               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 8.4.2016
            COM(2016) 189 final
            2016/0096(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind încheierea Acordului dintre Uniunea Europeană și Insulele Solomon privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXT

               Regulamentul (CE) nr. 539/2001 al Consiliului
                  1
                stabilește lista țărilor terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe ale statelor membre și lista țărilor terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de această obligație. Regulamentul (CE) nr. 539/2001 este aplicat de către toate statele membre, cu excepția Irlandei și a Regatului Unit.

               Regulamentul (UE) nr. 509/2014 al Parlamentului European și al Consiliului
                  2
                a modificat Regulamentul (CE) nr. 539/2001 prin transferarea a 19 țări în anexa II, în care sunt enumerate țările terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de obligația de a deține viză. Aceste 19 țări sunt: Columbia, Dominica, Emiratele Arabe Unite, Grenada, Insulele Marshall, Insulele Solomon, Kiribati, Micronezia, Nauru, Palau, Peru, Saint Lucia, Saint Vincent și Grenadine, Samoa, Timorul de Est, Tonga, Trinidad și Tobago, Tuvalu și Vanuatu. Mențiunea fiecăruia dintre statele respective în anexa II este însoțită de o notă de subsol în care se precizează că „[e]xceptarea de la obligativitatea vizelor se aplică de la data intrării în vigoare a unui acord privind exceptarea de la obligativitatea vizelor, care urmează să fie încheiat cu Uniunea Europeană”.

               Regulamentul (UE) nr. 509/2014 a fost adoptat la 20 mai 2014 și a intrat în vigoare la 9 iunie 2014. În iulie 2014, Comisia a prezentat Consiliului o recomandare de autorizare a Comisiei să inițieze negocieri cu fiecare dintre următoarele 17 țări referitor la acordurile privind exonerarea de obligația de a deține viză: Dominica, Emiratele Arabe Unite, Grenada, Insulele Marshall, Insulele Solomon, Kiribati, Micronezia, Nauru, Palau, Saint Lucia, Saint Vincent și Grenadine, Samoa, Timorul de Est, Tonga, Trinidad și Tobago, Tuvalu și Vanuatu
                  3
               . La 9 octombrie 2014, Consiliul a transmis Comisiei directivele de negociere.

               Primele acorduri privind exonerarea de obligația de a deține viză au fost semnate la 6 mai 2015 (cu Emiratele Arabe Unite), 26 mai 2015 (cu Timorul de Est) și 28 mai 2015 (cu Dominica, Grenada, Saint Lucia, Saint Vincent și Grenadine, Samoa, Trinidad și Tobago și Vanuatu) și se aplică cu titlu provizoriu de la data semnării până la intrarea lor în vigoare. Consiliul a autorizat semnarea unei a doua serii de acorduri privind exonerarea de obligația de a deține viză, și anume cu Tonga (acord semnat la 20 noiembrie 2015), Columbia (acord semnat la 2 decembrie 2015), Kiribati (data semnării urmează a fi stabilită) și Palau (acord semnat la 7 decembrie 2015). Aceste patru acorduri se aplică cu titlu provizoriu din ziua următoare datei semnării lor până la intrarea lor în vigoare.

               Negocierile cu Insulele Solomon au fost deschise la 19 noiembrie 2014. În cursul reuniunii de la acea dată s-a putut revizui întregul proiect de text și în cadrul unor schimburi ulterioare s-a ajuns la un acord cu privire la toate aspectele. Acordul a fost parafat de negociatorii-șefi la Bruxelles, la 13 noiembrie 2015. Statele membre au fost informate în cursul reuniunii din 7 decembrie 2015 a Grupului de lucru pentru vize al Consiliului.

               2.TEMEI JURIDIC

               În ceea ce privește Uniunea, temeiul juridic al acordului este articolul 77 alineatul (2) litera (a) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), coroborat cu articolul 218.

               Propunerea anexată constituie instrumentul juridic pentru încheierea acordului. Consiliul va hotărî cu majoritate calificată, după semnarea acordului, în numele Uniunii, de către o persoană desemnată de președinția Consiliului și după obținerea aprobării Parlamentului European, în conformitate cu articolul 218 alineatul (6) al doilea paragraf litera (a) din TFUE.

               3.REZULTATELE NEGOCIERILOR

               Comisia consideră că obiectivele stabilite de Consiliu în cadrul directivelor sale de negociere au fost îndeplinite și că proiectul de acord privind exonerarea de obligația de a deține viză este acceptabil pentru Uniune.

               Textul final al acestuia poate fi rezumat după cum urmează:

               Obiectivul

               Acordul prevede un regim de călătorii fără viză pentru cetățenii Uniunii Europene și pentru cetățenii Insulelor Solomon care călătoresc pe teritoriul celeilalte părți contractante pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile.

               Pentru a garanta egalitatea de tratament pentru toți cetățenii UE, în acord s-a inclus o dispoziție conform căreia Insulele Solomon pot suspenda sau denunța acordul numai cu privire la toate statele membre ale Uniunii Europene și, reciproc, Uniunea poate suspenda sau denunța acordul numai cu privire la toate statele sale membre.

               Situația specifică a Regatului Unit și a Irlandei este descrisă în preambul.

               Domeniul de aplicare

               Exonerarea de obligația de a deține viză se aplică tuturor categoriilor de persoane (titulari de pașaport simplu, diplomatic, de serviciu/oficial și special) care călătoresc din diverse motive, cu excepția celui de a desfășura o activitate remunerată. Pentru această ultimă categorie, fiecare stat membru, precum și Insulele Solomon au în continuare posibilitatea de a impune cetățenilor celeilalte părți obligativitatea de a deține viză, în conformitate cu dreptul aplicabil al Uniunii sau cu dreptul intern aplicabil. Pentru a se putea asigura o punere în aplicare armonizată, la acord este anexată o declarație comună privind interpretarea categoriei de persoane care călătoresc în vederea desfășurării unei activități remunerate.

               Durata șederii

               Acordul prevede un regim de călătorii fără viză pentru cetățenii Uniunii Europene și pentru cetățenii Insulelor Solomon care călătoresc pe teritoriul celeilalte părți contractante pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile. La acord este anexată o declarație comună privind interpretarea acestei perioade de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile.

               Acordul ia în considerare situația statelor membre care nu aplică încă integral acquis-ul Schengen. Atâta timp cât aceste state nu fac parte din spațiul Schengen fără frontiere interne, exonerarea de obligația de a deține viză oferă cetățenilor Insulelor Solomon dreptul de a rămâne 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile pe teritoriul fiecăruia dintre statele membre respective (în prezent Bulgaria, Cipru, Croația și România), independent de perioada calculată pentru întregul spațiu Schengen.

               Aplicarea teritorială

               Acordul cuprinde dispoziții privind aplicarea sa teritorială: în cazul Franței și al Țărilor de Jos, exonerarea de obligația de a deține viză dă dreptul cetățenilor Insulelor Solomon să rămână numai pe teritoriile europene ale respectivelor state membre.

               Declarațiile

               Pe lângă declarațiile comune menționate mai sus, la acord sunt anexate alte două declarații comune:

               –privind asocierea Norvegiei, a Islandei, a Elveției și a Liechtensteinului la implementarea, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen;

               –privind difuzarea completă de informații cu privire la conținutul și consecințele acordului privind exonerarea de obligația de a deține viză și la alte aspecte conexe, cum ar fi condițiile de intrare.

               4.CONCLUZIE

               Având în vedere rezultatele menționate anterior, Comisia propune Consiliului să aprobe, după obținerea aprobării Parlamentului European, acordul dintre Uniunea Europeană și Insulele Solomon privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere.

               2016/0096 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind încheierea Acordului dintre Uniunea Europeană și Insulele Solomon privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 77 alineatul (2) litera (a) coroborat cu articolul 218 alineatul (6) al doilea paragraf litera (a) punctul (v),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               având în vedere aprobarea Parlamentului European
                  4
               ,

               întrucât:

               (1)Comisia a negociat, în numele Uniunii Europene, un acord cu Insulele Solomon privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere („acordul”).

               (2)În conformitate cu Decizia (UE) 2015/[…] a Consiliului, acordul a fost semnat și se aplică cu titlu provizoriu de la […].

               (3)Prin acord s-a instituit un Comitet mixt de experți pentru gestionarea acordului. Uniunea urmează să fie reprezentată în cadrul acestui Comitet mixt de către Comisie, care ar trebui să fie asistată de reprezentanții statelor membre.

               (4)Prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Regatul Unit nu participă, în conformitate cu Decizia 2000/365/CE a Consiliului
                  5
               ; prin urmare, Regatul Unit nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale.

               (5)Prezenta decizie reprezintă o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Irlanda nu participă, în conformitate cu Decizia 2002/192/CE a Consiliului
                  6
               ; prin urmare, Irlanda nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale.

               (6)Acordul ar trebui să fie aprobat,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Prin prezenta decizie se aprobă, în numele Uniunii, Acordul dintre Uniunea Europeană și Insulele Solomon privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere.

               Articolul 2

               Președintele Consiliului efectuează, în numele Uniunii, notificarea prevăzută la articolul 8 alineatul (1) din acord
                  7
               .

               Articolul 3

               Comisia, asistată de reprezentanții statelor membre, reprezintă Uniunea în cadrul Comitetului mixt de experți instituit în temeiul articolului 6 din acord.

               Articolul 4

               Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)
                  Regulamentul (CE) nr. 539/2001 al Consiliului din 15 martie 2001 de stabilire a listei țărilor terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe și a listei țărilor terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de această obligație, JO L 81, 21.3.2001, p. 1.

                     (2)
                  Regulamentul (UE) nr. 509/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 mai 2014 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 539/2001 al Consiliului de stabilire a listei țărilor terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe și a listei țărilor terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de această obligație, JO L 149, 20.5.2014, p. 67.

                     (3)
                  COM(2014) 467, 17.7.2014.

                     (4)
                  Aprobare acordată la […].

                     (5)
                  Decizia 2000/365/CE a Consiliului din 29 mai 2000 privind solicitarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (JO L 131, 1.6.2000, p. 43).

