                            COMISIA
                            EUROPEANĂ

                                                   Bruxelles, 15.6.2015
                                                   COM(2015) 292 final

                                                   ANNEX 1

                                          ANEXĂ

                                             la

     Propunerea de Decizie a Consiliului privind semnarea, în numele Uniunii Europene, a
        Convenției Consiliului Europei privind prevenirea terorismului (CETS nr. 196)

                Convenția Consiliului Europei privind prevenirea terorismului

RO                                                                                RO
 ---pagebreak---                                                   ANEXĂ
                                                     la

      Propunerea de Decizie a Consiliului privind semnarea, în numele Uniunii Europene, a
         Convenției Consiliului Europei privind prevenirea terorismului (CETS nr. 196)

                   Convenția Consiliului Europei privind prevenirea terorismului

     Varșovia, 16 mai 2005

     Preambul

     Statele membre ale Consiliului Europei și ceilalți semnatari ai prezentei convenții,

     având în vedere că scopul Consiliului Europei este de a realiza o uniune mai strânsă între
     membrii săi;

     recunoscând importanța consolidării cooperării cu celelalte părți la prezenta convenție;

     dorind să ia măsuri eficace de prevenire a terorismului și de combatere în special a instigării
     publice la săvârșirea infracțiunilor de terorism, a recrutării și a instruirii în scopuri teroriste;

     conștiente de îngrijorarea profundă cauzată de multiplicarea infracțiunilor de terorism și de
     amenințarea din ce în ce mai mare pe care o generează terorismul;

     conștiente de situația dificilă cu care se confruntă cei care suferă din cauza terorismului și, în
     acest sens, reafirmându-și profunda solidaritate cu victimele terorismului și cu familiile
     acestora;

     recunoscând că infracțiunile de terorism și infracțiunile prevăzute în prezenta convenție,
     indiferent de către cine ar fi comise, nu pot fi în niciun caz justificate politic, filozofic,
     ideologic, rasial, etnic, religios sau în alt mod similar și reamintind obligația tuturor părților
     de a preveni săvârșirea unor astfel de infracțiuni sau, dacă nu sunt prevenite, de a le urmări
     penal și a asigura că acestea sunt pasibile de sancțiuni care țin seama de gravitatea faptelor;

     reamintind necesitatea de a consolida lupta împotriva terorismului și reafirmând că toate
     măsurile luate pentru prevenirea sau reprimarea infracțiunilor teroriste trebuie să respecte
     statul de drept și valorile democratice, drepturile omului și libertățile fundamentale, precum și
     alte prevederi ale dreptului internațional, inclusiv, acolo unde se aplică, ale dreptului
     internațional umanitar;

     recunoscând că prezenta convenție nu intenționează să aducă atingere principiilor consacrate
     referitoare la libertatea de exprimare și libertatea de asociere;

     reamintind faptul că actele de terorism, prin natură sau context, au scopul de a intimida în
     mod grav o anumită populație sau de a obliga în mod nejustificat un guvern sau o organizație
     internațională să îndeplinească sau să se abțină de la îndeplinirea unui act sau de a destabiliza
     grav sau de a distruge structurile fundamentale politice, constituționale, economice sau sociale
     ale unei țări sau ale unei organizații internaționale;

RO                                                    2                                                     RO
 ---pagebreak---      convin după cum urmează:

     Articolul 1 – Terminologie

     (1)     În sensul prezentei convenții, prin „infracțiune de terorism” se înțelege oricare dintre
             infracțiunile care se încadrează în domeniul de aplicare al unuia dintre tratatele
             enumerate în apendice,astfel cum este definită în unul dintre aceste tratate.
     (2)     La depunerea instrumentului de ratificare, de acceptare, de aprobare sau de aderare,
             un stat sau Comunitatea Europeană, în cazul în care nu este parte la un tratat
             enumerat în apendice, poate declara că, atunci când i se aplică prezenta convenție,
             tratatul în cauză se consideră a nu fi inclus în apendice. Declarația menționată
             încetează să producă efecte de îndată ce tratatul în cauză intră în vigoare pentru
             partea care a făcut o astfel de declarație, aceasta având obligația să notifice
             Secretarului General al Consiliului Europei această intrare în vigoare.

     Articolul 2 - Obiectiv

     Obiectivul prezentei convenții este de a spori eforturile depuse de părți în ceea ce privește
     prevenirea terorismului și a efectelor negative ale acestuia asupra respectării depline a
     drepturilor omului, în special a dreptului la viață, atât prin măsuri care trebuie adoptate la
     nivel național, cât și prin cooperare internațională, ținând seama în mod corespunzător de
     tratatele sau de acordurile internaționale, multilaterale sau bilaterale existente între părți.

     Articolul 3 - Politicile naționale de prevenire

     (1)     Fiecare parte ia măsuri adecvate, în special în domeniul formării autorităților de
             asigurare a respectării legii și a altor organisme, precum și în domeniile educației,
             culturii, informației, mass-mediei și sensibilizării publicului, în vederea prevenirii
             infracțiunilor de terorism și a efectelor negative ale acestora, respectând, în același
             timp, obligațiile în materie de drepturile omului, astfel cum sunt prevăzute în
             Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale și în
             Pactul internațional cu privire la drepturile civile și politice, în cazul în care aceste
             instrumente i se aplică părții în cauză, precum și alte obligații în temeiul dreptului
             internațional.
     (2)     Fiecare parte adoptă măsurile necesare pentru a îmbunătăți și a dezvolta cooperarea
             dintre autoritățile naționale în vederea prevenirii infracțiunilor de terorism și a
             efectelor negative ale acestora prin metode precum:
             (a)      schimbul de informații;
             (b)      îmbunătățirea protecției fizice a persoanelor și a infrastructurilor;
             (c)      îmbunătățirea planurilor de formare și de coordonare pentru situațiile de
                      criză civilă.
     (3)     Fiecare parte promovează toleranța prin încurajarea dialogului interreligios și
             intercultural, implicând, după caz, organizații neguvernamentale și alte componente
             ale societății civile cu scopul de a preveni tensiunile ce ar putea contribui la
             săvârșirea infracțiunilor de terorism.
     (4)     Fiecare parte se străduiește să promoveze acțiuni de sensibilizare a publicului cu
             privire la existența, cauzele și gravitatea infracțiunilor de terorism și ale infracțiunilor

RO                                                   3                                                      RO
 ---pagebreak---               prevăzute în prezenta convenție, precum și cu privire la amenințarea reprezentată de
              acestea și are în vedere încurajarea publicului să furnizeze un ajutor efectiv și
              specific autorităților competente care poate contribui la prevenirea infracțiunilor de
              terorism și a infracțiunilor prevăzute în prezenta convenție.

     Articolul 4 - Cooperarea internațională în materie de prevenire

     Părțile își acordă asistență și sprijin reciproc, după caz și ținând seama de capacitățile lor, în
     vederea consolidării capacității acestora de a preveni săvârșirea de infracțiuni de terorism,
     inclusiv prin schimb de informații și de cele mai bune practici, precum și prin activități de
     formare și alte eforturi comune cu caracter preventiv.

     Articolul 5 - Instigare publică la săvârșirea unei infracțiuni de terorism

     (1)      În sensul prezentei convenții, prin „instigare publică la săvârșirea unei infracțiuni de
              terorism” se înțelege fapta de a distribui un mesaj sau de a-l pune la dispoziția
              publicului în orice altă formă, cu intenția de a incita la săvârșirea unei infracțiuni de
              terorism, atunci când un astfel de comportament, indiferent dacă încurajează sau nu
              în mod direct săvârșirea unei infracțiuni de terorism, creează riscul ca una sau mai
              multe astfel de infracțiuni să fie comise.
     (2)      Fiecare parte adoptă măsurile necesare pentru a incrimina ca infracțiune, în dreptul
              său intern, instigarea publică la comiterea unei infracțiuni de terorism, astfel cum
              este definită la alineatul (1), atunci când aceasta este săvârșită ilegal și cu intenție.

     Articolul 6 - Recrutarea în scopuri teroriste

     (1)      În sensul prezentei convenții, prin „recrutare în scopuri teroriste” se înțelege fapta de
              a solicita altei persoane să comită sau să participe la săvârșirea unei infracțiuni de
              terorism sau să adere la o asociație sau grup în scopul de a contribui la comiterea
              uneia sau mai multor infracțiuni de terorism de către asociație sau grup.
     (2)      Fiecare parte adoptă măsurile necesare pentru a incrimina ca infracțiune, în dreptul
              său intern, recrutarea în scopuri teroriste, astfel cum este definită la alineatul (1),
              atunci când aceasta este săvârșită ilegal și cu intenție.

     Articolul 7 - Instruirea în scopuri teroriste

     (1)      În sensul prezentei convenții, prin „instruire în scopuri teroriste” se înțelege fapta de
              a oferi instrucțiuni privind fabricarea sau folosirea de explozibili, de arme de foc sau
              de alte arme sau substanțe toxice sau periculoase ori privind alte metode și tehnici
              specifice, cu scopul de a săvârși sau de a contribui la săvârșirea unei infracțiuni de
              terorism, știind că aptitudinile furnizate sunt menite să fie utilizate în acest scop.
     (2)      Fiecare parte adoptă măsurile necesare pentru a incrimina ca infracțiune, în dreptul
              său intern, instruirea în scopuri teroriste, astfel cum este definită la alineatul (1),
              atunci când aceasta este săvârșită ilegal și cu intenție.

     Articolul 8 - Irelevanța săvârșirii unei infracțiuni de terorism

     Pentru ca o faptă să constituie infracțiune, astfel cum este prevăzută la articolele 5-7 din
     prezenta convenție, nu este nevoie ca infracțiunea de terorism să fie comisă efectiv.

RO                                                   4                                                    RO
 ---pagebreak---      Articolul 9 - Infracțiuni accesorii

     (1)     Fiecare parte adoptă măsurile necesare pentru a incrimina ca infracțiune, în dreptul
             său intern:
            (a)      participarea în calitate de complice la săvârșirea uneia dintre infracțiunile
                     prevăzute la articolele 5-7 din prezenta convenție;
            (b)      organizarea săvârșirii uneia dintre infracțiunile prevăzute la articolele 5-7 din
                     prezenta convenție sau faptul de a comanda unor persoane să comită oricare
                     dintre aceste infracțiuni;
            (c)      contribuția la comiterea uneia sau mai multor infracțiuni prevăzute la
                     articolele 5-7 din prezenta convenție de către un grup de persoane care
                     acționează într-un scop comun. O astfel de contribuție trebuie să fie
                     intenționată și:
                     fie (i)   să aibă scopul de a promova activitatea infracțională sau scopul
                               infracțional al grupului, în cazul în care o astfel de activitate sau
                               scop implică săvârșirea uneia dintre infracțiunile prevăzute la
                               articolele 5-7 din prezenta convenție; fie
                     (ii)      să fie adusă cunoscând intenția grupului de a săvârși una dintre
                               infracțiunile prevăzute la articolele 5-7 din prezenta convenție.
     (2)     Fiecare parte adoptă, de asemenea, măsurile necesare pentru incriminarea ca
             infracțiune, în temeiul dreptului său intern și în conformitate cu acesta, a tentativei de
             comitere a uneia dintre infracțiunile prevăzute la articolele 6 și 7 din prezenta
             convenție.

