               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 28.7.2017
            COM(2017) 395 final
            2017/0170(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind semnarea Acordului dintre Uniunea Europeană și Uniunea Bahamas de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Uniunea Bahamas privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               Regulamentul (UE) nr. 610/2013 din 26 iunie 2013
                  1
                (denumit în continuare „modificarea Codului frontierelor Schengen”) a modificat Convenția de punere în aplicare a acordului Schengen (CAAS)
                  2
               , Regulamentul (CE) nr. 562/2006
                  3
                [Codul frontierelor Schengen (SBC)] și Regulamentul (CE) nr. 810/2009
                  4
                (Codul de vize) și – printre altele – a redefinit conceptul de scurtă ședere pentru resortisanții țărilor terțe în spațiul Schengen. Începând din 18 octombrie 2013, durata maximă de ședere autorizată pentru resortisanții țărilor terțe – indiferent dacă trebuie să dețină viză sau dacă sunt scutiți de aceasta – care intenționează să călătorească în spațiul Schengen pentru o ședere de scurtă durată este definită ca fiind o perioadă de „90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile”. Spre deosebire de definiția în vigoare până la 18 octombrie 2013 („trei luni, în cadrul unei perioade de șase luni, calculată de la data primei intrări”), noul concept este mai precis, dat fiind că stabilește durata în zile, iar nu în luni. În plus, sintagma „de la data primei intrări”, care a dat naștere la numeroase incertitudini și întrebări, a fost eliminată din definiție.

               Modificarea Codului frontierelor Schengen a introdus toate modificările necesare ale acquis-ului UE în materie de vize și frontiere, acestea vizând CAAS, Codul frontierelor Schengen, Codul de vize și Regulamentul (CE) nr. 539/2001
                  5
               . Cu toate acestea, conceptul de scurtă ședere este consacrat și în acordurile internaționale încheiate de Uniunea Europeană. Acordurile privind exonerarea de obligația de a deține viză încheiate cu Antigua și Barbuda
                  6
               , Bahamas
                  7
               , Barbados
                  8
               , Brazilia
                  9
               , Mauritius
                  10
               , Saint Kitts și Nevis
                  11
                și Seychelles
                  12
                se referă în continuare, atunci când definesc durata șederii fără viză, la vechea definiție („trei luni, în cadrul unei perioade de șase luni, calculată de la data primei intrări”
                  13
               ).

               La 16 iulie 2014, Comisia a adoptat o recomandare de decizie a Consiliului de autorizare a deschiderii negocierilor pentru modificarea acordului privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere încheiat între Uniunea Europeană și țările menționate mai sus
                  14
               , care a fost adoptată de Consiliu la 9 octombrie 2014
                  15
               . Obiectivul era acela de a pune în aplicare, în raport cu aceste șapte țări, noua definiție a conceptului de scurtă ședere, astfel cum a fost prevăzută de modificarea Codului frontierelor Schengen. În plus, exprimarea în zile, în loc de luni, din definiția dată în acordurile privind exonerarea de obligația de a deține viză conceptului de scurtă ședere este mai simplu de verificat și de calculat prin mijloace electronice/informatice, fiind, prin urmare, mai potrivită pentru sistemele centralizate de gestionare a frontierelor, cum ar fi sistemul de intrare/ieșire (EES)
                  16
                propus.

               În urma autorizării de către Consiliu, Comisia a demarat negocierile pentru modificarea acordurilor privind exonerarea de obligația de a deține viză încheiate cu șapte țări (Antigua și Barbuda, Bahamas, Barbados, Brazilia, Mauritius, Saint Kitts și Nevis și Seychelles).

               Negocierile cu Uniunea Bahamas s-au încheiat cu succes prin parafarea acordului de modificare la 30 august 2016. Ambele părți au convenit să adopte noua definiție a conceptului de scurtă ședere în întregul acord privind exonerarea de obligația de a deține viză încheiat între UE și Bahamas. În plus, acordul implică modificarea unor detalii tehnice (a se vedea mai jos), dar nicio modificare nu este semnificativă din punctul de vedere al călătorului.

                  Situația specifică a Regatului Unit și a Irlandei este reflectată în preambulul la acord.

               2.TEMEIUL JURIDIC, SUBSIDIARITATEA ȘI PROPORȚIONALITATEA

               •Temeiul juridic

               Acordul trebuie să fie adoptat de către ambele părți contractante în conformitate cu procedurile fiecăreia. În ceea ce privește Uniunea, sunt necesare decizii ale Consiliului privind semnarea și încheierea acordului.

               Prezenta propunere se înaintează Consiliului în vederea autorizării semnării acordului de modificare a acordului încheiat între Comunitatea Europeană și Uniunea Bahamas privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere.

               Acordul asigură coerența juridică, precum și armonizarea între statele membre, prin aderarea la noua definiție a conceptului de scurtă ședere, astfel cum este prevăzută de modificarea Codului frontierelor Schengen, care oferă o interpretare clară a acestui concept.

               Temeiul juridic al prezentei propuneri este articolul 77 alineatul (2) litera (a) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), coroborat cu articolul 218.

               Uniunea nu are competența de a aduce modificări la acordurile privind exonerarea de obligația de a deține viză care ar impune obligații celor patru țări asociate la punerea în aplicare a acquis-ului Schengen, inclusiv a politicii comune a vizelor. Pentru a asigura o abordare armonizată și punerea în aplicare a dispozițiilor privind durata de ședere autorizată în spațiul Schengen, o declarație comună este inclusă în acord, afirmând că este de dorit ca Bahamas, pe de o parte, și Islanda, Liechtenstein, Norvegia și Elveția, pe de altă parte, să își modifice în mod corespunzător acordurile bilaterale existente privind exonerarea de obligația de a deține viză.

               •Subsidiaritatea (pentru competența neexclusivă)

               În cazul în care una dintre părțile contractante la un acord internațional este Uniunea Europeană, atunci nicio modificare a unui astfel de acord nu poate fi pusă în aplicare în mod legal de statele membre însele. Acordul cu Bahamas privind exonerarea de obligația de a deține viză a fost încheiat de către Uniunea Europeană. Prin urmare, este necesară o acțiune la nivelul Uniunii.

               În plus, încheierea de acorduri de către statele membre privind exonerarea de obligația de a deține viză ar afecta acquis-ul Uniunii în domeniul vizelor [articolul 3 alineatul (2) din TFUE].

               •Proporționalitatea

               Prezenta propunere nu depășește ceea ce este necesar pentru a atinge obiectivul urmărit, și anume modificarea acordului existent privind exonerarea de obligația de a deține viză încheiat între Uniunea Bahamas și Uniunea Europeană.

               3.IMPLICAȚIILE BUGETARE

               Propunerea nu generează costuri suplimentare pentru bugetul UE.

               4. REZULTATELE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR PĂRȚILOR INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI

               •Consultările părților interesate

               La 9 octombrie 2014, Consiliul a adoptat directive de negociere care autorizau Comisia să deschidă negocierile cu Uniunea Bahamas în vederea modificării acordului privind exonerarea de obligația de a deține viză încheiat între cele două părți. Statele membre au fost informate în legătură cu stadiul negocierilor în cadrul unor reuniuni ale Grupului de lucru pentru vize.

               5.ALTE ELEMENTE

               •Rezultatul negocierilor

                  Comisia consideră că obiectivele stabilite de Consiliu în cadrul directivelor sale de negociere au fost îndeplinite și că proiectul de acord este acceptabil pentru Uniune.

                  Textul final al acordului poate fi rezumat după cum urmează:

                  a. Durata șederii

                  Acordul stabilește scutirea de viză a cetățenilor Uniunii Europene și a celor din Uniunea Bahamas atunci când călătoresc pe teritoriul celeilalte părți contractante pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile (în loc de perioada maximă de trei luni, în cadrul unei perioade de șase luni, calculată de la data primei intrări). Noua definiție se utilizează în întregul acord dintre Uniunea Europeană și Uniunea Bahamas privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere.

                  b. Dispoziție finală – suspendarea acordului [articolul 8 alineatul (4)]

               Acordul modifică articolul 8 alineatul (4) ultima teză după cum urmează: „Partea contractantă care a suspendat aplicarea prezentului acord informează de îndată cealaltă parte contractantă, în momentul în care motivele suspendării nu mai există, și revocă suspendarea.” Prin adăugarea formulării „și revocă suspendarea” la textul actual, acordul modificat clarifică faptul că o suspendare a exonerării de obligația de a deține viză trebuie să fie revocată dacă motivele care au dus la suspendare nu mai există. Cu privire la acest aspect, modificarea aliniază formularea acordului privind exonerarea de obligația de a deține viză încheiat cu Bahamas cu cea a tuturor celorlalte acorduri privind exonerarea de obligația de a deține viză semnate de Uniune în 2015 și 2016. La 14 iunie 2016, Grupul de lucru pentru vize a fost consultat cu privire la această modificare și niciun stat membru nu a formulat obiecții.

                  c. Înlocuirea „Comunității” cu „Uniunea”

                  De la intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona, la 1 decembrie 2009, Uniunea Europeană are o personalitate juridică consolidată. Cu toate acestea, denumirea de „Comunitate Europeană” este în continuare consacrată în acordurile internaționale care au intrat în vigoare înaintea Tratatului de la Lisabona, cum este cazul Acordului dintre Comunitatea Europeană și Uniunea Bahamas privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere. Prin urmare, acordul de modificare înlocuiește termenul de „Comunitate” cu cel de „Uniune” în întregul acord de exonerare de obligația de a deține viză.

                  d. Declarații comune

                  La acord sunt anexate două declarații comune:

                  - una cu privire la interpretarea perioadei de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile

                  - și una privind Islanda, Norvegia, Elveția și Liechtenstein.

                  e. Intrarea în vigoare

                  Acordul va intra în vigoare în prima zi a celei de a șasea luni următoare datei la care ultima parte contractantă notifică celeilalte părți contractante că procedurile de ratificare au fost finalizate. Pentru a asigura securitatea juridică și pentru a permite călătorilor să înțeleagă și să respecte legislația, este necesară o perioadă de tranziție suficient de lungă. După ce ratificarea acordului a fost finalizată, termenul de șase luni va permite călătorilor să își încheie șederile de scurtă durată care sunt încă în întregime calculate în conformitate cu vechea definiție înainte de intrarea în vigoare a noii definiții a conceptului de scurtă ședere și a perioadei de referință retroactive de 180 de zile.

                  Acordul de modificare nu aduce atingere niciunei alte dispoziții a acordului în vigoare încheiat între Comunitatea Europeană și Uniunea Bahamas privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere, prin urmare nici dispozițiilor privind domeniul de aplicare teritorial.

               6.CONCLUZIE

               Având în vedere considerațiile de mai sus, Comisia propune Consiliului să decidă semnarea acordului în numele Uniunii și să autorizeze președintele Consiliului să numească persoana (persoanele) împuternicită (împuternicite) corespunzător să îl semneze în numele Uniunii.

               2017/0170 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind semnarea Acordului dintre Uniunea Europeană și Uniunea Bahamas de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Uniunea Bahamas privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 77 alineatul (2) litera (a), coroborat cu articolul 218 alineatul (5),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Prin decizia din 30 noiembrie 2009, Consiliul a încheiat acordul dintre Comunitatea Europeană și Uniunea Bahamas privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere. Acordul stabilește posibilitatea de a călători fără viză pentru cetățenii Uniunii Europene și pentru cei din Bahamas în cazul călătoriilor pe teritoriul celeilalte părți contractante „pentru o perioadă maximă de trei luni, în cadrul unei perioade de șase luni”.

