               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 3.3.2021
            COM(2021) 95 final
            2021/0051(CNS)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind regimul de impozitare aferent taxelor de andocare în regiunile ultraperiferice franceze și de modificare a Deciziei nr. 940/2014/UE
            {SWD(2021) 44 final}

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               •Motivele și obiectivele propunerii

               Dispozițiile Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) se aplică regiunilor ultraperiferice ale Uniunii. Cu toate acestea, regiunile ultraperiferice franceze sunt excluse din domeniul de aplicare teritorial al directivelor privind TVA-ul și accizele.

               Dispozițiile TFUE, în special articolul 110, nu autorizează în principiu nicio diferență de impozitare în regiunile ultraperiferice franceze între produsele locale și cele provenite din Franța metropolitană, din alte state membre sau din țări terțe. Cu toate acestea, articolul 349 din TFUE prevede posibilitatea introducerii unor măsuri specifice în favoarea acestor regiuni, din cauza constrângerilor permanente care afectează situația economică și socială a regiunilor ultraperiferice. Aceste măsuri vizează diverse politici, printre care se numără și politica fiscală.

               Taxa de andocare este un impozit indirect în vigoare numai în regiunile ultraperiferice (RUP) franceze Martinica, Guadelupa, Guyana Franceză, Réunion și Mayotte. Această taxă se aplică importurilor de mărfuri, indiferent de originea lor, și livrărilor de mărfuri efectuate cu titlu oneros de către persoane care exercită activități de producție. Taxa se aplică, în principiu, în același mod atât produselor fabricate la nivel local, cât și produselor importate.

               Cu toate acestea, Decizia 940/2014/UE a Consiliului din 17 decembrie 2014
                  1
                autorizează Franța să prevadă, până la 31 decembrie 2020, scutiri sau reduceri ale taxei de andocare pentru anumite produse pentru care există producție locală, importurile semnificative putând pune în pericol menținerea producției locale, iar costurile suplimentare putând crește prețurile de cost ale producției locale în comparație cu produsele din exterior. Anexa la decizia menționată cuprinde lista produselor pentru care se pot aplica scutirile sau reducerile de taxă. În funcție de produse, diferența de impozitare dintre produsele fabricate la nivel local și celelalte produse nu poate depăși 10, 20 sau 30 de puncte procentuale.

               Aceste diferențe de impozitare au scopul de a compensa dezavantajele concurențiale de care suferă regiunile ultraperiferice, care se traduc printr-o creștere a costurilor de producție și, implicit, a prețului de cost al produselor fabricate la nivel local. În lipsa unor măsuri specifice, produsele locale ar fi mai puțin competitive față de cele provenind din exterior, chiar dacă se iau în calcul costurile de transport. Acest lucru ar pune în pericol menținerea unei producții locale ale cărei costuri de producție sunt mai ridicate din cauza constrângerilor permanente specifice acestor regiuni.

               La 1 martie 2019, autoritățile franceze au solicitat Comisiei să prelungească regimul taxei de andocare după data de 31 decembrie 2020.

               Deoarece decizia Consiliului urma să expire, Comisia a demarat în prealabil un studiu extern pentru a evalua regimul actual și impactul potențial al diferitelor opțiuni posibile pentru perioada de după 2020. Pe baza acestui studiu, Comisia consideră că este justificat să se acorde prelungirea solicitată, cu câteva modificări ale regimului existent.

               Pentru a oferi autorităților franceze posibilitatea de a aduna toate informațiile necesare a căror colectare a fost amânată din cauza crizei sanitare provocate de COVID-19 și pentru a oferi Comisiei timpul necesar pentru a prezenta o propunere echilibrată, respectând diferitele interese aflate în joc, Decizia (UE) 2020/1793 a Consiliului din 16 noiembrie 2020
                  2
                a prelungit perioada de aplicare a Deciziei nr. 940/2014/UE a Consiliului cu șase luni, și anume până la 30 iunie 2021, în loc de 31 decembrie 2020.

               Prin urmare, prezenta propunere stabilește cadrul juridic aplicabil taxelor de andocare după 30 iunie 2021, instituind un nou regim de derogare pentru perioada 1 ianuarie 2022 – 31 decembrie 2027, cu o revizuire a dispozițiilor actuale pentru a face regimul mai flexibil și mai transparent. În același timp, ea prelungește cu șase luni, până la 31 decembrie 2021, Decizia nr. 940/2014/UE, pentru a permite Franței să aibă timp să transpună în legislația sa națională acest nou regim aplicabil între 1 ianuarie 2022 și 31 decembrie 2027.

               Modificările propuse față de regimul actual sunt următoarele:

               (a)Identificarea criteriilor de selecție a produselor eligibile pentru o diferență de impozitare.

               Produsele care figurează pe listă au fost selectate pe baza justificării costurilor de producție suplimentare care cresc prețurile de cost ale producției locale în comparație cu produsele din exterior și pun în pericol competitivitatea produselor fabricate la nivel local.

               Atunci când:

               (1)producția locală are o cotă de piață mai mică de 5 %;

               (2)sau atunci când cota sa de piață este mai mare de 90 %,

               au fost solicitate dovezi suplimentare pentru a demonstra toate circumstanțele următoare sau o parte a acestora:

               –producțiile bazate pe forța de muncă intensivă;

               –producțiile noi sau de suplimente de gamă destinate diversificării producției unei întreprinderi;

               –producțiile strategice pentru dezvoltarea locală (de exemplu, în domeniile economiei circulare, cum ar fi prelucrarea lemnului, valorificarea biodiversității și protecția mediului);

               –producțiile inovatoare sau cu valoare adăugată ridicată;

               –producțiile în cazul cărora întreruperea aprovizionării din exterior ar putea pune în pericol economia sau populația teritoriului, cum ar fi materialele de construcție și produsele alimentare;

               –producțiile care nu pot exista decât dacă dețin o poziție dominantă pe piață, din cauza dimensiunii reduse a piețelor din regiunile ultraperiferice;

               –producțiile de produse medicale și de echipamente individuale de protecție necesare pentru a face față crizelor sanitare.

               (b)Introducerea a două diferențe de impozitare maxime de 20 % și 30 % în locul celor trei actuale. Totuși, diferența de impozitare autorizată nu ar trebui să depășească costurile suplimentare dovedite.

               (c)Ridicarea pragului de aplicare a taxei de andocare la 550 000 EUR. În mecanismul propus, operatorii a căror cifră de afaceri anuală este inferioară acestui prag nu ar fi obligați la plata taxei de andocare. În schimb, aceștia nu ar putea să deducă valoarea acestei taxe plătite în amonte. Scopul este de a exonera producția micilor fermieri, de a le reduce sarcina administrativă și, totodată, de a sprijini dezvoltarea lor. Această măsură este justificată de impactul său redus în ceea ce privește bugetul
                  3
                și denaturarea concurenței, având în vedere numărul mic de operatori economici implicați
                  4
               .

               (d)Înlocuirea raportului la jumătatea perioadei cu un raport la 30 septembrie 2025, care ar trebui să conțină cel puțin informațiile prevăzute în anexa II la decizie. Aceste elemente vor servi drept bază pentru reînnoirea regimului. Scopul prezentei propuneri este de a reduce sarcina reprezentată de evaluarea mecanismului, care este inutil de frecventă, și de a spori utilitatea și eficacitatea activităților de monitorizare și evaluare.

               În plus, în ceea ce privește evaluarea costurilor de producție suplimentare pentru care se urmărește compensarea prin diferența de impozitare, autoritățile franceze au furnizat, pentru fiecare poziție de patru cifre din nomenclatura vamală, o evaluare a costurilor de producție suplimentare suportate de întreprinderile locale, care sunt, în principal, următoarele: cheltuieli de aprovizionare, salarii, cost energetic mai ridicat, cost financiar ca urmare a deținerii unor stocuri mai importante, cheltuieli de întreținere mai ridicate, subutilizarea echipamentelor de producție, cheltuieli financiare mai mari.

               Anexa deciziei cuprinde lista produselor pentru care se pot aplica scutiri sau reduceri ale taxei de andocare. În funcție de produse, diferența de impozitare dintre produsele fabricate la nivel local și celelalte produse nu poate depăși 20 sau 30 de puncte procentuale. Partea (a) din anexă enumeră produsele pentru care diferența de impozitare nu poate depăși 20 de puncte procentuale, iar partea (b) produsele pentru care diferența nu poate depăși 30 de puncte procentuale.

               Produsele care figurează în anexă sunt, în majoritate, aceleași ca cele care figurează în anexa la Decizia nr. 940/2014/UE a Consiliului. Cu toate acestea, revizuirea completă a listelor a dus la eliminarea multor produse pentru care nu mai era justificată o diferență de impozitare. Pe de altă parte, au fost adăugate produse care nu figurau în Decizia nr. 940/2014/UE, dar pentru care a început o producție nouă sau pentru care producția a evoluat. În cele din urmă, unele produse au fost menținute pe liste, dar diferența de impozitare permisă este modificată, în sus sau în jos, pentru a ține seama de evoluția costurilor suplimentare.

               •Coerența cu dispozițiile existente în domeniul de politică vizat

               Comunicarea din 2017 privind un parteneriat strategic consolidat și reînnoit cu regiunile ultraperiferice ale Uniunii Europene
                  5
                subliniază faptul că regiunile ultraperiferice se confruntă în continuare cu dificultăți grave, dintre care multe sunt permanente. Comunicarea menționată prezintă noua abordare elaborată de Comisie cu privire la modalitățile de stimulare a dezvoltării regiunilor ultraperiferice prin valorificarea optimă a atuurilor lor și prin exploatarea oportunităților oferite de noii vectori ai creșterii economice și ai creării de locuri de muncă.

               În acest context, scopul prezentei propuneri este de a promova producția locală și, astfel, de a stimula ocuparea forței de muncă în regiunile ultraperiferice franceze. Prezenta propunere restabilește competitivitatea acestor producții locale prin compensarea dezavantajelor cauzate de situarea lor geografică și de situația lor economică. Ea completează Programul de opțiuni specifice pentru zonele îndepărtate și insulare (POSEI)
                  6
                care urmărește să sprijine sectorul primar și producția de materii prime, Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime (FEPAM)
                  7
                și Fondul european de dezvoltare regională (FEDR)
                  8
                care include o alocare specifică suplimentară pentru a compensa costurile suplimentare ale regiunilor ultraperiferice, inerente constrângerilor lor permanente.

               În plus, coerența necesară cu normele politicii agricole a condus la înlăturarea aplicării unei diferențe de impozitare pentru toate produsele alimentare care beneficiază de ajutoarele prevăzute în capitolul III din Regulamentul (UE) nr. 228/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 martie 2013 privind măsurile specifice din domeniul agriculturii în favoarea regiunilor ultraperiferice ale Uniunii, în special în cadrul regimului specific de aprovizionare.

               •Coerența cu alte politici ale Uniunii

                  Propunerea este în concordanță cu Strategia privind piața unică din 2015
                     9
                  , în cadrul căreia Comisia își propune să creeze o piață unică mai aprofundată și mai echitabilă de care să beneficieze toate părțile interesate. Unul dintre obiectivele măsurii propuse este reducerea costurilor suplimentare cu care se confruntă întreprinderile din regiunile ultraperiferice, costuri care împiedică participarea deplină a acestora la piața unică. Dat fiind volumul limitat al producției vizate din regiunile ultraperiferice franceze, nu se prevede niciun impact negativ asupra bunei funcționări a pieței unice.

               2.TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE

               •Temeiul juridic

                  Temeiul juridic al prezentei propuneri este articolul 349 din TFUE. Dispoziția menționată permite Consiliului să adopte dispoziții specifice menite să stabilească condițiile de aplicare a tratatelor în regiunile ultraperiferice ale UE.