     Articolul 10 – Răspunderea persoanelor juridice

     (1)     Fiecare parte adoptă măsurile necesare, în conformitate cu principiile sale juridice,
             pentru a stabili răspunderea persoanelor juridice în cazul participării la infracțiunile
             prevăzute la articolele 5-7 și 9 din prezenta convenție.
     (2)     Sub rezerva principiilor juridice ale părții, răspunderea entităților juridice poate fi
             penală, civilă sau administrativă.
     (3)     Această răspundere nu aduce atingere răspunderii penale a persoanelor fizice care au
             săvârșit infracțiunile.

     Articolul 11 - Sancțiuni și măsuri

     (1)     Fiecare parte adoptă măsurile necesare pentru ca săvârșirea infracțiunilor prevăzute
             la articolele 5-7 și 9 din prezenta convenție să se pedepsească prin sancțiuni eficace,
             proporționale și disuasive.
     (2)     Condamnările definitive pronunțate anterior într-un alt stat pentru infracțiunile
             prevăzute în prezenta convenție pot fi luate în considerare, în măsura în care dreptul
             intern permite acest lucru, la stabilirea pedepsei în conformitate cu dreptul intern.
     (3)     Fiecare parte se asigură că persoanelor juridice cărora li s-a antrenat răspunderea în
             conformitate cu articolul 10 fac obiectul unor sancțiuni eficace, proporționale și
             disuasive, de natură penală sau extrapenală, inclusiv sancțiuni pecuniare.

RO                                                  5                                                     RO
 ---pagebreak---      Articolul 12 – Condiții și garanții

     (1)      Fiecare parte se asigură că instituirea, punerea în practică și aplicarea incriminării în
              temeiul articolelor 5-7 și 9 din prezenta convenție sunt efectuate respectându-se
              obligațiile în materie de drepturile omului, în special dreptul la libertatea de
              exprimare, libertatea de asociere și libertatea religioasă, astfel cum sunt prevăzute în
              Convenția pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale și în
              Pactul internațional cu privire la drepturile civile și politice, în cazul în care aceste
              instrumente i se aplică părții în cauză, precum și alte obligații prevăzute de dreptul
              internațional.
     (2)      Instituirea, punerea în practică și aplicarea incriminării în temeiul articolelor 5-7 și 9
              din prezenta convenție ar trebui, de asemenea, să respecte principiul
              proporționalității în ceea ce privește obiectivele legitime urmărite și necesitatea lor
              într-o societate democratică și ar trebui să excludă orice formă de arbitrar sau de
              tratament discriminatoriu sau rasist.

     Articolul 13 - Protecția, despăgubirea și sprijinirea victimelor terorismului

     Fiecare parte adoptă măsurile necesare pentru a proteja și a sprijini victimele actelor de
     terorism care au fost săvârșite pe teritoriul său. Aceste măsuri pot include, prin intermediul
     sistemelor naționale corespunzătoare și sub rezerva legislației interne, printre altele, asistență
     financiară și despăgubire pentru victimele terorismului și membrii de familie apropiați ai
     acestora.

     Articolul 14 - Competența

     (1)      Fiecare parte adoptă măsurile necesare pentru a-și stabili competența în privința
              infracțiunilor prevăzute în prezenta convenție:
              (a)      atunci când infracțiunea este săvârșită pe teritoriul părții în cauză;
              (b)      atunci când infracțiunea este săvârșită la bordul unei nave care arborează
                       pavilionul părții în cauză sau la bordul unei aeronave înmatriculate în
                       conformitate cu legislația părții în cauză;
              (c)      atunci când infracțiunea este săvârșită de o persoană care deține cetățenia
                       părții în cauză;
     (2)      Fiecare parte își poate stabili competența în privința infracțiunilor prevăzute în
              prezenta convenție:
              (a)      atunci când infracțiunea a avut ca scop sau ca efect săvârșirea unei
                       infracțiuni prevăzute la articolul 1 din prezenta convenție pe teritoriul părții
                       în cauză sau împotriva unei persoane care deține cetățenia părții în cauză;
              (b)      atunci când infracțiunea a avut ca scop sau ca efect săvârșirea unei
                       infracțiuni prevăzute la articolul 1 din prezenta convenție împotriva unei
                       structuri publice sau guvernamentale deținute de partea în cauză în
                       străinătate, inclusiv împotriva sediilor diplomatice sau consulare ale
                       acesteia;
              (c)      atunci când infracțiunea a avut ca scop sau ca efect săvârșirea unei
                       infracțiuni prevăzute la articolul 1 din prezenta convenție în încercarea de a
                       obliga partea în cauză să facă sau să se abțină de la executarea unui act;

RO                                                   6                                                     RO
 ---pagebreak---              (d)      atunci când infracțiunea este săvârșită de către un apatrid care își are
                      reședința obișnuită pe teritoriul părții în cauză;
             (e)      atunci când infracțiunea este săvârșită la bordul unei aeronave care este
                      exploatată de guvernul părții în cauză.
     (3)     Fiecare parte adoptă măsurile necesare pentru a-și stabili competența asupra
             infracțiunilor prevăzute în prezenta convenție în cazul în care autorul prezumat se
             află pe teritoriul său și aceasta nu îl extrădează către o parte a cărui competență se
             întemeiază pe o normă de competență care este prevăzută și în legislația părții
             solicitate.
     (4)     Prezenta convenție nu exclude exercitarea competenței penale în conformitate cu
             legislația națională.
     (5)     Dacă mai multe părți își revendică competența cu privire la o presupusă infracțiune
             prevăzută în prezenta convenție, părțile implicate se consultă reciproc, acolo unde
             este cazul, pentru a stabili care este cea mai adecvată jurisdicție pentru a instrumenta
             cazul.

     Articolul 15 - Obligația de a investiga

     (1)     Atunci când o parte primește informații conform cărora este posibil ca o persoană
             care a săvârșit sau se presupune că a săvârșit o infracțiune prevăzută în prezenta
             convenție să fie prezentă pe teritoriul său, partea în cauză ia măsurile necesare în
             temeiul dreptului său intern pentru a investiga faptele care i-au fost aduse la
             cunoștință.
     (2)     Atunci când apreciază că circumstanțele justifică acest lucru, partea pe al cărei
             teritoriu este prezent autorul sau presupusul autor al infracțiunii ia măsurile
             corespunzătoare, în conformitate cu dreptul său intern, astfel încât să se asigure
             prezența persoanei în scopul urmăririi penale sau extrădării.
     (3)     Orice persoană în privința căreia se iau măsurile menționate la alineatul (2) are
             dreptul:
             (a)      să comunice fără întârziere cu cel mai apropiat reprezentant al statului al
                      cărui cetățean este sau care are în alt mod dreptul de a proteja drepturile
                      persoanei respective sau, în cazul în care persoana respectivă este apatrid, al
                      statului pe teritoriul căruia această persoană își are reședința obișnuită;
             (b)      să primească vizita unui reprezentant al statului respectiv;
             (c)      să fie informată cu privire la drepturile de care beneficiază în temeiul
                      literelor (a) și (b).
     (4)     Drepturile menționate la alineatul (3) se exercită în conformitate cu actele cu putere
             de lege și normele administrative ale părții pe teritoriul căreia este prezent autorul
             sau presupusul autor al infracțiunii, sub rezerva dispoziției conform căreia actele cu
             putere de lege și normele administrative menționate anterior trebuie să permită
             acordarea de efecte depline scopurilor urmărite de drepturile acordate în temeiul
             alineatului (3).
     (5)     Dispozițiile alineatelor (3) și (4) se aplică fără a se aduce atingere dreptului oricărei
             părți care poate pretinde competența în conformitate cu articolul 14 alineatul (1)
             litera (c) și alineatul (2) litera (d) de a invita Comitetul Internațional al Crucii Roșii
             să comunice cu autorul prezumtiv al infracțiunii și să îl viziteze .

RO                                                  7                                                     RO
 ---pagebreak---      Articolul 16 – Neaplicarea convenției

     Prezenta convenție nu se aplică atunci când una din infracțiunile stabilite în conformitate cu
     articolele 5-7 și 9 este săvârșită pe teritoriul unui singur stat, autorul prezumat este un cetățean
     al statului respectiv și se află pe teritoriul acelui stat și niciun alt stat nu are un fundament
     juridic în temeiul articolului 14 alineatele (1) și (2) din prezenta convenție să își exercite
     competența, fiind de la sine înțeles că dispozițiile articolelor 17 și 20-22 ale prezentei
     convenții se aplică, după caz, în aceste situații.

     Articolul 17 - Cooperare internațională în materie penală

     (1)      Părțile își acordă reciproc cel mai înalt grad de asistență cu privire la investigațiile
              penale sau procedurile penale ori de extrădare în ceea ce privește infracțiunile
              prevăzute la articolele 5-7 și 9 din prezenta convenție, inclusiv asistență în vederea
              obținerii elementelor de probă aflate în posesia lor care sunt necesare pentru
              desfășurarea procedurii.
     (2)      Părțile își îndeplinesc obligațiile prevăzute la alineatul (1) în conformitate cu orice
              tratate sau alte acorduri referitoare la asistența juridică reciprocă care există între
              acestea. În lipsa unor astfel de tratate sau acorduri, părțile își acordă reciproc
              asistență în conformitate cu dreptul lor intern.
     (3)      Părțile cooperează în cea mai mare măsură posibilă în conformitate cu legile,
              tratatele, acordurile și înțelegerile relevante ale părții solicitate în ceea ce privește
              investigațiile și procedurile penale deschise în legătură cu infracțiunile pentru care se
              poate antrena răspunderea entităților juridice, în temeiul articolului 10 din prezenta
              convenție.
     (4)      Fiecare parte poate să ia în considerare instituirea de mecanisme suplimentare prin
              care să împărtășească altor părți informațiile sau elementele de probă necesare pentru
              a stabili răspunderea penală, civilă sau administrativă în temeiul articolului 10.

     Articolul 18 - Extrădarea sau urmărirea penală

     (1)      În cazul în care partea pe al cărei teritoriu se găsește autorul prezumat al infracțiunii
              are competență în conformitate cu articolul 14, dar nu extrădează persoana
              respectivă, este obligată, fără nicio excepție și indiferent dacă infracțiunea a fost sau
              nu săvârșită pe teritoriul său, să înainteze cazul fără întârziere nejustificată
              autorităților sale competente în scopul urmăririi penale, în conformitate cu
              procedurile prevăzute în legislația sa. Aceste autorități soluționează cazul în același
              mod ca în cazul oricărei alte infracțiuni grave în conformitate cu legislația acelei
              părți.
     (2)      Atunci când o parte este autorizată în temeiul dreptului său intern să îl extrădeze sau
              să îl predea în alt mod pe unul dintre cetățenii săi doar cu condiția ca această
              persoană să fie returnată părții respective pentru executarea pedepsei pronunțate în
              urma procesului sau procedurii care a stat la baza cererii de extrădare sau de predare,
              iar această parte și partea care solicită extrădarea persoanei sunt de acord cu această
              opțiune și cu alte condiții pe care le pot considera corespunzătoare, această extrădare
              sau predare condiționată este suficientă pentru a dispensa partea solicitată de
              obligația prevăzută la alineatul (1).