                     (6)
                  Decizia 2002/192/CE a Consiliului din 28 februarie 2002 privind solicitarea Irlandei de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (JO L 64, 7.3.2002, p. 20).

                     (7)
                  Data intrării în vigoare a acordului se va publica în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene de către Secretariatul General al Consiliului.

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 8.4.2016
            COM(2016) 189 final
            ANEXĂ
            la
            Propunerea de decizie a Consiliului
            privind încheierea Acordului dintre Uniunea Europeană și Insulele Solomon privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

               ANEXĂ

               la

               Propunerea de decizie a Consiliului

               privind încheierea Acordului dintre Uniunea Europeană și Insulele Solomon privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

               ACORD

               între Uniunea Europeană și Insulele Solomon privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

               UNIUNEA EUROPEANĂ, denumită în continuare „Uniunea” sau „UE”, și

               INSULELE SOLOMON,

               denumite în continuare împreună „părțile contractante”,

               ÎN VEDEREA dezvoltării în continuare a relațiilor de prietenie între părțile contractante și din dorința de a facilita călătoriile prin asigurarea unui regim fără viză pentru cetățenii acestora în cazul intrării și al șederii de scurtă durată,

               AVÂND ÎN VEDERE Regulamentul (UE) nr. 509/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 mai 2014 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 539/2001 al Consiliului de stabilire a listei țărilor terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe și a listei țărilor terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de această obligație
                  1
               , printre altele prin transferarea a 19 țări terțe, inclusiv a Insulelor Solomon, în lista țărilor terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de obligația de a deține viză de scurtă ședere în statele membre,

               ȚINÂND SEAMA de faptul că articolul 1 din Regulamentul (UE) nr. 509/2014 prevede că, pentru respectivele 19 țări, exceptarea de la obligativitatea vizelor se aplică de la data intrării în vigoare a unui acord privind exceptarea de la obligativitatea vizelor, care urmează să fie încheiat cu Uniunea Europeană,

               DORIND să salvgardeze principiul egalității de tratament pentru toți cetățenii UE,

               LUÂND ÎN CONSIDERARE faptul că persoanele care călătoresc în vederea desfășurării unei activități remunerate în timpul șederii lor de scurtă durată nu intră sub incidența prezentului acord și, prin urmare, pentru respectiva categorie continuă să se aplice dispozițiile relevante din dreptul Uniunii și dreptul intern al statelor membre și din dreptul intern al Insulelor Solomon cu privire la obligația de a deține viză sau la exonerarea de această obligație, precum și cu privire la accesul pe piața forței de muncă,

               ȚINÂND SEAMA de Protocolul privind poziția Regatului Unit și a Irlandei cu privire la spațiul de libertate, securitate și justiție și de Protocolul privind acquis-ul Schengen integrat în cadrul Uniunii Europene, anexate la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, și confirmând că dispozițiile prezentului acord nu se aplică Regatului Unit și Irlandei,

               CONVIN DUPĂ CUM URMEAZĂ:

               ARTICOLUL 1

               Obiectivul

               Prezentul acord prevede un regim de călătorii fără viză pentru cetățenii Uniunii Europene și pentru cetățenii Insulelor Solomon care călătoresc pe teritoriul celeilalte părți contractante pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile.

               ARTICOLUL 2

               Definiții

               În sensul prezentului acord:

               (a)
                     „stat membru” înseamnă orice stat membru al Uniunii, cu excepția Regatului Unit și a Irlandei;

               (b)
                     „cetățean al Uniunii” înseamnă un resortisant al unui stat membru, astfel cum este definit la litera (a);

               (c)
                     „cetățean al Insulelor Solomon” înseamnă orice persoană care deține cetățenia Insulelor Solomon;

               (d)
                     „spațiul Schengen” înseamnă spațiul lipsit de frontiere interne care cuprinde teritoriile statelor membre, astfel cum sunt definite la litera (a), care aplică integral acquis-ul Schengen.

               ARTICOLUL 3

               Domeniul de aplicare

               (1)
                     Cetățenii Uniunii care dețin un pașaport valabil simplu, diplomatic, de serviciu, oficial sau special emis de un stat membru pot intra și rămâne fără viză pe teritoriul Insulelor Solomon pentru perioada de ședere definită la articolul 4 alineatul (1).

               Cetățenii Insulelor Solomon care dețin un pașaport valabil simplu, diplomatic, de serviciu, oficial sau special emis de Insulele Solomon pot intra și rămâne fără viză pe teritoriul statelor membre pentru perioada de ședere definită la articolul 4 alineatul (2).

               (2)
                     Alineatul (1) al prezentului articol nu se aplică persoanelor care călătoresc în vederea desfășurării unei activități remunerate.

               Pentru respectiva categorie de persoane, fiecare stat membru poate decide individual să impună obligația de a deține viză cetățenilor Insulelor Solomon sau să retragă această obligație, în conformitate cu articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 539/2001 al Consiliului
                  2
               .

               Pentru respectiva categorie de persoane, Insulele Solomon pot decide impunerea obligației de a deține viză sau exonerarea de această obligație pentru cetățenii fiecărui stat membru în mod individual, în conformitate cu dreptul intern.

               (3)
                     Exonerarea de obligația de a deține viză prevăzută în prezentul acord se aplică fără a se aduce atingere legislației părților contractante privind condițiile de intrare și de scurtă ședere. Statele membre și Insulele Solomon își rezervă dreptul de a refuza intrarea și scurta ședere pe teritoriul lor dacă una sau mai multe dintre aceste condiții nu sunt respectate.

               (4)
                     Exonerarea de obligația de a deține viză se aplică indiferent de modul de transport utilizat pentru a trece frontierele părților contractante.

               (5)
                     Aspectele care nu sunt reglementate prin prezentul acord sunt reglementate de dreptul Uniunii, dreptul intern al statelor membre sau dreptul intern al Insulelor Solomon.

               ARTICOLUL 4

               Durata șederii

               (1)
                     Cetățenii Uniunii pot rămâne pe teritoriul Insulelor Solomon pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile.

               (2)
                     Cetățenii Insulelor Solomon pot rămâne pe teritoriul statelor membre care aplică integral acquis-ul Schengen pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile. Perioada respectivă se calculează independent de orice ședere într-un stat membru care nu aplică încă integral acquis-ul Schengen.

               Cetățenii Insulelor Solomon pot rămâne pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile pe teritoriul fiecărui stat membru care nu aplică încă integral acquis-ul Schengen, independent de perioada de ședere calculată pentru teritoriul statelor membre care aplică integral acquis-ul Schengen.

               (3)
                     Prezentul acord nu aduce atingere posibilității ca Insulele Solomon și statele membre să prelungească perioada de ședere peste cele 90 de zile, în conformitate cu dreptul lor intern și cu dreptul Uniunii.

               ARTICOLUL 5

               Aplicarea teritorială

               (1)
                     În ceea ce privește Republica Franceză, prezentul acord se aplică numai teritoriului european al Republicii Franceze.

               (2)
                     În ceea ce privește Regatul Țărilor de Jos, prezentul acord se aplică numai teritoriului european al Regatului Țărilor de Jos.

               ARTICOLUL 6

               Comitetul mixt de gestionare a acordului

               (1)
                     Părțile contractante instituie un Comitet mixt de experți (denumit în continuare „Comitetul”), alcătuit din reprezentanți ai Uniunii și din reprezentanți ai Insulelor Solomon. Uniunea este reprezentată de Comisia Europeană.

               (2)
                     Comitetului îi revin, printre altele, următoarele atribuții:

               (a)
                     monitorizarea punerii în aplicare a prezentului acord;

               (b)
                     propunerea de modificări sau completări la prezentul acord;

               (c)
                     soluționarea diferendelor legate de interpretarea sau aplicarea prezentului acord.

               (3)
                     Comitetul se reunește, ori de câte ori este necesar, la cererea uneia dintre părțile contractante.

               (4)
                     Comitetul își stabilește regulamentul de procedură.

               ARTICOLUL 7

               Relația dintre prezentul acord și acordurile bilaterale de exonerare de obligația de a deține viză
                  existente între statele membre și Insulele Solomon

               Prezentul acord prevalează asupra oricăror acorduri sau înțelegeri bilaterale încheiate între fiecare stat membru și Insulele Solomon, în măsura în care acestea vizează aspecte care intră în domeniul de aplicare al prezentului acord.

               ARTICOLUL 8

               Dispoziții finale

               (1)
                     Prezentul acord se ratifică sau se aprobă de către părțile contractante în conformitate cu procedurile interne ale acestora și intră în vigoare în prima zi a celei de a doua luni care urmează datei ultimei dintre cele două notificări prin care părțile contractante își notifică reciproc faptul că procedurile respective au fost finalizate.

               Prezentul acord se aplică cu titlu provizoriu din ziua următoare datei semnării sale.

               (2)
                     Prezentul acord se încheie pe o durată nedeterminată, cu excepția cazului în care este denunțat în conformitate cu alineatul (5).

               (3)
                     Prezentul acord poate fi modificat prin acordul scris al părților contractante. Modificările intră în vigoare după ce părțile contractante și-au notificat reciproc finalizarea procedurilor interne necesare în acest sens.

               (4)
                     Oricare parte contractantă poate suspenda integral sau parțial prezentul acord, în special din motive de ordine publică, de protecție a securității naționale sau de protecție a sănătății publice, ca urmare a imigrației ilegale sau a reintroducerii obligației de a deține viză de către una dintre părțile contractante. Decizia de suspendare se notifică celeilalte părți contractante cu cel puțin două luni înainte de preconizata sa intrare în vigoare. Partea contractantă care a suspendat aplicarea prezentului acord informează de îndată cealaltă parte contractantă, în momentul în care motivele suspendării nu mai există, și revocă suspendarea.

               (5)
                     Fiecare parte contractantă poate denunța prezentul acord prin notificarea scrisă a celeilalte părți. Prezentul acord își încetează valabilitatea după 90 de zile de la data unei astfel de notificări.

               (6)
                     Insulele Solomon pot suspenda sau denunța prezentul acord numai cu privire la toate statele membre.