                  •
                        Subsidiaritatea (în cazul competențelor neexclusive)

                  Numai Consiliul are autoritatea de a adopta, în temeiul articolului 349 din TFUE, măsuri specifice în favoarea regiunilor ultraperiferice în scopul adaptării aplicării tratatelor în aceste regiuni, inclusiv a politicilor comune, având în vedere existența unor constrângeri permanente care afectează situația economică și socială a acestor regiuni ultraperiferice. Același lucru este valabil pentru autorizarea derogărilor de la articolul 110 din TFUE. Prin urmare, propunerea respectă principiul subsidiarității.

               •Proporționalitatea

                  Prezenta propunere respectă principiul proporționalității prevăzut la articolul 5 alineatul (4) din Tratatul privind Uniunea Europeană. Această propunere vizează doar produse pentru care au fost aduse dovezi în ceea ce privește costurile suplimentare suportate pentru produsele fabricate la nivel local.

                  De asemenea, diferența maximă de impozitare propusă pentru fiecare produs care face obiectul prezentei propuneri este limitată la strictul necesar legat de costurile suplimentare suportate de fiecare producție locală vizată. Astfel, sarcina fiscală asupra produselor importate în regiunile ultraperiferice franceze nu depășește strictul necesar pentru compensarea, în ceea ce privește aceste produse, a competitivității mai slabe a produselor fabricate la nivel local, îndeplinind astfel obiectivele tratatului, și anume de a asigura funcționarea corectă și eficientă a pieței interne.

               •Alegerea instrumentului

                  Se propune o decizie a Consiliului pentru a înlocui Decizia nr. 940/2014/UE a Consiliului.

               3.REZULTATELE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRILOR IMPACTULUI

               •
                     Evaluările ex post/verificarea adecvării legislației existente

                  Domeniul de aplicare al regimului de impozitare aferent taxelor de andocare este adaptat la nevoile operatorilor economici în cauză. Justificarea acestui regim este să sprijine produsele locale prin reducerea diferențelor de competitivitate dintre produsele locale și produsele care nu sunt originare din aceste regiuni, din cauza existenței unor constrângeri permanente care cresc costurile de producție și, prin urmare, prețul de cost al produselor fabricate la nivel local. Regimul de impozitare aferent taxelor de andocare compensează aproximativ jumătate din costurile suplimentare. Diferențele de impozitare aplicate în perioada 2014-2020 s-au dovedit a fi proporționale cu costurile suplimentare calculate
                     10
                  .

                  Rezultatele analizei datelor cantitative ale studiului extern indică faptul că, în absența regimului de impozitare aferent taxelor de andocare, performanța producției locale s-ar fi deteriorat semnificativ. Aproximativ 37 % din valoarea produselor care beneficiază de o diferență de impozitare (aproximativ 850 de milioane EUR) ar fi fost generată de mecanismul de impozitare diferențiată, cu un impact pozitiv asupra ocupării forței de muncă — care a înregistrat o creștere în sectoarele care beneficiază de aplicarea taxelor de andocare începând din 2014 (comparativ cu un declin în sectoarele care nu beneficiază de aceasta) — și asupra numărului de întreprinderi active, care a crescut cu aproximativ 1,7 % în aceeași perioadă (comparativ cu o scădere globală de 3 %). Pe de altă parte, nu există nicio dovadă a impactului asupra investițiilor și diversificării producției locale. Raportul costuri-beneficii al regimului de impozitare aferent taxelor de andocare este în general pozitiv, existând un supliment de producție locală grație diferențelor de impozitare de 2,5 ori mai mari decât „costul” măsurii.

                  Aplicarea regimului de impozitare aferent taxelor de andocare nu a condus la o substituire a importurilor. În practică, majoritatea produselor locale care beneficiază de o diferență de impozitare au înregistrat în timp o pierdere a cotei de piață, ceea ce confirmă faptul că regimul de impozitare aferent taxelor de andocare este mai degrabă o măsură de reducere a pierderii competitivității producției locale decât un instrument de dezvoltare.

                  În ceea ce privește impactul taxelor de andocare diferențiate asupra prețurilor de consum și asupra costului vieții în regiunile ultraperiferice franceze, studiul extern constată că acest impact este scăzut, deoarece impozitul suplimentar aplicat produselor care beneficiază de diferențe de impozitare nu depășește 1,5 % din consumul final în regiunile ultraperiferice.

                  În cele din urmă, rezultatele analizei datelor privind comerțul regional arată că taxele de andocare diferențiate au un impact redus asupra volumului importurilor din țările CARIFORUM și din Africa de Sud și de Est. În plus, o eventuală eliminare completă a taxelor de andocare ar avea un impact foarte limitat asupra importurilor de produse din aceste țări (aproximativ 2 milioane EUR), dar ar avea un impact negativ foarte mare asupra producției locale (aproximativ 300 de milioane EUR). Acest lucru ar aduce beneficii în principal exportatorilor din UE și din țările terțe, altele decât cele din CARIFORUM și din Africa de Sud și de Est.

               •
                     Consultările cu părțile interesate

               În cadrul acestei inițiative, a avut loc o consultare cuprinzătoare a principalilor actori politici și economici, inclusiv interviuri (80) și vizite în trei regiuni (Réunion, Guadelupa și Martinica), precum și un sondaj în rândul întreprinderilor situate în aceste regiuni ultraperiferice (196) care acoperă toate cele cinci regiuni vizate. Acest sondaj specific (online) în rândul operatorilor economici a fost diseminat în principal prin intermediul asociațiilor profesionale active în diferitele teritorii, dar și prin invitații directe adresate unui număr de 15 420 de societăți identificate pe listele de societăți furnizate de camerele de comerț.

                  În timpul consultării, s-a atras atenția asupra necesității de a asigura o acoperire adecvată și un bun echilibru între părțile interesate vizate. Consultarea a vizat în special implicarea tuturor autorităților publice relevante din perspectiva nivelului de guvernare (de la nivel central și local) și a domeniilor de competență (autorități responsabile cu elaborarea politicilor, administrații fiscale și vamale, institute de statistică etc.). În plus, reprezentanții sectoarelor productive locale — și anume beneficiarii taxelor de andocare diferențiate — și sectoarele comerțului și serviciilor vizate direct sau indirect de acest regim de impozitare diferențiată au fost, de asemenea, incluși în această consultare.

               •
                     Evaluarea impactului

                  Evaluarea impactului este elaborată ca un exercițiu format din etape succesive: o evaluare ex post a regimului actual, urmată de o analiză prospectivă. Această evaluare a impactului potențial al continuării și eventual al schimbării regimului existent se găsește într-un document analitic, care cuprinde în anexă evaluarea regimului. Documentul respectiv a fost elaborat pe baza unui studiu extern și a informațiilor furnizate de Franța.

               4.IMPLICAȚII BUGETARE

                  Propunerea nu are implicații asupra bugetului Uniunii Europene.

               5.ALTE ELEMENTE

               •Planurile de punere în aplicare și măsurile de monitorizare, evaluare și raportare

                  Durata regimului este de șase ani, până la 31 decembrie 2027. Cu toate acestea, va fi necesară o evaluare prealabilă a rezultatelor aplicării acestui regim.

                  Prin urmare, până la 30 septembrie 2025, Franța va prezenta un raport privind aplicarea regimului de impozitare pentru perioada 2019-2024
                     11
                  . Acest raport va include următoarele elemente:

               –informații privind costurile suplimentare de producție;

               –posibilele denaturări ale concurenței și repercusiunile asupra pieței interne;

               –informațiile necesare pentru evaluarea regimului pe baza criteriilor eficacității, eficienței, relevanței, coerenței cu alte politici ale UE și valorii adăugate a UE.

                  Raportul ar trebui, de asemenea, să colecteze informații de la toate părțile interesate cu privire la nivelul și evoluția costurilor lor de producție suplimentare, la costurile lor de asigurare a conformității și la posibilele cazuri de denaturare a pieței.

                  Pentru a se asigura că informațiile colectate de autoritățile franceze conțin datele de care Comisia are nevoie pentru a lua o decizie în cunoștință de cauză cu privire la validitatea și viabilitatea regimului în viitor, Comisia a elaborat orientări specifice privind informațiile solicitate. Aceste informații se regăsesc în anexa II la propunere. În măsura posibilului, aceste orientări sunt comune altor regimuri similare în vigoare în regiunile ultraperiferice ale UE.

                  Ele vor permite Comisiei să stabilească dacă motivele care justifică acest mecanism de impozitare diferențiată aferent taxelor de andocare există în continuare, dacă avantajele fiscale acordate Franței rămân proporționale și dacă sunt posibile măsuri alternative la acest regim, care să țină seama de dimensiunea sa internațională.

                  Atunci când autoritățile franceze vor prezenta raportul de monitorizare, Comisia va evalua efectele diferențelor de impozitare și va evalua necesitatea unor modificări.

               •Explicarea detaliată a dispozițiilor specifice ale propunerii

                  Această parte nu este aplicabilă dat fiind că dispozițiile propunerii sunt clare.

               2021/0051 (CNS)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind regimul de impozitare aferent taxelor de andocare în regiunile ultraperiferice franceze și de modificare a Deciziei nr. 940/2014/UE

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 349,

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,

               având în vedere avizul Parlamentului European
                  12
               ,

               hotărând în conformitate cu o procedură legislativă specială,

               întrucât:

               (1)Dispozițiile tratatului, care se aplică regiunilor ultraperiferice franceze, nu permit, în principiu, nicio diferență de impozitare între produsele locale și cele din Franța metropolitană sau din alte state membre. Cu toate acestea, articolul 349 din tratat prevede posibilitatea introducerii unor măsuri specifice în favoarea regiunilor ultraperiferice, din cauza constrângerilor permanente care afectează situația economică și socială a acestora.

               (2)Prin urmare, ar trebui adoptate măsuri specifice menite în special să stabilească condițiile de aplicare a tratatului în regiunile ultraperiferice franceze. Aceste măsuri trebuie să țină seama de caracteristicile și de constrângerile speciale din aceste regiuni, însă fără a afecta integritatea și coerența ordinii juridice a Uniunii, inclusiv în ceea ce privește piața internă și politicile comune. Dezavantajele concurențiale cu care se confruntă regiunile ultraperiferice franceze sunt menționate la articolul 349 din tratat: depărtarea, insularitatea, suprafața redusă, relieful și clima dificile și dependența lor de un număr redus de produse. Aceste constrângeri permanente determină pentru regiunile ultraperiferice o dependență de materii prime și energie, obligația de a constitui stocuri mai mari, o dimensiune redusă a pieței locale, combinată cu un nivel scăzut al activității de export etc. Toate aceste dezavantaje concurențiale duc la o creștere a costurilor de producție și, prin urmare, a prețului de cost al produselor fabricate local, care, în absența unor măsuri specifice, ar fi mai puțin competitive în comparație cu cele externe, chiar luând în considerare costurile de transport către regiunile ultraperiferice franceze. Acest lucru ar pune în pericol menținerea unei producții locale. Din acest motiv, este necesar să se ia măsuri specifice pentru a consolida industria locală, ameliorând competitivitatea acesteia.

               (3)Până în 30 iunie 2021, Decizia 940/2014/UE a Consiliului
                  13
                autorizează Franța să prevadă, pentru a restabili competitivitatea produselor fabricate local, scutiri sau reduceri ale taxei de andocare pentru anumite produse care sunt fabricate în regiunile ultraperiferice Martinica, Guadelupa, Guyana Franceză, Réunion și Mayotte și pentru care există producție locală, importuri semnificative care pot pune în pericol menținerea producției locale și costuri suplimentare care cresc prețurile de cost ale producției locale în comparație cu produsele din exterior. Anexa la decizia menționată cuprinde lista produselor pentru care se pot aplica scutirile sau reducerile de taxă. În funcție de produs, diferența de impozitare nu poate depăși 10, 20 sau 30 de puncte procentuale între produsele fabricate la nivel local și celelalte produse.