     Articolul 19 - Extrădarea

RO                                                    8                                                     RO
 ---pagebreak---      (1)     Infracțiunile prevăzute la articolele 5-7 și 9 din prezenta convenție se consideră ca
             făcând parte din cazurile de extrădare prevăzute în orice tratat de extrădare în vigoare
             între oricare dintre părți înainte de intrarea în vigoare a prezentei convenții. Părțile se
             angajează să includă aceste infracțiuni drept infracțiuni în cazul cărora se poate
             recurge la extrădare în fiecare tratat de extrădare pe care acestea îl vor încheia între
             ele ulterior.
     (2)     Atunci când o parte care condiționează extrădarea de existența unui tratat primește o
             cerere de extrădare de la altă parte cu care nu a încheiat un tratat de extrădare, partea
             solicitată poate, în cazul în care decide în acest sens, să ia în considerare prezenta
             convenție drept temei juridic al extrădării cu privire la infracțiunile prevăzute la
             articolele 5-7 și 9 din prezenta convenție. Extrădarea se supune celorlalte condiții
             prevăzute în legislația părții solicitate.
     (3)     Părțile care nu condiționează extrădarea de existența unui tratat recunosc infracțiunile
             prevăzute la articolele 5-7 și 9 din prezenta convenție drept cazuri de extrădare între
             ele, în condițiile prevăzute în legislația părții solicitate.
     (4)     În cazul în care este necesar, infracțiunile prevăzute la articolele 5-7 și 9 din prezenta
             convenție se consideră, în sensul extrădării între părți, ca și cum ar fi fost comise atât
             la locul săvârșirii, cât și pe teritoriul părților care și-au stabilit competența în
             conformitate cu articolul 14.
     (5)     Dispozițiile tuturor tratatelor de extrădare și ale acordurilor încheiate între părți în
             ceea ce privește infracțiunile prevăzute la articolele 5-7 și 9 din prezenta convenție se
             consideră a fi modificate între părți, în măsura în care acestea sunt incompatibile cu
             prezenta convenție.

     Articolul 20 - Excluderea clauzei de exceptare din rațiuni politice

     (1)     Niciuna dintre infracțiunile menționate la articolele 5-7 și 9 din prezenta convenție
             nu se consideră, în sensul extrădării sau asistenței juridice reciproce, drept infracțiune
             politică, infracțiune conexă unei infracțiuni politice sau infracțiune săvârșită din
             motive politice. Prin urmare, o cerere de extrădare sau de asistență juridică reciprocă
             întemeiată pe o asemenea infracțiune nu poate fi refuzată doar din motivul că se
             referă la o infracțiune politică, o infracțiune conexă unei infracțiuni politice sau o
             infracțiune săvârșită din motive politice.
     (2)     Fără a aduce atingere aplicării articolelor 19-23 din Convenția de la Viena privind
             dreptul tratatelor din 23 mai 1969 celorlalte articole din prezenta convenție, orice stat
             sau Comunitatea Europeană, la momentul semnării sau depunerii instrumentului său
             de ratificare, de acceptare, de aprobare sau de aderare la convenție, poate să declare
             că își rezervă dreptul de a nu aplica alineatul (1) al prezentului articol în ceea ce
             privește extrădarea cu privire la o infracțiune prevăzută în prezenta convenție. Părțile
             se angajează să aplice această rezervă de la caz la caz, printr-o decizie motivată
             corespunzător.
     (3)     Oricare dintre părți poate, în întregime sau parțial, să retragă o rezervă pe care a
             formulat-o în conformitate cu alineatul (2) prin intermediul unei declarații adresate
             Secretarului General al Consiliului Europei care devine efectivă începând cu data
             primirii acesteia.
     (4)     O parte care a formulat o rezervă în conformitate cu alineatul (2) al prezentului
             articol nu poate solicita aplicarea alineatului (1) al prezentului articol de către o altă

RO                                                   9                                                     RO
 ---pagebreak---              parte; cu toate acestea, în cazul în care rezerva este parțială sau condițională, partea
             în cauză poate pretinde aplicarea prezentului articol în măsura în care l-a acceptat.
     (5)     Rezerva este valabilă pe o perioadă de trei ani de la data intrării în vigoare a
             prezentei convenții pentru partea în cauză. Cu toate acestea, o astfel de rezervă poate
             fi reînnoită cu perioade de aceeași durată.
     (6)     Cu douăsprezece luni înainte de data de expirare a rezervei, Secretarul General al
             Consiliului Europei notifică părții în cauză faptul că rezerva va expira. Cu cel puțin
             trei luni înainte de expirare, partea notifică Secretarului General al Consiliului
             Europei menținerea, modificarea sau retragerea rezervei. În cazul în care una dintre
             părți notifică Secretarului General al Consiliului Europei menținerea rezervei sale,
             aceasta trebuie să furnizeze o explicație cu privire la motivele pe care se întemeiază
             decizia de menținere. În lipsa unei notificări de la partea în cauză, Secretarul General
             al Consiliului Europei informează partea respectivă că rezerva sa se consideră extinsă
             în mod automat pentru o perioadă de șase luni. Dacă partea în cauză nu își notifică
             intenția de a menține sau de a modifica rezerva înainte de expirarea perioadei
             respective, rezerva se consideră ridicată.
     (7)     În cazul în care o parte nu extrădează o persoană invocând această rezervă, după ce
             primește o cerere de extrădare de la altă parte, trimite cazul, fără nicio excepție sau
             întârziere nejustificată, autorităților sale competente pentru derularea urmăririi
             penale, cu excepția cazului în care partea solicitantă și partea solicitată convin altfel.
             În scopul desfășurării urmăririi penale în partea solicitată, autoritățile competente
             decid în același mod ca în cazul oricărei alte infracțiuni grave în conformitate cu
             legislația acelei părți. Partea solicitată comunică fără întârziere nejustificată rezultatul
             final al procedurii părții solicitante și Secretarului General al Consiliului Europei,
             care o transmite părților reunite în scopul consultării, în conformitate cu procedura
             prevăzută la articolul 30.
     (8)     Decizia de a refuza cererea de extrădare pe baza acestei rezerve este transmisă cu
             promptitudine părții solicitante. În cazul în care nu se pronunță o hotărâre pe fond
             într-un termen rezonabil în partea solicitată în conformitate cu alineatul (7), partea
             solicitantă poate comunica acest lucru Secretarului General al Consiliului Europei
             care supune chestiunea părților reunite în scopul consultării, în conformitate cu
             procedura prevăzută la articolul 30. Părțile reunite în scopul consultării analizează
             problema și emit un aviz cu privire la conformitatea refuzului cu convenția, care se
             înaintează Comitetului de Miniștri în scopul emiterii unei declarații în acest sens.
             Atunci când își îndeplinește atribuțiile în temeiul prezentului alineat, Comitetul de
             Miniștri se reunește în componența sa limitată la statele părți.

     Articolul 21 - Clauza privind discriminarea

     (1)     Nicio dispoziție a prezentei convenții nu se interpretează ca impunând obligația de
             extrădare sau de acordare de asistență juridică în cazul în care partea solicitată are
             motive întemeiate să creadă că cererea de extrădare pentru infracțiunile prevăzute la
             articolele 5-7 și 9 sau cererea de asistență juridică reciprocă în legătură cu astfel de
             infracțiuni s-a făcut în scopul urmăririi penale sau pedepsirii unei persoane din cauza
             rasei, religiei, cetățeniei, originii etnice sau opiniei politice a persoanei respective sau
             că admiterea cererii ar aduce atingere poziției persoanei în cauză din oricare dintre
             aceste motive.

RO                                                  10                                                      RO
 ---pagebreak---      (2)     Nicio dispoziție a prezentei convenții nu se interpretează ca impunând obligația de
             extrădare în cazul în care persoana care face obiectul cererii de extrădare riscă să fie
             supusă torturii sau unor tratamente sau pedepse inumane sau degradante.
     (3)     Nicio dispoziție a prezentei convenții nu se interpretează ca impunând obligația de
             extrădare dacă persoana care face obiectul cererii de extrădare riscă să fie
             condamnată la pedeapsa cu moartea sau, în cazul în care legislația părții solicitate nu
             permite închisoarea pe viață, la închisoare pe viață fără posibilitatea de eliberare
             condiționată, cu excepția cazului în care, în conformitate cu tratatele de extrădare
             aplicabile, partea solicitată are obligația de a extrăda dacă partea solicitantă oferă un
             nivel de asigurare pe care partea solicitată îl consideră suficient cu privire la faptul că
             nu va fi pronunțată o hotărâre de condamnare la pedeapsa cu moartea sau, în cazul în
             care a fost pronunțată, că nu va fi executată sau că persoana în cauză nu va face
             obiectul unei pedepse cu închisoarea pe viață fără posibilitatea de eliberare
             condiționată.

     Articolul 22 – Furnizarea de informații în mod spontan

     (1)     Fără a aduce atingere propriilor investigații sau proceduri, autoritățile competente ale
             unei părți pot să trimită autorităților competente ale altei părți, fără a i se fi cerut
             acest lucru în prealabil, informații obținute în cadrul propriilor investigații, atunci
             când consideră că dezvăluirea acestor informații ar putea asista partea care primește
             informațiile în inițierea sau desfășurarea de investigații ori proceduri sau ar putea
             conduce la o cerere a părții respective în temeiul prezentei convenții.
     (2)     Partea care furnizează informațiile poate, în conformitate cu dreptul său intern, să
             impună condiții privind utilizarea respectivelor informații de către partea care
             primește informațiile.
     (3)     Partea care primește informațiile are obligația de a respecta acele condiții.
     (4)     Cu toate acestea, orice parte poate, la orice dată ulterioară, printr-o declarație
             adresată Secretarului General al Consiliului Europei, să declare că își rezervă dreptul
             de a nu fi obligată să respecte condițiile impuse de partea care furnizează informațiile
             menționate la alineatul (2), cu excepția cazului în care primește o notificare
             prealabilă cu privire la natura informațiilor care urmează să fie furnizate și este de
             acord cu transmiterea acestora.

     Articolul 23 - Semnare și intrarea în vigoare

     (1)     Prezenta convenție este deschisă pentru semnare de către statele membre ale
             Consiliului Europei, Comunitatea Europeană și de către statele care nu sunt membre
             care au participat la elaborarea sa.
     (2)     Prezenta convenție este supusă ratificării, acceptării sau aprobării. Instrumentele de
             ratificare, acceptare sau aprobare se depun la Secretarul General al Consiliului
             Europei.
     (3)     Prezenta convenție intră în vigoare în prima zi a lunii care urmează după ziua în care
             expiră o perioadă de trei luni de la data la care șase părți semnatare, dintre care cel
             puțin patru sunt state membre ale Consiliului Europei, și-au exprimat
             consimțământul de a le reveni obligații în temeiul convenției, în conformitate cu
             dispozițiile alineatului (2).

RO                                                  11                                                     RO
 ---pagebreak---      (4)     Pentru orice semnatar care își exprimă ulterior consimțământul de a-i reveni obligații
             în temeiul convenției, aceasta intră în vigoare în prima zi a lunii care urmează după
             ziua în care expiră o perioadă de trei luni de la data la care și-a exprimat
             consimțământul de a-i reveni obligații în temeiul convenției, în conformitate cu
             dispozițiile alineatului (2).

     Articolul 24 – Aderarea la convenție

     (1)     După intrarea în vigoare a prezentei convenții, Comitetul de Miniștri al Consiliului
             Europei, după consultarea și obținerea consimțământului unanim al părților la
             convenție, poate invita să adere la prezenta convenție orice stat care nu este membru
             al Consiliului Europei și care nu a participat la elaborarea prezentei convenții.
             Decizia se ia cu majoritatea prevăzută la articolul 20 litera (d) din Statutul
             Consiliului Europei și prin votul unanim al reprezentanților părților îndreptățite să
             facă parte din Comitetul de Miniștri.
     (2)     Pentru orice stat care aderă la convenție în temeiul alineatului (1), convenția intră în
             vigoare în prima zi a lunii care urmează după ziua în care expiră o perioadă de trei
             luni de la data la care instrumentul de aderare a fost depus la Secretarul General al
             Consiliului Europei.

