               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 18.12.2015
            COM(2015) 666 final
            2015/0305(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            de stabilire a poziției UE în ceea ce privește o recomandare a Comitetului mixt privind readmisia instituit în temeiul acordului privind readmisia dintre Comunitatea Europeană și Federația Rusă, în ceea ce privește cererile de readmisie care necesită organizarea de audieri

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               Acordul dintre Uniunea Europeană și Rusia privind readmisia a intrat în vigoare la 1 iunie 2007. În temeiul articolului 19 alineatul (1) litera (b) din acord, Comitetul mixt privind readmisia are sarcina „de a decide cu privire la modalitățile necesare pentru o aplicare uniformă a acordului.” În conformitate cu articolul 6 alineatul (3) din Regulamentul de procedură al Comitetului, adoptat prin Decizia nr. 1/2007 din 25 iulie 2007, Comitetul poate adopta recomandări.

               O primă recomandare privind cererile de readmisie care necesită organizarea de audieri a fost adoptată de Comitetul mixt de readmisie la 2 iunie 2009. Se pare că această recomandare ar trebui să fie clarificată printr-o a doua recomandare, care să furnizeze orientări pentru situațiile în care termenul pentru organizarea audierii nu poate fi respectat și audierea trebuie reprogramată.

               2.REZULTATELE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI

               Proiectul de recomandare anexat la prezenta propunere de decizie a Consiliului a fost discutat și aprobat împreună cu partea rusă în timpul celei de a 12-a, a 13-a și a 14-a reuniuni a Comitetului și a fost pregătit în strânsă colaborare cu statele membre, care au fost, de asemenea, prezente la dezbaterile Comitetului pe această temă. În lipsa unei reuniuni a Grupului de lucru pentru integrare, migrație și expulzare, Comisia a consultat, la 20 octombrie 2014, consilierii în materie de justiție și afaceri interne cu privire la acest proiect de recomandare, însă aceștia nu au formulat observații.

               3. IMPACTUL FINANCIAR ȘI BUGETAR

               Prezenta propunere nu are impact asupra bugetului UE.

               2015/0305 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               de stabilire a poziției UE în ceea ce privește o recomandare a Comitetului mixt privind readmisia instituit în temeiul acordului privind readmisia dintre Comunitatea Europeană și Federația Rusă, în ceea ce privește cererile de readmisie care necesită organizarea de audieri

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 79 coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Acordul din 25 mai 2006 dintre Comunitatea Europeană și Federația Rusă privind readmisia
                  1
                (denumit în continuare „acordul privind readmisia”) a intrat în vigoare la 1 iunie 2007.

               (2)Articolul 19 din Acordul privind readmisia instituie Comitetul mixt privind readmisia cu atribuții specificate în decizie.

               (3)În temeiul articolului 19 alineatul (1) litera (b) din acordul privind readmisia, Comitetul mixt privind readmisia are sarcina de a decide cu privire la modalitățile necesare pentru o aplicare uniformă a acordului.

               (4)Audierea este unul dintre elementele din procedura de readmisie prevăzute în acord și, în conformitate cu articolul 9 alineatul (4), ar trebui să fie organizată în cazul în care partea solicitantă nu poate atașa la cererea de readmisie niciunul dintre documentele enumerate în anexele 2 și 3 la acord.

               (5)O primă recomandare privind cererile de readmisie care necesită organizarea de audieri a fost adoptată de Comitetul mixt de readmisie la 2 iunie 2009. Se pare că această recomandare ar trebui să fie clarificată printr-o a doua recomandare, care să furnizeze orientări pentru situațiile în care termenul pentru organizarea audierii nu poate fi respectat și audierea trebuie reprogramată.

               (6)Prin urmare, este oportun să se stabilească care este poziția Uniunii în ceea ce privește recomandarea privind cererile de readmisie ce necesită organizarea de audieri care urmează să fie adoptată de către Comisie,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               1. Poziția pe care urmează să o adopte Uniunea Europeană în cadrul Comitetului mixt privind readmisia, instituit prin articolul 19 din Acordul dintre Comunitatea Europeană și Federația Rusă privind readmisia, în ceea ce privește adoptarea recomandării privind cererile de readmisie care necesită organizarea de audieri se bazează pe proiectul de recomandare a Comitetului mixt privind readmisia, atașat la prezenta decizie.

               2. Reprezentanții Uniunii în cadrul Comitetului mixt pot aduce modificări tehnice minore proiectului de recomandare a Comitetului mixt privind readmisia, fără să fie necesară o altă decizie a Consiliului.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)
                  JO L 129, 17 mai 2007, p. 40.

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 18.12.2015
            COM(2015) 666 final
            ANEXĂ
            la
            Propunerea de Decizie a Consiliului
            de stabilire a poziției Comunității în ceea ce privește o recomandare a Comitetului mixt privind readmisia instituit în temeiul acordului privind readmisia dintre Comunitatea Europeană și Federația Rusă, în ceea ce privește cererile de readmisie care necesită organizarea de audieri

               RECOMANDAREA NR. 2 A COMITETULUI MIXT PRIVIND READMISIA INSTITUIT PRIN ACORDUL DINTRE FEDERAȚIA RUSĂ ȘI COMUNITATEA EUROPEANĂ PRIVIND READMISIA DIN 25 MAI 2006

               în ceea ce privește cererile de readmisie care necesită organizarea de audieri

               din „”

               COMITETUL,

               Făcând referire la acordul dintre Federația Rusă și Comunitatea Europeană privind readmisia din 25 mai 2006 (denumit în continuare „acordul”), în special la articolul 19 alineatul (1) și la articolul 6 alineatul (3) din Regulamentul de procedură al Comitetului mixt privind readmisia din 25 iulie 2007.