               (7)
                     Uniunea poate suspenda sau denunța prezentul acord numai cu privire la toate statele sale membre.

               Întocmit în dublu exemplar în limbile bulgară, cehă, croată, daneză, engleză, estonă, finlandeză, franceză, germană, greacă, italiană, letonă, lituaniană, maghiară, malteză, neerlandeză, polonă, portugheză, română, slovacă, slovenă, spaniolă și suedeză, fiecare text fiind în egală măsură autentic.

               DECLARAȚIE COMUNĂ CU PRIVIRE LA ISLANDA, NORVEGIA, ELVEȚIA
                  ȘI LIECHTENSTEIN

               Părțile contractante iau cunoștință de relațiile strânse existente între Uniunea Europeană și Norvegia, Islanda, Elveția și Liechtenstein, în special în temeiul acordurilor din 18 mai 1999 și 26 octombrie 2004 privind asocierea acestor țări la implementarea, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen.

               În astfel de circumstanțe, este de dorit ca autoritățile Norvegiei, Islandei, Elveției și Liechtensteinului, pe de o parte, și ale Insulelor Solomon, pe de altă parte, să încheie, fără întârziere, acorduri bilaterale privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere în condiții similare cu cele prevăzute în prezentul acord.

               DECLARAȚIE COMUNĂ PRIVIND INTERPRETAREA CATEGORIEI DE PERSOANE CARE CĂLĂTORESC ÎN VEDEREA DESFĂȘURĂRII UNEI ACTIVITĂȚI REMUNERATE,
                  ASTFEL CUM SE PREVEDE LA ARTICOLUL 3 ALINEATUL (2) DIN PREZENTUL ACORD

               Din dorința de a asigura o interpretare comună, părțile contractante convin ca, în sensul prezentului acord, categoria de persoane care desfășoară activități remunerate să includă persoanele care intră, cu scopul de a desfășura activități profesionale sau remunerate, pe teritoriul celeilalte părți contractante ca angajat sau prestator de servicii.

               Această categorie nu ar trebui să includă:

               –
                     oamenii de afaceri, cu alte cuvinte persoanele care călătoresc în scopuri de afaceri (fără să fie angajați în țara celeilalte părți contractante);

               –
                     sportivii sau artiștii care desfășoară activități punctuale;

               –
                     jurnaliștii trimiși de media din țara lor de reședință; și

               –
                     stagiarii detașați în cadrul aceleiași companii.

               Punerea în aplicare a prezentei declarații este monitorizată de Comitetul mixt, în limita responsabilităților care îi revin în temeiul articolului 6 din prezentul acord, care poate propune modificări atunci când, pe baza experienței părților contractante, le consideră necesare.

               DECLARAȚIE COMUNĂ PRIVIND INTERPRETAREA PERIOADEI DE 90 DE ZILE
                  ÎN CURSUL ORICĂREI PERIOADE DE 180 DE ZILE, ASTFEL CUM ESTE PREVĂZUTĂ LA ARTICOLUL 4 DIN PREZENTUL ACORD

               Părțile contractante înțeleg că perioada maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile, astfel cum este prevăzută la articolul 4 din prezentul acord, înseamnă fie o vizită continuă, fie mai multe vizite consecutive a căror durată totală nu depășește 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile.

               Termenul „oricare” presupune aplicarea unei perioade de referință mobile de 180 de zile; aceasta înseamnă că trebuie calculată fiecare zi de ședere din ultima perioadă de 180 de zile, pentru a verifica dacă cerința privind durata de ședere de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile continuă să fie îndeplinită. Printre altele, aceasta înseamnă că o absență pe o perioadă neîntreruptă de 90 zile permite o nouă ședere de până la 90 de zile.

               DECLARAȚIE COMUNĂ PRIVIND INFORMAREA CETĂȚENILOR
                  ASUPRA ACORDULUI DE EXONERARE DE OBLIGAȚIA DE A DEȚINE VIZĂ

               Recunoscând importanța transparenței pentru cetățenii Uniunii Europene și pentru cetățenii Insulelor Solomon, părțile contractante convin să asigure difuzarea completă a informațiilor cu privire la conținutul și consecințele acordului privind exonerarea de obligația de a deține viză și la alte aspecte conexe, de exemplu condițiile de intrare.

               _________________

                     (1)
                  JO UE L 149, 20.5.2014, p. 67.

                     (2)
                  Regulamentul (CE) nr. 539/2001 al Consiliului din 15 martie 2001 de stabilire a listei țărilor terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe și a listei țărilor terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de această obligație (JO UE L 81, 21.3.2001, p. 1).


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 27.7.2017
            COM(2017) 399 final
            2017/0177(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Consiliului mixt CARIFORUM-UE prevăzut în Acordul de parteneriat economic dintre statele CARIFORUM, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de altă parte, în ceea ce privește stabilirea unei liste de arbitri

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.Obiectul propunerii

               Prezenta propunere se referă la o decizie de stabilire a poziției care urmează a fi adoptată în numele Uniunii în cadrul Consiliului mixt CARIFORUM-UE prevăzut în Acordul de parteneriat economic între statele CARIFORUM, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de altă parte, în legătură cu adoptarea preconizată a unei decizii privind stabilirea unei liste de arbitri.

               2.Contextul propunerii

               2.1.Acord de parteneriat economic între statele CARIFORUM, pe de o parte și Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de altă parte

               Acordul de parteneriat economic dintre statele CARIFORUM, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte (denumit în continuare „acordul”) are drept scop să contribuie la reducerea și, în final, la eradicarea sărăciei prin instituirea unui parteneriat comercial în conformitate cu obiectivul dezvoltării durabile, Obiectivele de Dezvoltare ale Mileniului și cu Acordul de la Cotonou.

               Acordul a fost semnat la 15 octombrie 2008 și se aplică, provizoriu, începând cu 29 decembrie 2008.

               2.2.Consiliul mixt CARIFORUM-UE

               Consiliul mixt CARIFORUM-UE este, în general, responsabil de funcționarea și punerea în aplicare a acordului menționat și monitorizează îndeplinirea obiectivelor acestuia. Acesta se reunește la nivel ministerial la intervale regulate, care nu depășesc o perioadă de doi ani. În vederea îndeplinirii obiectivelor acordului menționat, Consiliul mixt deține competența de a lua decizii cu privire la toate aspectele vizate de acord. Deciziile luate sunt obligatorii pentru părți și pentru statele CARIFORUM semnatare care întreprind toate măsurile necesare pentru punerea în aplicare a acestora, în conformitate cu normele interne ale fiecărei părți și fiecărui stat CARIFORUM semnatar.

               2.3.Actul prevăzut a fi adoptat de Consiliul mixt CARIFORUM-UE

               La 17 noiembrie 2017, în cursul celei de-a patra reuniuni, Consiliul mixt CARIFORUM-UE urmează să adopte o decizie privind stabilirea unei liste de arbitri prevăzută la articolul 221 alineatul (1) din acord (denumit în continuare „actul prevăzut”).

               Scopul actului prevăzut este stabilirea unei liste de cincisprezece persoane care dețin cunoștințe de specialitate sau experiență în drept și comerț internațional și care doresc să fie arbitri, astfel cum se prevede la articolul 221 alineatul (1) din acord. O astfel de măsură este necesară pentru a pune în aplicare dispozițiile privind soluționarea litigiilor din acord.

               Actul prevăzut devine obligatoriu pentru părți în conformitate cu articolul 221 din acord, care stipulează: „Comitetul CARIFORUM-UE pentru comerț și dezvoltare stabilește, în cel mult trei luni de la aplicarea provizorie a prezentului protocol, o listă cu cincisprezece (15) persoane care doresc și sunt în măsură să fie arbitri. Fiecare dintre părți alege cinci persoane în calitate de arbitri. Cele două părți convin, de asemenea, asupra a cinci persoane care nu sunt resortisanți ai niciuneia dintre părți și cărora li se încredințează funcția de președinte al comisiei de arbitraj. Comitetul CARIFORUM-UE pentru comerț și dezvoltare se asigură că lista este menținută permanent la acest nivel.”

               3.Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene

               Articolul 221 alineatul (1) din acord prevede stabilirea unei liste de cincisprezece persoane care dețin cunoștințe de specialitate sau experiență în drept și comerț internațional și care doresc să fie arbitri. Fiecare dintre părți a selectat cinci persoane și cele două părți au convenit, de asemenea, asupra unui număr de cinci persoane care nu sunt resortisanți ai niciunei părți și cărora li se încredințează funcția de președinte al comisiei de arbitraj.

               Anexa la proiectul atașat de decizie a Consiliului, precum și lista de arbitri au fost convenite cu partea CARIFORUM în timpul celei de a șasea reuniuni a Comitetului pentru comerț și dezvoltare care a avut loc în Jamaica, la 25 noiembrie 2016.

               Poziția propusă care urmează să fie adoptată în numele Uniunii urmărește ca actul prevăzut să devină obligatoriu.

               4.Temei juridic

               4.1.Temeiul juridic procedural

               4.1.1.Principii

               Articolul 218 alineatul (9) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) prevede adoptarea deciziilor „de stabilire a pozițiilor care trebuie adoptate în numele Uniunii în cadrul unui organism creat printr-un acord, în cazul în care acest organism trebuie să adopte acte cu efecte juridice, cu excepția actelor care modifică sau completează cadrul instituțional al acordului.”

               4.1.2.Aplicarea la cazul în discuție

               Consiliul mixt CARIFORUM-UE este un organism creat de acord.

               Actul pe care Consiliul mixt CARIFORUM-UE este invitat să-l adopte constituie un act cu efecte juridice. Actul prevăzut va fi obligatoriu în temeiul dreptului internațional, în conformitate cu articolul 221 din acord.

               Actul prevăzut nu completează sau modifică cadrul instituțional al acordului.

               Temeiul juridic procedural al propunerii de decizie este, prin urmare, articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               4.2.Temeiul juridic material

               4.2.1.Principii

               Temeiul juridic material pentru o decizie în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE depinde în primul rând de obiectivul și conținutul actului prevăzut cu privire la care este adoptată o poziție în numele Uniunii.