     Articolul 25 - Aplicarea teritorială

     (1)     Orice stat sau Comunitatea Europeană poate specifica, la momentul semnării sau la
             depunerea instrumentului de ratificare, acceptare, aprobare sau aderare, teritoriul sau
             teritoriile în care se aplică prezenta convenție.
     (2)     Orice parte poate extinde, în orice moment ulterior, printr-o declarație adresată
             Secretarului General al Consiliului Europei, aplicarea prezentei convenții la orice alt
             teritoriu specificat în declarație. În ceea ce privește teritoriul respectiv, convenția
             intră în vigoare în prima zi a lunii care urmează după ziua în care expiră o perioadă
             de trei luni de la data primirii declarației de către Secretarul General.
     (3)     Orice declarație făcută în temeiul celor două aliniate precedente cu privire la
             teritoriul specificat în declarație poate fi retrasă printr-o notificare adresată
             Secretarului General al Consiliului Europei. Retragerea devine aplicabilă în prima zi
             a lunii care urmează după ziua în care expiră o perioadă de trei luni de la data
             primirii unei astfel de notificări de către Secretarul General.

     Articolul 26 – Efectele convenției

     (1)     Prezenta convenție completează tratatele sau acordurile multilaterale sau bilaterale
             aplicabile între părți, inclusiv dispozițiile următoarelor tratate ale Consiliului
             Europei:
             –        Convenția europeană de extrădare, deschisă spre semnare la Paris la
                      13 decembrie 1957 (ETS nr. 24);
             –        Convenția europeană de asistență judiciară reciprocă în materie penală,
                      deschisă pentru semnare la Strasbourg la 20 aprilie 1959 (ETS nr. 30);
             –        Convenția europeană pentru reprimarea terorismului, deschisă pentru
                      semnare la Strasbourg la 27 ianuarie 1977 (ETS nr. 90);

RO                                                 12                                                   RO
 ---pagebreak---              –        Protocolul adițional la Convenția europeană de asistență judiciară reciprocă
                      în materie penală, deschis pentru semnare la Strasbourg la 17 martie 1978
                      (ETS nr. 99);
             –        Al doilea protocol adițional la Convenția europeană de asistență judiciară
                      reciprocă în materie penală, deschis pentru semnare la Strasbourg la
                      8 noiembrie 2001 (ETS nr. 182);
             –        Protocolul de modificare a Convenției europene pentru reprimarea
                      terorismului, deschis pentru semnare la Strasbourg la 15 mai 2003 (ETS
                      nr. 190).
     (2)     Dacă două sau mai multe părți au încheiat deja sau vor încheia un acord sau un tratat
             privind chestiunile abordate în prezenta convenție sau au stabilit ori vor stabili altfel
             de relații cu privire la aceste aspecte, părțile respective sunt îndreptățite să aplice și
             respectivul tratat ori acord sau să reglementeze relațiile respective în conformitate cu
             tratatul sau acordul în cauză. Cu toate acestea, atunci când stabilesc relații în ceea ce
             privește aspectele tratate în prezenta convenție într-un alt mod decât cel prevăzut în
             aceasta, părțile trebuie să procedeze într-un mod care nu contravine obiectivelor și
             principiilor convenției.
     (3)     Părțile care sunt membre ale Uniunii Europene aplică, în relațiile reciproce, normele
             comunitare și ale dreptului Uniunii Europene, în măsura în care există astfel de
             norme comunitare sau ale Uniunii Europene care reglementează domeniul în cauză și
             care sunt aplicabile cazului respectiv, fără a aduce atingere obiectului și scopului
             convenției și fără a aduce atingere aplicării depline a acesteia în relațiile cu alte părți
             la convenție.
     (4)     Nicio dispoziție a prezentei convenții nu afectează alte drepturi, obligații și
             responsabilități ale unei părți și persoane fizice prevăzute de dreptul internațional,
             inclusiv de dreptul internațional umanitar.
     (5)     Activitățile forțelor armate pe durata unui conflict armat, astfel cum sunt acești
             termeni înțeleși în dreptul internațional umanitar, care sunt reglementate de acest
             drept, nu fac obiectul prezentei convenții, iar activitățile întreprinse de forțele
             militare ale unei părți în exercitarea atribuțiilor lor oficiale, în măsura în care sunt
             reglementate de alte norme ale dreptului internațional, nu sunt reglementate de
             prezenta convenție.

     Articolul 27 – Modificarea convenției

     (1)     Oricare dintre părți, Comitetul de Miniștri al Consiliului Europei sau părțile reunite
             în scopul consultării pot face propuneri de modificare a convenției.
     (2)     Orice propunere de modificare este comunicată părților de către Secretarul General al
             Consiliului Europei.
     (3)     În plus, orice modificare propusă de către una dintre părți sau de Comitetul de
             miniștri se comunică părților reunite în scopul consultării, care înaintează
             Comitetului de Miniștri avizul lor cu privire la modificarea propusă.
     (4)     Comitetul de Miniștri examinează propunerea de modificare, precum și orice aviz
             prezentat de părțile reunite în scopul consultării și poate aproba modificarea.
     (5)     Textul oricărei modificări adoptate de Comitetul de Miniștri în conformitate cu
             alineatul (4) se transmite părților pentru acceptare.

RO                                                  13                                                     RO
 ---pagebreak---      (6)      Orice modificare aprobată în conformitate cu alineatul (4) intră în vigoare în a
              treizecea zi de la data la care toate părțile i-au transmis Secretarului General faptul că
              au acceptat-o.

     Articolul 28 – Revizuirea apendicelui

     (1)      În vederea actualizării listei de tratate din apendice, oricare dintre părți sau Comitetul
              de Miniștri poate face propuneri de modificare. Aceste propuneri de modificare se
              referă numai la tratatele universale încheiate în cadrul sistemului Organizației
              Națiunilor Unite care au ca obiect în mod specific terorismul internațional și care au
              intrat în vigoare. Modificările se comunică părților de către Secretarul General al
              Consiliului Europei.
     (2)      După consultarea părților care nu sunt membre, Comitetul de Miniștri poate adopta o
              propunere de modificare cu majoritatea prevăzută la articolul 20 litera (d) din
              Statutul Consiliului Europei. Modificarea intră în vigoare după expirarea unui termen
              de un an de la data la care a fost transmisă părților. În cursul acestei perioade, orice
              parte poate notifica Secretarului General al Consiliului Europei orice obiecție față de
              intrarea în vigoare a modificării în ceea ce o privește.
     (3)      În cazul în care o treime dintre părți notifică Secretarului General al Consiliului
              Europei o obiecție față de intrarea în vigoare a modificării, aceasta nu intră în
              vigoare.
     (4)      În cazul în care mai puțin de o treime dintre părți notifică o obiecție, modificarea
              intră în vigoare pentru părțile care nu au notificat o obiecție.
     (5)      După intrarea în vigoare a unei modificări în conformitate cu alineatul (2) și
              notificarea unei obiecții cu privire la aceasta de către una dintre părți, modificarea în
              cauză intră în vigoare în ceea ce privește respectiva parte în prima zi a lunii
              următoare datei la care partea în cauză notifică Secretarului General al Consiliului
              Europei că a acceptat modificarea.

     Articolul 29 – Soluționarea diferendelor

     În cazul unui diferend între părți cu privire la interpretarea sau aplicarea prezentei convenții,
     acestea încearcă să ajungă la o soluție prin negociere sau prin orice alte metode pașnice pe
     care le consideră oportune, inclusiv prin supunerea diferendului unui tribunal arbitral ale cărui
     decizii sunt obligatorii pentru părțile la diferend sau Curții Internaționale de Justiție, astfel
     cum au convenit părțile în cauză.

     Articolul 30 – Reunirea părților în scopul consultării

     (1)      Părțile se consultă periodic în vederea:
              (a)      prezentării de propuneri pentru a facilita sau a îmbunătăți utilizarea și
                       punerea în aplicare eficace a prezentei convenții, inclusiv identificarea
                       oricăror probleme și efectele oricărei declarații făcute în temeiul prezentei
                       convenții;
              (b)      formulării avizului cu privire la conformitatea unui refuz de a extrăda care le
                       este supus atenției în conformitate cu articolul 20 alineatul (8);

RO                                                   14                                                    RO
 ---pagebreak---               (c)      prezentării de propuneri pentru modificarea prezentei convenții în
                       conformitate cu articolul 27;
              (d)      formulării unui aviz cu privire la orice propunere de modificare a prezentei
                       convenții care le este supusă atenției în conformitate cu articolul 27 alineatul
                       (3);
              (e)      exprimării unui aviz cu privire la orice chestiune privind aplicarea prezentei
                       convenții și facilitării schimbului de informații în ceea ce privește evoluțiile
                       juridice, politice sau tehnologice.
     (2)      Reunirea părților în scopul consultării este convocată de Secretarul General al
              Consiliului Europei ori de câte ori se consideră că este necesar și în orice caz atunci
              când o majoritate a părților sau Comitetul de Miniștri solicită convocarea.
     (3)      În îndeplinirea funcțiilor acestora în temeiul prezentului articol, părțile sunt asistate
              de Secretariatul Consiliului Europei.

     Articolul 31 – Denunțarea

     (1)      Orice parte poate denunța oricând prezenta convenție printr-o notificare adresată
              Secretarului General al Consiliului Europei.
     (2)      Denunțarea intră în vigoare în prima zi a lunii care urmează după ziua în care expiră
              o perioadă de trei luni de la data la care Secretarul General primește notificarea.

     Articolul 32 – Notificare

     Secretarul General al Consiliului Europei notifică statelor membre ale Consiliului Europei,
     Comunității Europene, statelor care nu sunt membre care au participat la elaborarea prezentei
     convenții, precum și oricărui stat care a aderat sau a fost invitat să adere la prezenta convenție:

            (a)       orice semnătură;
            (b)       depunerea oricărui instrument de ratificare, acceptare, aprobare sau aderare;
            (c)       orice dată de intrare în vigoare a prezentei convenții în temeiul articolului 23;
            (d)       orice declarație făcută în temeiul articolului 1 alineatul (2), articolul 22
                      alineatul (4) și articolul 25;
            (e)       orice alt act, notificare sau comunicare în legătură cu prezenta convenție.

     Drept care, subsemnații, pe deplin împuterniciți, au semnat prezenta convenție.

     Adoptată la Varșovia, la șaisprezece mai două mii cinci, în engleză și în franceză, ambele
     texte fiind egal autentice, într-un singur exemplar care se depune la arhivele Consiliului
     Europei. Secretarul General al Consiliului Europei transmite copii certificate pentru
     conformitate fiecărui stat membru al Consiliului Europei, Comunității Europene, statelor care
     nu sunt membre care au participat la elaborarea prezentei convenții și oricărui stat invitat să
     adere la aceasta.