               Întrucât audierea este unul dintre elementele din procedura de readmisie prevăzute în acord și, în conformitate cu articolul 9 alineatul (4), ar trebui să fie organizată în cazul în care partea solicitantă nu poate atașa la cererea de readmisie niciunul dintre documentele enumerate în anexele 2 și 3 la acord.

               Întrucât Recomandarea nr. 1 a Comitetului mixt privind readmisia în ceea ce privește cererile de readmisie care necesită organizarea de audieri a fost adoptată la 2 iunie 2009 de către Comitet (denumită în continuare „Recomandarea nr. 1”).

               Întrucât, în conformitate cu articolul 20 alineatul (1) litera (f) din acord, modalitățile specifice privind termenele de gestionare a cererilor de readmisie pot face obiectul unor protocoale bilaterale de punere în aplicare,

               RECOMANDĂ:

               1.În conformitate cu punctul 2 din Recomandarea nr. 1, în cazul în care protocoalele de punere în aplicare încheiate între Federația Rusă și statele membre ale UE nu prevăd un termen pentru organizarea de audieri, acest termen nu ar trebui să depășească 10 zile calendaristice de la data primirii cererii de readmisie, astfel cum se prevede la punctul 1 din Recomandarea nr. 1.

               2.În cazul în care nu s-a organizat o audiere în termenul menționat la punctul 1 din această recomandare sau în cazul neprezentării persoanei la audiere, statul solicitant și statul solicitat stabilesc un contact și iau dispozițiile necesare pentru a organiza o audiere fără întârziere.

               3.În cazul în care, în termenul stabilit pentru organizarea audierii, statul solicitant informează statul solicitat cu privire la amânarea datei la care se prezintă persoana respectivă pentru audiere, termenul-limită menționat la punctul 1 din prezenta recomandare sau, după caz, termenul-limită prevăzut în respectivul protocol de punere în aplicare ar trebui să fie prelungit până la data menționată în notificare.

               4.Termenul pentru organizarea audierii, ținând seama de circumstanțele menționate la punctul 3 din prezenta recomandare, nu ar trebui să depășească 60 de zile calendaristice de la data primirii cererii de readmisie, cu excepția cazului în care circumstanțele specifice ale cazului justifică organizarea audierii după acea dată.

               Pentru Federația Rusă,
                     Pentru Uniunea Europeană,


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 10.2.2016
            COM(2016) 72 final
            2016/0044(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Comitetului mixt privind readmisia în ceea ce privește o decizie a Comitetului mixt privind readmisia referitoare la măsurile de punere în aplicare a articolelor 4 și 6 din Acordul dintre Uniunea Europeană și Republica Turcia privind readmisia persoanelor aflate în situație de ședere ilegală începând din 1 iunie 2016

               EXPUNERE DE MOTIVE

               Acordul dintre Uniunea Europeană și Republica Turcia privind readmisia persoanelor aflate în situație de ședere ilegală (denumit în continuare: „acordul”) a fost încheiat prin Decizia 2014/252/UE a Consiliului
                  1
                și a intrat în vigoare la 1 octombrie 2014. În conformitate cu articolul 24 alineatul (3) din acord, dispozițiile articolelor 4 și 6 din acord referitoare la readmisia resortisanților din țările terțe și a apatrizilor vor deveni aplicabile după trei ani de la intrarea în vigoare a acordului, respectiv începând cu 1 octombrie 2017.

               La 29 noiembrie 2015, în urma reuniunii la nivel înalt UE-Turcia
                  2
               , Uniunea și Turcia și-au exprimat acordul politic „că acordul de readmisie UE-Turcia va deveni aplicabil în întregime începând din iunie 2016, astfel încât Comisia să își poată prezenta cel de al treilea raport privind progresele înregistrate în toamna lui 2016 în vederea finalizării procesului de liberalizare a vizelor, care constă în ridicarea cerințelor privind vizele pentru cetățenii turci în spațiul Schengen până în octombrie 2016 după îndeplinirea cerințelor foii de parcurs”.

               Acordul instituie Comitetul mixt privind readmisia care are ca atribuții, printre altele, să monitorizeze și să faciliteze aplicarea acordului și să decidă cu privire la măsurile de punere în aplicare necesare. În urma declarației politice de la data de 29 noiembrie 2015, în cadrul celei de a doua reuniuni a Comitetului mixt privind readmisia care a avut loc la 19 ianuarie 2016, UE și Turcia au discutat posibilitatea ca, în temeiul articolului 19 alineatul (1) litera (b) din acord, Comitetul mixt privind readmisia să ia o decizie privind măsurile de punere în aplicare necesare pentru a devansa data de la care obligațiile care decurg din articolele 4 și 6 din acord vor deveni aplicabile, și anume, începând cu 1 iunie 2016. În acest sens, la prezenta propunere este anexat un proiect de decizie al Comitetului mixt privind readmisia.

               2016/0044 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Comitetului mixt privind readmisia în ceea ce privește o decizie a Comitetului mixt privind readmisia referitoare la măsurile de punere în aplicare a articolelor 4 și 6 din Acordul dintre Uniunea Europeană și Republica Turcia privind readmisia persoanelor aflate în situație de ședere ilegală începând din 1 iunie 2016

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 79 alineatul (3), coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)
                     Acordul dintre Uniunea Europeană și Republica Turcia privind readmisia persoanelor aflate în situație de ședere ilegală (denumit în continuare „acordul”) a fost încheiat prin Decizia 2014/252/UE a Consiliului
                  3
                și a intrat în vigoare la 1 octombrie 2014. În conformitate cu articolul 24 alineatul (3) din acord, dispozițiile articolelor 4 și 6 din acord referitoare la readmisia resortisanților din țările terțe și a apatrizilor ar trebui să fie aplicabile începând cu 1 octombrie 2017.