               (4)Franța a solicitat menținerea, începând de la 1 iulie 2021, a unui mecanism similar celui conținut în Decizia nr. 940/2014/UE. Ea subliniază că dezavantajele concurențiale enumerate mai sus continuă să existe, dar și că regimul de impozitare prevăzut în Decizia nr. 940/2014/UE a făcut posibilă menținerea și, în anumite cazuri, dezvoltarea producției locale, nu a perturbat comerțul exterior și nu a condus la o supracompensare a costurilor suplimentare suportate de întreprinderi.

               (5)În acest sens, Franța a comunicat Comisiei, pentru fiecare dintre cele cinci regiuni ultraperiferice în cauză, o serie de liste de produse pentru care Franța intenționează să aplice o impozitare diferențiată de până la 20 sau 30 de puncte procentuale, în funcție de locul de producție, și anume dacă sunt produse sau nu la nivel local. Regiunea ultraperiferică franceză Saint Martin nu este vizată.

               (6)Prezenta decizie pune în aplicare dispozițiile articolului 349 din tratat și autorizează Franța să aplice o impozitare diferențiată produselor pentru care s-a dovedit, în primul rând, existența unei producții locale, în al doilea rând, existența unor importuri semnificative de mărfuri (inclusiv provenind din Franța metropolitană și din alte state membre) care pot compromite menținerea producției locale și, în cele din urmă, existența unor costuri suplimentare care cresc prețurile de cost ale producției locale în comparație cu producția produselor provenind din exterior și subminează competitivitatea produselor fabricate la nivel local. Diferența de impozitare autorizată nu va trebui să depășească costurile suplimentare dovedite.

               (7)În cazurile în care producția locală are o cotă de piață mai mică de 5 % sau în cazul în care cota importurilor este mai mică de 10 %, au fost solicitate dovezi suplimentare pentru a demonstra toate circumstanțele următoare sau o parte a acestora: existența unor producții cu utilizare intensivă a forței de muncă, a unor producții noi sau de suplimente de gamă destinate diversificării producției unei întreprinderi, a unor producții strategice pentru dezvoltarea locală (de exemplu, în domeniile economiei circulare, valorificării biodiversității și protecției mediului), a unor producții inovatoare sau cu valoare adăugată ridicată, a unor producții în cazul cărora întreruperea aprovizionării din exterior ar putea pune în pericol economia sau populația teritoriului, a unor producții care nu pot exista decât dacă dețin o poziție dominantă pe piață din cauza dimensiunii reduse a piețelor din regiunile ultraperiferice și a unor producții de produse medicale și de echipamente individuale de protecție necesare pentru a face față crizelor sanitare. Aplicarea acestor principii va permite punerea în aplicare a dispozițiilor articolului 349 din tratat, fără a depăși ceea ce este necesar și fără a crea avantaje nejustificate pentru producțiile locale, pentru a nu aduce atingere integrității și coerenței ordinii juridice a Uniunii, inclusiv pentru a proteja concurența nedenaturată pe piața internă și politicile în materie de ajutoare de stat.

               (8)Pentru a simplifica și a reduce obligațiile întreprinderilor mici și pentru a sprijini dezvoltarea acestora, scutirile sau reducerile de taxă se vor aplica tuturor comercianților cu o cifră de afaceri anuală de 550 000 EUR sau mai mare. Operatorii a căror cifră de afaceri anuală se situează sub acest prag nu sunt supuși taxei de andocare, dar, în schimb, nu pot deduce cuantumul aceste taxe achitate în amonte.

               (9)De asemenea, coerența cu dreptul Uniunii conduce la înlăturarea aplicării unei diferențe de impozitare pentru produsele alimentare care beneficiază de ajutoarele prevăzute în capitolul III din Regulamentul (UE) nr. 228/2013 al Parlamentului European și al Consiliului
                  14
               . Această dispoziție are rolul de a împiedica situația în care efectul ajutoarelor financiare agricole acordate de regimul specific de aprovizionare ar fi anulat sau redus de o impozitare mai mare a produselor subvenționate în ceea ce privește taxa de andocare.

               (10)Obiectivele privind sprijinirea dezvoltării socioeconomice a regiunilor ultraperiferice franceze, prevăzute deja în Decizia nr. 940/2014/UE, sunt confirmate de cerințele aferente scopului taxei. Încorporarea veniturilor din această taxă în resursele fiscale ale regiunilor ultraperiferice franceze și utilizarea lor pentru aplicarea unei strategii de dezvoltare economică și socială a acestor regiuni care implică promovarea activităților locale constituie o obligație juridică.

               (11)Este necesar să se modifice Decizia nr. 940/2014/UE pentru a prelungi perioada de aplicare a derogării autorizate de aceasta cu 6 luni, până la 31 decembrie 2021. Acest termen ar trebui să permită Franței să transpună prezenta decizie în dreptul său național.

               (12)Durata regimului trebuie stabilită la șase ani, până la 31 decembrie 2027. Pentru a permite Comisiei să evalueze dacă condițiile care justifică derogarea continuă să fie îndeplinite, Franța ar trebui să prezinte Comisiei un raport de monitorizare până la 30 septembrie 2025. Prin urmare, este oportun să se stabilească structura și conținutul necesar al raportului respectiv.

               (13)Pentru a se evita orice risc juridic, este necesar ca prezenta decizie să se aplice de la 1 ianuarie 2022, în timp ce prelungirea perioadei de aplicare a derogării autorizate prin Decizia nr. 940/2014/UE ar trebui să intre în vigoare la 1 iulie 2021.

               (14)Prezenta decizie nu aduce atingere eventualei aplicări a articolelor 107 și 108 din tratat,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               (1) Prin derogare de la articolele 28, 30 și 110 din tratat, Franța este autorizată, până la 31 decembrie 2027, să aplice scutiri de la taxa de andocare sau reduceri ale taxei de andocare pentru produsele incluse pe lista din anexa I care sunt fabricate la nivel local în Guadelupa, în Guyana Franceză, în Martinica, în Mayotte și în Réunion, ca regiuni ultraperiferice în sensul articolului 349 din tratat. Respectivele scutiri sau reduceri trebuie să facă parte din strategia de dezvoltare economică și socială a regiunilor ultraperiferice vizate, ținând cont de cadrul Uniunii, și să contribuie la promovarea activităților locale, fără a afecta condițiile schimburilor comerciale într-o măsură care contravine interesului comun.

               (2) În comparație cu ratele de impozitare aplicate produselor similare care nu provin din regiunile ultraperiferice vizate, aplicarea scutirilor totale sau a reducerilor menționate la alineatul (1) nu poate duce la diferențe de peste:

               (a) 20 de puncte procentuale pentru produsele menționate în anexa I, partea a;

               (b) 30 de puncte procentuale pentru produsele menționate în anexa I, partea b.

               Franța se angajează ca scutirile sau reducerile aplicate produselor menționate în anexa I să nu depășească nici costurile suplimentare dovedite, nici procentul care este strict necesar pentru menținerea, promovarea și dezvoltarea activităților economice locale.

               (3) Franța aplică scutirile de taxă sau reducerile taxei menționate la alineatele (1) și (2) operatorilor a căror cifră de afaceri anuală este mai mare sau egală cu 550 000 EUR. Operatorii a căror cifră de afaceri anuală este inferioară acestui prag nu sunt obligați la plata taxei de andocare.

               Articolul 2

               Produsele menționate la articolul 1 alineatul (1) au fost selectate pe baza existenței costurilor de producție suplimentare care cresc prețurile de cost ale producției locale în comparație cu produsele din exterior și pun în pericol competitivitatea produselor fabricate la nivel local.

               Atunci când:

               (a)producția locală are o cotă de piață mai mică de 5 %;

               (b)sau atunci când cota sa de piață este mai mare de 90 %,

               au fost solicitate dovezi suplimentare pentru a demonstra toate circumstanțele următoare sau o parte a acestora:

               (1)producțiile bazate pe forța de muncă intensivă;

               (2)producțiile noi sau de suplimente de gamă destinate diversificării producției unei întreprinderi;

               (3)producțiile strategice pentru dezvoltarea locală;

               (4)producțiile inovatoare sau cu valoare adăugată ridicată;

               (5)producțiile în cazul cărora întreruperea aprovizionării din exterior ar putea pune în pericol economia sau populația teritoriului;

               (6)producțiile care nu pot exista decât dacă dețin o poziție dominantă pe piață, din cauza dimensiunii reduse a piețelor din regiunile ultraperiferice;

               (7)producțiile de produse medicale și de echipamente individuale de protecție necesare pentru a face față crizelor sanitare.

               Articolul 3

               Autoritățile franceze aplică produselor care au beneficiat de regimul specific de aprovizionare prevăzut în capitolul III din Regulamentul (UE) nr. 228/2013 același regim de impozitare ca cel care se aplică produselor fabricate la nivel local.

               Articolul 4

               Franța prezintă Comisiei, până la 30 septembrie 2025 cel târziu, un raport de monitorizare care să îi permită acesteia să evalueze dacă sunt îndeplinite în continuare condițiile care justifică aplicarea regimului de impozitare menționat la articolul 1. Raportul de monitorizare conține informațiile prevăzute în anexa II.

               Articolul 5

               La articolul 1 alineatul (1) din Decizia nr. 940/2014/UE, data de „30 iunie 2021” se înlocuiește cu „31 decembrie 2021”.

               Articolul 6

               Prezenta decizie se aplică de la 1 ianuarie 2022, cu excepția articolului 5, care se aplică de la 1 iulie 2021.

               Articolul 7

               Prezenta decizie se adresează Republicii Franceze.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)

                        Decizia nr. 940/2014/UE din 17 decembrie 2014 privind regimul de impozitare aferent taxelor de andocare în regiunile ultraperiferice franceze (JO L 367, 23.12.2014, p. 1).

                     (2)

                        Decizia (UE) 2020/1793 din 16 noiembrie 2020 de modificare a perioadei de aplicare a Deciziei nr. 940/2014/UE privind regimul de impozitare aferent taxelor de andocare în regiunile ultraperiferice franceze (JO L 402, 1.12.2020, p. 21-22).

                     (3)

                        Veniturile provenite din impozitarea întreprinderilor cu o cifră de afaceri cuprinsă între 300 000 și 550 000 EUR sunt estimate la doar 1,22 milioane EUR în 2019, reprezentând aproape 0,1 % din veniturile totale provenite din taxele de andocare (1,2 miliarde EUR).

                     (4)

                        Numărul întreprinderilor implicate este de 222.

                     (5)

                        COM(2017)623 final.

                     (6)

                        Regulamentul (UE) nr. 228/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 martie 2013.

                     (7)

                        Regulamentul (UE) nr. 508/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 mai 2014 privind Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime.

                     (8)

                        Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime, precum și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime.

                     (9)

                        Comunicarea Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor „Ameliorarea pieței unice: mai multe oportunități pentru cetățeni și pentru întreprinderi” [COM(2015) 550 final], p. 4.

                     (10)

                        Au fost constatate foarte puține cazuri (reprezentând 0,6 % din produsele eligibile) de supracompensare (mai puțin de 3 puncte procentuale în medie), ca urmare a calculului actualizat al costurilor suplimentare (în 2020).