RO                                                   15                                                    RO
 ---pagebreak---      Apendice

     (1)     Convenția pentru combaterea capturării ilicite a aeronavelor, semnată la Haga la
             16 decembrie 1970;
     (2)     Convenția pentru combaterea actelor ilicite îndreptate împotriva siguranței aviației
             civile, semnată la Montreal la 23 septembrie 1971;
     (3)     Convenția privind prevenirea și reprimarea infracțiunilor contra persoanelor care
             beneficiază de o protecție internațională, inclusiv a agenților diplomatici, adoptată la
             New York la 14 decembrie 1973;
     (4)     Convenția internațională împotriva luării de ostatici, adoptată la New York la
             17 decembrie 1979;
     (5)     Convenția privind protecția fizică a materialelor nucleare, adoptată la Viena la
             3 martie 1980;
     (6)     Protocolul cu privire la reprimarea actelor ilicite de violență în aeroporturile destinate
             aviației civile internaționale, încheiată la Montreal la 24 februarie 1988;
     (7)     Convenția pentru reprimarea actelor ilicite împotriva siguranței navigației maritime,
             semnată la Roma la 10 martie 1988;
     (8)     Protocol pentru reprimarea actelor ilicite împotriva siguranței platformelor fixe
             situate pe platoul continental, semnată la Roma la 10 martie 1988;
     (9)     Convenția internațională privind reprimarea atentatelor teroriste comise cu
             explozibil, adoptată la New York la 15 decembrie 1997;
     (10)    Convenția internațională privind reprimarea finanțării terorismului, adoptată la New
             York la 9 decembrie 1999;
     (11)    Convenția internațională privind reprimarea actelor de terorism nuclear, adoptată la
             New York la 13 aprilie 20051;

     1
            Amendament la apendicele adoptat de miniștrii adjuncți în cadrul celei de a 1 034-a reuniuni
            (11 septembrie 2008, punctul 10.1) și intrat în vigoare la 13 septembrie 2009 în conformitate cu
            articolul 28 din convenție.

RO                                                    16                                                       RO
 ---documentbreak---                           COMISIA
                          EUROPEANĂ

                                                 Bruxelles, 15.6.2015
                                                 COM(2015) 292 final

                                                 2015/0131 (NLE)

                                      Propunere de

                              DECIZIE A CONSILIULUI

     privind semnarea, în numele Uniunii Europene, a Convenției Consiliului Europei
                    privind prevenirea terorismului (CETS nr. 196)

RO                                                                                RO
 ---pagebreak---                                         EXPUNERE DE MOTIVE

     1.       CONTEXTUL PROPUNERII

     Convenția Consiliului Europei privind prevenirea terorismului, adoptată de Comitetul de
     Miniștri în cadrul celei de a 925-a reuniuni și deschisă spre semnare la 16 mai 2005 la
     Varșovia, are ca scop adoptarea de măsuri eficace de prevenire a terorismului, asigurând în
     același timp respectarea în special a statului de drept și a valorilor democratice, a drepturilor
     omului și a libertăților fundamentale.

     Astfel de măsuri includ, în special, infracțiunile de natură pregătitoare având potențialul de a
     conduce la săvârșirea de acte de terorism, și anume instigarea publică la săvârșirea unei
     infracțiuni de terorism, recrutarea și instruirea în scopuri teroriste. Aceste măsuri sunt
     completate de dispoziții privind, în special, prevenirea și cooperarea internațională în materie
     penală. Există un corpus mare de instrumente ale UE care reglementează diferitele domenii
     care fac obiectul convenției.

     Convenția a intrat în vigoare la 1 iunie 2007 și a fost ratificată de 32 de țări.

     Convenția este deschisă spre semnare Uniunii Europene [articolul 23 din convenție]. Uniunea
     are competența de a semna convenția și poate fi parte la convenție împreună cu
     statele membre în măsura în care convenția se încadrează în competența Uniunii.

     La 19 mai 2015, Comitetul de Miniștri al Consiliului Europei a adoptat Protocolul adițional
     care completează Convenția Consiliului Europei privind prevenirea terorismului (CETS
     nr. 196). Împreună cu prezenta propunere, Comisia a înaintat Consiliului o propunere de
     decizie a Consiliului de autorizare a semnării protocolului adițional în numele
     Uniunii Europene1.

     2.       ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII
     2.1.     Scopul și conținutul Convenției privind prevenirea terorismului

     Obiectivul Convenției Consiliului Europei privind prevenirea terorismului este de a spori
     eforturile depuse de părți în ceea ce privește prevenirea terorismului și a efectelor negative ale
     acestuia asupra exercitării depline a drepturilor omului, în special a dreptului la viață, atât prin
     măsuri care trebuie adoptate la nivel național, cât și prin cooperare internațională (articolul 2).
     Astfel, convenția incriminează următoarele fapte, atunci când sunt comise cu intenție:
     instigarea publică la săvârșirea unei infracțiuni de terorism (articolul 5), recrutarea în scopuri
     teroriste (articolul 6), instruirea în scopuri teroriste (articolul 7), complicitatea și instigarea la
     săvârșirea acestor infracțiuni, precum și tentativa de săvârșire a infracțiunilor menționate
     anterior (așa-numitele „infracțiuni accesorii”, astfel cum sunt definite la articolul 9).
     Articolul 1 definește noțiunea de „infracțiune de terorism”, făcând trimitere la actele
     enumerate în apendicele I la convenție.

     Aceste dispoziții ce definesc infracțiunile sunt completate de dispoziții care stabilesc
     răspunderea entităților juridice pentru infracțiunile menționate anterior (articolul 10) și de
     dispoziții care impun anumite condiții regimului de sancțiuni și măsuri (articolul 11).
     1
             COM(2015) 291 final.

RO                                                     2                                                      RO
 ---pagebreak---      Instituirea, implementarea și aplicarea incriminării acestor infracțiuni sunt supuse condițiilor
     și garanțiilor aferente drepturilor fundamentale, astfel cum se prevede la articolul 12.
     Convenția prevede norme în materie de competență pentru infracțiunile stabilite în convenție
     (articolul 14). Aceasta stabilește obligația de a investiga (articolul 15) și de a urmări penal sau
     de a extrăda (articolul 18). Aceste măsuri sunt însoțite de norme privind protecția,
     despăgubirea și sprijinirea victimelor terorismului (articolul 13), de politici naționale de
     prevenire (articolul 3) și de cooperare internațională în materie de prevenire (articolul 4).
     De asemenea, convenția conține mai multe dispoziții care vizează consolidarea cooperării
     internaționale în materie penală prin intermediul asistenței juridice reciproce, inclusiv
     schimbul spontan de informații (articolele 17 și 22) și extrădarea (articolele 19, 20 și 21),
     aceasta fiind supusă unei clauze de nediscriminare (articolul 21).

     Convenția prevede că este deschisă spre semnare Uniunii Europene [articolul 23
     alineatul (1)]. În plus, aceasta include o „clauză de deconectare” în conformitate cu care, în
     ceea ce privește relațiile dintre statele membre ale Uniunii Europene, se aplică normele UE
     [articolul 26 alineatul (3)].

     2.2.       Temeiul juridic al propunerii de decizie
     Potrivit jurisprudenței constante, alegerea temeiului juridic al unei măsuri a UE trebuie să se
     întemeieze pe elemente obiective, care pot fi supuse controlului jurisdicțional; printre acestea
     se numără scopul și conținutul măsurii2. Dacă din examinarea unei măsuri a Uniunii Europene
     reiese faptul că aceasta servește unui scop dublu sau că are o componentă dublă și că unul
     dintre scopuri sau una dintre componente poate fi identificată ca principală sau predominantă,
     în timp ce cealaltă este doar incidentală, măsura trebuie să fie întemeiată pe un temei juridic
     unic, mai exact acel temei necesar scopului sau componentei principale sau predominante3.
     Dacă se stabilește că măsura urmărește mai multe obiective care sunt legate în mod
     indisolubil, fără ca vreunul să fie secundar și indirect în raport cu celălalt, măsurile trebuie să
     fie întemeiate pe diferitele temeiuri juridice corespunzătoare, cu excepția cazului în care
     procedurile care sunt prevăzute de fiecare temei juridic în parte sunt incompatibile4.
     Următoarele prevederi sunt considerate temeiuri juridice adecvate:
     (a)       articolul 83 alineatul (1) din TFUE pentru stabilirea infracțiunilor, inclusiv a
               infracțiunilor conexe;
     (b)       articolul 84 din TFUE pentru prevenirea infracțiunilor;
     (c)       articolul 82 și articolul 87 alineatul (2) din TFUE pentru cooperarea polițienească și
               judiciară în materie penală.
     În cazul de față procedurile prevăzute de temeiurile juridice menționate sunt compatibile.

     2.3.       Necesitatea deciziei propuse
     Împreună cu prezenta propunere, Comisia a înaintat Consiliului o propunere de decizie a
     Consiliului de autorizare a semnării protocolului adițional în numele Uniunii Europene.

     2
            A se vedea, de exemplu, cauza C-490/10 Parlamentul/Consiliul, EU:C:2012:525, punctul 44 și
            jurisprudența citată în cauza menționată.
     3
            Cauza C-490/10, Parlamentul/Consiliul, punctul 45.
     4
            Cauza C-490/10, Parlamentul/Consiliul, punctul 46.

RO                                                    3                                                    RO
 ---pagebreak---      Articolul 10 din protocolul adițional prevede că acesta este deschis spre semnare semnatarilor
     convenției.
     Adoptarea unei decizii a Consiliului de autorizare a semnării convenției în numele
     Uniunii Europene este, prin urmare, o condiție necesară pentru adoptarea unei decizii a
     Consiliului de autorizare a semnării protocolului adițional în numele Uniunii Europene.

     3.      APLICAREA TERITORIALĂ
     În conformitate cu Protocolul nr. 22 la Tratatul privind Uniunea Europeană, protocolul
     adițional semnat și, în cele din urmă, încheiat de Uniunea Europeană este obligatoriu și se
     aplică în toate statele membre ale UE, cu excepția Danemarcei.
     În conformitate cu Protocolul 21 la Tratatul privind Uniunea Europeană, protocolul adițional
     semnat și, în cele din urmă, încheiat de Uniunea Europeană nu este obligatoriu și nu se aplică
     în Regatul Unit decât dacă acest stat membru notifică Consiliului intenția sa de a participa la
     adoptarea și punerea în aplicare a acestui instrument.

RO                                                 4                                                   RO
 ---pagebreak---                                                             2015/0131 (NLE)

                                               Propunere de

                                       DECIZIE A CONSILIULUI

           privind semnarea, în numele Uniunii Europene, a Convenției Consiliului Europei
                          privind prevenirea terorismului (CETS nr. 196)

     CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
     având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 82,
     articolul 83 alineatul (1), articolul 84 și articolul 87 alineatul (2), coroborate cu articolul 218
     alineatul (5),
     având în vedere propunerea Comisiei Europene,
     întrucât:
     (1)      Articolul 23 din Convenția Consiliului Europei privind prevenirea terorismului (CETS
              nr. 196; denumită în continuare „convenția”) prevede că aceasta va fi deschisă spre
              semnare Uniunii Europene.
     (2)      La data de 1 aprilie 2015, Consiliul a autorizat Comisia să deschidă negocieri privind
              Protocolul adițional la convenție (denumit în continuare „protocolul adițional”).
     (3)      La data de 19 mai 2015, Comitetul de Miniștri al Consiliului Europei a adoptat
              protocolul adițional. Comisia a înaintat Consiliului o propunere de decizie a
              Consiliului de autorizare a semnării protocolului adițional în numele
              Uniunii Europene.
     (4)      Articolul 10 din protocolul adițional prevede că acesta este deschis spre semnare
              semnatarilor convenției.
     (5)      Prin urmare, convenția ar trebui semnată în numele Uniunii Europene.
     (6)      [În conformitate cu articolul 3 din Protocolul (nr. 21) privind poziția Regatului Unit și
              a Irlandei cu privire la spațiul de libertate, securitate și justiție, anexat la Tratatul
              privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
              Regatul Unit și-a exprimat dorința de a participa la adoptarea și la aplicarea prezentei
              decizii.]
     (7)      SAU: [În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul (nr. 21) privind poziția
              Regatului Unit și a Irlandei cu privire la spațiul de libertate, securitate și justiție,
              anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea
              Uniunii Europene, și fără a aduce atingere articolului 4 din protocolul menționat
              anterior, Regatul Unit nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în
              temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale.]
     (8)      În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul (nr. 22) privind poziția Danemarcei,
              anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea
              Uniunii Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are
              obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale,

RO                                                    5                                                    RO
 ---pagebreak---      ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

                                                Articolul 1
     Semnarea Convenției Consiliului Europei privind prevenirea terorismului (CETS nr. 196) se
     aprobă în numele Uniunii Europene, sub rezerva încheierii sale.
     Textul convenției care urmează să fie semnată se atașează la prezenta decizie.