               (2)
                     UE și Turcia și-au exprimat acordul politic, în cadrul reuniunii la nivel înalt care a avut loc la 29 noiembrie 2015, ca acordul de readmisie să fie pe deplin aplicabil începând cu 1 iunie 2016.

               (3) Articolul 19 alineatul (1) litera (b) din acord prevede că, pentru o aplicare uniformă a acordului, Comitetul mixt privind readmisia poate decide cu privire la măsurile de punere în aplicare a acestuia. Prin urmare, ar fi oportun să se stabilească, printr-o decizie a Comitetului mixt privind readmisia, măsurile de punere în aplicare necesare pentru a devansa data de la care obligațiile care decurg din articolele 4 și 6 din acord vor deveni aplicabile, și anume, începând cu 1 iunie 2016.

               [(4) În conformitate cu articolul 3 din Protocolul (nr. 21) privind poziția Regatului Unit și a Irlandei cu privire la spațiul de libertate, securitate și justiție, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Regatul Unit a notificat intenția sa de a participa la adoptarea și la aplicarea prezentei decizii.]

               [(5) În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul (nr. 21) privind poziția Regatului Unit și a Irlandei cu privire la spațiul de libertate, securitate și justiție, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, și fără a aduce atingere articolului 4 din protocolul respectiv, Irlanda nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale.]

               (6) În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul (nr. 22) privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale.

               (7) Având în vedere cele expuse anterior, este necesar să se stabilească poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Comitetului mixt privind readmisia în ceea ce privește o decizie a Comitetului mixt privind readmisia referitoare la măsurile de punere în aplicare a articolelor 4 și 6 din acord, începând cu 1 iunie 2016,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Comitetului mixt UE-Turcia privind readmisia în ceea ce privește o decizie a Comitetului mixt privind readmisia referitoare la măsurile de punere în aplicare a articolelor 4 și 6 din acord, începând cu 1 iunie 2016, se bazează pe proiectul de decizie al Comitetului mixt privind readmisia anexat la prezenta decizie.

               Pot fi acceptate modificări minore ale acestui proiect de decizie fără a mai fi necesară o altă decizie a Consiliului.

               Articolul 2

               Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)
                  JO L 134, 7.5.2014, p. 1.

                     (2)
                  Declarația 870/15 a Secretariatului General al Consiliului din 29.11.2015.

                     (3)
                  JO L…

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 10.2.2016
            COM(2016) 72 final
            ANEXĂ
            la
            Propunerea de DECIZIE a CONSILIULUI
            de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Comitetului mixt privind readmisia în ceea ce privește o decizie a Comitetului mixt privind readmisia referitoare la măsurile de punere în aplicare a articolelor 4 și 6 din Acordul dintre Uniunea Europeană și Republica Turcia privind readmisia persoanelor aflate în situație de ședere ilegală începând din 1 iunie 2016

               PROIECT DE

               DECIZIE NR. 2/2016 A COMITETULUI MIXT PRIVIND READMISIA INSTITUIT PRIN
               ACORDUL DINTRE UNIUNEA EUROPEANĂ ȘI REPUBLICA TURCIA PRIVIND READMISIA PERSOANELOR AFLATE ÎN SITUAȚIE DE ȘEDERE ILEGALĂ

               referitoare la măsurile de punere în aplicare a articolelor 4 și 6 din acord începând cu 1 iunie 2016

               COMITETUL,

               având în vedere Acordul dintre Uniunea Europeană și Republica Turcia privind readmisia persoanelor aflate în situație de ședere ilegală, în special articolul 19 alineatul (1) litera (b),

               întrucât:

               (1) Acordul dintre Uniunea Europeană și Republica Turcia privind readmisia persoanelor aflate în situație de ședere ilegală (denumit în continuare „acordul”) a intrat în vigoare la 1 octombrie 2014.

               (2) Articolul 24 alineatul (3) din acord prevede că obligațiile referitoare la readmisia resortisanților din țările terțe și a apatrizilor, astfel cum se prevede la articolele 4 și 6 din acord, nu sunt aplicabile decât după trei ani de la intrarea în vigoare a acordului.

               (3) Acordul politic la care s-a ajuns de către cele două părți la reuniunea la nivel înalt UETurcia din data de 29 noiembrie și care prevede ca acordul să devină pe deplin aplicabil începând cu luna iunie 2016,

               DECIDE SĂ ADOPTE URMĂTOAREA MĂSURĂ DE PUNERE ÎN APLICARE:

               Articolul 1

               Obligațiile prevăzute la articolele 4 și 6 din acord referitoare la readmisia resortisanților din țările terțe și a apatrizilor vor fi aplicabile începând cu 1 iunie 2016.

               Articolul 2

               Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

               ………………………………...
                     …………………………………..

               (Pentru Uniunea Europeană)

                     (Pentru Republica Turcia)


title: Propunere de decizie a Consiliului privind interzicerea provizorie a utilizării şi vânzării în Austria a porumbului modificat genetic (Zea mays L. linia MON810), în conformitate cu Directiva 2001/18/CE a Parlamentului European şi a Consiliului (Numai textul în limba germană este autentic)