                     (11)

                        Raportul ar trebui să includă date pentru anul 2019 pentru a stabili o valoare de referință și pentru a permite Comisiei să examineze impactul regimului pentru perioada de după 2021. Raportul ar trebui să conțină, pe cât posibil, cele mai recente date până în 2024 inclusiv.

                     (12)

                        JO C , , p. .

                     (13)

                        Decizia nr. 940/2014/UE a Consiliului din 17 decembrie 2014 privind regimul de impozitare aferent taxelor de andocare în regiunile ultraperiferice franceze (JO L 367, 23.12.2014, p. 1).

                     (14)

                        Regulamentul (UE) nr. 228/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 martie 2013privind măsurile specifice din domeniul agriculturii în favoarea regiunilor ultraperiferice ale Uniunii șide abrogare a Regulamentului (CE) nr. 247/2006 al Consiliului (JO L 78, 20.3.2013, p. 23).

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 3.3.2021
            COM(2021) 95 final
            ANEXE
            la
            Propunerea de decizie a Consiliului
            privind regimul de impozitare aferent taxelor de andocare în regiunile ultraperiferice franceze și de modificare a Deciziei nr. 940/2014/UE
            {SWD(2021) 44 final}

               ANEXA I

               Lista produselor menționate la articolul 1 care pot beneficia de o diferență de impozitare la taxele de andocare

               (a)Lista produselor menționate la articolul 1 alineatul (2) litera (a), în conformitate cu clasificarea nomenclaturii din Tariful vamal comun
                  1

               (1)Regiunea ultraperiferică Guadelupa

               0105 11, 0201, 0203, 0207, 0208, 0210 12 19, 0302, 0304, 0305 49 80, 0306, 0307 91, 0307 99, 0403 cu excepția 0403 10, 0407, 0408, 0409, 0702, 0704, 0705 19, 0706 10 00 10, 0707 00 05, 0709 60 10, 0709 60 99, 0709 99 90, 0713, 0714, 0804 30 00, 0805 50 90, 0807 11, 0807 19, 0904 22 00, 0910 91, 1106, 1601, 1602, 1604 20, 1806 31, 1806 32 10, 1806 32 90, 1806 90 31, 1806 90 60, 1901 20, 1902 11, 1902 19, 2103 30 90, 2103 90 30, 2103 90 90, 2105, 2106, 2201 10 90, 2201 90, 2202 91, 2202 99, 2207 10, 2207 20 00, 2208 40, 2209 00 91, 2309 90 cu excepția 2309 90 96 39, 2309 90 41 89
                  2
               , 2309 90 512, 2309 90 96 39 et 2309 90 96 952, 2505, 2517 10, 2523 29, 2712 10 90, 2804, 2806, 2811, 2814, 2828, 2833, 2834, 2836, 2853 00 10, 3101, 3102, 3103, 3104, 3105, 3208, 3209, 3303 00 90, 3304 99 00, 3305 10, 3401, 3402, 3406, 3808, 3820 00 00, 3917 cu excepția 3917 10 10, 3919, 3920, 3923, 3925 30, 3926 90, 4407 11, 4407 21 à 4407 29, 4407 99, 4418 10, 4418 20, 4418 90, 4818, 4819 10 00, 4821 10, 4821 90, 4910, 4911 10, 6303 12, 6306 12, 6306 19, 6306 30, 6307 90 98, 6810 cu excepția 6810 11 10, 7003 12 99, 7003 19 90, 7003 20, 7213 10, 7213 91 10, 7214 20, 7214 99 10, 7308 90 59, 7308 90 98, 7310 10, 7314 cu excepția 7314 12, 7610 10, 7610 90 90, 7616 99 90, 8419 19, 8903 99 10, 8907 90 00, 9001 50, 9004 10 10, 9004 90 10, 9004 90 90, 9403 70 00, 9404 10, 9404 21, 9406 00 20, 9506 99 90.

               (2)Regiunea ultraperiferică Guyana Franceză

               0105 11, 0201, 0203, 0204, 0206 10 95, 0206 10 98, 0206 30, 0206 80 99, 0207 11, 0207 12, 0207 13, 0207 41, 0207 43, 0209 10 90, 0209 90, 0210 11, 0210 12, 0210 19, 0210 99, 0302, 0303 59, 0303 89, 0304, 0305 31 00, 0305 39 90, 0305 44 90, 0305 49 80, 0305 52 00, 0305 53 90, 0305 54 90, 0305 59 85, 0305 64 00, 0305 69 80, 0306 17, 0406, 0408 99, 0702, 0704 90 10, 0709 60, 0805, 0807, 0810 90 75, 0901 cu excepția 0901 10, 0904 11, 0904 12, 1106 20 90, 1601, 1602, 1604, 1605, 1806 31, 1806 32, 1806 90, 1905, 2005 99 80, 2008 99 cu excepția 2008 99 47 90, 2008 99 48 19, 2008 99 48 99 et 2008 99 49 80, 2103, 2105, 2106 90 98, 2201, 2202, 2208 40, 2209 00 91, 2309 90 cu excepția 2309 90 31 30, 2309 90 31 80, 2309 90 35, 2309 90 41 89, 2309 90 43, 2309 90 51, 2309 90 96 31, 2309 90 96 39, 2309 90 96 91 et 2309 90 96 95, 2505 10, 2517 10, 2523 29 00, 2828 90, 3204 17 00, 3208 20 90, 3208 90, 3209 10, 3402, 3809 91, 3824 50, 3919, 3920 51, 3923 cu excepția 3923 10, 3923 40 et 3923 90, 3925, 3926 90, 4818, 4821 10, 4909, 4910, 4911, 6109, 6111 20 90, 6201 19 00, 6110 30 91, 6111 20 90, 6201 19 00, 6205, 6204 42 00, 6206, 6302 91 00, 6303 12, 6303 19, 6306 12, 6306 19, 6307 90 98, 6505 00 30, 6802 23, 6802 29, 6802 93, 6802 99, 6810, 6912 00, 7006 00 90, 7009, 7210, 7214 20, 7308 30, 7308 90, 7314, 7604, 7610 10, 7610 90, 7616 99, 7907, 8211, 8421 21 00 90, 8537 10, 9001 50, 9004 90, 9021 21, 9021 29, 9404 21, 9405 40, 9405 60.

               (3)Regiunea ultraperiferică Martinica

               0105 11, 0105 12, 0105 15, 0201, 0203, 0207, 0208 10, 0210 11, 0210 12, 0210 19, 0210 20, 0210 99 49, 0302, 0303, 0304, 0305, 0306, 0307, 0403 cu excepția 0403 10, 0406 10, 0406 90 50, 0407, 0408, 0409, 0601, 0602, 0603, 0604, 0702, 0704 90, 0705, 0706, 0707, 0709 30 00, 0709 40 00, 0709 51 00, 0709 60, 0709 93 90, 0709 99, 0710, 0714, 0801 11, 0801 13 à 0801 18, 0803, 0804 30, 0804 40 00, 0804 50, 0805, 0807, 0809 10, 0809 40, 0810 30, 0810 90, 0813, 0910 91, 1106 20, 1601, 1602, 1604 20, 1605 10, 1605 21, 1702, 1704 90 61, 1704 90 65, 1704 90 71, 1806, 1902, 1904 10, 1904 20, 2005 99, 2103 30, 2103 90, 2104 10, 2105, 2106, 2201, 2202 10, 2202 91, 2202 99, 2208 40, 2309 cu excepția 2309 90 96, 2505, 2517 10, 2523 21, 2523 29, 2710, 2711, 2804, 2806, 2811, 2814, 2828 10, 2828 90, 2836, 2853 90 10, 2903, 2907, 3101, 3102, 3103, 3104, 3105, 3204, 3205, 3206, 3207, 3208, 3209, 3303, 3305, 3401, 3402, 3406, 3808, 3820, 3824, 3907 61 00, 3919, 3920, 3921 11, 3921 19, 3923 10 90, 3923 21, 3923 29, 3923 30, 3924, 3926, 4012 11, 4012 12, 4012 19, 4401, 4407 21 à 4407 29, 4408, 4409, 4415 20, 4418 10, 4418 20, 4418 90, 4421 90, 4811, 4818 10, 4818 20, 4818 30, 4818 90, 4819, 4820, 4821, 4823, 4902, 4909, 4910, 4911 10, 6103, 6104, 6105, 6109 10, 6109 90 20, 6109 90 90, 6203, 6204, 6205, 6207, 6208, 6306 12, 6306 19, 6306 30, 6805, 6810, 6902, 6904 10, 7003 12, 7003 19, 7113 à 7117, 7213, 7214, 7217, 7225, 7308, 7314, 7610, 7616 91, 7616 99, 8418 69 00, 8419 19 00, 8708 99 97, 8716 40 00, 8901 90 10, 8902, 8903 99, 8907 90 00, 9004 10 10, 9004 90 10, 9004 90 90, 9021 21, 9021 29, 9403, 9404 10, 9404 21, 9405 60, 9406, 9506 99 90.

               (4)Regiunea ultraperiferică Mayotte

               0105 11, 0105 12, 0105 15, 0201, 0204, 0206, 0207, 0302, 0303, 0304, 0305, 0407, 0702, 0704 90 90, 0705 19, 0707 00 05, 0709 30, 0709 60, 0709 93 10, 0709 99 10, 0714, 0801 11, 0801 12, 0801 19, 0803, 0804 30, 0805 10, 0905, 1513 11, 1513 19, 1806, 2106 90 92, 2201, 2309 90 cu excepția 2309 90 96, 3301 29 11, 3301 29 31, 3917, 3923 90 00, 3924 90 00, 3925 10 00, 3926 90 92, 3926 90 97, 4401, 4403, 4407, 4409, 4418, 4820, 4821, 4902, 4909, 4910, 4911, 6904 10 00, 7003, 7005, 7210, 7216 61 90, 7216 91 10, 7308 30, 7308 90 98, 7312, 7314, 7326 90 98, 7606, 7610 10, 8301 40 90, 8310, 8421 21 00, 8716 80 00, 9021 10 10, 9406 00 31, 9406 00 38.