               (2)Regulamentul (UE) nr. 610/2013 al Parlamentului European și al Consiliului
                  17
                a adus unele modificări orizontale la acquis-ul Uniunii în materie de vize și frontiere și a definit șederea de scurtă durată ca fiind o perioadă de maximum 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile.

               (3)Este necesar ca acordul dintre Uniunea Europeană și Uniunea Bahamas privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere să includă această nouă definiție, pentru a armoniza pe deplin regimul Uniunii de scurtă ședere.

               (4)La 9 octombrie 2014, Consiliul a adoptat o decizie prin care autoriza Comisia să deschidă negocierile privind un acord de modificare a acordului încheiat între Comunitatea Europeană și Uniunea Bahamas privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere (denumit în continuare „acordul”).

               (5)Negocierile cu Uniunea Bahamas privind acordul s-au încheiat cu succes prin parafarea acestuia, prin schimb de scrisori, la 30 august 2016, de către negociatorii-șefi ai Uniunii și de către cei din Uniunea Bahamas.

               (6)Acordul ar trebui să fie semnat și declarațiile anexate la acord ar trebui să fie aprobate în numele Uniunii.

               (7)Prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Regatul Unit nu participă, în conformitate cu Decizia 2000/365/CE a Consiliului
                  18
               . Prin urmare, Regatul Unit nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale.

               (8)Prezenta decizie reprezintă o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Irlanda nu participă, în conformitate cu Decizia 2002/192/CE a Consiliului
                  19
               . Prin urmare, Irlanda nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Se autorizează semnarea, în numele Uniunii Europene, a Acordului dintre Uniunea Europeană și Uniunea Bahamas de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Uniunea Bahamas privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere („acordul”), sub rezerva încheierii acordului.

               Textul acordului se anexează la prezenta decizie.

               Articolul 2

               Declarațiile anexate la prezenta decizie se aprobă în numele Uniunii.

               Articolul 3

               Președintele Consiliului este autorizat să desemneze persoana (persoanele) împuternicită (împuternicite) să semneze acordul în numele Uniunii.

               Articolul 4

               Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)
                  JO L 182, 29.6.2013, p. 1.

                     (2)
                  JO L 239, 22.9.2000, p. 19.

                     (3)
                  JO L 105, 13.4.2006, p. 1.

                     (4)
                  JO L 243, 15.9.2009, p. 1.

                     (5)
                  JO L 081, 21.3.2001, p. 1.

                     (6)
                  JO L 169, 30.6.2009, p. 3.

                     (7)
                  JO L 169, 30.6.2009, p. 24.

                     (8)
                  JO L 169, 30.6.2009, p. 10.

                     (9)
                  În ceea ce privește Brazilia, UE a încheiat două acorduri, unul pentru titularii de pașaport simplu (JO L 255, 21.9.2012, p. 4) și un altul pentru titularii de pașaport diplomatic, de serviciu sau oficial (JO L 66, 12.3.2011, p. 2).

                     (10)
                  JO L 169, 30.6.2009, p. 17.

                     (11)
                  JO L 169, 30.6.2009, p. 38.

                     (12)
                  JO L 169, 30.6.2009, p. 31.

                     (13)
                  A se vedea „Obiectivul” și „Durata șederii” din acorduri.

                     (14)
                  COM(2014) 468 final.

                     (15)
                  Decizia Consiliului de autorizare a Comisiei în vederea deschiderii de negocieri pentru modificarea acordurilor privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere încheiate între Uniunea/Comunitatea Europeană și Antigua și Barbuda, Uniunea Bahamas, Barbados, Republica Federativă a Braziliei, Republica Mauritius, Federația Saint Kitts și Nevis și Republica Seychelles, adoptată de Consiliu la 9.10.2014.

                     (16)
                  COM(2016) 194 final.

                     (17)
                  Regulamentul (UE) nr. 610/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul frontierelor Schengen), a Convenției de punere în aplicare a Acordului Schengen, a Regulamentelor (CE) nr. 1683/95 și (CE) nr. 539/2001 ale Consiliului și a Regulamentelor (CE) nr. 767/2008 și (CE) nr. 810/2009 ale Parlamentului European și ale Consiliului, JO L 182, 29.6.2013, p. 1.

                     (18)
                  Decizia 2000/365/CE a Consiliului din 29 mai 2000 privind solicitarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (JO L 131, 1.6.2000, p. 43).

                     (19)
                  Decizia 2002/192/CE a Consiliului din 28 februarie 2002 privind solicitarea Irlandei de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (JO L 64, 7.3.2002, p. 20).

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 28.7.2017
            COM(2017) 395 final
            ANEXĂ
            la
            propunerea de decizie a Consiliului
            privind semnarea Acordului dintre Uniunea Europeană și Uniunea Bahamas de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Uniunea Bahamas privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

               ANEXĂ

               la

               propunerea de decizie a Consiliului

               privind semnarea Acordului dintre Uniunea Europeană și Uniunea Bahamas de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Uniunea Bahamas privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

               ACORD

               între Uniunea Europeană și Uniunea Bahamas de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Uniunea Bahamas privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

               UNIUNEA EUROPEANĂ,

               pe de o parte, și

               UNIUNEA BAHAMAS (denumită în continuare „Bahamas”),

               pe de altă parte,

               denumite în continuare împreună „părțile contractante”,

               AVÂND ÎN VEDERE Acordul dintre Comunitatea Europeană și Uniunea Bahamas privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere (denumit în continuare „acordul”), care a intrat în vigoare la 1 aprilie 2010,

               REAFIRMÂND importanța facilitării contactelor interpersonale,

               LUÂND ACT de faptul că acordul acționează în beneficiul cetățenilor părților contractante,

               LUÂND ÎN CONSIDERARE faptul că definiția conceptului de scurtă ședere prevăzută de acord (trei luni în cadrul unei perioade de șase luni, calculată de la data primei intrări) nu este suficient de precisă și, mai exact, că noțiunea „datei primei intrări” poate genera incertitudini și întrebări,

               ȚINÂND SEAMA de faptul că Regulamentul (UE) nr. 610/2013 din 26 iunie 2013 a adus unele modificări orizontale la acquis-ul „intern” al Uniunii în materie de vize și frontiere și a definit conceptul de scurtă ședere ca fiind o perioadă de „90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile”,

               LUÂND ÎN CONSIDERARE faptul că sistemul de intrare/ieșire care urmează să fie instituit de Uniunea Europeană impune utilizarea unei definiții clare și uniforme a conceptului de scurtă ședere, care să se aplice tuturor resortisanților țărilor terțe,

               DORIND să asigure buna circulație a călătorilor la punctele de trecere a frontierelor părților contractante,

               REAFIRMÂND că acordul se aplică cetățenilor tuturor statelor membre ale Uniunii Europene, cu excepția Regatului Unit și a Irlandei,

               LUÂND ÎN CONSIDERARE Protocolul privind poziția Regatului Unit și a Irlandei cu privire la spațiul de libertate, securitate și justiție și Protocolul privind integrarea acquis-ului Schengen în cadrul Uniunii Europene, anexate la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, și confirmând că prevederile prezentului acord nu se aplică Regatului Unit și Irlandei,

               CONVIN DUPĂ CUM URMEAZĂ:

               Articolul 1

               Acordul se modifică în conformitate cu dispozițiile prezentului articol:

               (1)În titlu și la articolul 3 alineatul (5), la articolul 6 alineatul (1) și la articolul 8 alineatul (7), cuvântul „Comunitate” se înlocuiește cu cuvântul „Uniune”.

               (2)La articolul 1, cuvintele „trei luni, în cadrul unei perioade de șase luni” se înlocuiesc cu cuvintele „90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile”.

               (3)La articolul 4, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:

               „Cetățenii Uniunii Europene pot rămâne pe teritoriul Bahamas pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile.”

               (4)La articolul 4, alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:

               „Cetățenii Bahamas pot rămâne pe teritoriul statelor membre care aplică integral acquis-ul Schengen pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile. Perioada respectivă se calculează independent de orice ședere într-un stat membru care nu aplică încă integral acquis-ul Schengen.

               Cetățenii Bahamas pot rămâne pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile pe teritoriul fiecărui stat membru care nu aplică încă integral acquis-ul Schengen, independent de perioada de ședere calculată pentru teritoriul statelor membre care aplică integral acquis-ul Schengen.”

               (5)La articolul 4 alineatul (3), cuvintele „trei luni” se înlocuiesc cu cuvintele „90 de zile”, iar cuvântul „comunitară” se înlocuiește cu sintagma „cu cea a Uniunii”.

               (6)La articolul 8 alineatul (4), ultima teză se înlocuiește cu următorul text:

               „Partea contractantă care a suspendat aplicarea prezentului acord informează de îndată cealaltă parte contractantă, în momentul în care motivele suspendării nu mai există, și revocă suspendarea.”

               Articolul 2

               Prezentul acord se ratifică sau se aprobă de către părțile contractante în conformitate cu procedurile corespunzătoare ale acestora și intră în vigoare în prima zi a celei de a șasea luni care urmează datei la care ultima parte notifică celeilalte părți încheierea procedurilor menționate anterior.

               Încheiat la […], în a […] zi a lunii […], în anul două mii șaptesprezece, în dublu exemplar în limbile bulgară, cehă, croată, daneză, engleză, estonă, finlandeză, franceză, germană, greacă, italiană, letonă, lituaniană, maghiară, malteză, neerlandeză, polonă, portugheză, română, slovacă, slovenă, spaniolă și suedeză, fiecare dintre aceste texte fiind în egală măsură autentic.

               Pentru Uniunea Europeană

               Pentru Uniunea Bahamas

               DECLARAȚIE COMUNĂ PRIVIND ISLANDA, NORVEGIA, ELVEȚIA ȘI LIECHTENSTEIN

               Este de dorit ca autoritățile din Norvegia, Islanda, Elveția și Liechtenstein, pe de o parte, și cele din Bahamas, pe de altă parte, să modifice fără întârziere acordurile bilaterale în vigoare privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere, în conformitate cu dispozițiile prezentul acord.

               Declarație comună cu privire la interpretarea conceptului de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile

               Părțile contractante înțeleg că perioada maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile, astfel cum este prevăzută la articolul 4 din acord, înseamnă fie o vizită continuă a cărei durată nu depășește 90 de zile în total în decursul oricărei perioade de 180 de zile, fie mai multe vizite consecutive a căror durată nu depășește 90 de zile în total în decursul oricărei perioade de 180 de zile.

               Termenul „oricare” presupune aplicarea unei perioade de referință mobile de 180 de zile, examinând, pentru fiecare zi a șederii, perioada de 180 de zile anterioară acestei zile, pentru a verifica dacă cerința privind durata de ședere de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile continuă să fie îndeplinită. Printre altele, aceasta înseamnă că o absență neîntreruptă de 90 zile permite o nouă ședere de până la 90 de zile.