text:
Anunţ juridic important

|

52007PC0586

	[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |Bruxelles, 9.10.2007COM(2007) 586 finalPropunere deDECIZIE A CONSILIULUIprivind interzicerea provizorie a utilizării şi vânzării în Austria a porumbului modificat genetic (Zea mays L. linia MON810), în conformitate cu Directiva 2001/18/CE a Parlamentului European şi a Consiliului(Numai textul în limba germană este autentic)(prezentată de Comisie)EXPUNERE DE MOTIVE1. Introducerea pe piaţă a unei varietăţi modificate genetic de porumb Zea mays L. linia MON810 a fost autorizată în temeiul unor decizii ale Comisiei adoptate în conformitate cu Partea C din Directiva 90/220/CEE, iar autorităţile franceze au aprobat introducerea pe piaţă a acestui organism modificat genetic (OMG). Autorizaţia se referă la toate utilizările produsului, şi anume importul, prelucrarea în produse alimentare sau hrană pentru animale şi cultivarea.2. În conformitate cu articolul 16 (clauza de salvgardare) din Directiva 90/220/CEE, Austria a notificat ulterior Comisiei decizia sa de a interzice sau de a restricţiona provizoriu introducerea pe piaţă a porumbului Zea mays L. linia MON810 pentru toate utilizările acoperite de autorizaţia acordată în temeiul Directivei 90/220/CEE, motivând această decizie.3. Produsele derivate din porumbul Zea mays L. linia MON810 (alimente şi ingrediente alimentare produse din făină de porumb, gluten de porumb, griş din porumb, amidon de porumb, glucoză de porumb şi ulei de porumb obţinute din Zea mays L. linia MON810) sunt autorizate în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 258/97[1] şi Regulamentul (CE) nr. 1829/2003[2]. Aceste utilizări nu intră sub incidenţa clauzei de salvgardare notificate de Austria.4. A fost consultat Comitetul ştiinţific pentru plante, iar conform avizelor acestuia, informaţiile furnizate de Austria nu constituie noi dovezi ştiinţifice relevante care nu au fost luate în considerare în cadrul evaluării iniţiale a riscurilor pentru respectivele OMG-uri şi care să necesite o revizuire a avizului său ştiinţific iniţial privind siguranţa porumbului Zea mays L. linia MON810.5. Directiva 90/220/CEE a fost abrogată de Directiva 2001/18/CE a Parlamentului European şi a Consiliului privind diseminarea deliberată în mediu a organismelor modificate genetic[3].6. În ianuarie 2004, Comisia a solicitat Austriei să reexamineze clauza de salvgardare în lumina noului cadru de reglementare şi, dacă este necesar, să transmită o nouă notificare în conformitate cu Directiva 2001/18/CE.7. În conformitate cu articolul 23 din Directiva 2001/18/CE, Austria a comunicat Comisiei informaţii suplimentare în sprijinul clauzei de salvgardare existente.8. În temeiul articolului 23 din Directiva 2001/18/CE, Comisia trebuie să ia o decizie în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 30 alineatul (2) din directivă, căreia i se aplică articolele 5 şi 7 din Decizia 1999/468/CE a Consiliului, având în vedere dispoziţiile articolului 8 al acesteia.9. În conformitate cu articolul 28 alineatul (1) din Directiva 2001/18/CE, a fost consultată Autoritatea Europeană pentru Siguranţa Alimentară (EFSA), instituită prin Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European şi al Consiliului[4], în temeiul căruia aceasta a înlocuit comitetele ştiinţifice relevante; aceasta a concluzionat în avizul emis la 8 iulie 2004[5] că informaţiile furnizate de Austria nu constituie noi dovezi ştiinţifice care să invalideze evaluarea riscului ecologic prezentat de porumbul Zea mays L. linia MON810 şi să justifice interzicerea acestui OMG în Austria.10. Prin urmare, în conformitate cu articolul 5 alineatul (2) din Decizia 1999/468/CE a Consiliului, un proiect de decizie a Comisiei prin care se solicita Austriei să abroge clauza naţională de salvgardare a fost prezentat pentru obţinerea avizului comitetului instituit prin articolul 30 din Directiva 2001/18/CE.11. Întrucât comitetul, care a fost consultat la 29 noiembrie 2004, nu a emis un aviz privind clauza de salvgardare, în temeiul articolului 5 alineatul (4) din Decizia 1999/468/CE a Consiliului, Comisia trebuie să prezinte de îndată Consiliului propuneri privind măsurile care trebuie luate şi să informeze Parlamentul European.12. În temeiul articolului 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE a Consiliului, la 24 iunie 2005, Consiliul pentru mediu şi-a manifestat cu majoritate calificată opoziţia faţă de propunerea prin care se solicita Austriei să abroge măsura de salvgardare, prin urmare Comisia trebuie să îşi reexamineze propriile propuneri.13. În declaraţia sa, Consiliul a afirmat că „există încă o anumită incertitudine în ceea ce priveşte măsurile naţionale de salvgardare pe piaţa varietăţi[i] de porumb modificat genetic […] MON810” şi a invitat Comisia „să strângă dovezi suplimentare privind OMG-ul în cauză şi să evalueze în continuare dacă măsura luată de [Austria] având obiectivul de a suspenda, ca măsură temporară de precauţie, introducerea [acestuia] pe piaţă este justificată şi dacă autorizarea [acestui] organism[…] îndeplineşte cerinţele de siguranţă prevăzute de Directiva 2001/18/CE”.14. În noiembrie 2005, EFSA a fost