               (5)Regiunea ultraperiferică Réunion

               0105 11, 0105 12, 0105 13, 0105 15, 0207, 0208 10, 0208 90 30, 0208 90 98, 0209, 0301, 0302, 0303, 0304, 0305, 0306 11, 0306 31, 0306 91, 0307 59, 0403, 0405 cu excepția 0405 10, 0406 10, 0406 90 91, 0407, 0408, 0409, 0601, 0602, 0603, 0604 90 91, 0604 90 99, 0703 10 19, 0703 20 00, 0709 60, 0710, 0711 90 10, 0801, 0803, 0804, 0805, 0806, 0807, 0808, 0809, 0810, 0811, 0812, 0813, 0901 21, 0901 22, 0904, 0909 31, 0910 11, 0910 12, 0910 30, 0910 91 10, 0910 91 90, 0910 99 99, 1101 00 15, 1106 20, 1108 14, 1302 19, 1516 20, 1601, 1602, 1604 14, 1604 19, 1604 20, 1605, 1702, 1704, 1806, 1901, 1902, 1903, 1904, 1905, 2001, 2002 90 11, 2004 10 10, 2004 10 91, 2004 90 50, 2004 90 98, 2005 10, 2005 20, 2005 40, 2005 59, 2005 99 10, 2005 99 30, 2005 99 50, 2006, 2007 cu excepția 2007 99 97 10, 2008 cu excepția 2008 19 19 80, 2008 30 55 90, 2008 40 51 90, 2008 40 59 90, 2008 50 61 90, 2008 60 50 90, 2008 70 61 90, 2008 80 50 90, 2008 97 59 90, 2008 99 49 80 et 2008 99 99 90, 2102 30 00, 2103 20, 2103 90, 2104, 2105, 2106 90, 2201, 2208 40, 2309 10, 2309 90 cu excepția 2309 90 35 et 2309 90 96 95, 2501 00 91, 2710 19 81, 2710 19 83, 2710 19 87, 2710 19 91, 2710 19 99, 2710 19 94 à 2710 19 99, 2834 29 80, 3102 10 90, 3210, 3211, 3212, 3301 12, 3301 13, 3301 24, 3301 29, 3301 30, 3401 11, 3402, 3808 92, 3808 99, 3809, 3811 90, 3814, 3820, 3824, 3917, 3920 cu excepția 3920 10, 3921 11, 3921 13, 3921 90 60, 3921 90 90, 3923 cu excepția 3923 21, 3925 10, 3925 20, 3925 30, 3925 90 80, 3926 90, 4009, 4010, 4012, 4016, 440711, 440712, 4407 19, 4409 10, 4409 21, 4409 29, 4415 20, 4418, 4421, 4811, 4818 10, 4818 20 10, 4818 20 91, 4818 20 99, 4818 90 10, 4818 90 90, 4819 10, 4820, 4821, 4823 70, 4823 90, 4909, 4910, 4911 10, 4911 91, 4911 99, 6303 92 90, 6306, 6801, 6811 89, 7007 29, 7009 cu excepția 7009 10, 7216 61 10, 7306 30 80, 7306 61 92, 7307 99 80, 7308 cu excepția 7308 90, 7309, 7310 21 91, 7310 21 99, 7312 90, 7314, 7326, 7606, 7608, 7610, 7616 91, 7616 99 90, 8310, 8418 50, 8418 69, 8418 91, 8418 99, 8419 19, 8419 90 85, 8421 21 - 8421 29, 8511 40 00, 8511 50 00, 8511 90 00, 8537, 8707, 8708, 8902, 8903 99, 9001, 9004 10 10, 9004 90 10, 9004 90 90, 9021 21 90, 9021 29, 9401 cu excepția 9401 10 și 9401 20, 9403, 9404 10, 9405, 9406, 9506 21, 9506 29, 9506 99 90, 9619.

               (b)Lista produselor menționate la articolul 1 alineatul (2) litera (b), în conformitate cu clasificarea nomenclaturii din Tariful vamal comun

               (1)Regiunea ultraperiferică Guadelupa

               0403 10, 0901 21, 0901 22, 1006 30, 1006 40, 1101, 1701, 1905, 2007, 2009 cu excepția 2009 11 91 90, 2009 11 99 98, 2009 19 98 99, 2009 49 19 90, 2009 49 30 91, 2009 49 99 90, 2009 61 10 00, 2009 71 99 90, 2009 79 19 90, 2009 79 98 20, 2009 89 19 90, 2009 89 69 90, 2009 89 73 13, 2009 89 73 99, 2009 89 79 99, 2009 89 96 90, 2009 89 97 29, 2009 89 97 99, 2009 89 99 99, 2009 90 29 80, 2009 90 49 00, 2009 90 51 80, 2009 90 59 39, 2009 90 59 90 și 2009 90 97 00, 2202 10 00, 2202 99 19, 2203, 2208 70
                  3
               , 2208 903, 3925 10 00, 7009 91, 7009 92, 8421 21 00.

               (2)Regiunea ultraperiferică Guyana Franceză

               0403, 1702, 2007 cu excepția 2007 99 33 25 și 2007 99 35 25, 2009 cu excepția 2009 11 99 98, 2009 31 19 99, 2009 39 39 19, 2009 39 39 99, 2009 49 30 91, 2009 49 30 99, 2009 89 97 99, 2009 49 99 90, 2009 81 99 90, 2009 89 36 90, 2009 89 97 99, 2009 90 29 80, 2009 90 59 90, 2009 90 97 00 și 2009 90 98 80, 2203, 2208 703, 4401 12 00, 4403 49, 4407 29, 4407 99 96, 4409 29 91, 4409 29 99, 4418 10, 4418 20, 4418 40, 4418 50, 4418 60, 4418 90, 4418 99, 4420 10, 9406 10 00, 9406 90 10, 9406 90 38.

               (3)Regiunea ultraperiferică Martinica

               0403 10, 0901 21, 0901 22, 1006 30, 1006 40, 1101 00 11, 1101 00 15, 1701, 1901, 1905, 2006 00 10, 2006 00 35, 2006 00 91, 2007 cu excepția 2007 10 99 15, 2007 99 33 15 și 2007 99 39 29, 2008 cu excepția 2008 20 51, 2008 50 61 90, 2008 60 50 10, 2008 80 50 90, 2008 93 93 90, 2008 97 51 90, 2008 97 59 90, 2008 99 48 94, 2008 99 48 99, 2008 99 49 80 et 2008 99 99 90, 2009 cu excepția 2009 11 99 96, 2009 11 99 98, 2009 19 98 99, 2009 29 99 90, 2009 39 39 19, 2009 39 39 99, 2009 49 30 91, 2009 49 30 99, 2009 49 91 90, 2009 69 51 10, 2009 79 11 91, 2009 79 11 99, 2009 89 97 99
                  4
               , 2009 89 99 994 și 2009 90 59 904, 2203, 2204 21, 2205, 2208 703, 2208 903, 2309 90 96 cu excepția 2309 90 96 39, 3917, 3925, 7009 91, 7009 92, 7212 30, 8421 21 00.

               (4)Regiunea ultraperiferică Mayotte

               0401, 0403, 0406, 2105, 2202, 3208, 3209, 3210, 3214 10 90, 3401, 3402, 9403 20 80, 9403 30, 9403 40, 9403 50, 9403 60, 9404 29 90.

               (5)Regiunea ultraperiferică Réunion

               0905 10, 1512 19, 1514 19 90, 1701, 2002 10, 2005 51 00, 2005 99 80, 2009 cu excepția 2009 11 99 96, 2009 19 98 99, 2009 29 99 90, 2009 39 31 19, 2009 69 19 10, 2009 69 51 10, 2009 79 19 90, 2009 79 30 90, 2009 79 98 20, 2009 89 69 90
                  54, 2009 89 73 91, 2009 89 73 99, 2009 89 97 994, 2009 89 99 96, 2009 89 99 994, 2009 90 51 804 și 2009 90 594, 2202 10, 2202 99 19, 2203, 2204 21 79, 2204 21 80, 2204 21 83, 2204 21 84, 2204 29 83, 2204 29 84, 2206 00 59, 2206 00 89, 2208 70
                  63, 2208 903, 2402 20, 3208, 3209, 3214 10 90, 3920 10, 3923 21, 4819 20 00, 7113, 7114, 7115, 7117, 7308 90, 9404 21 10, 9404 21 90, 9404 29 10, 9404 29 90.

               ANEXA II

               Informații care trebuie incluse în raportul de monitorizare menționat la articolul 4

               1.Estimarea costurilor suplimentare de producție. Autoritățile franceze transmit Comisiei un raport de sinteză care conține datele necesare pentru a stabili dacă există un cost suplimentar care crește prețurile de cost ale producției locale în comparație cu produsele din exterior. Informațiile furnizate în raportul de sinteză includ cel puțin următoarele elemente, dacă sunt disponibile: costuri de producție, costuri de depozitare (supradepozitare și durată de rotație mai lungă), costuri legate de supradimensionarea echipamentelor, costuri suplimentare legate de resursele umane și de finanțare. Aceste date trebuie furnizate cel puțin pentru fiecare categorie de produse de la pozițiile din Sistemul armonizat în funcție de primele patru cifre din Nomenclatura combinată.

               Raportul conține, de asemenea, „fișele produselor” referitoare la costurile suplimentare pe care Franța continuă să le suporte periodic.

               2.Alte subvenții. Autoritățile franceze transmit Comisiei o listă a tuturor celorlalte ajutoare și măsuri de sprijin destinate să acopere costurile suplimentare de producție suportate de operatorii economici și care au legătură cu caracterul ultraperiferic al regiunilor Martinica, Guadelupa, Guyana Franceză, Mayotte și Réunion.

               3.Impactul asupra bugetului autorităților publice. Autoritățile franceze completează tabelul 1 furnizând o estimare a valorii totale (în euro) a taxelor percepute și nepercepute ca urmare a aplicării unei diferențe de impozitare la taxele de andocare.

               Tabelul 1.

                        Anul*

                        2019

                        2020

                        2021

                        2022

                        2023

                        2024

                        Observații**

                        Taxe nepercepute1

                        Venituri fiscale – importuri2

                        Venituri fiscale – producție locală3

               Note la tabel:

               (1)„Taxe nepercepute”: valoarea totală (în EUR) a taxei nepercepute din cauza diferențelor de impozitare aplicate producției locale (reduceri/scutiri). La nivel de produse, aceasta se calculează prin înmulțirea valorii producției locale vândute (excluzând exporturile) cu diferența de impozitare aplicată. Indicatorul este apoi calculat prin însumarea rezultatelor obținute pentru fiecare produs.

               (2)„Venituri fiscale – importuri”: valoarea totală (în EUR) a taxelor de andocare percepute pentru importurile de produse.

               (3)„Venituri fiscale – producție locală”: valoarea totală (în EUR) a taxelor de andocare percepute pentru producția locală.

               (*)
                     S-ar putea să nu fie disponibile informații pentru toți anii menționați.

               (**)
                     Furnizați observații și clarificări considerate relevante.

               4.Impactul asupra performanței economice generale. Autoritățile franceze completează tabelul 2 pentru fiecare regiune, furnizând orice informație care demonstrează impactul diferențelor de impozitare asupra dezvoltării socioeconomice a acestor regiuni. Indicatorii prevăzuți în tabel se referă la performanța sectoarelor care beneficiază de o diferență de impozitare în comparație cu performanța globală a economiei acestor regiuni ultraperiferice. În cazul în care unii dintre indicatori nu sunt disponibili, trebuie furnizate alte date privind impactul asupra performanței economice globale a acestor regiuni.

               Tabelul 2.

                        Anul*

                        2019

                        2020

                        2021

                        2022

                        2023

                        2024

                        Observații**

                        Valoare adăugată brută la nivel regional

                        -În sectoarele care beneficiază de o diferență de impozitare1

                        Rata generală de ocupare a forței de muncă la nivel regional

                        -În sectoarele care beneficiază de o diferență de impozitare1

                        Numărul de întreprinderi în activitate

                        -În sectoarele care beneficiază de o diferență de impozitare1

                        Indicele nivelului prețurilor – Franța continentală

                        Indicele nivelului prețurilor – regiuni ultraperiferice

               Note la tabel:

               (1)„În sectoarele care beneficiază de o diferență de impozitare”: sectoare economice (definiție NACE sau similare) pentru care producția beneficiază în principal (în funcție de volumul producției) de o diferență de impozitare.

               (*)
                     S-ar putea să nu fie disponibile informații pentru toți anii menționați.

               (**)
                     Furnizați observații și clarificări considerate relevante.

               5.Specificații cu privire la regim. Autoritățile franceze completează tabelele 3 și 4 pentru fiecare produs (SH4, SH6, NC8 sau TARIC10, după caz) și pe an (de la 2009 la 2024) pentru fiecare dintre regiunile Martinica, Guadelupa, Guyana Franceză, Mayotte și Réunion. Lista include numai produsele care beneficiază de o diferență de impozitare.

               Tabelul 3. Identificarea produselor și nivelul taxelor aplicate.

                        Produs care beneficiază de o diferență de impozitare – nomenclatură vamală (4, 6, 8 sau 10 cifre)

                        Anul

                        Nivelul taxei de andocare externe 1

                        Nivelul taxei de andocare interne 2

                        Diferența de impozitare aplicată3

                        Observații*

                        2019

                        2020

                        2021

                        2022

                        2023

               Note la tabel:

               (1)„Nivelul taxei de andocare externe”: nivelul taxei de andocare aplicat importurilor.