               ________


				|

		52013PC0320

			Propunere de DECIZIE DE PUNERE ÎN APLICARE A CONSILIULUI de modificare a Deciziei de punere în aplicare 2011/77/UE privind acordarea de asistență financiară din partea Uniunii pentru Irlanda /* COM/2013/0320 final - 2013/0167 (NLE) */

			   	EXPUNERE DE MOTIVE
Pentru a
crește sustenabilitatea programului economic destinat Irlandei și
pentru a atenua nevoile de lichiditate ale guvernului irlandez în anii
ulteriori programului, și în conformitate cu declarația Eurogrupului
și a Ecofin din 12 aprilie 2013, Decizia de punere în aplicare 2011/77/UE
a Consiliului privind acordarea de asistență financiară din
partea Uniunii pentru Irlanda ar trebui să fie modificată. Concret,
aceste modificări se referă la prelungirea scadenței medii a
împrumutului în ansamblu de la „până la 12,5 ani” la „până la 19,5
ani”, prin prelungirea scadențelor plăților individuale.
La cererea Irlandei și în cazul în care
condițiile de pe piață permit acest lucru, Comisia poate
refinanța integral sau parțial împrumutul său inițial
pentru a prelungi scadența unei rate sau a unei tranșe, cu
condiția ca scadența medie maximă de 19,5 ani să fie
respectată. Orice sume împrumutate în avans de Comisie se
păstrează într-un cont la BCE, pe care Comisia l-a deschis pentru
gestionarea asistenței financiare. Comisia se va asigura că
scadența operațiunilor de refinanțare garantează buna
gestionare a marjei în cadrul plafonului resurselor proprii ale UE, inclusiv
profilul de rambursare al obligațiunilor UE. Operațiunile de
refinanțare sunt prevăzute să aibă loc începând din 2015,
iar toate cheltuielile efectuate de UE pentru încheierea și
desfășurarea fiecărei operațiuni vor fi suportate de
Irlanda.
Trebuie precizat
că această decizie va crește sustenabilitatea și va
îmbunătăți perspectivele programului în ceea ce privește
lichiditatea, ceea ce se va traduce printr-o ameliorare a condițiilor de
împrumut pentru state și va avea efecte pozitive și la nivelul
sectorului privat. Aceste efecte sunt benefice atât pentru țările
creditoare, cât și pentru cele debitoare, contribuind astfel la
stabilitatea zonei euro.
Luând în considerare explicațiile de mai
sus, Comisia consideră că modificările care constau în
prelungirea scadenței medii a împrumutului acordat Irlandei în cadrul MESF
sunt benefice pentru asigurarea îndeplinirii obiectivelor programului.
2013/0167 (NLE)
Propunere de
DECIZIE DE PUNERE ÎN APLICARE A
CONSILIULUI
de modificare a Deciziei de punere în
aplicare 2011/77/UE privind acordarea de asistență financiară
din partea Uniunii pentru Irlanda
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (UE)
nr. 407/2010 al Consiliului din 11 mai 2010 de instituire a unui
mecanism european de stabilizare financiară[1],
în special articolul 3 alineatul (2),
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
întrucât:
(1)       Consiliul a acordat Irlandei
(Decizia de punere în aplicare 2011/77/UE[2]),
la cererea acesteia, asistență financiară pentru susținerea
unui program solid de reforme economice vizând restabilirea încrederii,
facilitarea revenirii economiei la creștere sustenabilă și
asigurarea stabilității financiare a Irlandei, a zonei euro și a
Uniunii Europene.
(2)       Comisia a finalizat, la 22
aprilie 2013, a noua examinare a programului de reforme economice al Irlandei.
(3)       O prelungire a scadenței
medii maxime a împrumutului UE ar fi benefică, deoarece ar susține
Irlanda în eforturile sale de a recâștiga accesul deplin pe
piață și de a-și încheia cu succes programul. Pentru a
beneficia pe deplin de prelungirea scadenței medii maxime a împrumutului
UE, Comisia ar trebui să fie autorizată să prelungească
scadența ratelor și a tranșelor.
(4)       Ținând cont de aceste
evoluții, Decizia de punere în aplicare 2011/77/UE ar trebui
modificată,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Articolul 1 din Decizia de punere în
aplicare 2011/77/UE se modifică după cum urmează:
(1) Alineatul (1) se înlocuiește cu
următorul text:
„1.        Uniunea acordă Irlandei un
împrumut de maximum 22,5 miliarde EUR, cu o scadență medie
maximă de 19,5 ani. Scadența plăților individuale ale
împrumutului poate fi de până la 30 de ani.”
(2) Se adaugă următorul paragraf:
„9.        La cererea Irlandei, Comisia poate
prelungi scadența unei rate sau a unei tranșe, cu condiția ca
scadența medie maximă prevăzută la alineatul (1) să
fie respectată. Comisia poate refinanța integral sau parțial
împrumutul său în acest scop. Orice sume împrumutate în avans se
păstrează într-un cont la BCE, pe care Comisia l-a deschis pentru
gestionarea asistenței financiare.“
Articolul 2
Prezenta decizie
se adresează Irlandei.
Articolul 3
Prezenta decizie
se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Adoptată la Bruxelles,
                                                                       Pentru
Consiliu
                                                                       Președintele
[1]               JO L 118, 12.5.2010, p. 1.
[2]               JO L 30, 4.2.2011, p. 34.


				|

		52012PC0560

			Propunere de DECIZIE A CONSILIULUI referitoare la încheierea Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Capului Verde privind facilitarea eliberării vizelor de scurtă ședere pentru cetățenii Republicii Capului Verde și pentru cetățenii Uniunii Europene /* COM/2012/0560 final - 2012/0271 (NLE) */