               4.2.2.Aplicarea la cazul în discuție

               Obiectivul principal și conținutul actului prevăzut se referă la politica comercială comună.

               Temeiul juridic material al propunerii de decizie este, prin urmare, articolul 207 din TFUE.

               4.3.Concluzii

               Temeiul juridic al propunerii de decizie ar trebui să fie articolul 207 coroborat cu articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               2017/0177 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Consiliului mixt CARIFORUM-UE prevăzut în Acordul de parteneriat economic dintre statele CARIFORUM, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de altă parte, în ceea ce privește stabilirea unei liste de arbitri

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Acordul de parteneriat economic încheiat între statele CARIFORUM, pe de o parte și Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte
                  1
                (denumit în continuare „acordul”) a fost semnat la 15 octombrie 2008 și se aplică, provizoriu, începând cu data de 29 decembrie 2008.

               (2)La 17 noiembrie 2017, în cursul celei de-a patra reuniuni, Consiliul mixt CARIFORUM-UE urmează să adopte o decizie în ceea ce privește stabilirea unei liste de arbitri.

               (3)Este oportun să se stabilească poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Consiliului mixt CARIFORUM-UE, deoarece decizia va fi obligatorie pentru Uniune.

               (4)Propunerea de decizie a Consiliului anexată constituie instrumentul juridic pentru stabilirea unei liste de cincisprezece persoane care dețin cunoștințe de specialitate sau experiență în drept și comerț internațional și care doresc să fie arbitri, astfel cum se prevede la articolul 221 alineatul (1) din acord. O astfel de măsură este necesară pentru a pune în aplicare dispozițiile privind soluționarea litigiilor din acord.

               (5)În cadrul Consiliului mixt CARIFORUM-UE, Uniunea urmează să fie reprezentată de către Comisie în conformitate cu articolul 17 alineatul (1) din TUE. Statele membre trebuie să sprijine poziția Uniunii în conformitate cu articolul 4 alineatul (3) din TUE,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul celei de a patra reuniuni a Consiliului mixt CARIFORUM-UE la 17 noiembrie 2017 se bazează pe proiectul de decizie a Consiliului mixt CARIFORUM-UE atașat la prezenta decizie.

               Articolul 2

               Prezenta decizie se adresează Comisiei și statelor membre.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)
                  JO L 289, 30.10.2008, p. 3.

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 27.7.2017
            COM(2017) 399 final
            ANEXĂ
            la
            Propunerea de decizie a Consiliului
            privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Consiliului mixt CARIFORUM-UE prevăzut în Acordul de parteneriat economic dintre statele CARIFORUM, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de altă parte, în ceea ce privește stabilirea unei liste de arbitri

               APENDICE

               PROIECT

               DECIZIA NR. …/ 2017 A CONSILIULUI MIXT CARIFORUM-UE

               din ...

               instituit prin Acordul de parteneriat economic dintre statele CARIFORUM, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de altă parte, în ceea ce privește stabilirea unei liste de arbitri

               CONSILIUL MIXT CARIFORUM-UE,

               având în vedere Acordul de parteneriat economic dintre statele CARIFORUM, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte („acordul”), în special articolul 221 alineatul (1),

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Lista de cincisprezece arbitri prevăzută la articolul 221 alineatul (1), care figurează în anexa la prezenta decizie se adoptă de către părți.

               Articolul 2

               Comitetul CARIFORUM-UE pentru comerț și dezvoltare poate modifica lista de arbitri anexată la prezenta decizie.

               Articolul 3

               Prezenta decizie intră în vigoare la ….

               Adoptată la …

                        Pentru statele CARIFORUM

                        Pentru partea UE

               ANEXĂ

               Lista arbitrilor [articolul 221 alineatul (1)]

               Arbitrii selectați de către statele CARIFORUM:

               Dna Tracy BENN-ROBERTS - Antigua și Barbuda

               Dna Nicole FOSTER – Barbados

               Dna Bertha COOPER – ROSSEAU - Bahamas

               Dna Michelle A. BROWN – Jamaica

               Dna Fabiola MEDINA GARNES - Republica Dominicană

               Arbitrii selectați de către UE:

               Dl Jacques BOURGEOIS – Belgia

               Dl Claus – Dieter EHLERMANN – Germania

               Dl Pieter Jan KUIJPER – Țările de Jos

               Dl Giorgio SACERDOTI – Italia

               Dl Ramon TORRENT – Spania

               Arbitrii selectați de comun acord de către părți:

               Dl Frederick ABBOTT - Statele Unite ale Americii

               Dl James BACCHUS - Statele Unite ale Americii

               Dl Armand DE MESTRAL – Canada

               Dna Claudia OROZCO – Columbia

               Dl Helge SELAND - Norvegia


title: Propunere de decizie a Consiliului privind adoptarea de către Estonia a monedei euro la 1 ianuarie 2011