               (2)„Nivelul taxei de andocare interne”: nivelul taxei de andocare aplicat producției locale.

               (3)„Diferența de impozitare aplicată”: diferența dintre rata internă și cea externă a taxei de andocare.

               (*)
                     Furnizați observații și clarificări considerate relevante.

               Tabelul 4. Cota de piață a produselor care beneficiază de o diferență de impozitare.

                        Produs care beneficiază de o diferență de impozitare – cod NC (4, 6, 8 sau 10 cifre) *

                        Anul

                        Volum1

                        Sumă (în EUR)2

                        Observații**

                        producție locală

                        unitate

                        importuri

                        Cotă de piață*

                        producție locală

                        importuri

                        Cotă de piață*

                        2019

                        2020

                        2021

                        2022

                        2023

               Note la tabel:

               (*)
                     Prima coloană trebuie să fie identică cu cea din tabelul precedent pentru a permite corespondența datelor.

               (1)„Volum”: în coloana „unitate”, specificați unitatea de măsură (tone, hl, bucăți etc.).

               (2)„Sumă”: pentru importuri, aceasta coincide cu suma impozabilă.

               (*)
                     „Cotă de piață”: cota de piață se calculează prin deducerea exporturilor de produse locale.

               (**)
                     Furnizați observații și clarificări considerate relevante.

               6.Nereguli. Autoritățile franceze furnizează informațiile cu privire la orice anchetă privind neregulile administrative, în special în cazurile de fraudă fiscală sau de contrabandă, în legătură cu aplicarea mecanismului de impozitare diferențiată aferent taxelor de andocare. De asemenea, acestea furnizează informații detaliate, inclusiv cel puțin informații cu privire la natura cazului, valoare și perioadă.

               7.Plângeri. Autoritățile franceze informează cu privire la plângerile primite de autoritățile locale, regionale sau naționale cu privire la aplicarea mecanismului de impozitare diferențiată aferent taxelor de andocare (atât a celor primite din partea beneficiarilor, cât și din partea nebeneficiarilor mecanismului).

                     (1)

                        Anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun (JO L 256, 7.9.1987, p. 1).

                     (2)

                        Cu excepția produselor nebiologice.

                     (3)

                        Numai produsele pe bază de rom de la poziția 2208 40.

                     (4)

                        Atunci când nivelul Brix al produsului este mai mare de 20.

                     (5)
                  4
                        Atunci când nivelul Brix al produsului este mai mare de 20.

                     (6)
                  3
                        Numai produsele pe bază de rom de la poziția 2208 40.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 10.3.2021
            COM(2021) 112 final
            2021/0057(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind poziția care urmează să fie adoptată de Uniunea Europeană în cadrul Consiliului internațional pentru esențele de lemn tropical în ceea ce privește prelungirea Acordului internațional privind esențele de lemn tropical din 2006

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.Obiectul propunerii

               Prezenta propunere se referă la decizia Consiliului de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată de Uniunea Europeană în cadrul Consiliului internațional pentru esențele de lemn tropical (denumit în continuare „ITTC”), în legătură cu propunerea de prelungire a Acordului internațional privind esențele de lemn tropical din 2006 (denumit în continuare „ITTA din 2006” sau „acordul”).

               2.Contextul propunerii

               2.1.Acordul internațional privind esențele de lemn tropical din 2006

               ITTA din 2006 își propune să promoveze extinderea și diversificarea comerțului internațional cu lemn tropical provenit din păduri gestionate în mod durabil și recoltate legal și să promoveze gestionarea durabilă a pădurilor producătoare de lemn tropical. Uniunea Europeană este parte la ITTA din 2006
                  1
               .

               ITTA din 2006 a înlocuit ITTA din 1994, iar primul ITTA a fost adoptat în 1983 (ITTA din 1983).

               ITTA din 2006 (adoptat în 2006) a intrat în vigoare la 7 decembrie 2011 pentru o perioadă de zece ani. Prin urmare, acesta va expira la 6 decembrie 2021, cu excepția cazului în care ITTC decide, prin vot special, să prelungească, să renegocieze sau să rezilieze acordul, în temeiul articolului 44 alineatul (1) din ITTA din 2006. ITTA din 2006 poate fi prelungit pentru o perioadă inițială de cinci ani și o perioadă suplimentară de trei ani, în conformitate cu articolul 44 alineatul (2).

               2.2.Consiliul internațional pentru esențele de lemn tropical

               În conformitate cu articolul 6 alineatul (1) din ITTA din 2006, ITTC este autoritatea supremă a Organizației Internaționale pentru Esențele de Lemn Tropical (ITTO)
                  2
               . ITTO reprezintă aproximativ 80 % din pădurile tropicale din lume și peste 90 % din comerțul cu lemn și produse din lemn. ITTC este format din toți membrii ITTO. ITTO are două categorii de membri: producători și consumatori. În temeiul articolului 44 alineatul (1), ITTC poate decide, prin vot special, să prelungească, să renegocieze sau să rezilieze ITTA din 2006, iar acordul poate fi prelungit, în temeiul articolului 44 alineatul (2), pentru o perioadă inițială de cinci ani și pentru o perioadă suplimentară de trei ani. În temeiul articolului 12 alineatul (1), ITTC depune eforturi pentru ca toate deciziile sale să fie adoptate și toate recomandările sale să fie formulate prin consens. În cazul în care nu se poate ajunge la un consens, ITTC ia o decizie cu privire la ITTA din 2006 prin vot special, în temeiul articolului 44 alineatul (1). În temeiul articolului 2 alineatul (8), „vot special” înseamnă un vot care necesită cel puțin două treimi din voturile exprimate de membrii producători prezenți și votanți și cel puțin 60 % din voturile exprimate de membrii consumatori prezenți și votanți, numărate separat, cu condiția ca respectivele voturi să fie exprimate de cel puțin jumătate din membrii producători prezenți și votanți și de cel puțin jumătate din membrii consumatori prezenți și votanți. În temeiul articolului 7 litera (a), ITTC poate, de asemenea, să ia decizii fără să se întrunească.

               Membrii ITTC dețin în total 2000 de voturi (producătorii și consumatorii dețin fiecare câte 1000 de voturi). Contribuțiile anuale și voturile sunt distribuite în mod egal acestor două grupuri. În cadrul fiecărui grup, cotizațiile și voturile fiecărui membru sunt calculate pe baza comerțului cu esențe de lemn tropical și, în cazul producătorilor, pe baza suprafeței de păduri tropicale din țara respectivă. UE plătește cea mai mare parte evaluată a contribuțiilor (plătite de Comisie pentru toate statele membre) la bugetul administrativ al ITTO și are cel mai mare număr de voturi (și cel mai mare număr de membri consumatori) și ar putea reprezenta o minoritate de blocare în cazul unui vot special.

               2.3.Prelungirea preconizată a ITTA din 2006

               ITTO s-a confruntat cu probleme financiare grave, legate de efectuarea de către o fostă echipă de conducere a secretariatului a unor investiții necorespunzătoare ale fondurilor, care au dus la o pierdere de 18 milioane USD, în perioada 2012-2015.

               În prezent, ITTO se bucură de o redresare financiară, chiar dacă aceasta este încă într-un stadiu incipient; organizația abordează deficiențele financiare și de gestionare a proiectelor și a activităților și a început o reformă a arhitecturii sale financiare. Faza-pilot a noii arhitecturi financiare se va derula până în 2022.

               Prelungirea ITTA din 2006 va acorda ITTO și membrilor săi timpul necesar pentru a continua eforturile de reformare a arhitecturii financiare a organizației și pentru ca ITTO să se stabilizeze pe deplin din punct de vedere financiar și să stabilească dacă ITTA din 2006 ar necesita o revizuire substanțială în viitor.

               3.Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii

               Actul avut în vedere este o decizie a Consiliului privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii, în temeiul articolului 218 alineatul (9) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE).

               Scopul prezentei propuneri este de a solicita Consiliului să autorizeze Comisia să își dea acordul sau să voteze, în numele Uniunii, în favoarea prelungirii ITTA din 2006 în cadrul ITTC.

               4.Temei juridic

               4.1.Temeiul juridic procedural

               4.1.1.Principii

               Articolul 218 alineatul (9) din TFUE prevede posibilitatea adoptării unor decizii de stabilire „a pozițiilor care trebuie adoptate în numele Uniunii în cadrul unui organism creat printr-un acord, în cazul în care acest organism trebuie să adopte acte cu efecte juridice, cu excepția actelor care modifică sau completează cadrul instituțional al acordului.”

               Conceptul de „acte cu efecte juridice” include actele care au efecte juridice în temeiul normelor de drept internațional aplicabile organismului în cauză. Sunt, de asemenea, incluse instrumentele care nu au un caracter obligatoriu în temeiul dreptului internațional, dar care „au vocația de a influența în mod decisiv conținutul reglementării adoptate de legiuitorul Uniunii”
                  3
               .

               4.1.2.Aplicarea la cazul în discuție

               Actul pe care ITTC ar putea decide să îl adopte este un act cu efecte juridice.

               Actul avut în vedere nu completează și nici nu modifică cadrul instituțional al acordului.

               Prin urmare, temeiul juridic procedural al propunerii de decizie este articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               4.2.Temeiul juridic material

               4.2.1.Principii

               Temeiul juridic material al unei decizii adoptate în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE depinde în primul rând de obiectivul și de conținutul actului avut în vedere cu privire la care se adoptă o poziție în numele Uniunii. În cazul în care actul avut în vedere urmărește două obiective sau include două elemente, iar unul dintre aceste obiective sau elemente poate fi identificat ca fiind obiectivul sau elementul principal, iar celălalt obiectiv sau element are mai degrabă un caracter accesoriu, decizia adoptată în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE trebuie să se întemeieze pe un singur temei juridic material, respectiv pe cel impus de obiectivul sau de elementul principal sau predominant.

               4.2.2.Aplicarea la cazul în discuție

               Obiectivul principal și conținutul actului avut în vedere se referă la politica comercială comună.

               Prin urmare, temeiul juridic material al deciziei propuse este articolul 207 din TFUE.

               4.3.Concluzie

               Temeiul juridic al deciziei propuse ar trebui să fie articolul 207 din TFUE, coroborat cu articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               2021/0057 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind poziția care urmează să fie adoptată de Uniunea Europeană în cadrul Consiliului internațional pentru esențele de lemn tropical în ceea ce privește prelungirea Acordului internațional privind esențele de lemn tropical din 2006

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Acordul internațional privind esențele de lemn tropical din 2006 (ITTA din 2006)a fost încheiat de Uniune prin Decizia 2011/731/UE a Consiliului
                  4
                și a intrat în vigoare la 7 decembrie 2011.

               (2)În temeiul articolului 44 alineatul (1) din ITTA din 2006, acordul va rămâne în vigoare pentru o perioadă de zece ani de la data intrării sale în vigoare - până la 6 decembrie 2021 - cu excepția cazului în care Consiliul internațional pentru esențele de lemn tropical, prin vot special în conformitate cu articolul 12, decide prelungirea, renegocierea sau rezilierea acordului conform dispozițiilor articolului respectiv.

               (3)Consiliul internațional pentru esențele de lemn tropical - în calitate de autoritate supremă a Organizației internaționale pentru esențele de lemn tropical (ITTO) - alcătuit, în temeiul articolului 6 din ITTA din 2006, din toți membrii ITTO, poate decide să prelungească ITTA 2006 pentru două perioade, o perioadă inițială de cinci ani și o perioadă suplimentară de trei ani, în temeiul articolului 44 alineatul (2).