			   	EXPUNERE DE MOTIVE
1.           Cadrul politic și juridic
Relațiile dintre Uniunea Europeană
și Capul Verde sunt guvernate de Acordul de parteneriat ACP-CE revizuit,
semnat la Cotonou la 23 iunie 2005. În ceea ce privește Capul Verde,
acordul revizuit a intrat în vigoare la 1 iulie 2008.
Pe parcursul primilor ani ai secolului 21,
guvernul și societatea civilă capverdiană și-au exprimat,
în repetate rânduri, dorința de a intensifica și de a extinde
relațiile lor cu Uniunea Europeană.
Prin urmare, Comisia a adoptat, la 24
octombrie 2007, o comunicare către Consiliu și Parlamentul European
privind viitorul relațiilor dintre UE și Capul Verde, în cadrul
căreia Comisia confirma existența relațiilor istorice, puternice
și speciale, dintre cele două părți, bazate pe legături
umane și culturale strânse, precum și pe împărtășirea
acelorași valori sociopolitice. Întocmai ca și Uniunea
Europeană, Capul Verde promovează valorile și principiile
democrației, ale bunei guvernanțe, ale respectării drepturilor
omului și a statului de drept. Normele și practicile înalte în
materie de guvernanță cu care această țară se poate
mândri justifică pe deplin dezvoltarea în continuare a relațiilor
sale cu Uniunea Europeană. O propunere pentru un plan de acțiune a
fost anexată la comunicare.
Consiliul Afaceri Generale și
Relații Externe din 19 și 20 noiembrie 2007 a aprobat concluziile
formulate pe marginea comunicării, instaurarea unui „parteneriat special”
între Uniune și Capul Verde, precum și planul de acțiune
destinat punerii în aplicare a acestuia, astfel cum a fost propus de către
Comisie. „Parteneriatul special” vizează consolidarea dialogului politic,
convergența politicilor și cooperarea dintre cele două
părți, în sectoare noi și sensibile, nelimitându-se la simpla
relație de donator-beneficiar și creând un cadru care să
răspundă unor interese reciproce.
Planul de acțiune este structurat în
funcție de următoarele priorități: buna
guvernanță, securitatea și stabilitatea, integrarea
regională, transformarea și modernizarea, convergența tehnică
și normativă, societatea bazată pe cunoaștere, dezvoltarea
și lupta împotriva sărăciei. Acțiunile avute în vedere sunt
menite să consolideze stabilitatea și securitatea și includ,
printre altele, măsuri cu privire la problemele legate de migrație.
În contextul „parteneriatului special” dintre
Uniune și Capul Verde și în urma concluziilor Consiliului din 10
decembrie 2007 privind parteneriatele pentru mobilitate și migrația
circulară în cadrul abordării globale a chestiunii privind
migrația, a fost semnată la 5 iunie 2008 și
lansată la 28 iulie 2008 o declarație comună privind un
parteneriat pentru mobilitate între Uniunea Europeană și Capul Verde.
La punctele 5 și 12 din această declarație, cele două
părți și-au asumat angajamentul de a dezvolta un dialog privind
chestiunea vizelor de scurtă ședere și a readmisiei. În plus, la
punctul 3 litera (i) și la punctul 6 litera (v) din anexa la
declarație, Comisia se angajează să prezinte Consiliului
recomandări în vederea obținerii de directive pentru a negocia
acorduri cu Capul Verde privind facilitarea eliberării vizelor de
scurtă ședere și, respectiv, readmisia.
Pe această bază, Comisia a prezentat
Consiliului, la 14 noiembrie 2008, o recomandare prin care solicita
obținerea unei autorizări din partea acestuia de a deschide negocieri
cu Republica Capului Verde cu privire la un acord menit să faciliteze
eliberarea vizelor de scurtă ședere pentru cetățenii
Republicii Capului Verde și ai Uniunii Europene și, respectiv, cu privire
la readmisie.
La 13 iulie 2009, au început la Bruxelles
negocierile cu Republica Capului Verde referitoare la acordul privind
facilitarea eliberării vizelor de scurtă ședere pentru
cetățenii Republicii Capului Verde și ai Uniunii Europene, ca
urmare a autorizării acordate de Consiliu la 4 iunie 2009. O
altă rundă de negocieri a avut loc la 22 noiembrie 2011. În plus, au
avut loc patru sesiuni tehnice: la 4 și 5 februarie 2010 la Praia și
la 12 octombrie 2010, la 30 mai și la 13 septembrie 2011 la Bruxelles.
Negocierile s-au încheiat în luna aprilie 2012.
Textul final al acordului a fost parafat la
data de 24 aprilie 2012 la Bruxelles, în prezența președintelui
Comisiei Europene, José Manuel Barroso, și a prim-ministrului Republicii
Capului Verde, José Maria Neves.
Statele membre au fost informate și
consultate în mod regulat în cadrul grupurilor de lucru ad hoc ale Consiliului,
în toate etapele negocierilor.
În ceea ce privește Uniunea, temeiul
juridic al acordului este articolul 77 alineatul (2) litera (a), coroborat
cu articolul 218 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene
(TFUE).
Comisia a semnat acordul la data de … . În
conformitate cu articolul 218 alineatul (6) litera (a) din TFUE,
Parlamentul European a aprobat încheierea acordului la data de … . Propunerea
anexată constituie instrumentul juridic pentru încheierea acordului.
Consiliul va decide cu majoritate calificată.
Propunerea de decizie privind încheierea
acordului stabilește procedurile interne necesare pentru aplicarea
concretă a acordului. În special, aceasta prevede că instituția
care reprezintă Uniunea în cadrul Comitetului mixt instituit prin
articolul 10 din acord este Comisia, asistată de experți din statele
membre. În temeiul articolului 10 alineatul (4) din acord, Comitetul mixt
își adoptă propriul regulament de procedură. Poziția
Uniunii în această privință este stabilită de Comisie,
după consultarea unui comitet special, desemnat de Consiliu. În ceea ce
privește alte decizii care trebuie adoptate de comitetul mixt, poziția
Uniunii se stabilește în conformitate cu dispozițiile aplicabile ale
tratatului.
2.           Rezultatul negocierilor
Comisia consideră că obiectivele
stabilite de Consiliu în cadrul directivelor sale de negociere au fost atinse
și că proiectul de acord este acceptabil pentru Uniune.
Conținutul final al acestui acord poate
fi rezumat după cum urmează:
-           introducerea de criterii
simplificate pentru eliberarea vizelor cu intrări multiple pentru
următoarele categorii de persoane:
a) membrii guvernelor și parlamentelor
naționale și regionale, membrii curților constituționale
și ai curților supreme, membrii Curții de Conturi, membrii
permanenți ai delegațiilor oficiale, oamenii de afaceri și
reprezentanții organizațiilor de afaceri, soții/soțiile,
copiii sub vârsta de 21 de ani sau cei aflați în întreținere, precum
și părinții cetățenilor capverdieni sau europeni
aflați în situație de ședere legală pe teritoriul
celeilalte părți ori care își au reședința în Capul
Verde sau, respectiv, în statul a cărui cetățenie o dețin:
în principiu, se eliberează vize cu intrări multiple valabile pentru
o perioadă de cinci ani. Vize cu intrări multiple cu o perioadă
de valabilitate mai scurtă se eliberează doar în cazul în care data
de expirare a documentului de călătorie impune acest lucru sau în
cazul în care necesitatea ori intenția de a călători în mod
frecvent sau regulat este vădit limitată la o perioadă mai
scurtă;
b) reprezentanții organizațiilor
societății civile, membrii profesiilor liberale, persoanele care
participă la activități științifice, culturale și
artistice, participanții la evenimente sportive internaționale
și persoanele care îi însoțesc, în scop profesional, jurnaliștii
și persoanele acreditate care îi însoțesc, în scop profesional,
elevii, studenții și profesorii însoțitori, reprezentanții
comunităților religioase recunoscute în Capul Verde sau în statele
membre, persoanele care călătoresc în mod regulat din motive
medicale; participanții la programe oficiale de schimb organizate de
orașe înfrățite sau de autorități municipale; membrii
delegațiilor oficiale: în principiu, se eliberează vize cu
intrări multiple valabile pentru o perioadă de un an. Vize cu
intrări multiple cu o perioadă de valabilitate mai scurtă se
eliberează doar în cazul în care data de expirare a documentului de
călătorie impune acest lucru sau în cazul în care necesitatea sau
intenția de a călători în mod frecvent sau regulat este
vădit limitată la o perioadă mai scurtă. Se eliberează
vize cu intrări multiple cu o perioadă de valabilitate de cel
puțin doi ani și de cel mult cinci ani cu condiția ca, pe
parcursul celor doi ani care preced cererea, solicitanții să fi
utilizat în mod corect vizele cu intrări multiple cu o perioadă de
valabilitate de un an și ca necesitatea sau intenția de a călători
în mod frecvent sau regulat să nu fie vădit limitată la o
perioadă mai scurtă;
-           exonerarea anumitor categorii de
persoane de la plata taxelor de viză: membrii delegațiilor oficiale,
copiii sub 12 ani; elevii și studenții, cercetătorii, tinerii în
vârstă de cel mult 25 de ani care participă la seminare,
conferințe sau evenimente sportive, culturale ori educaționale,
organizate de organizații nonprofit;
-           posibilitatea ca un prestator
extern de servicii, cu care Capul Verde sau un stat membru cooperează în
vederea eliberării vizelor, să perceapă o taxă pentru
servicii de până la 30 EUR, menținându-se, totodată,
posibilitatea ca toți solicitanții să își depună
cererile direct la consulat;
-           prelungirea gratuită a
vizelor pentru cetățenii capverdieni și europeni care, din
motive de forță majoră, nu sunt în măsură să
părăsească teritoriul statelor membre sau, respectiv, teritoriul
Capului Verde la data indicată pe viză;
-           exonerarea de la obligația de
a deține viză pentru șederile de scurtă durată
acordată resortisanților capverdieni și europeni, titulari ai
unor pașapoarte diplomatice sau de serviciu. O declarație comună
prevede că fiecare parte poate invoca suspendarea dispoziției privind
exonerarea titularilor de pașapoarte diplomatice sau de serviciu de la
obligația de a deține viză (articolul 8), în cazul în care
aplicarea acestei dispoziții dă naștere unor abuzuri din partea
celeilalte părți sau reprezintă o amenințare la adresa
securității publice. Ca o prioritate, această declarație
prevede, de asemenea, că atât Capul Verde, cât și Uniunea Europeană
se angajează să asigure un nivel ridicat de securitate pentru
pașapoartele diplomatice și de serviciu, în special prin integrarea
elementelor de identificare biometrică;
-           posibilitatea ca
cetățenii capverdieni și europeni care și-au pierdut sau
cărora li s-au furat documentele de identitate pe durata șederii lor
pe teritoriul statului-gazdă să părăsească teritoriul
Capului Verde sau al statelor membre pe baza unor acte de identitate valabile,
fără viză sau altă autorizație;
-           la cererea expresă a Capului
Verde, nu a fost introdusă nicio dispoziție privind simplificarea
cerințelor referitoare la documentele necesare pentru a justifica scopul
călătoriei;
-           instituirea unui comitet mixt de
gestionare a acordului;
-           dispozițiile care
reglementează intrarea în vigoare, durata, modificarea, suspendarea
și denunțarea acordului; dat fiind că există conexiuni
între acordul privind facilitarea eliberării vizelor de scurtă
ședere și acordul privind readmisia, ele ar trebui să intre în
vigoare simultan;
-           a fost încheiat un protocol, care
prevedea că, în conformitate cu Decizia nr. 582/2008/CE a
Parlamentului European și a Consiliului din 17 iunie 2008[1], s-au
luat măsuri armonizate pentru a simplifica tranzitul titularilor de vize
Schengen și de permise de ședere Schengen pe teritoriul statelor
membre care nu aplică încă integral acquis-ul Schengen;
-           o declarație comună
privind armonizarea informațiilor referitoare la procedurile de eliberare
a vizelor de scurtă ședere și la documentele necesare pentru
depunerea cererii de viză de scurtă ședere;
-           o declarație comună
privind cooperarea în materie de documente de călătorie și de
schimb periodic de informații referitor la securitatea documentelor;
-           se ține seama de
situațiile specifice ale Danemarcei, ale Regatului Unit și ale
Irlandei în considerentele la acord, precum și în cadrul a două
declarații comune anexate la acord. Strânsa asociere a Norvegiei,
Islandei, Elveției și Principatului Liechtenstein la punerea în
aplicare, asigurarea respectării și dezvoltarea acquis-ului Schengen
este, de asemenea, prezentată într-o declarație comună
anexată la acord.
3.           Concluzii
Luând în considerare rezultatele
menționate anterior, Comisia propune Consiliului:
-           să aprobe Acordul dintre
Uniunea Europeană și Republica Capului Verde privind facilitarea
eliberării vizelor de scurtă ședere pentru cetățenii
Republicii Capului Verde și pentru cetățenii Uniunii Europene,
anexat la prezenta decizie, după primirea aprobării Parlamentului
European.
2012/0271 (NLE)
Propunere de
DECIZIE A CONSILIULUI
referitoare la încheierea Acordului dintre
Uniunea Europeană și Republica Capului Verde privind facilitarea
eliberării vizelor de scurtă ședere pentru cetățenii
Republicii Capului Verde și pentru cetățenii Uniunii Europene
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 77 alineatul (2)
litera (a), coroborat cu articolul 218 alineatul (6), litera (a),
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
având în vedere aprobarea Parlamentului
European[2],
întrucât:
(1)       În conformitate cu Decizia 2012/XXX
a Consiliului din [...][3],
Acordul dintre Uniunea Europeană și Republica Capului Verde privind
facilitarea eliberării vizelor de scurtă ședere pentru
cetățenii Republicii Capului Verde și pentru cetățenii
Uniunii Europene (denumit în continuare „acordul”) a fost semnat de Comisie la
[…], sub rezerva încheierii sale la o dată ulterioară.
(2)       Acordul ar trebui să fie
încheiat.
(3)       Acordul instituie un Comitet
mixt care poate să își adopte propriul regulament de procedură.
Este oportun să se prevadă o procedură simplificată pentru
definirea poziției Uniunii Europene în acest sens.
(4)       Prezenta decizie
reprezintă o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care
Regatul Unit nu participă, în conformitate cu Decizia 2000/365/CE a
Consiliului din 29 mai 2000 privind solicitarea Regatului Unit al Marii
Britanii și Irlandei de Nord de a participa la unele dintre
dispozițiile acquis-ului Schengen[4];
prin urmare, Regatul Unit nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu
are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării
sale.
(5)       Prezenta decizie
reprezintă o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care
Irlanda nu participă, în conformitate cu Decizia 2002/192/CE a Consiliului
din 28 februarie 2002 privind solicitarea Irlandei de a
participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen[5]; prin
urmare, Irlanda nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are
obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale.
(6)       În conformitate cu articolele
1 și 2 din Protocolul nr. 22 privind poziția Danemarcei, anexat la
Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene, Danemarca nu participă la adoptarea
prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face
obiectul aplicării sale,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Acordul dintre Uniunea Europeană și
Republica Capului Verde privind facilitarea eliberării vizelor de
scurtă ședere pentru cetățenii Republicii Capului Verde
și pentru cetățenii Uniunii Europene se aprobă în numele
Uniunii Europene.
Textul acordului este anexat la prezenta
decizie.
Articolul 2
Președintele
Consiliului desemnează persoana împuternicită să efectueze, în
numele Uniunii Europene, notificarea prevăzută la articolul 12
alineatul (1) din acord, pentru a exprima consimțământul Uniunii
Europene de a-și asuma obligații în temeiul acordului[6].
Articolul 3
Comisia,
asistată de experți din statele membre, reprezintă Uniunea în
cadrul Comitetului mixt instituit prin articolul 10 din acord.
Articolul 4
Poziția
Uniunii în cadrul Comitetului mixt cu privire la adoptarea propriului
regulament de procedură, în conformitate cu articolul 10 alineatul (4) din
acord, este adoptată de către Comisie, după consultarea unui
comitet special, desemnat de Consiliu.
Articolul 5
Prezenta
decizie intră în vigoare la data adoptării.
Adoptată la Bruxelles,
                                                                       Pentru
Consiliu
                                                                       Președintele
ANEXĂ
ACORD
între
Uniunea
Europeană și Republica Capului Verde
privind
facilitarea eliberării vizelor de scurtă ședere
pentru
cetățenii Republicii Capului Verde și pentru cetățenii
Uniunii Europene
UNIUNEA EUROPEANĂ, denumită în
continuare „Uniunea”,
și
REPUBLICA CAPULUI VERDE, denumită în
continuare „Capul Verde”,
denumite în continuare „părțile”,
dorind să
promoveze contactele între popoarele lor ca o condiție importantă
pentru dezvoltarea constantă a relațiilor lor economice, umanitare,
culturale, științifice și de altă natură, prin
facilitarea eliberării vizelor pentru cetățenii lor, pe baza
reciprocității,
având în vedere
declarația comună din 5 iunie 2008 privind parteneriatul pentru
mobilitate între Uniunea Europeană și Capul Verde, conform
căreia părțile depun eforturi pentru a dezvolta un dialog cu
privire la chestiunile legate de eliberarea vizelor de scurtă ședere,
având drept scop facilitarea mobilității anumitor categorii de
persoane,
reamintind Acordul
de parteneriat de la Cotonou și Parteneriatul special dintre Uniunea
Europeană și Capul Verde, aprobat de Consiliul Uniunii Europene la 19
noiembrie 2007,
recunoscând
că facilitarea eliberării vizelor nu ar trebui să favorizeze
imigrația ilegală și acordând o atenție deosebită
chestiunilor privind securitatea și readmisia,
luând în considerare Protocolul privind poziția Regatului Unit și a Irlandei cu
privire la spațiul de libertate, securitate și justiție, anexat
la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene, și confirmând faptul că dispozițiile
prezentului acord nu se aplică Regatului Unit al Marii Britanii și
Irlandei de Nord și nici Irlandei,
luând în considerare Protocolul privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind
Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii
Europene, și confirmând faptul că dispozițiile prezentului acord
nu se aplică Regatului Danemarcei,
CONVIN DUPĂ CUM URMEAZĂ:
Articolul
1
Obiectul
și domeniul de aplicare
Scopul prezentului acord este de a facilita,
pe baza reciprocității, eliberarea vizelor pentru cetățenii
Capului Verde și pentru cetățenii Uniunii Europene, pentru o
ședere a cărei durată prevăzută nu
depășește 90 de zile, într-un interval de 180 de zile.