invitată să stabilească dacă există argumente ştiinţifice pentru a considera că menţinerea pe piaţă a porumbului Zea mays L. linia MON810 ar putea avea efecte nocive asupra sănătăţii umane sau asupra mediului, în condiţiile de acordare a autorizaţiei, şi, în special, a fost invitată să ţină cont de orice informaţii ştiinţifice suplimentare obţinute după emiterea avizului ştiinţific anterior de evaluare a siguranţei acestui OMG.15. În avizul său din 29 martie 2006 (publicat la 11 aprilie 2006)[6], EFSA, în urma examinării dovezilor prezentate de Austria, a estimat că dovezile ştiinţifice disponibile în prezent nu confirmă argumentele furnizate de Austria şi a concluzionat că nu există niciun motiv pentru a considera că menţinerea pe piaţă a porumbului Zea mays L. linia MON810 ar putea avea efecte nocive asupra sănătăţii umane şi animale sau asupra mediului, în condiţiile de acordare a autorizaţiei.16. În conformitate cu articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE a Consiliului, Comisia a prezentat Consiliului o propunere prin care solicita Austriei să abroge măsura de salvgardare.17. La 18 decembrie 2006, Consiliul pentru mediu şi-a manifestat cu majoritate calificată opoziţia faţă de propunere.18. În decizia sa, Consiliul a făcut trimitere la evaluarea riscului ecologic prevăzută în Directiva 2001/18/CE şi a precizat că „este necesar ca diferitele structuri agricole şi caracteristici ecologice regionale din Uniunea Europeană să fie luate în considerare mai sistematic în cadrul evaluării riscului ecologic”.19. În conformitate cu articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE a Consiliului, Comisia poate să prezinte Consiliului o propunere modificată, poate să retransmită propunerea sau poate să prezinte o propunere legislativă pe baza tratatului.20. Decizia Consiliului din 18 decembrie 2006 se referă numai la aspectele de mediu ale clauzei de salvgardare, şi anume la cultivare.21. Austria a iniţiat lucrări pentru a strânge dovezi ştiinţifice relevante referitoare la aceste aspecte, care, în opinia Austriei, justifică provizoriu menţinerea clauzei de salvgardare, în special în ceea ce priveşte „diferitele structuri agricole şi caracteristici ecologice regionale” vizate în considerentul 3 din decizia Consiliului menţionată mai sus. În conformitate cu articolul 23 din Directiva 2001/18/CE, Austria este invitată să furnizeze Comisiei toate dovezile ştiinţifice obţinute, precum şi orice nouă evaluare a riscului, de îndată ce aceasta este finalizată, şi să informeze corespunzător toate statele membre.22. Pe baza documentelor prezentate de Austria şi a evaluării ştiinţifice efectuate de aceasta, Comisia va acţiona în conformitate cu articolul 23 din Directiva 2001/18/CE cu privire la aceste aspecte ale măsurii luate de Austria.23. Aspectele privind siguranţa alimentelor şi a hranei pentru animale ale porumbului Zea mays L. linia MON810 acoperite de autorizaţia acordată în temeiul Directivei 90/220/CEE (inclusiv importul şi prelucrarea) sunt identice în toată Europa şi au fost evaluate de EFSA, care a concluzionat că este improbabil ca acest produs să aibă efecte nocive asupra sănătăţii umane şi animale.24. În aceste condiţii, Comisia consideră că propunerea trebuie modificată pentru a acoperi numai aspectele referitoare la alimente şi hrana pentru animale ale interdicţiei austriece, şi anume interzicerea importului şi a prelucrării boabelor neprelucrate ca materie primă pentru o prelucrare ulterioară sau pentru utilizare directă în alimentaţia umană sau animală.25. În conformitate cu articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE a Consiliului, Comisia prezintă Consiliului, prin urmare, o propunere modificată.Propunere deDECIZIE A CONSILIULUIprivind interzicerea provizorie a utilizării şi vânzării în Austria a porumbului modificat genetic ( Zea mays L. linia MON810), în conformitate cu Directiva 2001/18/CE a Parlamentului European şi a Consiliului(Numai textul în limba germană este autentic) (Text cu relevanţă pentru SEE)CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene,având în vedere Directiva 2001/18/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 12 martie 2001 privind diseminarea deliberată în mediu a organismelor modificate genetic şi de abrogare a Directivei 90/220/CEE a Consiliului[7], în special articolul 23 alineatul (2),având în vedere propunerea Comisiei,întrucât:(1) Prin Decizia 98/294/CE a Comisiei din 22 aprilie 1998 privind introducerea pe piaţă a porumbului modificat genetic (Lat. Zea mays linia MON810), conform Directivei 90/220/CEE a Consiliului[8], s-a decis autorizarea introducerii pe piaţă a acestui produs.(2) La 3 august 1998, autorităţile franceze au acordat această autorizaţie. Autorizaţia se referă la toate utilizările produsului, şi anume importul, prelucrarea în produse alimentare sau hrană pentru animale şi cultivarea.(3) În conformitate cu articolul 35 alineatul (1) din Directiva 2001/18/CE, care a înlocuit Directiva 90/220/CEE[9], procedurile referitoare la notificările privind introducerea pe piaţă a organismelor modificate genetic care nu au fost finalizate până la data de 17 octombrie 2002 se supun dispoziţiilor Directivei 2001/18/CE.