               (4)Consiliul internațional pentru esențele de lemn tropical va lua o decizie cu privire la prelungirea ITTA din 2006 fie în cadrul celei de a 57-a sesiuni care va avea loc în noiembrie 2021, fie între sesiuni, printr-un proces de decizie fără întrunire.

               (5)Prelungirea ITTA din 2006 pentru o perioadă inițială de cinci ani este în interesul Uniunii Europene, întrucât ITTO este încă în etapele incipiente ale redresării financiare și în curs de a-și reforma arhitectura financiară.

               (6)Ar trebui stabilită poziția Uniunii în cadrul Consiliului internațional pentru esențele de lemn tropical.

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Poziția Uniunii Europene în cadrul Consiliului internațional pentru esențele de lemn tropical este de a aproba sau de a vota în favoarea prelungirii Acordului internațional privind esențele de lemn tropical din 2006 pentru o perioadă inițială de cinci ani.

               Articolul 2

               Prezenta decizie se adresează Comisiei.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)

                        2007/648/CE: Decizia Consiliului din 26 septembrie 2007 cu privire la semnarea și aplicarea cu titlu provizoriu, de către Comunitatea Europeană, a Acordului internațional privind esențele de lemn tropical din 2006 (JO L 262, 9.10.2007, p. 6).

                     (2)

                        ITTO a fost înființată prin ITTA din 1983.

                     (3)

                        Hotărârea Curții de Justiție din 7 octombrie 2014 în cauza Germania/Consiliu, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punctele 61-64.

                     (4)

                        Decizia 2011/731/UE a Consiliului din 8 noiembrie 2011 privind încheierea, în numele Uniunii Europene, a Acordului internațional privind esențele de lemn tropical din 2006 (JO L 294, 12.11.2011, p. 1).


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 11.3.2021
            COM(2021) 116 final
            2021/0061(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind poziția care trebuie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Comitetului european pentru elaborarea de standarde privind navigația interioară și în cadrul Comisiei Centrale pentru Navigația pe Rin în legătură cu adoptarea de standarde privind serviciile de informații fluviale armonizate

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.Obiectul propunerii

               Prezenta propunere se referă la decizia de stabilire a poziției care trebuie adoptată în numele Uniunii în cadrul reuniunii Comitetului european pentru elaborarea de standarde privind navigația interioară (CESNI) din 15 aprilie 2021 și în cadrul unei reuniuni în sesiune plenară a Comisiei Centrale pentru Navigația pe Rin (CCNR), care va avea loc la 2 iunie 2021, în legătură cu adoptarea preconizată a standardului european „Servicii de informații fluviale” (European Standard – River Information Services, ES-RIS, ediția 2021/1).

               2.Contextul propunerii

               2.1.CCNR și CESNI

               Comisia Centrală pentru Navigația pe Rin (CCNR) este o organizație internațională cu competențe de reglementare în ceea ce privește aspectele de transport pe căi navigabile interioare aferente Rinului. Patru state membre ale UE (Belgia, Franța, Germania și Țările de Jos) și Elveția sunt membre ale CCNR.

               Convenția revizuită privind navigația pe Rin, semnată la 17 octombrie 1868 la Mannheim, definește cadrul juridic de reglementare a utilizării Rinului drept cale navigabilă interioară și stabilește atribuțiile CCNR. Versiunea convenției aplicabilă în prezent a fost rezultatul unei Convenții de modificare a Convenției revizuite privind navigația pe Rin, adoptată la 20 noiembrie 1963, care a intrat în vigoare la 14 aprilie 1967. Reuniunile plenare se organizează de două ori pe an și reunesc reprezentanți ai statelor membre ale CCNR. Reuniunea plenară este organismul decizional al CCNR, oferind cadrul pentru adoptarea rezoluțiilor Comisiei Centrale. Fiecare stat dispune de un vot, iar deciziile sunt luate în unanimitate. Aceste rezoluții sunt obligatorii din punct de vedere juridic. UE nu se numără printre membrii CCNR.

               În 2015, CCNR a adoptat o rezoluție privind crearea unui comitet european pentru elaborarea de standarde comune în domeniul navigației interioare (Comité européen pour l'élaboration de standards dans le domaine de la navigation intérieure – CESNI). Misiunea acestuia include adoptarea de standarde tehnice în diverse domenii, în special în ceea ce privește navele, tehnologia informației și echipajul, interpretarea uniformă a acestor standarde și a procedurilor corespunzătoare, precum și deliberări privind siguranța navigației, protecția mediului sau alte domenii legate de navigație.

               CESNI este alcătuit din experți reprezentând statele membre ale CCNR și ale UE care au drepturi de vot bazate pe principiul „un stat, un vot”. UE nu este membră a CESNI. Cu toate acestea, ea poate participa la activitatea CESNI – alături de alte organizații internaționale a căror misiune acoperă domeniile vizate de CESNI – fără a avea drept de vot.

               2.2.Actul avut în vedere de CESNI și CCNR

               La reuniunea sa din 15 aprilie 2021, CESNI urmează să adopte prima ediție a standardului european pentru serviciile de informații fluviale (ES-RIS 2021/1).

               În cursul anilor 2019 și 2020, experții CESNI au elaborat proiectul standardului ES-RIS 2021/1. Aceasta va fi prima ediție a standardelor RIS elaborat de CESNI și reprezintă baza pentru viitoarele revizuiri ale ES-RIS. ES-RIS 2021/1 cuprinde specificațiile tehnice din domeniile reglementate de Directiva 2005/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind serviciile de informații fluviale (RIS) armonizate pe căile navigabile interioare de pe teritoriul Comunității
                  1
                și actele de punere în aplicare adoptate de Comisie în temeiul articolului 5 din directiva menționată. Specificațiile tehnice cuprinse în actele de punere în aplicare se bazează pe principiile tehnice stabilite în anexa II la Directiva 2005/44/CE și iau în considerare activitatea desfășurată în acest domeniu de organizațiile internaționale relevante (de exemplu, CCNR, CEE-ONU). Această primă ediție a standardului ES-RIS nu aduce modificări conținutului specificațiilor tehnice. Standardele relevante sunt reproduse în părțile și anexele la ES-RIS, și nu doar prin trimiteri la documente publicate de CEE-ONU. În plus, ES-RIS 2021/1 conține standardul de încercare privind AIS pentru navigația interioară 2021/3.0, care a fost adoptat de CESNI la 13 octombrie 2020 și care a făcut obiectul Deciziei (UE) 2020/1508 a Consiliului
                  2
               .

               ES-RIS 2021/1 acoperă următoarele standarde tehnice pentru RIS:

               Partea I: Standard privind sistemele de afișare a hărților electronice și de informații pentru navigația interioară

               Partea II: Standard privind urmărirea și reperarea navelor pentru navigația interioară

               Partea III: Cerințele operaționale și de performanță ale echipamentelor de la bord ale AIS pentru navigația interioară, metodele de încercare și rezultatele necesare ale încercărilor (Standardul de încercare privind AIS pentru navigația interioară)

               Partea IV: Standard privind raportarea electronică a navelor în navigația interioară

               Partea a V-a: Standard privind notificările transmise comandanților de nave

               ES-RIS va fi actualizat periodic, ținându-se cont de activitatea grupurilor de lucru ale CESNI. Actualizările periodice ale ES-RIS sunt necesare pentru:

               –a menține un nivel înalt de siguranță a navigației interioare,

               –a urmări evoluția tehnică,

               –a asigura compatibilitatea cu cadrul juridic al UE și cu cerințele internaționale.

               În cadrul reuniunii sale din 13 octombrie 2020, Comitetul CESNI a hotărât să programeze adoptarea standardului ES-RIS 2021/1 pentru reuniunea din 15 aprilie 2021. Înaintea acestei reuniuni din 15 aprilie 2021, se preconizează că proiectele de standarde vor suferi numai modificări minore. Standardul ES-RIS 2021/1 va fi publicat pe un site web dedicat (cesni.eu). Toate statele membre ale UE dispun de un acces (protejat) la proiectele de standarde menționate mai sus.

               Specificațiile tehnice cuprinse în ES-RIS 2021/1 corespund specificațiilor tehnice care au fost deja adoptate în cadrul juridic al Directivei 2005/44/CE
                  3
               .

               CCNR va adopta o rezoluție de modificare a regulamentelor CCNR pentru a include o trimitere la standardul ES-RIS 2021/1.

               Pentru a asigura coerența celor două regimuri juridice existente pentru serviciile de informații fluviale armonizate (Rin și UE), este oportună alinierea standardelor relevante. Întrucât legislația UE relevantă este deja în vigoare, regulamentele CCNR vor face trimitere la ES-RIS 2021/1 începând de la 25 aprilie 2022. Această dată corespunde termenului de aplicare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2019/1744 al Comisiei, cel mai recent act de punere în aplicare care a intrat în vigoare în temeiul Directivei 2005/44/CE. În acest mod se va asigura o armonizare a calendarului de punere în aplicare.

               3.Poziția care trebuie adoptată în numele Uniunii

               Stabilirea poziției Uniunii este necesară ținând cont că obiectul actelor avute în vedere se referă la un domeniu care intră în sfera competenței exclusive a Uniunii și pentru a se asigura faptul că interesele UE sunt avute în vedere în mod corespunzător atunci când se adoptă decizii de stabilire a standardelor pentru serviciile de informații fluviale (RIS) armonizate. În temeiul articolului 3 alineatul (2) din TFUE, Uniunea Europeană are competență externă exclusivă în domeniile acoperite de standardele în cauză, întrucât acestea sunt susceptibile să aducă atingere normelor comune ale UE. Într-adevăr, statele membre trebuie să instituie RIS potrivit articolului 4 din Directiva 2005/44/CE în conformitate cu specificațiile tehnice cuprinse în actele de punere în aplicare adoptate de Comisie în temeiul articolului 5 din directiva menționată. Proiectele de standarde în cauză sunt concepute pentru a fi complet aliniate la standardele incluse în prezent în specificațiile tehnice obligatorii ale UE adoptate în temeiul Directivei 2005/44/CE și cuprinse în Regulamentele de punere în aplicare (UE) 2018/2032, 2018/1973, 2019/838 și 2019/1744. Aceste standarde se referă la specificațiile tehnice pentru serviciile de informații fluviale armonizate, care, conform considerentului 3 din Directiva 2005/44/CE, trebuie luate în considerare la adoptarea specificațiilor tehnice obligatorii în temeiul articolului 5 din directiva amintită.

               Elaborarea standardului ES-RIS a făcut obiectul unor pregătiri intense la nivelul experților din cadrul CESNI. În acest sens a fost consultată o gamă largă de experți, atât din sectorul public, cât și din sectorul privat. În cursul elaborării standardelor, la nivelul CESNI au fost organizate următoarele reuniuni tehnice:

               –reuniuni ale grupurilor de lucru (13-14.2.2019, 11-12.12.2019, 1-2.4.2020, 23-26.6.2020, 2-3.9.2020) și

               –o reuniune a Comitetului (13.10.2020).

               Aceste reuniuni au permis ajungerea la un acord la nivel de experți în ceea ce privește standardele pentru serviciile de informații fluviale armonizate.

               Poziția propusă a Uniunii este de a adopta standardul ES-RIS 2021/1, deoarece acesta asigură cel mai înalt nivel de siguranță în navigația interioară, urmează evoluțiile tehnice din acest sector și asigură compatibilitatea serviciilor de informații fluviale în Europa

               4.Temei juridic

               4.1.Temei juridic procedural

               4.1.1.Principii

               Articolul 218 alineatul (9) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) prevede posibilitatea adoptării unor decizii de stabilire „a pozițiilor care trebuie adoptate în numele Uniunii în cadrul unui organism creat printr-un acord, în cazul în care acest organism trebuie să adopte acte cu efecte juridice, cu excepția actelor care modifică sau completează cadrul instituțional al acordului”.