text:
|

52010PC0239

	[pic] | COMISIA EUROPEANĂ |Bruxelles, 12.5.2010COM(2010) 239 final2010/0135 (NLE)Propunere deDECIZIE A CONSILIULUIprivind adoptarea de către Estonia a monedei euro la 1 ianuarie 2011EXPUNERE DE MOTIVECONTEXTUL PROPUNERIILa 3 mai 1998, Consiliul a decis că Belgia, Germania, Spania, Franța, Irlanda, Italia, Luxemburg, Țările de Jos, Portugalia, Austria și Finlanda îndeplineau condițiile necesare pentru adoptarea euro la 1 ianuarie 1999. Danemarca și Regatul Unit au recurs la clauza „opt-out” și, prin urmare, nu au fost evaluate de Consiliu. Grecia și Suedia au fost considerate de către Consiliu drept state membre care fac obiectul unei derogări. La 19 iunie 2000, Consiliul a decis că Grecia îndeplinea condițiile necesare pentru adoptarea monedei euro la 1 ianuarie 2001. Țările care au aderat la Uniunea Europeană la 1 mai 2004 (Republica Cehă, Estonia, Cipru, Letonia, Lituania, Ungaria, Malta, Polonia, Slovenia și Slovacia) au devenit state membre care fac obiectul unei derogări în conformitate cu articolul 4 din Actul de aderare respectiv. La 11 iulie 2006, Consiliul a decis că Slovenia îndeplinea condițiile necesare pentru adoptarea monedei euro la 1 ianuarie 2007. Bulgaria și România, care au aderat la Uniunea Europeană la 1 ianuarie 2007, au devenit state membre care fac obiectul unei derogări în conformitate cu articolul 5 din Actul de aderare respectiv. La 10 iulie 2007, Consiliul a decis că Cipru și Malta îndeplineau condițiile necesare pentru adoptarea monedei euro la 1 ianuarie 2008. La 8 iulie 2008, Consiliul a decis că Slovacia îndeplinește condițiile necesare pentru adoptarea monedei euro la 1 ianuarie 2009.Articolul 140 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (denumit în continuare „tratatul”) stipulează că cel puțin la fiecare doi ani sau la solicitarea unui stat membru care face obiectul unei derogări, Comisia și Banca Centrală Europeană prezintă Consiliului un raport privind progresele efectuate de statele membre care fac obiectul unei derogări în îndeplinirea obligațiilor care le revin în vederea realizării uniunii economice și monetare. Pe baza propriului raport și a raportului BCE, Comisia poate înainta Consiliului o propunere de decizie a Consiliului de abrogare a derogării statelor membre care îndeplinesc condițiile necesare, în conformitate cu procedura stabilită la articolul 140 alineatul (2) din tratat.Ultimele rapoarte de convergență ale Comisiei și BCE au fost adoptate în mai 2008. Danemarca și Regatul Unit nu și-au exprimat dorința de a adopta euro. În consecință, raportul de convergență din 2010 are ca obiect următoarele nouă state membre care beneficiază de derogare: Bulgaria, Republica Cehă, Estonia, Letonia, Lituania, Ungaria, Polonia, România și Suedia.Raportul de convergență al Comisiei din 2010 a fost adoptat de Colegiu la 12 mai 2010. BCE a adoptat raportul său la 12 mai. Rapoartele examinează dacă legislația internă, și în special statutele băncilor centrale naționale, sunt compatibile cu articolele 130 și 131 din tratat și cu statutul SEBC și al BCE. Rapoartele examinează, de asemenea, dacă a fost atins un grad înalt de convergență sustenabilă, analizând în ce măsură au fost îndeplinite criteriile de convergență și iau în considerare o serie de alți factori menționați la articolul 140 alineatul (1) ultimul paragraf din tratat.În ultimul său raport de convergență Comisia a ajuns la concluzia că dintre statele membre analizate, doar Estonia îndeplinește condițiile necesare pentru adoptarea euro.Pe baza raportului său și a raportului BCE, Comisia a adoptat propunerea anexată de decizie a Consiliului de abrogare a derogării pentru Estonia începând cu 1 ianuarie 2011.REZULTATELE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUIProvocările în materie de politică economică cu care sunt confruntate statele membre sunt discutate în mod regulat la diferite rubrici în cadrul Comitetului economic și financiar și al ECOFIN/Eurogrup. Este vorba, printre altele, și despre discuții informale asupra unor chestiuni specifice pregătirii unei eventuale intrări în zona euro (inclusiv asupra politicilor privind cursul de schimb). Dialogul cu mediul universitar și alte grupuri interesate are loc în cadrul unor conferințe/seminare sau ad hoc .Evoluțiile economice din zona euro și din statele membre sunt evaluate în cadrul diverselor proceduri de coordonare și supraveghere a politicilor economice (în special în temeiul articolului 121 din tratat), precum și în contextul monitorizării și examinării regulate de către Comisie a evoluției fiecărei țări și a zonei în ansamblul său (prin prognoze, publicații periodice, contribuții la Comitetul economic și financiar și ECOFIN/Eurogrup). În conformitate cu principiul proporționalității și cu practica anterioară, Comisia propune să nu se efectueze o evaluare formală a impactului.ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERIITemeiul juridicTemeiul juridic al prezentei propuneri îl reprezintă articolul 140 alineatul (2) din tratat, care stabilește procedura pentru luarea unei decizii de către Consiliu cu privire la adoptarea monedei euro și abrogarea derogării în statele membre în cauză.Consiliul hotărăște la propunerea Comisiei, după consultarea Parlamentului European, după discutarea în cadrul Consiliului European și după primirea unei recomandări din partea majorității calificate a membrilor săi care reprezintă statele membre a căror monedă este euro.Subsidiaritate și proporționalitatePropunerea intră în sfera competenței exclusive a Uniunii. În consecință, principiul subsidiarității nu se aplică.Prezenta propunere nu depășește ceea ce este necesar în vederea atingerii obiectivului și, prin urmare, este conformă principiului proporționalității.Alegerea instrumentului juridicDecizia este singurul instrument adecvat, conform articolului 140 alineatul (2) din tratat.IMPLICAȚIILE BUGETAREPropunerea nu are implicații asupra bugetului Uniunii Europene.2010/0135 (NLE)Propunere deDECIZIE A CONSILIULUIprivind adoptarea de către Estonia a monedei euro la 1 ianuarie 2011CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 140 alineatul (2),având în vedere propunerea Comisiei Europene,având în vedere raportul Comisiei Europene[1],având în vedere raportul Băncii Centrale Europene[2],având în vedere avizul Parlamentului European,având în vedere discuțiile Consiliului European,având în vedere recomandarea membrilor Consiliului ce reprezintă statele membre care au adoptat deja moneda euro,întrucât:(1) A treia etapă a Uniunii economice și monetare (UEM) a început la 1 ianuarie 1999. Consiliul, reunit la Bruxelles la 3 mai 1998, la nivel de șefi de stat sau de guvern, a decis că Belgia, Germania, Spania, Franța, Irlanda, Italia, Luxemburg, Țările de Jos, Austria, Portugalia și Finlanda îndeplineau condițiile necesare pentru adoptarea euro la 1 ianuarie 1999[3].(2) Prin Decizia 2000/427/CE[4], Consiliul a decis că Grecia îndeplinea condițiile necesare pentru adoptarea euro la 1 ianuarie 2001. Prin Decizia 2006/495/CE[5], Consiliul a decis că Slovenia îndeplinea condițiile necesare pentru adoptarea monedei unice la 1 ianuarie 2007. Prin Deciziile 2007/503/CE[6] și 2007/504/CE[7], Consiliul a decis că Cipru și Malta îndeplineau condițiile necesare pentru adoptarea euro la 1 ianuarie 2008. Prin Decizia 2008/608/CE[8], Consiliul a decis că Slovacia îndeplinea condițiile necesare pentru adoptarea monedei euro.(3) În conformitate cu alineatul (1) din Protocolul privind unele dispoziții referitoare la Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord anexat la Tratatul de instituire a Comunității Europene (denumit în continuare Tratatul CE), Regatul Unit a notificat Consiliului că nu intenționa să treacă la a treia etapă a UEM la 1 ianuarie 1999. Notificarea respectivă nu a fost modificată. În conformitate cu alineatul (1) din Protocolul privind anumite dispoziții cu privire la Danemarca anexat la Tratatul CE și cu decizia luată de șefii de stat sau de guvern reuniți la Edinburgh în decembrie 1992, Danemarca a notificat Consiliului că nu va participa la a treia etapă a UEM. Danemarca nu a solicitat inițierea procedurii menționate la articolul 140 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (denumit în continuare „tratatul”).(4) În temeiul Deciziei 98/317/CE, Suedia beneficiază de o derogare în sensul articolului 139 alineatul (1) din tratat. În conformitate cu articolul 4 din Actul de aderare[9] din 2003, Republica Cehă, Estonia, Letonia, Lituania, Ungaria, Polonia și Slovacia fac obiectul unei derogări în sensul articolului 139 alineatul (1) din tratat. În conformitate cu articolul 5 din Actul de aderare[10] din 2005, Bulgaria și România fac obiectul unei derogări în sensul articolului 139 alineatul (1) din tratat.(5) Banca Centrală Europeană (denumită în continuare „BCE”) a fost înființată la1 iulie 1998. Sistemul Monetar European a fost înlocuit cu un mecanism al ratei de schimb, a cărui instituire a fost convenită printr-o rezoluție a Consiliului European privind înființarea unui mecanism al ratei de schimb în a treia etapă a Uniunii monetare și economice din 16 iunie 1997[11]. Procedurile aferente mecanismului ratei de schimb din a treia etapă a Uniunii economice și monetare (ERM II) au fost stabilite prin Acordul din 16 martie 2006 între Banca Centrală Europeană și băncile centrale naționale ale statelor membre din afara zonei euro de stabilire a procedurilor de funcționare ale mecanismului ratei de schimb în etapa a treia a uniunii economice și monetare[12].(6) Articolul 140 alineatul (2) din tratat stabilește procedurile de abrogare a derogării de care beneficiază statele membre în cauză. Cel puțin o dată la doi ani sau la cererea unui stat membru care face obiectul unei derogări, Comisia și BCE prezintă un raport Consiliului, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 140 alineatul (1) din tratat. Cele mai recente rapoarte de convergență ale Comisiei și BCE au fost adoptate în mai 2010.(7) Legislația națională a statelor membre, inclusiv statutele băncilor centrale naționale, trebuie să fie adaptate în consecință/mod corespunzător pentru a asigura compatibilitatea cu articolele 130 și 131 din tratat și cu statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene (denumit în continuare „statutul SEBC și BCE”). Rapoartele Comisiei și ale BCE prezintă o evaluare detaliată a compatibilității legislației din Estonia cu articolele 130 și 131 din tratat și cu statutul SEBC și BCE.(8) În conformitate cu articolul 1 din Protocolul nr. 13 privind criteriile de convergență menționate la articolul 140 din tratat, criteriul de stabilitate a prețurilor, menționat la articolul 140 alineatul (1) prima liniuță din tratat, înseamnă că un stat membru dispune de o stabilitate durabilă a prețurilor și de o rată medie a inflației, măsurată în cursul unei perioade de un an înainte de examinare, care nu depășește cu mai mult de 1,5 puncte procentuale rata inflației a cel mult trei state membre cu cele mai bune rezultate în materie de stabilitate a prețurilor. În sensul criteriului de stabilitate a prețurilor, inflația se măsoară prin indici armonizați ai prețurilor de consum (IAPC), definiți în Regulamentul (CE) nr. 2494/95 al Consiliului din 23 octombrie 1995 privind indicii armonizați ai prețurilor de consum[13]. Pentru a evalua criteriul de stabilitate a prețurilor, inflația unui stat membru este măsurată prin intermediul variației procentuale a mediei aritmetice a celor 12 indici lunari raportat la media aritmetică a celor 12 indici lunari înregistrați în perioada precedentă. În rapoartele Comisiei și ale BCE s-a luat ca valoare de referință media aritmetică simplă a ratelor inflației înregistrate în cele trei state membre cu cele mai bune rezultate în materie de stabilitate a prețurilor, plus 1,5 puncte procentuale. În perioada de un an care s-a încheiat în martie 2010, valoarea de referință a inflației a fost calculată ca reprezentând 1,0%, Portugalia, Estonia și Belgia fiind cele trei state membre cu cele mai bune rezultate în materie de stabilitate a prețurilor, cu rate ale inflației de -0,8%, -0,7% și, respectiv, -0,1%. În situația economică actuală, caracterizată printr-un important șoc negativ comun, în care numeroase țări fac față unor perioade de rate negative ale inflației, pare justificată excluderea dintre țările cu cea mai bună performanță a acelor țări a căror rată medie a inflației se îndepărtează mult de inflația medie a zonei euro (0,3% în martie 2010) – în conformitate cu raportul de convergență precedent, din 2004 – deoarece aceste țări nu pot fi considerate ca având cele mai bune performanțe în termeni de stabilitate a prețurilor, iar includerea lor ar afecta sever valoarea de referință și, prin urmare caracterul echitabil al criteriului. Acest lucru a condus în martie 2010 la excluderea Irlandei, singura țară a cărei rată medie a inflației pe 12 luni (-2,3% în martie 2010) se îndepărta mult de cea a zonei euro și a altor state membre, reflectând în principal încetinirea economică severă[14].(9) În conformitate cu articolul 2 din Protocolul nr. 13 privind criteriile de convergență anexat la tratat, criteriul situației finanțelor publice menționat la articolul 140 alineatul (1) a doua liniuță din tratat înseamnă că, la momentul examinării, statul membru în cauză nu face obiectul unei decizii a Consiliului în temeiul articolului 126 alineatul (6) din tratat privind existența unui deficit excesiv în respectivul stat membru.(10) În conformitate cu articolul 3 din Protocolul nr. 13 privind criteriile de convergență anexat la tratat, criteriul de participare la mecanismul ratei de schimb din Sistemului Monetar European, menționat la articolul 140 alineatul (1) a treia liniuță din tratat, înseamnă că un stat membru a respectat limitele normale de fluctuație stabilite prin mecanismul ratei de schimb (ERM) din Sistemul Monetar European fără să înregistreze tensiuni grave cel puțin pe parcursul ultimilor doi ani dinaintea examinării. Mai concret, statul membru nu a depreciat, din proprie inițiativă, cursul central bilateral al propriei monede în raport cu euro în decursul aceleiași perioade. De la 1 ianuarie 1999, ERM II asigură cadrul de evaluare a îndeplinirii criteriului ratei de schimb. În evaluarea îndeplinirii acestui criteriu, inclusă în rapoartele lor, Comisia și BCE au examinat perioada de doi ani care s-a încheiat la 23 aprilie 2010.(11) În conformitate cu articolul 4 din Protocolul nr. 13 privind criteriile de convergență anexat la tratat, criteriul de convergență a ratelor dobânzilor menționat la articolul 140 alineatul (1) a patra liniuță din tratat înseamnă că, în cursul unei perioade de un an înaintea examinării, un stat membru a avut o rată a dobânzii nominală medie pe termen lung care nu a depășit-o cu mai mult de 2 puncte procentuale pe cea a cel mult trei state membre care au înregistrat cele mai bune rezultate în domeniul stabilității prețurilor. În sensul criteriilor de convergență a ratelor dobânzii, s-au utilizat rate ale dobânzilor comparabile pentru obligațiunile guvernamentale de referință pe 10 ani. Estonia, statul membru cu unul dintre cele mai bune rezultate raportat la stabilitatea prețurilor în martie 2010, nu dispune de nicio obligațiune de stat de referință pe termen lung armonizată sau de alt titlu de valoare de acest fel pentru calcularea valorii de referință Prin urmare, în conformitate cu textul protocolului (care menționează „cel mult trei state membre care au înregistrat cele mai bune rezultate”), pentru evaluarea îndeplinirii criteriului privind rata dobânzii, în rapoartele Comisiei și ale BCE a fost considerată ca valoare de referință valoarea calculată ca medie aritmetică simplă a ratelor dobânzii nominale pe termen lung înregistrate în primele două state membre care au cele mai bune rezultate în materie de stabilitate a prețurilor plus 2 puncte procentuale. Pe această bază, valoarea de referință pe perioada de un an care s-a încheiat în martie 2010 a fost 6,0%, rata medie a dobânzii din Portugalia (4,2%) și Belgia (3,8%).(12) În conformitate cu articolul 5 din Protocolul nr. 13 privind criteriile de convergență, anexat la tratat, datele utilizate în această evaluare a îndeplinirii criteriilor de convergență trebuie să fie furnizate de Comisie. Comisia a furnizat date pentru pregătirea prezentei propuneri. Datele bugetare au fost comunicate de Comisie pe baza rapoartelor depuse de statele membre până la 1 aprilie 2010, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 479/2009 al Consiliului din 25 mai 2009 privind aplicarea Protocolului privind procedura de deficit excesiv anexat la Tratatul de instituire a Comunității Europene.(13) Pe baza rapoartelor prezentate de Comisie și de BCE cu privire la progresele înregistrate de Estonia în îndeplinirea obligațiilor sale privind realizarea uniunii economice și monetare, Comisia a ajuns la următoarele concluzii:(a) Legislația internă a Estoniei, inclusiv statutul băncii centrale naționale, este compatibilă cu articolele 130 și 131 din tratat și cu statutul SEBC și BCE.(b) În ceea ce privește îndeplinirea de către Estonia a criteriilor de convergență menționate la cele patru liniuțe de la articolul 140 alineatul (1) din tratat:-  rata medie a inflației din Estonia în anul care s-a încheiat în martie 2010 a fost de -0,7%, valoare cu mult mai mică decât valoarea de referință, și care probabil va rămâne sub valoarea de referință în lunile următoare;-  Estonia nu face obiectul unei decizii a Consiliului privind existența unui deficit excesiv, deficitul său bugetar atingând 1,7% din PIB în 2009;-  Estonia a participat la ERM II din 28 iunie 2004; în perioada de doi ani care s-a încheiat la 23 aprilie 2010, coroana estoniană nu a înregistrat tensiuni grave și niciun ecart de la rata de schimb centrală a ERM II de la începutul participării la mecanism;-  ca rezultat al nivelului foarte scăzut al gradului de îndatorare publică al Estoniei, nu este disponibilă niciun fel de obligațiune de stat de referință pe termen lung armonizată sau alt titlu de valoare de acest fel pentru evaluarea durabilității convergenței reflectate în ratele dobânzilor pe termen lung. În timp ce percepția de către piețele financiare a riscului raportat la Estonia a crescut în perioada de vârf a crizei, evoluția în timpul perioadei de referință, precum și o evaluare mai largă a durabilității convergenței, inclusiv a politicilor constant prudente ale Estoniei, ar sprijini o evaluare pozitivă a respectării de către Estonia a criteriului ratei dobânzii pe termen lung.(c) În lumina evaluării privind compatibilitatea juridică și îndeplinirea criteriilor de convergență, precum și a altor factori, Estonia îndeplinește condițiile pentru adoptarea monedei euro.ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:Articolul 1Estonia îndeplinește condițiile necesare pentru adoptarea monedei euro. Derogarea acordată Estoniei, menționată la articolul 4 din Actul de aderare din 2003, se abrogă cu efect de la 1 ianuarie 2011.Articolul 2Prezenta decizie se adresează statelor membre.Articolul 3Prezenta decizie se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene .Adoptată la Bruxelles,Pentru ConsiliuPreședintele [1][2][3] Decizia 1998/317/CE (JO L 139, 11.5.1998, p. 30).[4] JO L 167, 7.7.2000, p.19.[5] JO L 195, 15.7.2006, p.25.[6] JO L 186, 18.7.2007, p.29.[7] JO L 186 , 18.7.2007, p. 32.[8] JO L 195, 24.7.2008, p. 24.[9] JO L 236, 23.9.2003, p. 33.[10] JO L 157, 21.6.2005, p. 203.[11] JO C 236, 2.8.1997, p. 5.[12] JO C 73, 25.3.2006, p. 21. Acord modificat prin acordul din 14 decembrie 2007 (JO C 319, 29.12.2007, p. 7).[13] JO L 257, 27.10.1995, p. 1. Regulament modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1882/2003 al Parlamentului European și al Consiliului (JO L 284, 31.10.2003, p. 1) și prin Regulamentul (CE) nr. 596/2009 al Parlamentului European și al Consiliului.[14] Prin prisma rezultatului său, această abordare este coerentă cu ceea ce s-a întreprins în 2004, când inflația medie pe 12 luni a Lituaniei, care era cu 2,3 puncte procentuale sub inflația medie pe 12 luni a zonei euro, a fost exclusă dintre cele mai bune rezultate.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 18.10.2017
            COM(2017) 602 final
            2017/0262(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul comitetelor corespunzătoare ale Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite în ceea ce privește propunerile de amendamente la Regulamentele ONU nr. 12, 14, 16, 17, 43, 44, 46, 48, 49, 110, 121, 129 și 134, la regulamentele tehnice mondiale ONU nr. 6 și 15, la Regulamentul de procedură al WP.29 și la Orientările generale pentru procedurile de reglementare ale ONU și dispozițiile tranzitorii din regulamentele ONU, precum și în ceea ce privește propunerile pentru trei noi regulamente ONU, un nou regulament tehnic mondial ONU și o propunere pentru o nouă rezoluție reciprocă