                                                Articolul 2
     Secretariatul General al Consiliului stabilește instrumentul prin care se acordă puteri depline
     în vederea semnării convenției, sub rezerva încheierii acesteia, persoanei (persoanelor)
     indicate de Comisia Europeană.

                                                Articolul 3
     Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.
     Adoptată la Bruxelles,

                                                   Pentru Consiliu,
                                                   Președintele

RO                                                   6                                                 RO


Anunţ juridic important

|

52008PC0092(01)

Propunere de decizie a Consiliului privind semnarea şi aplicarea provizorie a acordului dintre Comunitatea Europeană şi Republica Kazahstan privind anumite aspecte ale serviciilor aeriene  /* COM/2008/0092 final */

	[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |Bruxelles, 21.2.2008COM(2008) 92 final2008/0040 (CNS)Propunere deDECIZIE A CONSILIULUIprivind semnarea ș i aplicarea provizorie a acordului dintre Comunitatea Europeană ș i Republica Kazahstan privind anumite aspecte ale serviciilor aeriene(PREZENTATă DE COMISIE)EXPUNERE DE MOTIVECONTEXTUL PROPUNERII |110 | Motivele și obiectivele propunerii Ca urmare a hotărârilor Curții de Justiție în așa-numitele cauze „cer deschis”, la data de 5 iunie 2003 Consiliul a autorizat Comisia să deschidă negocieri cu țări terțe privind înlocuirea anumitor dispoziții din acordurile existente cu un acord comunitar[1] („mandat orizontal”). Obiectivele acestor acorduri sunt de a oferi tuturor transportatorilor aerieni comunitari acces nediscriminatoriu la rutele dintre Comunitate și țările terțe și de a adapta acordurile bilaterale privind serviciile aeriene încheiate între statele membre și țările terțe pentru a se conforma legislației comunitare. |120 | Contextul general Relațiile internaționale în domeniul aviației dintre statele membre și țările terțe au fost până în prezent reglementate de acorduri bilaterale privind serviciile aeriene, încheiate între statele membre și țările terțe, de anexele la acestea și de alte acorduri bilaterale sau multilaterale conexe. Clauzele de desemnare tradiționale din acordurile bilaterale între statele membre privind serviciile aeriene contravin legislației comunitare. Acestea permit țărilor terțe să respingă, să retragă sau să suspende permisele sau autorizațiile unui transportator aerian care a fost desemnat de către un stat membru, dar care nu este deținut majoritar și controlat efectiv de acel stat membru sau de resortisanții acestuia. S-a constatat că acest fapt reprezintă o discriminare față de transportatorii aerieni comunitari stabiliți pe teritoriul unui stat membru, dar deținuți și controlați de resortisanți ai altor state membre. Acest fapt contravine articolului 43 din tratat, care garantează, pentru resortisanții statelor membre care și-au exercitat dreptul de stabilire, aplicarea unui tratament egal în statul membru gazdă cu cel aplicat resortisanților statului membru respectiv. În ceea ce privește alte aspecte, cum sunt impozitarea combustibilului pentru aviație, tarifele percepute de transportatorii aerieni din țările terțe pe rutele intracomunitare sau acordurile comerciale obligatorii dintre companiile aeriene, respectarea legislației comunitare ar trebui asigurată prin modificarea sau completarea dispozițiilor existente din acordurile bilaterale privind serviciile aeriene încheiate între statele membre și țările terțe. |130 | Dispoziții în vigoare în domeniul prezentei propuneri Dispozițiile acordului înlocuiesc sau completează dispozițiile din cele cincisprezece acorduri bilaterale privind serviciile de transport aerian dintre statele membre și Republica Kazahstan. |140 | Coerența cu alte politici și obiective ale Uniunii Acordul va răspunde unui obiectiv fundamental al politicii comunitare externe în domeniul aviației, armonizând acordurile bilaterale existente privind serviciile aeriene cu legislația comunitară. |CONSULTAREA PăRTILOR INTERESATE SI EVALUAREA IMPACTULUI |Consultarea părților interesate |211 | Metode de consultare, principalele sectoare vizate și profilul general al respondenților Pe durata negocierilor, au fost consultate statele membre și reprezentanții sectorului. |212 | Rezumatul răspunsurilor și modul în care acestea au fost luate în considerare Observațiile prezentate de statele membre și de reprezentanții sectorului au fost luate în considerare. |ELEMENTE JURIDICE ALE PROPUNERII |305 | Rezumatul acțiunii propuse În conformitate cu mecanismele și directivele din anexa la „mandatul orizontal”, Comisia a negociat cu acord cu Republica Kazahstan, care înlocuiește anumite dispoziții din acordurile bilaterale existente privind serviciile aeriene încheiate între statele membre și Republica Kazahstan. Articolul 2 din acord înlocuiește clauzele de desemnare tradiționale cu o clauză de desemnare comunitară care permite tuturor transportatorilor comunitari să beneficieze de dreptul de stabilire. Articolele 4 și 5 din acord se referă la două tipuri de clauze privind probleme care țin de competența Comunității. Articolul 4 se referă la impozitarea carburantului pentru aviație, aspect armonizat prin Directiva 2003/96/CE a Consiliului privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității, în special articolul 14 alineatul (2). Articolul 5 (Tarife) soluționează conflictele dintre acordurile bilaterale existente privind serviciile aeriene și Regulamentul nr. 2409/92 al Consiliului privind tarifele serviciilor aeriene pentru transportul de pasageri și de marfă, prin care se interzice transportatorilor aerieni din țările terțe să dețină o poziție dominată în ceea ce privește tarifele serviciilor aeriene pentru transportul efectuat integral în cadrul Comunității. Articolul 6 armonizează dispozițiile acordurilor bilaterale care sunt în mod evident anticoncurențiale (acorduri comerciale obligatorii între companiile ariene) cu legislația comunitară în domeniul concurenței. |310 | Temeiul juridic Articolul 80 alineatul (2) și articolul 300 alineatul (2) din Tratatul CE |329 | Principiul subsidiarității Propunerea se bazează în întregime pe „mandatul orizontal” acordat de Consiliu, ținând seama de aspectele reglementate de dreptul comunitar și de acordurile bilaterale privind serviciile aeriene. |Principiul proporționalității Acordul va modifica sau va completa dispozițiile din cuprinsul acordurilor bilaterale privind serviciile aeriene numai în măsura în care este necesar pentru a asigura conformitatea acestora cu legislația comunitară. |Alegerea instrumentelor |342 | Acordul dintre Comunitate și Republica Kazahstan este cel mai eficient instrument de armonizare a tuturor acordurilor bilaterale privind serviciile de transport aerian în vigoare între statele membre și Republica Kazahstan cu legislația comunitară. |INCIDENTA BUGETARă |409 | Propunerea nu are impact asupra bugetului comunitar. |INFORMATII SUPLIMENTARE |510 | Simplificare |511 | Propunerea prevede simplificarea legislației. |512 | Dispozițiile relevante ale acordurilor bilaterale privind serviciile aeriene dintre statele membre și Republica Kazahstan vor fi înlocuite sau completate de dispozițiile unui acord comunitar unic. |570 | Explicarea detaliată a propunerii Conform procedurii standard de semnare și de încheiere a acordurilor internaționale, Consiliul este invitat să aprobe deciziile referitoare la semnarea și aplicarea provizorie, precum și la încheierea acordului între Comunitatea Europeană și Republica Kazahstan privind anumite aspecte ale serviciilor aeriene și să desemneze persoanele autorizate în vederea semnării acordului în numele Comunității. |1.  Propunere deDECIZIE A CONSILIULUIprivind semnarea și aplicarea provizorie a acordului dintre Comunitatea Europeană și Republica Kazahstan privind anumite aspecte ale serviciilor aerieneCONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 80 alineatul (2), coroborat cu articolul 300 alineatul (2) primul paragraf prima teză,având în vedere propunerea Comisiei[2],întrucât:(1) La data de 5 iunie 2003, Consiliul a autorizat Comisia să deschidă negocierile cu țări terțe în vederea înlocuirii anumitor dispoziții din acordurile bilaterale existente cu un acord comunitar.(2) Comisia a negociat, în numele Comunității, un acord cu Republica Kazahstan privind anumite aspecte ale serviciilor aeriene, în conformitate cu mecanismele și directivele din anexa la decizia Consiliului de autorizare a Comisiei în vederea deschiderii negocierilor cu țări terțe pentru înlocuirea anumitor dispoziții din acordurile bilaterale existente cu un acord comunitar.(3) Sub rezerva încheierii sale la o dată ulterioară, acordul negociat de către Comisie ar trebui semnat și aplicat provizoriu,DECIDE:Articol unic1. Sub rezerva încheierii acordului la o dată ulterioară, Președintele Consiliului este autorizat, prin prezenta decizie, să desemneze persoana sau persoanele împuternicite să semneze, în numele Comunității, acordul dintre Comunitatea Europeană și Republica Kazahstan privind anumite aspecte ale serviciilor aeriene.2. Până la intrarea sa în vigoare, acordul se aplică provizoriu începând cu prima zi a primei luni următoare datei la care părțile și-au notificat reciproc îndeplinirea procedurilor necesare în acest scop. Președintele Consiliului este autorizat prin prezenta decizie să facă notificarea prevăzută la articolul 9 alineatul (2) din acord.3. Textul acordului se atașează la prezenta decizie.Adoptată la Bruxelles, […]Pentru ConsiliuPreședintele2008/0040 (CNS)Propunere deDECIZIE A CONSILIULUIîn ceea ce privește acordul dintre Comunitatea Europeană și Republica Kazahstan privind unele aspecte ale serviciilor aerieneCONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 80 alineatul (2), coroborat cu articolul 300 alineatul (2) primul paragraf prima teză și cu articolul 300 alineatul (3) primul paragraf,având în vedere propunerea Comisiei[3],având în vedere avizul Parlamentului European[4],întrucât:(1) La data de 5 iunie 2003, Consiliul a autorizat Comisia să deschidă negocierile cu țări terțe în vederea înlocuirii anumitor dispoziții din acordurile bilaterale existente cu un acord comunitar.(2) Comisia a negociat, în numele Comunității, un acord cu Republica Kazahstan privind anumite aspecte ale serviciilor aeriene, în conformitate cu mecanismele și directivele din anexa la decizia Consiliului de autorizare a Comisiei în vederea deschiderii negocierilor cu țări terțe pentru înlocuirea anumitor dispoziții din acordurile bilaterale existente cu un acord comunitar.