               Articolul 218 alineatul (9) din TFUE se aplică indiferent dacă Uniunea este sau nu membră a organismului în cauză sau parte la acordul respectiv
                  4
               .

               Noțiunea de „acte cu efecte juridice” include actele care au efecte juridice în temeiul normelor de drept internațional aplicabile organismului în cauză. Sunt, de asemenea, incluse instrumentele care nu au caracter obligatoriu în temeiul dreptului internațional, dar care „au vocația de a influența în mod decisiv conținutul reglementării adoptate de legiuitorul Uniunii”
                  5
               .

               4.1.2.Aplicarea la cazul în speță

               Atât CESNI, cât și CCNR sunt organisme instituite în temeiul unui acord internațional.

               Deși normele adoptate de CESNI nu sunt obligatorii în sine, ele vor deveni obligatorii pentru membrii CCNR de îndată ce aceasta din urmă va aduce modificări propriului cadru de reglementare privind specificațiile tehnice RIS pentru a face trimitere la standardele adoptate de CESNI și pentru a le face obligatorii în cadrul aplicării Convenției revizuite privind navigația pe Rin. Caracterul obligatoriu al Regulamentelor privind navigația pe Rin pentru membrii CCNR rezultă din dispozițiile Convenției de la Mannheim din 17 octombrie 1868
                  6
               .

               Mai mult, standardul ES-RIS 2021/1 și revizuirile sale viitoare sunt acte cu efecte juridice în sensul aplicării articolului 218 alineatul (9) din TFUE, deoarece acestea au vocația de a influența în mod decisiv conținutul legislației UE. Articolul 5 din Directiva 2005/44/CE împuternicește Comisia să adopte orientări și specificații tehnice pentru a sprijini RIS și pentru a asigura interoperabilitatea acestor servicii. În considerentul 3 din directivă se menționează că, din motive de siguranță și în interesul armonizării paneuropene, conținutul acestor cerințe și specificații tehnice comune ar trebui să se bazeze pe activitatea depusă în acest domeniu de organizațiile internaționale relevante, precum Comisia Centrală pentru Navigația pe Rin (CCNR) și Comisia Economică pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite (CEE-ONU).

               ES-RIS 2021/1 va conține specificații tehnice corespunzătoare celor care au fost adoptate până în prezent în cadrul dispozițiilor de la articolul 5 din Directiva 2005/44/CE. Specificațiile tehnice aplicabile RIS în temeiul Convenției de la Mannheim vor fi aliniate cu cele adoptate în cadrul Directivei 2005/44/CE, iar orice revizuire viitoare a ES-RIS 2021/1 va avea un impact direct asupra acquis-ului Uniunii în acest domeniu.

               Rezoluția care urmează să fie adoptată de CCNR, care va modifica regulamentele CCNR pentru a include o trimitere la ES-RIS 2021/1, va fi un act obligatoriu din punct de vedere juridic pentru părțile CCNR. Totuși, aceasta nu va modifica și nu va completa cadrul instituțional al Convenției de la Mannheim.

               Prin urmare, este necesar să se stabilească poziția care trebuie adoptată în numele Uniunii în cadrul CESNI și al CCNR în legătură cu adoptarea de standarde privind serviciile de informații fluviale armonizate.

               În consecință, temeiul juridic procedural al propunerii de decizie este articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               4.2.Temeiul juridic material

               4.2.1.Principii

               Temeiul juridic material al unei decizii adoptate în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE depinde în primul rând de obiectivul și de conținutul actului avut în vedere cu privire la care se adoptă o poziție în numele Uniunii. În cazul în care actul avut în vedere urmărește două obiective sau include două elemente, iar unul dintre aceste obiective sau elemente poate fi identificat ca fiind obiectivul sau elementul principal, iar celălalt obiectiv sau element are mai degrabă un caracter accesoriu, decizia adoptată în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE trebuie să se întemeieze pe un singur temei juridic material, respectiv cel impus de obiectivul sau de elementul principal sau predominant.

               4.2.2.Aplicarea la cazul în speță

               Obiectivul principal și conținutul actului avut în vedere se referă la politica comună în domeniul transporturilor.

               Prin urmare, temeiul juridic material al propunerii de decizie este articolul 91 alineatul (1) din TFUE.

               4.3.Concluzie

               Temeiul juridic al deciziei propuse trebuie să fie articolul 91 alineatul (1) din TFUE coroborat cu articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               2021/0061 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind poziția care trebuie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Comitetului european pentru elaborarea de standarde privind navigația interioară și în cadrul Comisiei Centrale pentru Navigația pe Rin în legătură cu adoptarea de standarde privind serviciile de informații fluviale armonizate

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 91 alineatul (1) coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Convenția revizuită privind navigația pe Rin, semnată la Mannheim la 17 octombrie 1868, modificată prin Convenția de modificare a Convenției revizuite privind navigația pe Rin, semnată la Strasbourg la 20 noiembrie 1963, a intrat în vigoare la 14 aprilie 1967.

               (2)În temeiul articolului 1 din acord, Comisia Centrală pentru Navigația pe Rin (CCNR) poate aduce modificări propriului cadru de reglementare privind serviciile de informații fluviale („RIS”) pentru a face trimitere la standardele adoptate de Comitetul european pentru elaborarea de standarde privind navigația interioară („CESNI”) și pentru a face aceste standarde obligatorii în cadrul aplicării Convenției revizuite privind navigația pe Rin.

               (3)CESNI a fost creat la 3 iunie 2015 în cadrul CCNR cu scopul de a elabora standarde tehnice pentru căile navigabile interioare în diverse domenii, în special în ceea ce privește navele, tehnologia informației și echipajul.

               (4)Măsurile luate de Uniune în sectorul navigației interioare trebuie să aibă scopul de a asigura uniformitatea în ceea ce privește elaborarea specificațiilor tehnice aplicate în Uniune serviciilor de informații fluviale.

               (5)Pentru un transport eficient și sigur pe căile navigabile interioare, este important ca serviciile de informații armonizate să fie compatibile și cât mai armonizate cu putință în cadrul diferitelor regimuri juridice din Europa.

               (6)În cadrul reuniunii sale din 15 aprilie 2021, CESNI urmează să adopte standardul european „Servicii de informații fluviale” („ES-RIS”) 2021/1.

               (7)ES-RIS 2021/1 stabilește specificații și standarde tehnice uniforme pentru a sprijini RIS și a asigura interoperabilitatea acestor servicii. Specificațiile și standardele tehnice în cauză corespund celor adoptate în cadrul juridic al Directivei 2005/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului
                  7
               , în special în următoarele domenii: sistemul de afișare a hărților electronice și de informații pentru navigația interioară, raportarea electronică a navelor, notificările transmise comandanților de nave, sistemele de urmărire și reperare a navelor și compatibilitatea echipamentelor necesare pentru utilizarea RIS.

               (8)Specificațiile tehnice pentru RIS se bazează pe principiile tehnice stabilite în anexa II la Directiva 2005/44/CE și iau în considerare activitatea depusă în acest domeniu de organizațiile internaționale relevante.

               (9)Este oportun să se stabilească poziția care trebuie adoptată în numele Uniunii în cadrul CESNI, deoarece standardul ES-RIS 2021/1 va avea vocația să influențeze în mod decisiv conținutul legislației Uniunii, și anume specificațiile tehnice obligatorii adoptate în cadrul Directivei 2005/44/CE.

               (10)În cadrul reuniunii sale plenare din 2 iunie 2021, CCNR urmează să adopte o rezoluție care va modifica regulamentele CCNR pentru a include o trimitere la ES-RIS 2021/1. Prin urmare, este oportun să se stabilească, de asemenea, poziția care trebuie adoptată în numele Uniunii în cadrul CCNR.

               (11)Uniunea nu este membră nici a CCNR, nici a CESNI. Poziția Uniunii trebuie să fie exprimată de statele membre ale Uniunii care sunt membre ale acestor organisme, acționând împreună,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               (1)Poziția care trebuie adoptată în numele Uniunii în cadrul reuniunii din 15 aprilie 2021 a Comitetului european pentru elaborarea de standarde privind navigația interioară („CESNI”) este de a aproba adoptarea standardului european „Servicii de informații fluviale” („ES-RIS”) 2021/1.

               (2)Poziția care trebuie adoptată în numele Uniunii la reuniunea în sesiune plenară a Comisiei Centrale pentru Navigația pe Rin („CCNR”) în cadrul căreia se va decide asupra serviciilor de informații fluviale este de a sprijini toate propunerile de aliniere a regulamentelor CCNR la cele ale ES-RIS 2021/1.

               Articolul 2

               (1)Poziția menționată la articolul 1 alineatul (1) se exprimă de către statele membre ale Uniunii care sunt membre ale CESNI, acționând împreună.

               (2)Poziția menționată la articolul 1 alineatul (2) se exprimă de către statele membre ale Uniunii care sunt membre ale CCNR, acționând împreună.

               Articolul 3

               Se poate conveni asupra unor modificări tehnice minore ale pozițiilor menționate la articolul 1 fără a mai fi necesară o nouă decizie a Consiliului.

               Articolul 4

               Prezenta decizie se adresează statelor membre.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)

                        Directiva 2005/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind serviciile de informații fluviale (RIS) armonizate pe căile navigabile interioare de pe teritoriul Comunității (JO L 255, 30.9.2005, p. 152).

                     (2)

                        Decizia (UE) 2020/1508 a Consiliului din 12 octombrie 2020 privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Comitetului european pentru elaborarea de standarde privind navigația interioară (CESNI) și în cadrul Comisiei Centrale pentru Navigația pe Rin (CCNR) în legătură cu adoptarea de standarde privind cerințele tehnice pentru navele de navigație interioară (JO L 345, 19.10.2020, p. 6).

                     (3)

                        Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/2032 al Comisiei din 20 noiembrie 2018 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 416/2007 al Comisiei privind specificațiile tehnice ale notificărilor transmise comandanților de nave (JO L 332, 28.12.2018, p. 1-181);
                        Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/1973 al Comisiei din 7 decembrie 2018 de modificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 909/2013 al Comisiei privind specificațiile tehnice pentru sistemul de afișare a hărților electronice și de informații pentru navigația interioară (sistemul ECDIS interior) menționat în Directiva 2005/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 324, 19.12.2018, p. 1-44);
                        Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/838 al Comisiei din 20 februarie 2019 privind specificațiile tehnice pentru sistemele de urmărire și reperare a navelor și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 415/2007 (JO L 138, 24.5.2019, p. 31-69);
                        Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/1744 al Comisiei din 17 septembrie 2019 privind specificațiile tehnice pentru raportarea electronică a navelor în navigația interioară și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 164/2010 (JO L 273, 25.10.2019, p. 1-182).

                     (4)

                        Hotărârea Curții de Justiție din 7 octombrie 2014 în cauza Germania/Consiliul, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punctul 64.

                     (5)

                        Hotărârea Curții de Justiție din 7 octombrie 2014 în cauza Germania/Consiliul, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punctele 61-64.

                     (6)

                        Convenția revizuită privind navigația pe Rin din 17 octombrie 1868, astfel cum a fost modificată la 20 noiembrie 1963.

                     (7)

                        Directiva 2005/44/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind serviciile de informații fluviale (RIS) armonizate pe căile navigabile interioare de pe teritoriul Comunității (JO L 255, 30.9.2005, p. 152).