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               •Temeiurile și obiectivele propunerii

               La nivel internațional, Comisia Economică pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite (CEE-ONU) elaborează cerințe armonizate, menite să înlăture barierele tehnice din calea comerțului cu autovehicule între părțile contractante la Acordul revizuit din 1958 și să asigure că astfel de vehicule oferă un nivel ridicat de siguranță și de protecție a mediului.

               În conformitate cu Decizia 97/836/CE a Consiliului din 27 noiembrie 1997, Uniunea a aderat la Acordul Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite (denumită în continuare „CEE-ONU”) privind adoptarea specificațiilor tehnice uniforme pentru vehicule cu roți, echipamente și componente care pot fi montate și/sau folosite la vehicule cu roți și condițiile pentru recunoașterea reciprocă a omologărilor acordate pe baza acestor specificații (denumit în continuare „Acordul revizuit din 1958”) și, în conformitate cu Decizia 2000/125/CE a Consiliului din 31 ianuarie 2000 referitoare la încheierea Acordului privind stabilirea de norme tehnice mondiale aplicabile vehiculelor cu roți, echipamentelor și componentelor care pot fi montate și/sau utilizate la vehiculele cu roți (denumit în continuare „Acordul paralel”), Uniunea a aderat la Acordul paralel.

               Reuniunile WP.29 ale CEE-ONU, Forumul mondial pentru armonizarea regulamentelor privind vehiculele, se desfășoară de trei ori în fiecare an calendaristic, în lunile martie, iunie și noiembrie. În cadrul fiecărei reuniuni se adoptă noi regulamente ONU, noi regulamente tehnice mondiale ONU (RTM ONU) și/sau amendamente la regulamentele ONU sau la regulamentele tehnice mondiale ONU existente (denumite în continuare „RTM ONU”), pentru a se ține seama de progresele tehnice. Înainte de fiecare reuniune WP.29, amendamentele respective sunt adoptate de unul dintre cele șase grupuri de lucru care activează în cadrul WP.29.

               În cadrul unei reuniuni WP.29 ulterioare, are loc votul final pentru adoptarea amendamentelor, adăugirilor și rectificărilor, cu condiția întrunirii cvorumului și a existenței unei majorități calificate în rândul părților contractante. UE este parte contractantă la două acorduri (cel din 1958 și cel din 1998) ale WP.29. În cadrul fiecărei reuniuni, se pregătește o decizie a Consiliului, cunoscută drept „megadecizie”, care cuprinde lista regulamentelor, amendamentelor, completărilor și rectificărilor și care autorizează Comisia să voteze în numele Uniunii în cadrul fiecărei reuniuni a WP.29.

               Prezenta decizie a Consiliului definește poziția Uniunii în ceea ce privește votarea regulamentelor, amendamentelor, completărilor și rectificărilor supuse la vot în cadrul reuniunii WP.29 din noiembrie 2017 care se va desfășura între 13 și 17 noiembrie 2017.

               •Coerența cu dispozițiile existente în domeniul de politică

               Prezenta propunere completează și este pe deplin în conformitate cu obiectivele Uniunii privind politica în domeniul pieței interne în ceea ce privește industria automobilelor.

               Sistemul WP.29 consolidează sistemul internațional de armonizare a standardelor privind vehiculele. Acordul din 1958 joacă un rol cheie pentru acest obiectiv, deoarece producătorii din UE pot opera în temeiul unui set comun de reglementări privind omologarea de tip a vehiculelor știind că produsul va fi recunoscut de părțile contractante ca fiind în conformitate cu legislația lor națională. De exemplu, acest sistem a permis ca Regulamentul (CE) nr. 661/2009 privind siguranța generală a autovehiculelor să abroge peste 50 de directive ale UE și să le înlocuiască cu regulamentele corespunzătoare elaborate în cadrul Acordului din 1958.