(3) Acordul a fost semnat în numele Comunității la […], sub rezerva încheierii sale la o dată ulterioară, în conformitate cu Decizia …/…/ CE a Consiliului din […][5].(4) Acordul menționat anterior ar trebui aprobat,DECIDE:Articolul 11. Acordul dintre Comunitatea Europeană și Republica Kazahstan privind anumite aspecte ale serviciilor aeriene se aprobă în numele Comunității.2. Textul acordului se atașează la prezenta decizie.Articolul 2Președintele Consiliului este autorizat să desemneze persoana împuternicită sau persoanele împuternicite să efectueze notificarea prevăzută la articolul 9 alineatul (1) din acord.Adoptată la Bruxelles, […]Pentru ConsiliuPreședinteleANEXĂACORDîntre Comunitatea Europeană și Republica Kazahstanprivind anumite aspecte ale serviciilor aerieneCOMUNITATEA EUROPEANĂ,pe de o parte, șiRepublica Kazahstanpe de altă parte(denumite în continuare „părțile”)CONSTATÂND că acordurile bilaterale privind serviciile aeriene, încheiate între [mai multe] state membre ale Comunității Europene și Republica Kazahstan, conțin dispoziții care contravin legislației comunitare,CONSTATÂND că, în ceea ce privește mai multe aspecte care pot fi reglementate prin acorduri bilaterale privind serviciile aeriene, încheiate între statele membre ale Comunității Europene și țări terțe, Comunitatea Europeană beneficiază are competență exclusivă,CONSTATÂND că, în temeiul legislației comunitare, transportatorii aerieni comunitari stabiliți într-un stat membru au un drept de acces nediscriminatoriu la rutele aeriene dintre statele membre ale Comunității Europene și țările terțe,AVÂND ÎN VEDERE acordurile dintre Comunitatea Europeană și anumite țări terțe care prevăd, pentru resortisanții respectivelor țări terțe, posibilitatea de a deveni proprietari ai unor transportatori aerieni titulari ai unei licențe acordate în conformitate cu legislația comunitară,RECUNOSCÂND că unele dispoziții ale acordurilor bilaterale privind serviciile aeriene în vigoare între statele membre ale Comunității Europene și Republica Kazahstan, care contravin legislației comunitare, trebuie armonizate cu aceasta pentru a se stabili un temei juridic adecvat pentru serviciile aeriene dintre Comunitatea Europeană și Republica Kazahstan și pentru a asigura continuitatea respectivelor servicii aeriene,CONSTATÂND că dispozițiile acordurilor bilaterale privind serviciile aeriene, încheiate între statele membre ale Comunității Europene și Republica Kazahstan, care nu contravin legislației comunitare, nu trebuie modificate sau înlocuite,CONSTATÂND faptul că obiectivul Comunității Europene nu este, în cadrul acestor negocieri, de a mări volumul total al traficului aerian dintre Comunitatea Europeană și Republica Kazahstan, de a compromite echilibrul dintre transportatorii aerieni comunitari și cei din Republica Kazahstan sau de a negocia modificări ale dispozițiilor referitoare la drepturile de trafic din acordurile bilaterale în vigoare privind serviciile aeriene.CONSTATÂND că acordurile bilaterale privind serviciile aeriene, enumerate în anexa I, sunt fundamentate pe principiul general conform căruia companiile aeriene desemnate din părțile contractante beneficiază de condiții loiale și echitabile de operare a serviciilor care fac obiectul unor acorduri pe rutele specifice, precum și că prezentul acord nu are ca obiectiv să contravină acestui principiu;CONSTATÂND că, în temeiul legislației comunitare, transportatorii aerieni nu pot, în principiu, încheia acorduri care ar putea afecta schimburile comerciale dintre statele membre ale Comunității Europene și al căror obiect sau efect este împiedicarea, restricționarea sau denaturarea concurenței,RECUNOSCÂND că dispozițiile acordurilor bilaterale privind serviciile aeriene încheiate între statele membre ale Comunității Europene și Republica Kazahstan care i) impun sau favorizează adoptarea de acorduri între întreprinderi, decizii ale asociațiilor de întreprinderi sau practici concertate care împiedică, restricționează sau denaturează concurența între transportatorii aerieni pe rutele relevante; sau ii) întăresc efectele unor astfel de acorduri, decizii sau practici concertate sau iii) deleagă transportatorilor aerieni sau altor operatori economici privați responsabilitatea pentru luarea unor măsuri care împiedică, denaturează sau restricționează concurența între transportatorii aerieni pe rutele relevante ar putea face ca regulile de concurență aplicabile întreprinderilor să devină ineficiente,CONVIN DUPĂ CUM URMEAZĂ:ARTICOLUL 1Dispoziții generale1. În sensul prezentului acord, prin „state membre” se înțelege statele membre ale Comunității Europene.2. În fiecare din acordurile enumerate în anexa I, trimiterile la resortisanții statului membru care se constituie parte la acordul respectiv se interpretează ca trimiteri la resortisanții statelor membre ale Comunității Europene.3. În fiecare din acordurile enumerate în anexa I, trimiterile la transportatorii aerieni sau la companiile aeriene din statul membru care se constituie parte la acordul respectiv se interpretează ca trimiteri la transportatorii aerieni sau la companiile aeriene desemnate de respectivul stat membru.4. Prezentul acord nu creează drepturi de trafic suplimentare, pe lângă cele prevăzute de acordurile bilaterale. Acordarea de drepturi de trafic se face în continuare prin intermediul unor acorduri bilaterale.ARTICOLUL 2Desemnarea de către un stat membru1. Dispozițiile alineatelor (2) și (3) din prezentul articol prevalează asupra dispozițiilor corespondente ale articolelor enumerate în anexa II literele (a) și, respectiv, (b), în ceea ce privește desemnarea unui transportator aerian de către statul membru respectiv, autorizațiile și permisele acordate acestuia de către Republica Kazahstan, precum și refuzul, revocarea, suspendarea sau limitarea autorizațiilor sau a permiselor transportatorului aerian.2. De îndată ce se primește o desemnare de la un stat membru, Republica Kazahstan acordă autorizațiile și permisele corespunzătoare într-un termen minim de procedură, cu condiția ca:i. transportatorul aerian să fie stabilit pe teritoriul statului membru care a efectuat desemnarea, în conformitate cu Tratatul de instituire a Comunității Europene și să dețină o licență de operare valabilă în conformitate cu legislația comunitară;ii. statul membru care a eliberat certificatul de operator aerian să efectueze și să asigure un control reglementar efectiv al transportatorului aerian, iar autoritatea aeronautică competentă să fie identificată în mod clar în desemnare; șiiii. transportatorul aerian să fie deținut, direct sau prin intermediul unui acționariat majoritar, precum și controlat efectiv de statele membre și/sau de resortisanții statelor membre și/sau de alte state enumerate în anexa III și/sau de resortisanții statelor respective.3. Republica Kazahstan poate refuza, revoca, suspenda sau limita autorizațiile sau permisele unui transportator aerian desemnat de un stat membru, în cazul în care:i. transportatorul aerian nu este stabilit pe teritoriul statului membru care a efectuat desemnarea, în conformitate cu Tratatul de instituire a Comunității Europene sau nu deține o autorizație de funcționare valabilă în conformitate cu legislația comunitară;ii. statul membru care a eliberat certificatul de operator aerian nu efectuează sau nu asigură un control reglementar efectiv al transportatorului aerian, sau autoritatea aeronautică competentă nu este identificată în mod clar în desemnare; sauiii. transportatorul aerian nu este deținut, în mod direct sau prin intermediul unui acționariat majoritar, de state membre și/sau resortisanți ai statelor membre și/sau de alte state enumerate în anexa III și/sau resortisanți ai acestor alte state sau nu este controlat efectiv de respectivele state și/sau resortisanți ai acestora.iv. transportatorul aerian este deja autorizat să opereze în temeiul unui acord bilateral între Republica Kazahstan și un alt stat membru al Uniunii Europene; șiv. Kazahstan poate demonstra că, prin exercitarea drepturilor de trafic pe o rută care include un punct pe teritoriul celuilalt stat membru al Uniunii Europene, menționat anterior, transportatorul aerian ar încălca restricțiile de drepturi de trafic impuse prin celălalt acord menționat la punctul (iv).Prin exercitarea drepturilor îi revin în temeiul prezentului alineat, Republica Kazahstan nu face nicio discriminare între transportatorii aerian ai Comunității pe motive de naționalitate.ARTICOLUL 3Siguranța1. Dispozițiile alineatului (2) al prezentului articol completează dispozițiile corespondente din articolele enumerate în anexa II litera (c).2. În cazul în care un stat membru a desemnat un transportator aerian al cărui control reglementar este efectuat și asigurat de către un alt stat membru, drepturile Republicii Kazahstan în cadrul dispozițiilor privind siguranța din acordul încheiat între statul membru care a desemnat transportatorul aerian și Republica Kazahstan se aplică în mod identic în ceea ce privește adoptarea, exercitarea sau menținerea normelor de siguranță de către acest alt stat membru, precum și în ceea ce privește licența de funcționare a transportatorului aerian respectiv.ARTICOLUL 4Impozitarea carburantului pentru aviație1. Dispozițiile alineatului (2) al prezentului articol completează dispozițiile corespondente din articolele enumerate în anexa II litera (d).2. Fără a aduce atingere oricărei alte dispoziții contrare, nicio dispoziție din vreunul dintre acordurile enumerate în anexa II litera (d) nu împiedică un stat membru să aplice în mod nediscriminatoriu impozite, prelevări, drepturi, taxe sau redevențe pe carburantul furnizat pe teritoriul său, destinat să fie utilizat de o aeronavă a unui transportator aerian desemnat de Republica Kazahstan care operează pe ruta dintre un punct situat pe teritoriul respectivului stat membru și un alt punct situat pe teritoriul acelui stat membru sau pe teritoriul unui alt stat membru.ARTICOLUL 5Tarife pentru transportul în Comunitatea Europeană1. Dispozițiile alineatului (2) al prezentului articol completează dispozițiile corespondente din articolele enumerate în anexa II litera (e).2. Tarifele care urmează să fie percepute de către transportatorul sau transportatorii aerieni desemnați de Republica Kazahstan în temeiul unuia dintre acordurile enumerate în anexa I, care conține o dispoziție menționată în anexa II litera (e), pentru transporturile efectuate integral în cadrul Comunității Europene, sunt reglementate de legislația comunitară.ARTICOLUL 6Compatibilitatea cu regulile de concurență1. Fără a aduce atingere oricărei dispoziții contrare, nicio dispoziție din vreunul dintre acordurile enumerate în