Bugetare, care totalizează 30 023 247 EUR. Această sumă
disponibilă va fi utilizată pentru a acoperi suma de 8 284 908
EUR necesară pentru prezenta cerere.
Propunere de
DECIZIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI
A CONSILIULUI
privind mobilizarea Fondului european de
ajustare la globalizare în conformitate cu punctul 28 din Acordul
interinstituțional din 17 mai 2006 între Parlamentul European, Consiliu
și Comisie privind disciplina bugetară și buna gestiune
financiară (cererea EGF/2010/007 AT/Steiermark și Niederösterreich
din Austria)
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Acordul
interinstituțional din 17 mai 2006 între Parlamentul European, Consiliu
și Comisie privind disciplina bugetară și buna gestiune
financiară[12],
în special punctul 28,
având în vedere Regulamentul (CE) nr.
1927/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 decembrie
2006 privind crearea Fondului european de ajustare la globalizare, în special
articolul 12 alineatul (3)[13],
având în vedere propunerea Comisiei[14],
întrucât:
(1)       Fondul european de ajustare
la globalizare (FEG) a fost creat pentru a oferi sprijin suplimentar
lucrătorilor disponibilizați ca urmare a schimbărilor majore din
structura comerțului mondial, generate de globalizare și pentru a-i
ajuta să se reintegreze pe piața forței de muncă.
(2)       Domeniul de aplicare al FEG a
fost extins pentru cererile depuse începând cu 1 mai 2009 pentru a include
acordarea de sprijin lucrătorilor disponibilizați ca urmare
directă a crizei financiare și economice mondiale.
(3)       Acordul
interinstituțional din 17 mai 2006 permite mobilizarea FEG în limita unui
plafon anual de 500 de milioane EUR.
(4)       La 9 martie 2010, Austria a
depus o cerere de mobilizare a FEG în ceea ce privește
disponibilizările din 54 de întreprinderi a căror activitate se
încadrează în NACE a doua revizuire diviziunea 24 („Prelucrarea metalelor
de bază”) din regiunile învecinate NUTS II Steiermark (Steiermark, AT22) și
Niederösterreich (Austria Inferioară, AT12) din Austria, care a fost
completată cu informații suplimentare transmise până la 27
ianuarie 2011. Această cerere îndeplinește condițiile pentru
stabilirea contribuțiilor financiare, astfel cum acestea sunt
prevăzute la articolul 10 din Regulamentul (CE) nr. 1927/2006. Prin
urmare, Comisia propune mobilizarea sumei de 8 284 908 EUR.
(5)       Prin urmare, FEG ar trebui
mobilizat pentru a oferi o contribuție financiară ca răspuns la
cererea depusă de Austria.
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
În cadrul bugetului general al Uniunii
Europene pentru exercițiul financiar 2011, se mobilizează Fondul
european de ajustare la globalizare (FEG) pentru alocarea sumei de
8 284 908 EUR sub formă de credite de angajament și credite
de plată.
Articolul 2
Prezenta decizie este publicată în Jurnalul
Oficial al Uniunii Europene.
Adoptată la [Bruxelles/Strasbourg],
Pentru Parlamentul European                      Pentru
Consiliu
Președintele                                                  Președintele
[1]               JO C 139, 14.6.2006, p. 1.
[2]               JO L 406, 30.12.2006, p. 1.
[3]               Regulamentul (CE) 1893/2006 al Parlamentului European
și al Consiliului din 20 decembrie 2006 de stabilire a Nomenclatorului
statistic al activităților economice NACE a doua revizuire și de
modificare a Regulamentului (CEE) nr. 3037/90 al Consiliului, precum și a
anumitor regulamente CE privind domenii statistice specifice (JO L 393,
30.12.2006, p. 1).
[4]               În conformitate cu articolul 3 alineatul (3) din
Regulamentul (CE) nr. 1927/2006.
[5]               Impact of the economic crisis on key sectors of the
EU – the case of the manufacturing and construction industries (Impactul
crizei economice asupra unor sectoare-cheie din UE – Cazul industriei
prelucrătoare și al industriei construcțiilor); http://ec.europa.eu/enterprise/newsroom/cf/_getdocument.cfm?doc_id=4040
(4/2009) și http://ec.europa.eu/enterprise/newsroom/cf/_getdocument.cfm?doc_id=5509
(10/2009).
[6]               Fundațiile
pentru plasarea forței de muncă din Austria reprezintă un
instrument politic activ de îmbunătățire a poziției pe piața
muncii a solicitanților de locuri de muncă. Acestea sunt înființate
în temeiul Arbeitslosenversicherungsgesetz (alineatul 18) și al
directivelor de aplicare publicate de Serviciul de ocupare a forței de
muncă (AMS). Cea mai recentă directivă AMS: http://www.ams.at/_docs/001_ast_RILI.pdf.
[7]               http://www.voestalpine.com/group/static/sites/default/downloads/en/share/share/Annual_Report_2009-10.pdf
[8]               Conform alineatului 18 din Arbeitslosenversicherungsgesetz (ALVG), participarea unui
lucrător la programele fundației este de 156 de săptămâni
(3 ani), cu posibilitate de prelungire la 209 săptămâni (patru ani)
în cazuri speciale (persoane în vârstă de peste 50 de ani sau persoane
care participă la programe de calificare cu o durată mai mare).
[9]               Conform alineatului 18 din Arbeitslosenversicherungsgesetz (ALVG).
[10]             Conform alineatului 18 din Arbeitslosenversicherungsgesetz (ALVG).
[11]             Site-ul web al ÖGB: http://www.sozialpartner.at/sozialpartner/Sozialpartnerschaft_mission_en.pdf
[12]             JO C 139, 14.6.2006, p. 1.
[13]             JO L 406, 30.12.2006, p. 1.
[14]             JO C […], […], p. […].