               O abordare similară a fost adoptată în ceea ce privește Directiva 2007/46/CE, care a înlocuit sistemele de omologare ale statelor membre cu o procedură de omologare a Uniunii și a stabilit un cadru armonizat cuprinzând dispozițiile administrative și cerințele tehnice generale pentru toate vehiculele, sistemele, componentele și unitățile tehnice separate noi. Directiva menționată a încorporat regulamentele ONU în sistemul de omologare UE de tip, fie ca cerințe pentru omologarea de tip, fie ca alternative la legislația Uniunii. De la adoptarea directivei respective, regulamentele ONU au fost incluse din ce în ce mai des în legislația Uniunii în cadrul omologării UE de tip.

               •Coerența cu alte politici ale Uniunii

               Sistemul WP.29 este corelat cu politica Uniunii în materie de competitivitate, asupra căreia această inițiativă are un impact pozitiv. Prezenta propunere este coerentă și cu politicile Uniunii în domeniul transportului și energiei, care sunt luate în considerare în mod corespunzător în procesul de elaborare și adoptare a regulamentelor care intră sub incidența Acordului din 1958.

               2.TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE

               •Temei juridic

               Temeiul juridic al prezentei propuneri este articolul 114 coroborat cu articolul 218 alineatul (9) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.

               •Subsidiaritate

               Doar Uniunea poate vota în favoarea instrumentelor internaționale, cum ar fi propuneri de regulamente ONU, amendamente ale Regulamentelor ONU și proiecte de regulamente tehnice mondiale și în favoarea încorporării lor în sistemul Uniunii pentru omologarea de tip a autovehiculelor. Prin aceasta se previne nu numai fragmentarea pieței interne, ci se asigură, de asemenea, standarde uniforme în materie de sănătate și de siguranță în întreaga Uniune. Acest sistem oferă, totodată, avantajele unor economii de scară: se pot realiza produse pentru întreaga piață a Uniunii și chiar pentru piața internațională, în loc ca acestea să fie adaptate pentru a obține omologarea de tip națională din fiecare stat membru.

               Prin urmare, prezenta propunere respectă principiul subsidiarității.

               •Proporționalitate

                  Prezenta decizie a Consiliului autorizează Comisia să voteze în numele Uniunii și reprezintă un instrument proporționat în conformitate cu articolul 5 alineatul (1) din Decizia 97/836/CE a Consiliului pentru definirea unei poziții unificate a UE în cadrul CEE-ONU în ceea ce privește votul privind documentele de lucru propuse pe ordinea de zi a reuniunii WP.29. Prin urmare, prezenta propunere respectă principiul proporționalității deoarece aceasta nu depășește ceea ce este necesar în vederea atingerii obiectivelor de a garanta buna funcționare a pieței interne și de a oferi, totodată, un nivel înalt de protecție și siguranță publică.

               •Alegerea instrumentului

               În conformitate cu articolul 218 alineatul (9) din TFUE, este necesar să se recurgă la o decizie a Consiliului pentru a stabili pozițiile care trebuie adoptate în numele Uniunii în cadrul unui organism creat printr-un acord internațional.

               3.REZULTATELE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRILOR IMPACTULUI

               •Evaluări ex post/verificări ale adecvării legislației existente

               Nu se aplică.

               •Consultări cu părțile interesate

               Nu se aplică.

               •Obținerea și utilizarea expertizei

               Expertiza externă nu este pertinentă în cazul prezentei propuneri. Aceasta a fost, totuși, examinată de Comitetul tehnic pentru autovehicule.

               •Evaluarea impactului

               Prezenta propunere nu poate face obiectul unei evaluări a impactului, deoarece nu este de natură legislativă și nu sunt disponibile sau nu sunt posibile opțiuni de politică alternative.

               •Adecvarea și simplificarea reglementărilor

               În ceea ce privește sarcina administrativă, inițiativa nu are repercusiuni, întrucât trimiterile la amendamente anexate la megadecizie nu vor introduce noi obligații de raportare sau alte obligații de ordin administrativ pentru întreprinderi, inclusiv pentru IMM-uri. Dimpotrivă, se urmărește reducerea sarcinii administrative, deoarece aplicarea cerințelor armonizate la nivel mondial le permite producătorilor să prezinte documentația de omologare a sistemelor și componentelor nu numai în UE, ci și pe piețele de export ale părților contractante la Acordul din 1958 care se află în afara UE.

               Propunerea are un impact deosebit de pozitiv asupra competitivității industriei autovehiculelor și asupra comerțului internațional ale UE. Acceptarea reglementărilor din domeniul vehiculelor armonizate la nivel internațional de către partenerii comerciali ai UE este recunoscută ca fiind cea mai bună modalitate de a elimina barierele netarifare din calea comerțului și de a deschide și a lărgi accesul pe piață pentru întreprinderile de automobile din UE.

               •Drepturile fundamentale

               Propunerea nu are consecințe asupra protecției drepturilor fundamentale.

               4.IMPLICAȚII BUGETARE

               Prezenta inițiativă nu are implicații bugetare.

               5.ALTE ELEMENTE

               •Planuri de punere în aplicare și măsuri de monitorizare, evaluare și raportare

               Nu se aplică.

               •Documente explicative (în cazul directivelor)

               Nu se aplică.

               •Explicații detaliate cu privire la prevederile specifice ale propunerii

               Propunerea definește poziția Uniunii privind votarea

               –propunerilor de amendamente la Regulamentele ONU nr. 12, 14, 16, 17, 43, 44, 46, 48, 49, 110, 121, 129 și 134;

               –propunerilor de amendamente la Regulamentele tehnice mondiale ONU nr. 6 și 15;

               –propunerilor pentru trei noi regulamente ONU privind omologarea internațională de tip a vehiculului complet, sistemele de apel de urgență în caz de accident (AECS) și, respectiv, sistemele de ancorare a scaunelor pentru copii;

               –unei propuneri pentru un nou regulament tehnic mondial ONU privind siguranța vehiculelor electrice (EVS);

               –unei propuneri pentru o nouă rezoluție reciprocă (M.R.3) referitoare la Acordurile din 1958 și 1998 privind calitatea aerului din habitaclul vehiculului (VIAQ);

               –unei propuneri de modificare a orientărilor generale pentru procedurile de reglementare ale ONU și dispozițiile tranzitorii din regulamentele ONU și

               –a unei propuneri de modificare a Regulamentului de procedură al WP.29.

               2017/0262 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul comitetelor corespunzătoare ale Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite în ceea ce privește propunerile de amendamente la Regulamentele ONU nr. 12, 14, 16, 17, 43, 44, 46, 48, 49, 110, 121, 129 și 134, la regulamentele tehnice mondiale ONU nr. 6 și 15, la Regulamentul de procedură al WP.29 și la Orientările generale pentru procedurile de reglementare ale ONU și dispozițiile tranzitorii din regulamentele ONU, precum și în ceea ce privește propunerile pentru trei noi regulamente ONU, un nou regulament tehnic mondial ONU și o propunere pentru o nouă rezoluție reciprocă

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 114 coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Prin Decizia 97/836/CE a Consiliului
                  1
               , Uniunea a aderat la Acordul Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite (CEE-ONU) privind adoptarea de specificații tehnice uniforme pentru vehicule cu roți, echipamente și componente care pot fi montate și/sau folosite la vehicule cu roți și condițiile pentru recunoașterea reciprocă a omologărilor acordate pe baza specificațiilor respective („Acordul revizuit din 1958”).

               (2)Prin Decizia 2000/125/CE a Consiliului
                  2
               , Uniunea a aderat la Acordul privind stabilirea de norme tehnice mondiale aplicabile vehiculelor cu roți, echipamentelor și componentelor care pot fi montate și/sau utilizate la vehiculele cu roți („Acordul paralel”).

               (3)Directiva 2007/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului
                  3
                a înlocuit sistemele de omologare ale statelor membre cu o procedură de omologare a Uniunii și a stabilit un cadru armonizat cuprinzând dispozițiile administrative și cerințele tehnice generale pentru toate vehiculele, sistemele, componentele și unitățile tehnice separate noi. Directiva respectivă a încorporat regulamentele adoptate în temeiul Acordului revizuit din 1958 (denumite în continuare „regulamentele ONU”) în sistemul de omologare UE de tip, fie ca cerințe pentru omologarea de tip, fie ca alternative la legislația Uniunii. De la adoptarea Directivei 2007/46/CE, regulamentele ONU au fost incluse din ce în ce mai mult în legislația Uniunii.

               (4)Având în vedere experiența acumulată și evoluțiile tehnice, trebuie adaptate cerințele referitoare la anumite elemente sau aspecte cuprinse în Regulamentele ONU nr. 12, 14, 16, 17, 43, 44, 46, 48, 49, 110, 121, 129 și 134, precum și în Regulamentele tehnice mondiale ONU nr. 6 și 15.

               (5)Pentru a stabili dispoziții uniforme privind omologarea internațională de tip a întregului vehicul, sistemele de apel de urgență în caz de accident și sistemele de ancorare a scaunelor pentru copii, trebuie să fie adoptată propunerea de noi regulamente ONU cu privire la aceste aspecte.

               (6)Pentru a stabili dispoziții uniforme privind siguranța vehiculelor electrice, trebuie să fie adoptată propunerea pentru un nou regulament tehnic mondial ONU (RTM).

               (7)Pentru a stabili dispozițiile și o procedură de încercare armonizată pentru măsurarea emisiilor din habitaclul vehiculelor, luând astfel în considerare standardele existente, trebuie să fie adoptată propunerea pentru o nouă rezoluție reciprocă (M.R.3) privind calitatea aerului din habitaclul vehiculelor (VIAQ) în temeiul Acordului revizuit din 1958 și a Acordului paralel.

               (8)Pentru a clarifica procedurile de reglementare în urma revizuirii 3 a Acordului Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite privind adoptarea specificațiilor tehnice uniforme pentru vehicule cu roți, echipamente și componente care pot fi montate și/sau folosite la vehicule cu roți și condițiile pentru recunoașterea reciprocă a omologărilor acordate pe baza acestor specificații
                  4
               , pentru a integra viitoarele lucrări ale organismelor subsidiare ale Forumului mondial pentru armonizarea regulamentelor privind vehiculele (WP.29), pentru a evita divergențele legate de interpretare și pentru a asigura bune practici în materie de reglementare, trebuie să fie înlocuite orientările generale pentru procedurile de reglementare ale ONU și dispozițiile tranzitorii din regulamentele ONU.