(4) La 2 iunie 1999, Austria a notificat Comisiei decizia sa de a interzice provizoriu utilizarea şi vânzarea porumbului Zea mays L. linia MON810 pentru toate utilizările şi a motivat această decizie în conformitate cu articolul 16 alineatul (1) din Directiva 90/220/CEE.(5) Produsele derivate din porumbul Zea mays L. linia MON810 (alimente şi ingrediente alimentare produse din făină de porumb, gluten de porumb, griş din porumb, amidon de porumb, glucoză de porumb şi ulei de porumb obţinute din Zea mays L. linia MON810) sunt autorizate în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 258/97[10] şi Regulamentul (CE) nr. 1829/2003[11]. Aceste utilizări nu intră sub incidenţa clauzei de salvgardare notificate de Austria.(6) Comitetul ştiinţific pentru plante a concluzionat la 24 septembrie 1999 că informaţiile furnizate de Austria nu constituie noi dovezi ştiinţifice relevante care nu au fost luate în considerare în cadrul evaluării iniţiale a dosarului şi care să aibă drept consecinţă o revizuire a avizului său iniţial privind produsul în cauză.(7) La 9 ianuarie 2004 şi la 9 şi 17 februarie 2004, Austria a comunicat Comisiei informaţii suplimentare în sprijinul măsurilor naţionale privind linia de porumb MON810.(8) În conformitate cu articolul 28 alineatul (1) din Directiva 2001/18/CE, Comisia a consultat Autoritatea Europeană pentru Siguranţa Alimentară (EFSA), instituită prin Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European şi al Consiliului[12], în temeiul căruia aceasta a înlocuit comitetele ştiinţifice relevante.(9) La 8 iulie 2004, EFSA a concluzionat[13] că informaţiile prezentate de Austria nu constituie noi dovezi ştiinţifice suficiente pentru a invalida evaluarea riscului ecologic al liniei de porumb MON810, care să justifice interzicerea utilizării şi vânzării acestui produs în Austria.(10) Întrucât, în aceste condiţii, nu exista niciun motiv pentru a considera că produsul constituie un risc pentru sănătatea umană sau pentru mediu, Comisia a prezentat, la 29 noiembrie 2004, un proiect de decizie prin care solicita Austriei să abroge măsura provizorie de salvgardare, în vederea examinării de către comitetul instituit în temeiul articolului 30 din Directiva 2001/18/CE, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 30 alineatul (2) din directiva respectivă.(11) Cu toate acestea, comitetul nu a emis un aviz şi, în temeiul articolului 5 alineatul (4) din Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competenţelor de executare conferite Comisiei[14], Comisia a prezentat Consiliului o propunere privind măsurile care trebuie luate.(12) La 24 iunie 2005, în conformitate cu articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE, Consiliul, hotărând cu majoritate calificată, a respins această propunere.(13) În declaraţia sa, Consiliul a afirmat că „există încă o anumită incertitudine în ceea ce priveşte măsurile naţionale de salvgardare pe piaţa varietăţi[i] de porumb modificat genetic […] MON810” şi a invitat Comisia „să strângă dovezi suplimentare privind OMG-ul în cauză şi să evalueze în continuare dacă măsura luată de [Austria] având obiectivul de a suspenda, ca măsură temporară de precauţie, introducerea [acestuia] pe piaţă este justificată şi dacă autorizarea [acestui] organism[…] îndeplineşte cerinţele de siguranţă prevăzute de Directiva 2001/18/CE”.(14) În noiembrie 2005, EFSA a fost invitată din nou de Comisie să stabilească dacă există argumente ştiinţifice pentru a considera că menţinerea pe piaţă a porumbului MON810 ar putea avea efecte nocive asupra sănătăţii umane sau asupra mediului, în condiţiile de acordare a autorizaţiei. În special, EFSA a fost invitată să ţină cont de orice informaţii ştiinţifice suplimentare obţinute după emiterea avizului ştiinţific anterior de evaluare a siguranţei acestui OMG.(15) În avizul său din 29 martie 2006[15], EFSA a concluzionat că nu există niciun motiv pentru a considera că menţinerea pe piaţă a porumbului MON810 ar putea avea efecte nocive asupra sănătăţii umane şi animale sau asupra mediului, în condiţiile de acordare a autorizaţiei.(16) În conformitate cu articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE a Consiliului, Comisia a prezentat Consiliului o propunere prin care solicita Austriei să abroge măsura de salvgardare.(17) În conformitate cu articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE a Consiliului, la 18 decembrie 2006 Consiliul pentru mediu şi-a manifestat cu majoritate calificată opoziţia faţă de propunere.(18) În decizia sa, Consiliul a făcut trimitere la evaluarea riscului ecologic prevăzută în Directiva 2001/18/CE şi a precizat că „este necesar ca diferitele structuri agricole şi caracteristici ecologice regionale din Uniunea Europeană să fie luate în considerare mai sistematic în cadrul evaluării riscului ecologic”.(19) În conformitate cu articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE a Consiliului, Comisia a prezentat o propunere modificată, pentru a lua în considerare decizia Consiliului din 18 decembrie 2006, care se referă numai la aspectele de mediu ale clauzei de salvgardare adoptate de Austria, şi anume la cultivare.