Articolul 2
Clauză
generală
1.         Măsurile menite să
faciliteze eliberarea vizelor prevăzute în prezentul acord se aplică
cetățenilor Capului Verde și cetățenilor Uniunii
Europene numai în măsura în care aceștia nu sunt exonerați de
obligația de a deține viză în baza actelor cu putere de lege
și a actelor administrative ale Uniunii, ale statelor membre, sau ale
Capului Verde, precum și în baza prezentului acord sau a altor acorduri
internaționale.
2.         Legislația națională
a Capului Verde sau a statelor membre sau dreptul Uniunii se aplică în
cazul aspectelor care nu se regăsesc în dispozițiile prezentului
acord, cum ar fi refuzul de eliberare a unei vize, recunoașterea
documentelor de călătorie, dovada mijloacelor de
subzistență suficiente, refuzul intrării și măsurile
de expulzare.
Articolul
3
Definiții
În sensul prezentului acord:
(a)        „stat membru” înseamnă
orice stat membru al Uniunii Europene, cu excepția Regatului Danemarcei, a
Irlandei și a Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord;
(b)        „cetățean al Uniunii
Europene” înseamnă orice resortisant al unui stat membru în sensul
literei (a);
(c)        „cetățean al Capului
Verde” înseamnă orice persoană care deține
cetățenia capverdiană;
(d)        „viză” înseamnă o
autorizație eliberată sau o decizie luată de un stat membru sau
de Capul Verde, care este necesară pentru a intra, în scopul
tranzitării sau al unei șederi a cărei durată
prevăzută nu depășește 90 de zile în total, pe
teritoriul acelui stat membru sau al mai multor state membre sau pe teritoriul
Capului Verde;
(e)        „persoană aflată în
situație de ședere legală” înseamnă
pentru Uniunea Europeană, orice
cetățean capverdian abilitat sau autorizat, în baza legislației
naționale sau a dreptului Uniunii, să rămână mai mult de 90
de zile pe teritoriul unui stat membru,
pentru Capul Verde, orice cetățean
al Uniunii Europene, în sensul literei (b), care deține un permis de
ședere conform legislației naționale.
Articolul
4
Eliberarea
vizelor cu intrări multiple
1.         Misiunile diplomatice și
oficiile consulare ale statelor membre și ale Capului Verde
eliberează vize cu intrări multiple cu un termen de valabilitate de
cinci ani pentru următoarele categorii de cetățeni:
            (a) membrii guvernelor și
parlamentelor naționale și regionale, membrii curților
constituționale și ai curților supreme, precum și membrii
Curții de Conturi, cu condiția ca, în exercitarea funcțiilor
lor, aceste persoane să nu fie exonerate de obligația de a
deține viză, în temeiul prezentului acord;
(b) membrii permanenți ai
delegațiilor oficiale care, ca urmare a unei invitații oficiale
adresate Capului Verde, statelor membre sau Uniunii Europene participă la
reuniuni, consultări, negocieri sau programe de schimb, precum și la
evenimente care au loc pe teritoriul statelor membre sau al Capului Verde la
inițiativa unor organizații interguvernamentale;
(c) oamenii de afaceri și
reprezentanții organizațiilor de afaceri care călătoresc în
mod regulat în statele membre sau în Capul Verde;
(d) soții/soțiile, copiii (inclusiv
copiii adoptați), care nu au împlinit încă vârsta de 21 de ani sau
cei aflați în întreținere, precum și rudele care vizitează
- cetățeni ai Capului Verde
aflați în situație de ședere legală pe teritoriul unui stat
membru sau cetățeni ai Uniunii Europene aflați în situație
de ședere legală în Capul Verde ori
- cetățeni ai Uniunii Europene care
locuiesc în statul membru a cărui naționalitate o dețin sau
cetățeni capverdieni care locuiesc în Capul Verde.
Cu toate acestea, în cazul în care necesitatea
sau intenția de a călători în mod frecvent sau regulat este
vădit limitată la o perioadă mai scurtă, valabilitatea
vizei cu intrări multiple se va limita la această durată, în
special în cazul în care
- mandatul, în ceea ce privește
persoanele menționate la litera (a),
- durata deținerii calității de
membru permanent al unei delegații oficiale, în ceea ce privește
persoanele menționate la litera (b),
- durata poziției de oameni de afaceri
sau de reprezentanți ai organizațiilor de afaceri, în ceea ce
privește persoanele menționate la litera (c), sau
- durata permisului de ședere pentru
cetățenii capverdieni care locuiesc pe teritoriul unui stat membru
și pentru cetățenii Uniunii Europene care locuiesc în Capul
Verde, în ceea ce privește persoanele menționate la litera (d),
este mai mic(ă) de cinci ani.
2.         Misiunile diplomatice și
oficiile consulare ale statelor membre și ale Capului Verde eliberează
vize cu intrări multiple cu un termen de valabilitate de un an pentru
următoarele categorii de cetățeni, cu condiția ca, pe
parcursul anului care precedă cererea, aceste persoane să fi
obținut cel puțin o viză și să o fi utilizat în
conformitate cu legislația privind intrarea și șederea pe
teritoriul statului vizitat:
(a) reprezentanții organizațiilor
societății civile care efectuează în mod regulat
călătorii în statele membre sau în Capul Verde în scopul
formării educaționale sau al participării la seminare și
conferințe, inclusiv în cadrul programelor de schimb;
b) membrii profesiilor liberale care
participă la expoziții și saloane, conferințe, simpozioane,
seminare internaționale sau la alte evenimente similare și care
efectuează în mod regulat călătorii în statele membre sau în
Capul Verde;
(c) persoanele care participă la
activități științifice, culturale și artistice,
inclusiv la programe de schimb între universități sau de alt tip,
și care efectuează în mod regulat călătorii în statele
membre sau în Capul Verde;
(d) participanții la evenimente sportive
internaționale și persoanele care îi însoțesc, în scop
profesional;
(e) jurnaliștii și persoanele
acreditate care îi însoțesc, în scop profesional;
(f) elevii, studenții (inclusiv
absolvenții de studii universitare și postuniversitare) și
profesorii însoțitori care întreprind călătorii de studii sau de
formare educațională, inclusiv în cadrul programelor de schimb sau al
activităților educaționale conexe;
(g) reprezentanții
comunităților religioase recunoscute în Capul Verde sau în statele
membre, care efectuează în mod regulat călătorii în statele
membre sau în Capul Verde;
(h) persoanele care călătoresc în
mod regulat din motive medicale;
(i) participanții la programe oficiale de
schimb organizate de orașe înfrățite sau de autorități
municipale;
(j) membrii delegațiilor oficiale care,
ca urmare a unei invitații oficiale adresate Capului Verde, statelor
membre sau Uniunii Europene, participă în mod regulat la reuniuni,
consultări, negocieri sau programe de schimb, precum și la evenimente
care au loc pe teritoriul statelor membre sau al Capului Verde la
inițiativa unor organizații interguvernamentale.
Cu toate acestea, în cazul în care necesitatea
sau intenția de a călători în mod frecvent sau regulat este
vădit limitată la o perioadă mai scurtă, valabilitatea
vizei cu intrări multiple se va limita la această perioadă.
3.         Misiunile diplomatice și
oficiile consulare ale statelor membre și ale Capului Verde
eliberează vize cu intrări multiple cu un termen de valabilitate de
cel puțin doi ani și de cel mult cinci ani pentru categoriile de
cetățeni menționate la alineatul (2) din prezentul articol, cu
condiția ca, pe parcursul celor doi ani care precedă cererea, aceste
persoane să fi utilizat viza cu intrări multiple acordată pentru
o perioadă de un an, în conformitate cu legislația privind intrarea
și șederea pe teritoriul statului-gazdă.
Cu toate acestea, în cazul în care necesitatea
sau intenția de a călători în mod frecvent sau regulat este
vădit limitată la o perioadă mai scurtă, valabilitatea
vizei cu intrări multiple se va limita la această perioadă.
4.         Durata totală a șederii
pe teritoriul statelor membre sau al Capului Verde a persoanelor
menționate la alineatele (1) - (3) din prezentul articol nu depășește
90 de zile, într-un interval de 180 de zile.
Articolul
5
Taxele
de viză și taxele pentru prestarea serviciilor
1.         Fără a aduce atingere
dispozițiilor alineatului (2), statele membre sau Capul Verde nu percep
taxe de viză de la următoarele categorii de persoane:
(a) membrii delegațiilor oficiale care,
ca urmare a unei invitații oficiale adresate Capului Verde, statelor
membre sau Uniunii Europene, participă la reuniuni, consultări,
negocieri sau programe oficiale de schimb, precum și la evenimente organizate
la inițiativa unor organizații interguvernamentale pe teritoriul unui
stat membru sau al Capului Verde;
(b) copiii sub 12 ani;
(c) elevii, studenții, absolvenții
care urmează cursuri universitare și postuniversitare și
profesorii însoțitori care întreprind călătorii de studii sau de
formare educațională;
(d) cercetătorii care
călătoresc în scopul desfășurării unei
activități de cercetare științifică;
(e) participanții în vârstă de cel
mult 25 de ani la seminare, conferințe, evenimente sportive, culturale sau
educaționale, organizate de organizații nonprofit.
2.         Atunci când statele membre sau
Capul Verde cooperează cu un prestator extern de servicii, se poate
percepe o taxă pentru servicii. Taxa pentru prestarea serviciilor este
proporțională cu costurile suportate de prestatorul extern de
servicii în îndeplinirea sarcinilor sale și nu depășește 30
EUR. Capul Verde, statul membru sau statele membre în cauză menține
(mențin) posibilitatea pentru toți solicitanții de a depune
cererile direct la consulatele acestuia (acestora).
Articolul
6
Plecarea
în cazul pierderii sau furtului documentelor
Cetățenii Capului Verde și ai
Uniunii Europene care și-au pierdut sau cărora le-au fost furate
actele de identitate pe durata șederii lor pe teritoriul statelor membre
sau al Capului Verde pot părăsi teritoriul respectiv pe baza unor
acte de identitate valabile, eliberate de misiunile diplomatice sau de oficiile
consulare ale Capului Verde sau ale statelor membre, și care le
conferă dreptul de a trece frontiera, fără viză sau
altă autorizație.
Articolul
7
Prelungirea
vizelor în circumstanțe excepționale
Cetățenilor Capului Verde și