               (9)Pentru a permite organizațiilor neguvernamentale fără statut consultativ din cadrul Consiliului Economic și Social al Organizației Națiunilor Unite să participe la reuniunile WP.29 în calitate de consultanți, Regulamentul de procedură al WP.29. trebuie să fie revizuit.

               (10)Este adecvată stabilirea poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Comitetului administrativ al Acordului revizuit din 1958 și al Comitetului executiv al Acordului paralel în ceea ce privește adoptarea propunerilor menționate,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Poziția care urmează să fie luată în numele Uniunii în cadrul Comitetului administrativ al Acordului revizuit din 1958 și în cadrul Comitetului executiv al Acordului paralel în perioada 13-17 noiembrie 2017 este aceea de a vota în favoarea propunerilor enumerate în anexa la prezenta decizie.

               Articolul 2

               Prezenta decizie se adresează Comisiei.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)
                  Decizia 97/836/CE a Consiliului din 27 noiembrie 1997 în vederea aderării Comunității Europene la Acordul Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite privind adoptarea specificațiilor tehnice uniforme pentru vehicule cu roți, echipamente și componente care pot fi montate și/sau folosite la vehicule cu roți și condițiile pentru recunoașterea reciprocă a omologărilor acordate pe baza acestor specificații („Acordul revizuit din 1958”) ( JO L 346, 17.12.1997, p. 78).

                     (2)
                  Decizia 2000/125/CE a Consiliului din 31 ianuarie 2000 referitoare la încheierea Acordului privind stabilirea de norme tehnice mondiale aplicabile vehiculelor cu roți, echipamentelor și componentelor care pot fi montate și/sau utilizate la vehiculele cu roți („Acordul paralel”) (JO L 35, 10.2.2000, p. 12).

                     (3)
                  Directiva 2007/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 septembrie 2007 de stabilire a unui cadru pentru omologarea autovehiculelor și remorcilor acestora, precum și a sistemelor, componentelor și unităților tehnice separate destinate vehiculelor respective (Directivă-cadru) (JO L 263, 9.10.2007, p. 1).

                     (4)
                  Aprobat, în numele Uniunii, prin Decizia (UE) 2016/1790 a Consiliului din 12 februarie 2016 (JO L 274, p. 2, 11.10.2016).

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 18.10.2017
            COM(2017) 602 final
            ANEXĂ
            la
            Propunerea de Decizie a Consiliului
            privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul comitetelor corespunzătoare ale Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite în ceea ce privește propunerile de amendamente la Regulamentele ONU nr. 12, 14, 16, 17, 43, 44, 46, 48, 49, 110, 121, 129 și 134, la regulamentele tehnice mondiale ONU nr. 6 și 15, la Regulamentul de procedură al WP.29 și la Orientările generale pentru procedurile de reglementare ale ONU și dispozițiile tranzitorii din regulamentele ONU, precum și în ceea ce privește propunerile pentru trei noi regulamente ONU, un nou regulament tehnic mondial ONU și o propunere pentru o nouă rezoluție reciprocă

               ANEXĂ

               Notă: toate documentele la care se face trimitere în tabelul de mai jos sunt disponibile publicului la adresa:

               http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/gen2017.html

                        Reg. nr.

                        Titlul punctului de pe ordinea de zi

                        Referința documentului

                        12

                        Propunerea de completare 5 la seria de amendamente 04 la Regulamentul ONU nr. 12 (Sistemul de direcție)

                        CEE/TRANS/WP.29/2017/118

                        14

                        Propunere pentru seria de amendamente 08 la Regulamentul ONU nr. 14 (Ancorajele centurilor de siguranță)

                        CEE/TRANS/WP.29/2017/119

                        14

                        Propunere pentru seria de amendamente 08 la Regulamentul ONU nr. 14 (Ancorajele centurilor de siguranță)

                        CEE/TRANS/WP.29/2017/128

                        16

                        Propunerea de completare 10 la seria de amendamente 06 și de completare 2 la seria de amendamente 07 la Regulamentul ONU nr. 16 (Centuri de siguranță)

                        CEE/TRANS/WP.29/2017/120

                        17

                        Propunerea de rectificare 1 la revizuirea 5 la Regulamentul ONU nr. 17 (Rezistența scaunelor)

                        CEE/TRANS/WP.29/2017/121

                        17

                        Propunerea de completare 4 la seria de amendamente 08 la Regulamentul ONU nr. 17 (Rezistența scaunelor)

                        CEE/TRANS/WP.29/2017/122

                        43

                        Propunerea de completare 6 la seria 01 de amendamente la Regulamentul ONU nr. 43 (Geamuri securizate)

                        CEE/TRANS/WP.29/2017/111

                        43

                        Propunerea de rectificare 6 la revizia 3 la Regulamentul ONU nr. 43 (Geamuri securizate)

                        CEE/TRANS/WP.29/2017/112

                        43

                        Propunerea de rectificare 1 la revizia 4 la Regulamentul nr. 43 (Geamuri securizate)

                        CEE/TRANS/WP.29/2017/117

                        44

                        Propunerea de completare 13 la seria de amendamente 04 la Regulamentul ONU nr. 44 (Sisteme de siguranță pentru copii)

                        CEE/TRANS/WP.29/2017/123

                        46

                        Propunerea de completare 5 la seria de amendamente 04 la Regulamentul ONU nr. 46 (Dispozitive de vizibilitate indirectă)

                        CEE/TRANS/WP.29/2017/113

                        48

                        Propunerea de completare 10 la seria de amendamente 06 la Regulamentul ONU nr. 48 (Instalarea dispozitivelor de iluminat și de semnalizare luminoasă)

                        CEE/TRANS/WP.29/2017/110

                        49

                        Propunerea de completare 9 la seria de amendamente 05 la Regulamentul ONU nr. 49 [motoare cu aprindere prin compresie și motoare cu aprindere prin scânteie (GPL și GNC)]

                        CEE/TRANS/WP.29/2017/129

                        49

                        Propunerea de completare 5 la seria de amendamente 06 la Regulamentul ONU nr. 49 [motoare cu aprindere prin compresie și motoare cu aprindere prin scânteie (GPL și GNC)]

                        CEE/TRANS/WP.29/2017/130

                        110

                        Propunerea de completare 7 la seria de amendamente 01 la Regulamentul ONU nr. 110 (Vehicule GNC și GNL)

                        CEE/TRANS/WP.29/2017/114

                        110

                        Propunerea de completare 1 la seria de amendamente 02 la Regulamentul ONU nr. 110 (Vehicule GNC și GNL)

                        CEE/TRANS/WP.29/2017/115

                        121

                        Propunerea de completare 2 la seria de amendamente 01 la Regulamentul ONU nr. 121 (Identificarea comenzilor, a lămpilor martor și a indicatoarelor)

                        CEE/TRANS/WP.29/2017/116

                        129

                        Propunerea de completare 6 la Regulamentul ONU nr. 129 (Sisteme îmbunătățite de siguranță pentru copii)

                        CEE/TRANS/WP.29/2017/124

                        129

                        Propunerea de completare 3 la seria de amendamente 01 la Regulamentul ONU nr. 129 (Sisteme îmbunătățite de siguranță pentru copii)

                        CEE/TRANS/WP.29/2017/125

                        129

                        Propunerea de completare 2 la seria de amendamente 02 la Regulamentul ONU nr. 129 (Sisteme îmbunătățite de siguranță pentru copii)

                        CEE/TRANS/WP.29/2017/126

                        134

                        Propunerea de completare 3 la Regulamentul ONU nr. 134 [Vehicule cu hidrogen și cu pilă de combustie (HFCV)]

                        CEE/TRANS/WP.29/2017/127

                        Noul Regulament ONU nr. 0

                        Propunerea de nou regulament ONU nr. 0 privind omologarea internațională de tip a unui vehicul complet

                        CEE/TRANS/WP.29/2017/108

                        Nou Regulament ONU

                        Propunerea de nou regulament ONU nr. XXX privind sistemele de apel de urgență (AECS)

                        CEE/TRANS/WP.29/2017/132

                        Nou regulament ONU

                        Propunerea de nou regulament ONU nr. XXX privind sistemele de ancorare ISOFIX, ancorajele superioare ISOFIX și pozițiile de ședere i-Size

                        CEE/TRANS/WP.29/2017/133

                        RTM nr.

                        Titlul punctului de pe ordinea de zi

                        Referința documentului

                        RTM al ONU (nou)

                        Propunere pentru un nou RTM ONU privind siguranța vehiculelor electrice (SVE)

                        CEE/TRANS/WP.29/2017/138

                        RTM al ONU nr. 15

                        Propunerea de amendament 3 la RTM ONU nr. 15 [Proceduri de încercare a vehiculelor ușoare armonizate la nivel mondial (WLTP)]

                        CEE/TRANS/WP.29/2017/140

                        RTM al ONU nr. 6

                        Propunerea de rectificare 2 la RTM ONU nr. 6 (Geamuri securizate)

                        CEE/TRANS/WP.29/2017/142

                        Postul

                        Titlul punctului de pe ordinea de zi

                        Referința documentului

                        M.R.3 a ONU

                        Propunere pentru o nouă Rezoluție reciprocă (M.R.3) la Acordurile din 1958 și 1998 privind calitatea aerului din habitaclul vehiculului (VIAQ)

                        CEE/TRANS/WP.29/2017/136

                        Orientări generale ale ONU

                        Proiectul de Orientări generale pentru procedurile de reglementare ale Organizației Națiunilor Unite și dispozițiile tranzitorii din regulamentele ONU

                        ECE/TRANS/WP.29/2017/107 & /107/Corr.1 & /107/Add.1

                        Regulamentul de procedură al WP.29

                        Propunere de modificare a Regulamentului de procedură al WP.29

                        CEE/TRANS/WP.29/2017/137