(20) Austria a iniţiat lucrări pentru a strânge dovezi ştiinţifice relevante referitoare la aceste aspecte, care, în opinia Austriei, justifică provizoriu menţinerea clauzei de salvgardare, în special în ceea ce priveşte „diferitele structuri agricole şi caracteristici ecologice regionale” vizate în considerentul 3 din decizia Consiliului menţionată mai sus. În conformitate cu articolul 23 din Directiva 2001/18/CE, Austria este invitată să furnizeze Comisiei toate dovezile ştiinţifice obţinute, precum şi orice nouă evaluare a riscului, de îndată ce aceasta este finalizată, şi să informeze corespunzător toate statele membre.(21) Pe baza documentelor prezentate de Austria şi a evaluării ştiinţifice efectuate de aceasta, Comisia va acţiona în conformitate cu articolul 23 din Directiva 2001/18/CE cu privire la aceste aspecte ale măsurii luate de Austria.(22) Aspectele privind siguranţa alimentelor şi a hranei pentru animale ale porumbului Zea mays L. linia MON810 acoperite de autorizaţia acordată în temeiul Directivei 90/220/CEE (inclusiv importul şi prelucrarea) sunt identice în toată Europa şi au fost evaluate de EFSA, care a concluzionat că este improbabil ca acest produs să aibă efecte nocive asupra sănătăţii umane şi animale.(23) Propunerea Comisiei ia în considerare numai aspectele referitoare la alimente şi hrana pentru animale ale interdicţiei austriece, şi anume interzicerea importului şi a prelucrării boabelor neprelucrate ca materie primă pentru o prelucrare ulterioară sau pentru utilizare directă în alimentaţia umană sau animală.(24) În aceste condiţii, Austria ar trebui să abroge măsurile de salvgardare cel puţin în ceea ce priveşte importul şi prelucrarea porumbului Zea mays L. linia MON810 în produse destinate alimentaţiei umane şi animale,ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:Articolul 1Măsurile luate de Austria în vederea interzicerii importului şi prelucrării în produse destinate alimentaţiei umane şi animale a porumbului Zea mays L. linia MON810, a cărui introducere pe piaţă a fost autorizată prin Decizia 98/294/CE, nu sunt justificate în conformitate cu articolul 23 din Directiva 2001/18/CE.Articolul 2Austria ia măsurile necesare pentru a pune capăt interdicţiei privind importul şi prelucrarea porumbului Zea mays L. linia MON810 în produse destinate alimentaţiei umane şi animale în termen de cel mult 20 de zile de la notificare.Articolul 3Prezenta decizie se adresează Republicii Austria.Adoptată la Bruxelles, la […] 2007Pentru ConsiliuPreşedintele [1] JO L 43, 14.2.1997, p. 1.[2] JO L 106, 18.10.2003, p. 1.[3] JO L 106, 17.4.2001, p. 1.[4] JO L 31, 1.2.2002, p. 1. Regulament modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 575/2006 al Comisiei (JO L 100, 8.4.2006, p.3).[5] Opinion of the Scientific Panel on Genetically Modified Organisms on a request from the Commission related to the Austrian invoke of Article 23 of Directive 2001/18/EC ( Avizul grupului ştiinţific pentru organismele modificate genetic, furnizat la cererea Comisiei privind invocarea articolului 23 din Directiva 2001/18/CE de către Austria ), The EFSA Journal (2004) 78, pp. 1-13.[6] Opinion of the Scientific Panel on Genetically Modified Organisms on a request from the Commission related to genetically modified crops (Bt176 maize, MON810 maize, T25 maize, Topas 19/2 oilseed rape and Ms1xRf1 oilseed rape) subject to safeguard clauses invoked according to Article 16 of Directive 90/220/EEC [ Avizul grupului ştiinţific pentru organismele modificate genetic, furnizat la cererea Comisiei privind culturile modificate genetic (porumb Bt176, porumb MON810, porumb T25, rapiţă Topas 19/2 şi rapiţă Ms1xRf1) care fac obiectul unor clauze de salvgardare invocate în temeiul articolului 16 din Directiva 90/220/CEE ], The EFSA Journal (2004) 338, pp. 1-15.[7] JO L 106, 17.4.2001, p. 1.[8] JO L 131, 5.5.1998, p. 32.[9] JO L 117, 8.5.1990, p. 15.[10] JO L 43, 14.2.1997, p. 1.[11] JO L 106, 18.10.2003, p. 1.[12] JO L 31, 1.2.2002, p. 1. Regulament modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 575/2006 al Comisiei (JO L 100, 8.4.2006, p.3).[13] Opinion of the Scientific Panel on Genetically Modified Organisms on a request from the Commission related to the Austrian invoke of Article 23 of Directive 2001/18/EC ( Avizul grupului ştiinţific pentru organismele modificate genetic, furnizat la cererea Comisiei privind invocarea articolului 23 din Directiva 2001/18/CE de către Austria ), The EFSA Journal (2004) 78, pp. 1-13.[14] JO L 184, 17.7.1999, p. 23.[15] Opinion of the Scientific Panel on Genetically Modified Organisms on a request from the Commission related to genetically modified crops (Bt176 maize, MON810 maize, T25 maize, Topas 19/2 oilseed rape and Ms1xRf1 oilseed rape) subject to safeguard clauses invoked according to Article 16 of Directive 90/220/EEC [ Avizul grupului ştiinţific pentru organismele modificate genetic, furnizat la cererea Comisiei privind culturile modificate genetic (porumb Bt176, porumb MON810, porumb T25, rapiţă Topas 19/2 şi rapiţă Ms1xRf1) care fac obiectul unor clauze de salvgardare invocate în temeiul articolului 16 din Directiva 90/220/CEE ], The EFSA Journal (2004) 338, pp. 1-15.