anexa I nu trebuie (i) să favorizeze adoptarea de acorduri între întreprinderi, decizii ale asociațiilor de întreprinderi sau practici concertate care împiedică sau denaturează concurența; (ii) să întărească efectele unor astfel de acorduri, decizii sau practici concertate; sau (iii) să delege unor operatori economici privați responsabilitatea de a lua măsuri care împiedică, denaturează sau restricționează concurența.2. Dispozițiile acordurilor enumerate în anexa I care sunt contrare alineatului (1) al prezentului articol nu se aplică.ARTICOLUL 7Anexe la acordAnexele la prezentul acord fac parte integrantă din acesta.ARTICOLUL 8Revizuire sau modificarePărțile pot oricând revizui sau modifica de comun acord prezentul acord.ARTICOLUL 9Intrarea în vigoare și aplicarea provizorie1. Prezentul acord intră în vigoare la data la care părțile și-au notificat reciproc, în scris, îndeplinirea procedurilor lor interne necesare în acest scop.2. Fără a aduce atingere dispozițiilor de la alineatul (1), părțile convin să aplice prezentul acord cu titlu provizoriu începând cu prima zi a lunii următoare datei la care părțile și-au notificat reciproc îndeplinirea procedurilor necesare în acest scop.3. Acordurile și alte aranjamente între statele membre și Republica Kazahstan care, la data semnării prezentului acord, nu au intrat încă în vigoare și nu fac obiectul unei aplicări provizorii sunt enumerate în anexa I litera (b). Prezentul acord se aplică tuturor acestor acorduri și aranjamente de la data intrării lor în vigoare sau a aplicării lor provizorii.ARTICOLUL 10Denunțarea1. Încetarea unuia dintre acordurile enumerate în anexa I conduce la încetarea simultană a tuturor dispozițiilor prezentului acord care se referă la acordul menționat în anexa I.2. Încetarea tuturor acordurilor enumerate în anexa I conduce la încetarea simultană a prezentului acord.DREPT PENTRU CARE, subsemnații, pe deplin autorizați, semnează prezentul acord.Încheiat în dublu exemplar la […], la [...] [...], în limbile bulgară, cehă, daneză, engleză, estonă, finlandeză, franceză, germană, greacă, italiană, letonă, lituaniană, maghiară, malteză, neerlandeză, polonă, portugheză, română, slovacă, slovenă, spaniolă, suedeză, kârgâză și rusă.PENTRU COMUNITATEA EUROPEANĂ: | PENTRU REPUBLICA KAZAHSTAN: |Anexa ILista acordurilor menționate la articolul 1 din prezentul acord(a) Acorduri privind serviciile aeriene între Republica Kazahstan și statele membre ale Comunității Europene care, la data semnării prezentului acord, au fost încheiate, semnate și/sau fac obiectul unei aplicări provizorii-  Acord privind transportul aerian între Guvernul Republicii Austria și Guvernul Republicii Kazahstan , semnat la Almanty la 26 aprilie 1993, denumit în continuare „Acordul Kazahstan — Austria” în anexa II;-  Acordul privind serviciile aeriene între Guvernul Regatului Belgiei și Guvernul Republicii Kazahstan , semnat la Bruxelles la 27 iunie 2000, denumit în continuare „Acordul Kazahstan – Belgia” în anexa II;-  Acordul privind serviciile aeriene între Guvernul Republicii Bulgaria și Guvernul Republicii Kazahstan , semnat la Sofia la 15 septembrie 1999, denumit în continuare „Acordul Kazahstan – Bulgaria” în anexa II;-  Acordul privind serviciile aeriene între Guvernul Regatului Danemarcei și Guvernul Republicii Kazahstan, încheiat la Almaty la 26 aprilie 1993, denumit în continuare „Acordul Kazahstan – Danemarca” în anexa II.-  Acordul privind serviciile aeriene între Guvernul Republicii Estonia și Guvernul Republicii Kazahstan , încheiat la Astana la 26 aprilie 2001, denumit în continuare „Acordul Kazahstan– Estonia” în anexa II;-  Acord privind transportul aerian între Guvernul Republicii Finlanda și Guvernul Republicii Kazahstan , semnat la Almanty la 7 februarie 1996, denumit în continuare „Acordul Kazahstan — Finlanda” în anexa II;-  Acord privind serviciile aeriene dintre Guvernul Republicii Franceze și Guvernul Republicii Kazahstan , inițiat la Paris la 21 octombrie 1994, denumit în continuare „Acordul Kazahstan — Franța” în anexa II;-  Acord privind transportul aerian dintre Guvernul Republicii Federale Germania și Guvernul Republicii Kazahstan , semnat la Bonn la 15 martie 1996, denumit în continuare „Acordul Kazahstan - Germania” în anexa II;Modificat ultima dată prin protocolul încheiat la Bonn la 6 – 7 iunie 2000;-  Acordul privind serviciile aeriene între Guvernul Republicii Ungare și Guvernul Republicii Kazahstan , semnat la Almaty la 9 martie 1995, denumit în continuare „Acordul Kazahstan – Ungaria” în anexa II;-  Acordul privind serviciile aeriene între Guvernul Regatului Țărilor de Jos și Guvernul Republicii Kazahstan , semnat la Haga la 27 noiembrie 2002, denumit în continuare „Acordul Kazahstan – Țările de Jos” în anexa II;-  Acordul privind serviciile aeriene între Guvernul Republicii Letonia și Guvernul Republicii Kazahstan , semnat la Almanty la 19.5.1998, denumit în continuare „Acordul Kazahstan – Letonia” în anexa II;-  Acordul privind serviciile aeriene dintre Guvernul Republicii Lituania și Guvernul Republicii Kazahstan , semnat la Vilnius la 21 iulie 1993, denumit în continuare „Acordul Kazahstan – Lituania” în anexa II;-  Acordul privind serviciile aeriene între Guvernul Republicii Polone și Guvernul Republicii Kazahstan , semnat la Varșovia la 27 ianuarie 1997, denumit în continuare „Acordul Kazahstan – Polonia” în anexa II;Modificat ultima dată prin schimbul de note din data de 21 decembrie 1998 și 8 februarie 1999;-  Acordul privind serviciile aeriene între Guvernul Regatului Suediei și Guvernul Republicii Kazahstan, semnat la Almaty la 26 aprilie 1993, denumit în continuare „Acordul Kazahstan – Suedia” în anexa II.-  Acordul privind serviciile aeriene între Guvernul Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord și Guvernul Republicii Kazahstan , semnat la Londra la 21 martie 1994, denumit în continuare „Acordul Kazahstan – Regatul Unit” în anexa II;Modificat prin schimbul de note din data de 2 februarie 1998 și 4 iunie 1998;Modificat ultima dată de Memorandumul de înțelegere încheiat la Astana la 29 noiembrie 2000;(b) Acorduri privind serviciile aeriene și alte aranjamente parafate sau semnate între Kazahstan și state membre ale Comunității Europene care, la data semnării prezentului acord, nu au intrat în vigoare și nu fac obiectul unei aplicări provizoriiAnexa IILista articolelor din acordurile enumerate la anexa I și menționate la articolele 2-5 din prezentul acord(a) Desemnarea de către un stat membru:-  Articolul 4 alineatul (1) din Acordul Kazahstan – Bulgaria;-  Articolul 3 alineatul (4) din Acordul Kazahstan– Danemarca;-  Articolul 3 alineatul (4) din Acordul Kazahstan– Estonia;-  Articolul 4 alineatul (3) din Acordul Kazahstan – Franța;-  Articolul 3 alineatul (5) din Acordul Kazahstan – Ungaria;-  Articolul 3 alineatul (5) din Acordul Kazahstan – Țările de Jos;-  Articolul 4 alineatul (5) din Acordul Kazahstan – Letonia;-  Articolul 4 alineatul (5) din Acordul Kazahstan – Lituania;-  Articolul 3 alineatul (5) din Acordul Kazahstan – Polonia;-  Articolul 3 alineatul (4) din Acordul Kazahstan– Suedia;-  Articolul 4 alineatul (4) din Acordul Kazahstan – Regatul Unit;(b) Refuzul, revocarea, suspendarea sau limitarea autorizațiilor sau a permiselor:-  Articolul 5 alineatul (1) din Acordul Kazahstan – Belgia;-  Articolul 5 alineatul (1) litera (a) din Acordul Kazahstan – Bulgaria;-  Articolul 4 alineatul (1) litera (a) din Acordul Kazahstan – Danemarca;-  Articolul 4 alineatul (1) litera (a) din Acordul Kazahstan – Estonia;-  Articolul 5 alineatul (1) din Acordul Kazahstan – Franța;-  Articolul 4 alineatul (1) litera (a) din Acordul Kazahstan – Finlanda;-  Articolul 4 alineatul (1) litera (a) din Acordul Kazahstan – Ungaria;-  Articolul 4 alineatul (1) litera (a) din Acordul Kazahstan – Țările de Jos;-  Articolul 5 alineatul (1) litera (a) din Acordul Kazahstan – Letonia;-  Articolul 5 alineatul (1) litera (a) din Acordul Kazahstan – Lituania;-  Articolul 4 alineatul (1) litera (a) din Acordul Kazahstan – Polonia;-  Articolul 4 alineatul (1) litera (a) din Acordul Kazahstan – Suedia;-  articolul 5 alineatul (4) litera (a) din Acordul Kazahstan – Regatul Unit;(c) Siguranță:-  Articolul 7 din Acordul Kazahstan - Belgia;-  Articolul 6 din Acordul Kazahstan - Estonia;-  Articolul 9 din Acordul Kazahstan – Franța;-  Articolul 7 din Acordul Kazahstan – Ungaria,-  Articolul 11 din Acordul Kazahstan-Țările de Jos;-  Articolul 8 din Acordul Kazahstan - Letonia;-  Articolul 8 din Acordul Kazahstan - Lituania;-  Articolul 7 din Acordul Kazahstan - Polonia;(d) Impozitarea carburantului pentru aviație:-  Articolul 10 din Acordul Kazahstan - Belgia;-  Articolul 17 din Acordul Kazahstan - Bulgaria;-  Articolul 6 din Acordul Kazahstan – Danemarca;-  Articolul 8 din Acordul Kazahstan - Estonia;-  Articolul 11 din Acordul Kazahstan – Franța;-  Articolul 6 din Acordul Kazahstan – Finlanda;-  Articolul 8 din Acordul Kazahstan – Ungaria;-  Articolul 6 din Acordul Kazahstan – Germania;-  Articolul 8 din Acordul Kazahstan-Țările de Jos;-  Articolul 12 din Acordul Kazahstan - Letonia;-  Articolul 12 din Acordul Kazahstan - Lituania;-  Articolul 8 din Acordul Kazahstan - Polonia;-  Articolul 6 din Acordul Kazahstan – Suedia;-  Articolul 8 din Acordul Kazahstan –Regatul Unit;(e) Tarife pentru transportul în Comunitatea Europeană:-  Articolul 13 din Acordul Kazahstan - Belgia;-  Articolul 11 din Acordul Kazahstan - Bulgaria;-  Articolul 11 din Acordul Kazahstan – Danemarca;-  Articolul 13 din Acordul Kazahstan - Estonia;-  Articolul 11 din Acordul Kazahstan – Finlanda;-  Articolul 17 din Acordul Kazahstan – Franța;-  Articolul 10 din Acordul Kazahstan – Germania;-  Articolul 11 din Acordul Kazahstan – Ungaria;-  Articolul 12 din Acordul Kazahstan-Țările de Jos;-  Articolul 11 din Acordul Kazahstan - Letonia;-  Articolul 11 din Acordul Kazahstan - Lituania;-  Articolul 11 din Acordul Kazahstan - Polonia;-  Articolul 11 din Acordul Kazahstan – Suedia;-  Articolul 7 din Acordul Kazahstan – Regatul Unit;ANEXA IIILista celorlalte state menționate la articolul 2 din prezentul acord(a) Republica Islanda (în temeiul Acordului privind Spațiul Economic European);(b) Principatul Liechtenstein (în temeiul Acordului privind Spațiul Economic European);(c) Regatul Norvegiei (în temeiul Acordului privind Spațiul Economic European);(d) Confederația Elvețiană (în temeiul Acordului între Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind transportul aerian) [1] Decizia 11323/03 a Consiliului din 5 iunie 2003 (document cu circulație restrânsă).[2] JO C […], […], p. […].[3] JO C […], […], p. […].[4] JO C […], […], p. […].[5] JO C […], […], p. […].