cetățenilor Uniunii Europene care, din motive de forță
majoră, nu au posibilitatea de a părăsi teritoriul statelor
membre sau, respectiv, al Capului Verde la data indicată pe viză li
se prelungește viza cu titlu gratuit, în conformitate cu legislația
aplicată de către statul-gazdă pentru perioada necesară
întoarcerii lor în statul în care își au reședința.
Articolul
8
Pașapoartele
diplomatice și de serviciu
1.         Cetățenii Capului Verde
sau ai statelor membre, care sunt titulari de pașapoarte diplomatice sau
de serviciu valabile, pot intra, ieși sau tranzita fără
viză teritoriul statelor membre sau al Capului Verde.
2.         Cetățenii vizați la
alineatul (1) din prezentul articol pot rămâne pe teritoriul statelor
membre sau al Capului Verde pentru o perioadă de cel mult 90 de zile,
într-un interval de 180 de zile.
Articolul
9
Valabilitatea
teritorială a vizelor
Sub rezerva normelor și a
dispozițiilor naționale în materie de securitate națională
aplicate de statele membre și de Capul Verde, precum și sub rezerva
normelor UE privind vizele cu valabilitate teritorială limitată,
cetățenii Capului Verde și ai Uniunii Europene au dreptul de a
se deplasa pe teritoriul statelor membre sau al Capului Verde în aceleași
condiții ca și cetățenii Uniunii Europene sau, respectiv,
ai Capului Verde.
Articolul
10
Comitetul
mixt de gestionare a acordului
1.         Părțile instituie un
comitet mixt de gestionare a acordului (denumit în continuare „comitetul”),
alcătuit din reprezentanți ai Uniunii Europene și ai Capului
Verde. Uniunea este reprezentată în cadrul comitetului de Comisia
Europeană, care este asistată de experți ai statelor membre.
2.         Comitetul îndeplinește, în special,
următoarele atribuții:
a)         monitorizarea punerii în aplicare a
prezentului acord;
b)         propunerea de modificări sau
de completări la prezentul acord;
c)         soluționarea litigiilor care
decurg din interpretarea sau aplicarea dispozițiilor prezentului acord.
3.         Comitetul se reunește ori de
câte ori este necesar, la cererea uneia dintre părți și cel
puțin o dată pe an.
4.         Comitetul își stabilește
propriul regulament de procedură.
Articolul
11
Relația
dintre prezentul acord și acordurile încheiate
între statele membre și Capul Verde
De la intrarea sa în vigoare, prezentul acord
prevalează în fața dispozițiilor oricăror convenții
sau acorduri bilaterale sau multilaterale încheiate între statele membre
și Capul Verde, în măsura în care aceste dispoziții se referă
la aceleași aspecte ca și prezentul acord.
Articolul
12
Dispoziții
finale
1.         Prezentul acord se ratifică
sau se aprobă de către părți în conformitate cu procedurile
acestora și intră în vigoare în prima zi a celei de a doua luni care
urmează datei la care părțile se notifică reciproc asupra
faptului că procedurile menționate mai sus au fost încheiate.
2.         Prin derogare de la alineatul (1)
din prezentul articol, prezentul acord intră în vigoare doar la data la
care intră în vigoare Acordul între Uniunea Europeană și Capul
Verde privind readmisia, în cazul în care această dată este
ulterioară datei menționate la alineatul (1) din prezentul articol.
3.         Prezentul acord se încheie pe o
perioadă nedeterminată, cu excepția cazului în care este
denunțat în conformitate cu alineatul (6) din prezentul articol.
4.         Prezentul acord poate fi modificat
cu acordul scris al părților. Modificările intră în vigoare
după ce părțile s-au notificat reciproc cu privire la încheierea
procedurilor interne pe care trebuie să le aplice în acest sens.
5.         Fiecare parte poate suspenda
integral sau parțial prezentul acord din motive de ordine publică, de
protecție a securității sale naționale sau de
protecție a sănătății publice. Decizia de suspendare este
notificată celeilalte părți cu cel puțin 48 de ore înainte
de intrarea sa în vigoare. Partea care a suspendat aplicarea prezentului acord
informează imediat cealaltă parte, în momentul în care motivele
suspendării nu se mai aplică.
6.         Fiecare parte poate denunța
prezentul acord, prin notificarea scrisă a celeilalte părți.
Prezentul acord încetează după 90 de zile de la data primirii
notificării respective.
Încheiat la Bruxelles, la data de 24 aprilie 2012,
în două exemplare, în limbile bulgară, cehă, daneză,
engleză, estonă, finlandeză, franceză, germană,
greacă, maghiară, italiană, letonă, lituaniană,
malteză, neerlandeză, polonă, portugheză, română,
slovacă, slovenă, spaniolă și suedeză, fiecare dintre aceste
texte fiind în egală măsură autentic.
 Pentru Uniunea Europeană || Pentru Republica Capului Verde
PROTOCOL
LA ACORD PRIVIND STATELE MEMBRE CARE NU APLICĂ INTEGRAL ACQUIS-UL SCHENGEN
Statele membre care au obligații în
temeiul acquis-ului Schengen, dar care nu eliberează încă vize
Schengen până la decizia Consiliului în acest sens, eliberează vize
naționale a căror valabilitate este limitată la propriul lor
teritoriu.
În conformitate cu Decizia nr. 582/2008/CE a
Parlamentului European și a Consiliului, s-au luat măsuri armonizate
pentru a simplifica tranzitul titularilor de vize Schengen și de permise
de ședere Schengen pe teritoriul statelor membre care nu aplică
încă integral acquis-ul Schengen.
DECLARAȚIE
COMUNĂ PRIVIND ARTICOLUL 8 DIN ACORD REFERITOR LA PAȘAPOARTELE
DIPLOMATICE ȘI DE SERVICIU
Fiecare parte poate invoca suspendarea
parțială a acordului și, în special, a articolului 8, în
conformitate cu procedura stabilită la articolul 12 alineatul (5), în
cazul în care punerea în aplicare a articolului 8 face obiectul unor abuzuri
ale celeilalte părți sau reprezintă o amenințare la adresa
securității publice.
În cazul suspendării punerii în aplicare
a articolului 8, cele două părți inițiază
consultări în cadrul comitetului mixt instituit prin acord, în vederea
rezolvării problemelor care au condus la suspendare.
Ca o prioritate, cele două
părți își asumă angajamentul de a asigura un nivel ridicat
de securitate pentru pașapoartele diplomatice și de serviciu, în
special prin integrarea elementelor de identificare biometrică. În ceea ce
privește Uniunea Europeană, această securitate va fi asigurată
în conformitate cu cerințele prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 2252/2004.
DECLARAȚIE
COMUNĂ PRIVIND ARMONIZAREA INFORMAȚIILOR REFERITOARE LA PROCEDURILE
DE ELIBERARE A VIZELOR DE SCURTĂ ȘEDERE ȘI LA DOCUMENTELE
NECESARE PENTRU DEPUNEREA CERERII DE VIZĂ DE SCURTĂ ȘEDERE
Recunoscând importanța transparenței
pentru solicitanții de viză, părțile la prezentul acord
consideră că trebuie adoptate măsuri adecvate:
-           în general, pentru a stabili lista
cu informațiile de bază pe care solicitanții trebuie să le
cunoască în ceea ce privește procedurile de urmat și
condițiile care trebuie îndeplinite pentru obținerea vizei, în ceea
ce privește viza și valabilitatea vizei eliberate;
-           în cazul fiecărei
părți, pentru a stabili o listă de cerințe minime pentru a
se asigura că solicitanților de viză li se pun la
dispoziție informații de bază coerente și uniforme și
că li se cere să depună, în principiu, aceleași documente
justificative.
Informațiile menționate anterior vor
fi difuzate pe scară largă (avizierele consulatelor, broșuri,
site-uri internet etc.)
DECLARAȚIE
COMUNĂ PRIVIND REGATUL DANEMARCEI
Părțile iau
cunoștință de faptul că prezentul acord nu se aplică
procedurilor de eliberare a vizelor de către misiunile diplomatice și
oficiile consulare ale Regatului Danemarcei.
În aceste condiții, este oportun ca
autoritățile Regatului Danemarcei și ale Capului Verde să
încheie, fără întârziere, un acord bilateral privind facilitarea
eliberării vizelor de scurtă ședere în condiții similare
celor prevăzute în Acordul între Uniunea Europeană și Capul
Verde.
DECLARAȚIE COMUNĂ PRIVIND REGATUL UNIT AL
MARII BRITANII ȘI IRLANDEI DE NORD ȘI IRLANDA
Părțile iau
cunoștință de faptul că prezentul acord nu se aplică
teritoriului Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord și
nici teritoriului Irlandei.
În aceste condiții, este oportun ca
autoritățile Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de
Nord, ale Irlandei și ale Capului Verde să încheie acorduri
bilaterale privind facilitarea eliberării vizelor.
DECLARAȚIE
COMUNA PRIVIND REPUBLICA ISLANDA, REGATUL NORVEGIEI, CONFEDERAȚIA
ELVEȚIANĂ ȘI PRINCIPATUL LIECHTENSTEIN
Părțile iau
cunoștință de relațiile strânse dintre Uniunea
Europeană, pe de o parte, și Republica Islanda, Regatul Norvegiei,
Confederația Elvețiană și Principatul Liechtenstein, pe de
altă parte, în special în temeiul acordurilor din 18 mai 1999 și 26
octombrie 2004 privind asocierea acestor state la punerea în aplicare,
asigurarea respectării și dezvoltarea acquis-ului Schengen.
În aceste condiții, este oportun ca
autoritățile Republicii Islanda, ale Regatului Norvegiei, ale
Confederației Elvețiene, ale Principatului Liechtenstein și ale
Capului Verde să încheie, fără întârziere, acorduri bilaterale
privind facilitarea eliberării vizelor de scurtă ședere în
condiții similare celor prevăzute în prezentul acord.
DECLARAȚIE
COMUNĂ PRIVIND COOPERAREA ÎN MATERIE DE DOCUMENTE DE CĂLĂTORIE
Părțile convin că, atunci când
monitorizează punerea în aplicare a acordului, comitetul mixt, instituit
în temeiul articolului 11, trebuie să evalueze impactul nivelului de
securitate al documentelor de călătorie respective asupra
funcționării acordului. În acest scop, părțile convin
să se informeze reciproc în mod regulat cu privire la măsurile luate
pentru a se evita proliferarea documentelor de călătorie, dezvoltând
aspectele tehnice ale securității documentelor de
călătorie, precum și cu privire la măsurile legate de
procesul de personalizare a eliberării acestor documente.
[1]               JO L 161, 20.6.2008, p. 30.
[2]               JO
[3]               JO
[4]               JO L 131, 1.6.2000, p. 43.
[5]               JO L 64, 7.3.2002, p. 20.
[6]               Data intrării în vigoare a acordului va fi publicată de
către Secretariatul General al Consiliului în Jurnalul Oficial al
Uniunii Europene.


				|

		52013PC0008

			Propunere de DECIZIE A CONSILIULUI privind autorizarea Franței în vederea aplicării unei rate reduse de impozitare a benzinei fără plumb utilizate drept carburant și eliberate pentru consum în departamentele din insula Corsica în conformitate cu articolul 19 din Directiva 2003/96/CE /* COM/2013/08 final - 2013/0006 (NLE) */

			   	EXPUNERE DE MOTIVE
1.           Contextul propunerii
Impozitarea produselor energetice și a
energiei electrice în UE este reglementată de Directiva 2003/96/CE a
Consiliului (denumită în continuare „directiva”). Această
directivă precizează produsele impozabile, utilizările care
determină impozitarea lor și ratele minime aplicabile în funcție
de utilizarea lor drept carburanți, în anumite scopuri industriale sau
comerciale ori pentru încălzire.
În temeiul articolului 19 alineatul (1) din
directivă, Consiliul, hotărând în unanimitate la propunerea Comisiei,
poate autoriza orice stat membru să introducă scutiri sau reduceri
suplimentare de accize din motive de politică specifice.
Prezenta propunere are drept obiectiv să
permită Franței aplicarea în continuare a unei reduceri a ratei de
impozitare a benzinei fără plumb utilizate drept carburant și
eliberate pentru consum în insula Corsica, în scopul compensării
parțiale a costurilor suplimentare ocazionate de izolarea geografică
și de dificultățile de aprovizionare.
Cererea
și contextul general al acesteia
Decizia 2007/880/CE a Consiliului din 20
decembrie 2007 a autorizat Franța să aplice o rată redusă a
accizei la benzina fără plumb utilizată drept carburant și
eliberată pentru consum în departamentele din Corsica, cu condiția ca
reducerea să nu depășească nivelul costurilor suplimentare
de transport, depozitare și distribuție în comparație cu
Franța continentală. Obiectivul prezentei decizii este de a permite
Franței să compenseze parțial costurile suplimentare generate de
izolarea geografică și de dificultățile de aprovizionare.
În aplicarea deciziei menționate, Franța a aplicat o reducere de 1 EUR
per hectolitru pentru benzina fără plumb.
Prin scrisoarea din data de 12 martie 2012,
autoritățile franceze au solicitat autorizarea de a continua să
aplice o reducere de 1 EUR pe hectolitru pentru o perioadă de șase
ani, de la 1 ianuarie 2013 la 31 decembrie 2018. Prin scrisorile din 25
iunie 2012 și 5 octombrie 2012, Franța a prezentat informații
suplimentare privind justificarea cererii de derogare.
Ca și în cererile anterioare,
autoritățile franceze au susținut că reducerea ratei
accizei este necesară pentru a compensa o parte din prețul mai
ridicat al benzinei fără plumb ([1]),
cauzat de caracterul insular al Corsicăi. Prețul mai ridicat se
explică prin costurile suplimentare implicate de vânzarea
carburanților în această regiune, estimate la 7 eurocenți pe
litru. Potrivit autorităților franceze, la baza acestui cost
suplimentar stau mai multe motive:
(1)
Având în vedere că nu există nicio
rafinărie în Corsica, costurile de transport și de distribuție
sunt mai mari pentru livrarea combustibilului în această zonă, din
cauza costurilor suplimentare asociate transportului maritim și rutier
(distanță mai lungă și durată mai mare a călătoriei).
Distanța de la cea mai apropiată rafinărie din Fos-sur-Mer la
cele două antrepozite de depozitare din Corsica, în Luciano și în
Ajaccio, este de 358 km (din care 182 km pe mare) și respectiv 315 km (din
care 170 km pe mare). Transportul către aceste antrepozite are loc
exclusiv cu vaporul, în timp ce toate antrepozitele situate în Franța
continentală sunt direct legate de o rafinărie prin intermediul unei
rețele de conducte, ceea ce reduce considerabil costurile de transport. De
exemplu, costurile de transport către Corsica sunt de patru până la
cinci ori mai mari decât costurile pentru un transport prin conducte între Le
Havre și regiunea Paris.
(2)
Din cauza capacității mult mai mici a
celor două antrepozite din Corsica (respectiv 16 000 m3
și 19 000 m3), sunt necesare livrări mai frecvente
către acestea. Investițiile în întreținerea și asigurarea
conformității instalațiilor, precum și costurile cu
personalul nu sunt legate de volumul de tranzacții comerciale al
antrepozitelor. Volumul total de combustibil intrat în aceste antrepozite este
mai mic de 400 000 m3 pe an, ceea ce reprezintă
jumătate din volumul mediu pentru un antrepozit de pe continent. Prin
urmare, costul de depozitare pe m3 este mai mare în Corsica.
(3)
Costurile fixe suportate de distribuitori trebuie
absorbite de un volum de vânzări mai mic din cauza populației
scăzute ([2]),
a terenurilor foarte muntoase (90 % munți) și a volumului mic de
carburant vândut la fiecare stație de alimentare. Prin urmare, zonele de
distribuție sunt izolate și situate la distanță una
față de alta. Numărul de locuitori pe stație de alimentare
este de 2 485, comparativ cu o medie de 5 768 pe teritoriul francez,
iar volumul vânzărilor pe stație de alimentare se ridică la 2 278
m3 pentru Corsica, în comparație cu 4 149 m3 în
Franța continentală.
După cum este ilustrat în tabelul de mai
jos, cotațiile internaționale ale prețului benzinei pentru
Corsica și Franța continentală sunt aceleași, ridicându-se
la 64,82 EUR per 100 litri. Diferența dintre costurile brute de transport
este foarte mare între Franța continentală și Corsica, de 7,77 EUR
la 100 de litri și respectiv de 23,28 EUR la 100 de litri. În pofida
ratelor mai mici de impozitare (atât impozitarea energiei, cât și TVA)
prețul final pentru benzină fără plumb este mai mare în
Corsica decât în Franța continentală.
 Tabelul de mai jos arată structura prețului la benzină și
motorină la 10 august 2012
 Prețul mediu al unui combustibil în EUR per 100 litri || Franța continentală benzină || Corsica benzină || Corsica de sud benzină
 Preț inclusiv impozitele || 160,07 || 165,00 || 163,51
 TVA || 26,23 || 18,98 || 18,81
 Impozit pe energie || 61,25 || 57,92 || 57,92
 Marja brută de transport și distribuție || 7,77 || 23,28 || 21,96
 Cotațiile internaționale (ipoteză pentru Corsica) || 64,82 || 64,82 || 64,82
Sursă: www.prix- carburants.gouv.fr
Franța a indicat, de asemenea, că
măsura se înscrie în politica guvernului în favoarea dezvoltării în
Corsica, justificată de handicapul insularității. Conform
statisticilor disponibile, Corsica, în ansamblu, a avut un produs intern brut
pe cap de locuitor de 23 800 EUR în 2009, care este considerabil mai
scăzut decât media națională de 29 574 EUR în anul
respectiv.
Dispoziții în domeniul vizat de
propunere
Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27
octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a
produselor energetice și a electricității.
Decizia de punere în aplicare 2011/38/UE a
Consiliului din 18 ianuarie 2011 prin care Franța este autorizată
să aplice rate diferențiate de impozitare pentru carburanți în
conformitate cu articolul 19 din Directiva 2003/96/CE. Regionalizarea ratelor
taxei interne la consumul de produsele petroliere (Taxe Intérieure de
consommation sur les Produits Pétroliers – TIPP) vizează atât motorina,
cât și benzina fără plumb, utilizate drept carburanți.
Aceasta face parte din politica de descentralizare planificată de
autoritățile franceze, întrucât permite regiunilor franceze, inclusiv
insulei Corsica, să își adapteze ratele accizelor aplicabile carburanților.
Această descentralizare se înscrie într-o abordare care vizează
consolidarea eficienței administrative prin îmbunătățirea
calității și reducerea costurilor serviciilor publice. De
asemenea, aceasta este parte integrantă a unei politici de subsidiaritate
care permite adoptarea deciziilor într-o multitudine de sectoare la nivelul
corespunzător (a se vedea Decizia 2011/38/UE, al doilea considerent)
și, astfel, urmărește obiective diferite de cele vizate de
reducerea fiscală solicitată. Autorizarea expiră la
sfârșitul anului 2012, însă Franța a solicitat prelungirea ei.
Evaluarea
măsurii în temeiul articolului 19 din Directiva 2003/96/CE
Considerente
de politică specifice
Articolul 19 alineatul (1) primul paragraf din
directivă are următorul conținut:
„Pe lângă dispozițiile
prevăzute în articolele anterioare, în special articolele 5, 15 și 17,
Consiliul, hotărând în unanimitate la propunerea Comisiei, poate autoriza
orice stat membru să introducă alte scutiri sau reduceri din motive
de politică specifice.”
Diferențierea fiscală îi
plasează pe consumatorii de benzină fără plumb din insula
Corsica pe picior de egalitate cu cei de pe continent, prin compensarea
parțială a costurilor suplimentare suportate de consumatorii din
insula Corsica. Astfel, măsura propusă corespunde obiectivelor
politicii regionale și de coeziune.
Reducerea fiscală nu
depășește costurile suplimentare de transport și de
distribuție suportate de consumatorii din insula Corsica. Reducerea de 10 EUR/1 000 l
a costului benzinei fără plumb este mult mai mică decât
diferența dintre prețurile finale.
Rata
redusă de impozitare aplicată în prezent pentru consumul de
benzină fără plumb în Corsica (579,2 EUR/1 000 l)
([3]) este încă semnificativ
mai ridicată decât nivelul minim din UE prevăzut de Directiva 2003/96/CE
(359 EUR/1 000 l).
Coerența
cu celelalte politici și obiective ale Uniunii
Comisia analizează fiecare cerere, luând
în considerare funcționarea corespunzătoare a pieței interne,
necesitatea de garantare a unei concurențe loiale și punerea în
aplicare a politicilor UE în materie de sănătate, mediu, energie
și transport.
Această măsură este
acceptabilă din perspectiva funcționării corespunzătoare a
pieței interne și a necesității de a garanta o
concurență loială. Ea vizează compensarea parțială
a costurilor suplimentare asociate caracterului insular al Corsicăi. Având
în vedere natura izolată și insulară a departamentelor în care
se aplică, precum și caracterul moderat al reducerii ratei de
impozitare - care este, în plus, foarte ridicată în comparație cu
nivelul minim din UE - nu este de așteptat ca măsura să
determine modificări ale consumului de carburant prin atragerea
consumatorilor din afara acestor zone.
Deoarece efectul reducerii fiscale asupra
pentru transportului se estimează a fi nesemnificativ, iar pentru orice efecte
marginale care ar putea surveni se pot identifica politici compensatorii,
măsura nu este incompatibilă cu politicile Uniunii în materie de
sănătate, mediu, energie și transport.
Perioada de aplicare a măsurii și
evoluția cadrului UE privind impozitarea energiei
Articolul 19 alineatul (2) din Directiva 2003/96/CE
prevede, pentru acest tip de măsură, o perioadă de maxim
șase ani, cu posibilitate de prelungire. Comisia propune ca perioada de
aplicare să fie stabilită la perioada maximă permisă de
Directiva 2003/96/CE, și anume șase ani, ținând seama de
absența oricărui impact negativ al acordului actual asupra
comerțul în interiorul UE și asupra nivelului general de impozitare a
combustibililor în Franța, în scopul asigurării securității
juridice pentru regiune; Comisia propune în acest stadiu să se acorde
autorizația pentru o perioadă de șase ani, și anume de la 1 ianuarie 2013
până la 31 decembrie 2018.
Cu toate acestea, pentru a nu compromite
evoluția viitoare a cadrului juridic existent, este necesar să se
prevadă că, în cazul în care Consiliul, hotărând în temeiul
articolului 113 din tratat, introduce modificări ale sistemului general de
impozitare a produselor energetice cu care autorizarea de față nu ar
mai fi compatibilă, prezenta decizie va expira la data la care devin
aplicabile normele modificate.
În cazul în care Consiliul adoptă un nou
sistem și Comisia consideră că autorizarea propusă în
prezenta decizie este în continuare justificată, Comisia va examina, în
mod constructiv și în timp util, orice cerere din partea Franței de
acordare a unei autorizații similare adaptate la noul sistem, astfel încât
să fie asigurată continuitatea prezentei propuneri.
Reguli în
materie de ajutoare de stat
Măsura poate constitui un ajutor de stat
în conformitate cu articolul 107 alineatul (1) din TFUE. Dat fiind faptul
că ratele reduse se situează peste nivelul minim din UE, măsura
ar fi reglementată de articolul 25 din Regulamentul 800/2008/CE ([4]) (Regulamentul general de
exceptare pe categorii de ajutoare) și, astfel, ar fi considerată
compatibilă cu piața internă. Totuși, dat fiind faptul
că perioada de valabilitate a Regulamentului general de exceptare pe
categorii de ajutoare se încheie la 31 decembrie 2013, orice ajutor inerent
măsurii ar trebui să fie notificat Comisiei în temeiul normelor
privind ajutoarele de stat, în cazul în care Comisia nu va fi adoptat un nou
regulament comparabil cu Regulamentul general de exceptare pe categorii de
ajutoare sau în cazul în care un astfel de nou regulament nu ar conține o
normă echivalentă cu cea de la articolul 25.
Decizia nu aduce atingere normelor aplicabile
în materie de ajutoare de stat în perioada care face obiectul derogării.
2.           REZULTATELE
CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII
IMPACTULUI
Consultarea părților interesate
Propunerea constă într-o reducere a
impozitelor, care se referă doar la Franța.
Obținerea și utilizarea
expertizei
Nu a fost utilizată expertiză
externă.
Evaluarea impactului
A fost efectuată nicio evaluare a
impactului.
Rezumatul măsurii propuse
Comisia propune autorizarea reducerii fiscale
de 10 EUR/1 000 l până la 31 decembrie 2018, permițând
astfel Franței să aplice o rată redusă de impozitare a
benzinei fără plumb utilizate drept carburant și eliberate
pentru consum în departamentele insulei Corsica.
Temeiul juridic
Articolul 19 din Directiva 2003/96/CE a
Consiliului.
Principiul subsidiarității
Domeniul fiscalității indirecte
reglementat de articolul 113 din TFUE nu este, în sine, de competența
exclusivă a Uniunii Europene în sensul articolului 3 din tratat.
Cu toate acestea, exercitarea de către
statele membre a competențelor concurente care le revin în acest domeniu
este strict încadrată în măsurile de armonizare a legislațiilor naționale
care au fost deja adoptate de Consiliu și limitată de acestea.
În acest caz, doar Consiliul dispune de
competența de a autoriza un stat membru să introducă scutiri sau
reduceri suplimentare în sensul articolului 19 din Directiva 2003/96/CE, astfel
cum prevede respectiva dispoziție. Statele membre nu se pot substitui
Consiliului.
Prin urmare, propunerea respectă
principiul subsidiarității.
Principiul
proporționalității
Propunerea respectă principiul
proporționalității. Reducerea de 0,01 EUR/l a costului
benzinei fără plumb este cu mult inferioară costului suplimentar
suportat (0,10 EUR per litru).
Alegerea instrumentelor
Instrumentul propus: Decizie a Consiliului.
Articolul 19 din Directiva 2003/96/CE nu
prevede decât acest tip de măsură.
3.           IMPLICAȚIILE BUGETARE
Măsura nu impune nicio sarcină
financiară și administrativă pentru Uniune, prin urmare,
propunerea nu are implicații asupra bugetului Uniunii.
4.           ELEMENTE OPȚIONALE
Nu sunt prevăzute.
2013/0006 (NLE)
Propunere de
DECIZIE A CONSILIULUI
privind autorizarea Franței în vederea
aplicării unei rate reduse de impozitare a benzinei fără plumb
utilizate drept carburant și eliberate pentru consum în departamentele din
insula Corsica în conformitate cu articolul 19 din Directiva 2003/96/CE
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Directiva 2003/96/CE a
Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului
comunitar de impozitare a produselor energetice și a
electricității[5],
în special articolul 19 alineatul (1),
având în vedere propunerea Comisiei,
întrucât:
(1)       Prin Decizia 2007/880/CE a
Consiliului ([6])
Franța a fost autorizată să aplice o rată redusă de
impozitare pentru benzina fără plumb utilizată drept carburant
și eliberată pentru consum în departamentele din insula Corsica, în
conformitate cu articolul 19 din Directiva 2003/96/CE.
(2)       Prin scrisoarea din data de 12
martie 2012, Franța a solicitat o autorizație de aplicare a unei rate
reduse a impozitului pe energie pentru benzina fără plumb
utilizată drept carburant, prin extinderea unei practici aplicate în
temeiul Deciziei 2007/880/CE. Reducerea se ridică la 1 EUR per hectolitru.
Autorizația este solicitată pentru perioada 1 ianuarie 2013 – 31
decembrie 2018. În insula Corsica, furnizarea benzinei fără plumb la
stațiile de distribuție implică un cost suplimentar
substanțial mai mare decât în Franța continentală,
prețurile finale fiind cu 0,10 EUR pe litru mai mari decât cele de pe
continent.
(3)       Prin reducerea impozitului la
benzina fără plumb suportat de consumatorii din insula Corsica,
consumatorii în cauză ar beneficia de condiții mai apropiate de cele
observate pe continent. Prin urmare, această măsură corespunde
obiectivelor politicii regionale și de coeziune.
(4)       Reducerea fiscală nu se
ridică la o valoare mai mare decât este necesar pentru a ține cont de
costurile suplimentare de transport și de distribuție suportate de
consumatorii din insula Corsica.
(5)       Nivelul final de impozitare
respectă ratele minime prevăzute de Directiva 2003/96/CE, care se
situează în prezent la 359 EUR/1 000 l (sau 35,90 EUR/hl). Acest
lucru rămâne valabil chiar și în cazul acordării unei
autorizații similare cu cea acordată prin Decizia de punere în
aplicare 2011/38/UE a Consiliului din 18 ianuarie 2011 prin care Franța
este autorizată să aplice rate diferențiate de impozitare pentru
carburanți în conformitate cu articolul 19 din Directiva 2003/96/CE ([7]), pentru perioada începând de
la 1 ianuarie 2013, în cazul în care efectele respectivei decizii se
combină cu cele ale prezentei decizii.
(6)       Având în vedere caracterul
izolat și insular al departamentelor cărora li se aplică, precum
și caracterul limitat al reducerii ratei, care este, de altfel, foarte
ridicată în raport cu nivelul minim prevăzut de Directiva 2003/96/CE,
măsura solicitată nu va determina o modificare asociată în mod
specific furnizării de carburant.
(7)       În consecință,
măsura este acceptabilă din punctul de vedere al
funcționării corespunzătoare a pieței interne și al
nevoii de a asigura concurența loială și nu este
incompatibilă cu politicile Uniunii din domeniul
sănătății, al mediului, al energiei și al
transportului.
(8)       Astfel, în conformitate cu
dispozițiile articolului 19 alineatul (2) din Directiva 2003/96/CE,
Franța ar trebui autorizată să aplice o rată redusă de
impozitare a benzinei fără plumb utilizate drept carburant și
eliberate pentru consum în insula Corsica, până la 31 decembrie 2018.
(9)       Conform articolului 19
alineatul (2) din Directiva 2003/96/CE, fiecare autorizare acordată în
temeiul respectivului articol trebuie să fie strict limitată în timp.
(10)     Pentru a asigura un grad
suficient de certitudine în regiunile vizate, autorizarea ar trebui
acordată pe o perioadă de șase ani. Cu toate acestea, pentru a
nu aduce atingere evoluției viitoare a cadrului juridic existent, este
necesar să se prevadă că, în cazul în care Consiliul,
hotărând în temeiul articolului 113 din tratat, introduce modificări
ale sistemului general de impozitare a produselor energetice cu care
autorizarea nu ar mai fi compatibilă, prezenta decizie expiră la data
la care devin aplicabile normele privind sistemul modificat,
(11)     Ar trebui să se garanteze
faptul că Franța poate aplica reducerea specifică care face
obiectul prezentei decizii fără întrerupere în raport cu
situația existentă înainte de 1 ianuarie 2013, în conformitate
cu Decizia 2007/880/CE. În consecință, este necesară acordarea
autorizației solicitate începând cu data de 1 ianuarie 2013.
(12)     Prezenta decizie nu aduce
atingere aplicării normelor Uniunii privind ajutoarele de stat,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Franța este autorizată să
aplice o reducere a ratei de impozitare care nu depășește 1 EUR
per hectolitru pentru benzina fără plumb utilizată drept
carburant și eliberată pentru consum în departamentele din insula
Corsica
Pentru a evita o compensație în exces,
reducerea nu trebuie să depășească costurile suplimentare
de transport, depozitare și distribuție în raport cu Franța
continentală.
Rata redusă trebuie să respecte
obligațiile prevăzute de Directiva 2003/96/CE, în special ratele
minime menționate la articolul 7.
Articolul 2
Prezenta decizie se aplică de la 1
ianuarie 2013 și expiră la 31 decembrie 2018.
Cu toate acestea, în cazul în care Consiliul,
hotărând în temeiul articolului 113 din tratat, introduce un sistem
general modificat de impozitare a produselor energetice cu care autorizarea
acordată la articolul 1 din prezenta decizie nu ar mai fi
compatibilă, prezenta decizie expiră la data la care devin aplicabile
normele privind respectivul sistem modificat.
Articolul 3
Prezenta decizie se adresează Republicii
Franceze.
Adoptată la Bruxelles,
                                                                       Pentru
Consiliu
                                                                       Președintele
([1])            Prețul la pompă pentru benzina fără plumb (SSP 95)
în Corsica la 22 mai 2012 a fost de 1,66 EUR pe litru comparativ cu un
preț mediu de 1,56 EUR pe litru pe teritoriul francez.
([2])            Numărul de locuitori este de 35/km2 în Corsica în
comparație cu 94/km2 în Franța continentală.
([3])            Această
rată ia în considerare reducerea aplicată de Corsica în temeiul
Deciziei 2011/38/UE din 17 ianuarie 2011.
([4])            Regulamentul
(CE) nr 800/2008 al Comisiei din 6 august 2008 de declarare a anumitor
categorii de ajutoare compatibile cu piața comună în aplicarea
articolelor 87 și 88 din tratat, JO L 214, 9.8.2008, p. 3.
([5])            JO L 283, 31.10.2003, p. 51.
([6])            JO L 346, 29.12.2007, p. 15.
([7])            JO L 19, 22.1.2011, p. 13.