				|

		52012PC0063

			Propunere de DECIZIE A CONSILIULUI de autorizare a României în vederea aplicării unei măsuri de derogare de la articolul 26 alineatul (1) litera (a) și de la articolul 168 din Directiva 2006/112/CE privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată /* COM/2012/063 final - 2012/0026 (NLE) */

			   	EXPUNERE DE MOTIVE
1.           CONTEXTUL PROPUNERII
Motivele și obiectivele propunerii
În conformitate cu articolul 395 alineatul (1)
din Directiva 2006/112/CE din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei
pe valoarea adăugată, Consiliul, hotărând în unanimitate la
propunerea Comisiei, poate autoriza orice stat membru să aplice
măsuri speciale de derogare de la directivă, pentru a simplifica
procedura de colectare a taxei sau pentru a preveni anumite forme de evaziune
sau de fraudă fiscală.
Prin scrisorile înregistrate de Comisie în 15
februarie 2011 și în 22 iunie 2011, România a solicitat autorizarea
introducerii unor măsuri de derogare de la articolul 26 alineatul (1)
litera (a) și de la articolul 168 din Directiva 2006/112/CE pentru a limita
la 50% dreptul de deducere aferent achiziției anumitor tipuri de vehicule
motorizate și achiziției de bunuri și servicii legate de
acestea. Printr-o scrisoare înregistrată de Comisie în data de 27
septembrie 2011, România și-a înlocuit ulterior cererea cu o nouă cerere
pentru a aplica măsura sus-menționată numai anumitor tipuri de
vehicule rutiere motorizate care nu sunt utilizate de contribuabil exclusiv în
scopuri profesionale. În conformitate cu articolul 395 alineatul (2) din
Directiva 2006/112/CE, Comisia a informat celelalte state membre, printr-o
scrisoare din data de 1 decembrie 2011, cu privire la cererea înaintată de
România. Printr-o scrisoare datată 5 decembrie 2011, Comisia a comunicat
României faptul că deține toate informațiile necesare pentru a
analiza solicitarea.
Contextul general
Articolul 168 din Directiva 2006/112/CE
prevede că o persoană impozabilă are dreptul de a deduce TVA
percepută pentru achizițiile efectuate în scopul tranzacțiilor
sale impozabile. Articolul 26 alineatul (1) litera (a) din aceeași
directivă prevede că utilizarea bunurilor care fac parte din activele
unei întreprinderi în alte scopuri decât pentru desfășurarea
activității constituie o prestare de servicii efectuată cu
plată, atunci când TVA aferentă bunurilor respective a fost
dedusă.
În cazul vehiculelor motorizate, acest sistem
este dificil de aplicat din mai multe motive, însă în principal deoarece
este dificil să se facă distincția între utilizarea
profesională și utilizarea în alte scopuri. Atunci când există o
evidență contabilă, aceasta impune o sarcină
suplimentară atât întreprinderii, cât și administrației pentru
menținerea și verificarea respectivei evidențe. Dat fiind
numărul de vehicule vizate, până și evaziunea individuală,
la scară redusă, poate să implice sume considerabile.
Ca alternativă la sistemul definit în
cadrul directivei, autoritățile fiscale române au solicitat
autorizația de a limita deducerea inițială la un procent
stabilit și, în schimb, de a scuti întreprinderile de declararea TVA
pentru utilizarea privată. Această soluție prezintă
avantajul de a simplifica sistemul pentru toate părțile interesate
și de a garanta că un procent din taxă care ar fi putut face
obiectul evaziunii este perceput.
Limitarea solicitată a procentului este
de 50%. Această cifră se bazează pe evaluarea proprie
efectuată de România și, conform propunerii, ar urma să fie
revizuită în momentul în care România ar înainta o eventuală cerere
de prelungire a măsurii după 2014.
Noul sistem se va aplica tuturor
întreprinderilor în care vehiculele nu sunt utilizate exclusiv în scopul
activității comerciale. Cu toate acestea, anumite tipuri de vehicule
motorizate ar urma să fie excluse de la restricționarea dreptului de
deducere, intrând așadar sub incidența regulilor normale, și
anume toate vehiculele având mai mult de 9 scaune (inclusiv scaunul
șoferului) și o greutate maximă autorizată de peste
3 500 kg. Astfel, domeniul de aplicare este limitat la autoturisme,
furgonete, camionete, motociclete și mopede. În plus, este
prevăzută o listă detaliată cu vehiculele care urmează
să fie excluse de la restricționare pe baza faptului că
utilizarea lor în alte scopuri decât cele profesionale este considerată
neglijabilă.
Dispoziții în vigoare în domeniul
propunerii
Potrivit articolului 176 din Directiva
2006/112/CE, Consiliul stabilește cheltuielile care nu dau drept de
deducere a TVA. Până la adoptarea unor dispoziții în acest sens,
statele membre sunt autorizate să mențină excluderile care erau
în vigoare la 1 ianuarie 1979. Există așadar un număr de
dispoziții de tip „statu-quo” care restricționează dreptul de
deducere în ceea ce privește vehiculele motorizate.
În 2004, Comisia a prezentat o propunere[1] care conține reguli pentru
stabilirea categoriilor de cheltuieli care pot face obiectul unei restricționări
a dreptului de deducere, dar Consiliul nu a reușit încă să
ajungă la un acord cu privire la această propunere.
Coerența cu alte politici și
obiective ale Uniunii
Nu este cazul.
2.           CONSULTAREA
PĂRȚILOR INTERESATE ȘI EVALUAREA IMPACTULUI
Consultarea părților interesate
Nu este cazul.
Obținerea și utilizarea
expertizei
Nu a fost necesară consultarea
experților externi.
Evaluarea impactului
Propunerea vizează combaterea evaziunii
în domeniul TVA și simplificarea procedurii de impozitare, având
așadar un potențial impact pozitiv pentru întreprinderi și
administrații. România consideră că această soluție
este o măsură adecvată și este comparabilă cu alte
derogări anterioare sau actuale.
3.           ELEMENTELE JURIDICE ALE
PROPUNERII
Rezumatul acțiunii propuse
Propunerea are ca obiectiv autorizarea
României pentru a aplica o măsură care derogă de la articolul
168 din Directiva 2006/112/CE în sensul restricționării dreptului
unei persoane impozabile de a deduce TVA aferentă cheltuielilor legate de
anumite vehicule rutiere motorizate, atunci când vehiculul nu este utilizat în
exclusivitate în scopuri profesionale. În cazurile în care dreptul de deducere
este limitat, o derogare de la articolul 26 alineatul (1) litera (a) din
Directiva 2006/112/CE va scuti persoana impozabilă de declararea TVA
pentru utilizarea vehiculului în alte scopuri decât cele profesionale.
Măsura vizează numai vehiculele care nu depășesc un anumit
număr de scaune și o anumită greutate și este prevăzut
un număr limitat de exceptări de la regulă.
Limitarea este stabilită la rata
fixă de 50%. Această rată și necesitatea măsurilor de
derogare vor fi examinate și vor face obiectul unui raport realizat de
România ori de câte ori se va solicita o prelungire a măsurilor. Decizia
va expira la data indicată în cuprinsul său sau la data la care
intră în vigoare normele Uniunii privind restricțiile dreptului de
deducere în acest domeniu, dacă această dată este
anterioară.
Temeiul juridic
Articolul 395 alineatul (1) din Directiva
2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei
pe valoarea adăugată.
Principiul subsidiarității
Propunerea intră în competența
exclusivă a Uniunii. În consecință, principiul
subsidiarității nu se aplică.
Principiul
proporționalității
Propunerea respectă principiul
proporționalității din următoarele motive:
Prezenta decizie vizează o
autorizație acordată unui stat membru la solicitarea acestuia și
nu constituie nicio obligație.
Având în vedere sfera de aplicare
limitată a derogării, măsura specială este proporțională
cu obiectivul urmărit.
Alegerea instrumentelor
Instrumente propuse: decizie a Consiliului.
Alte instrumente nu ar fi adecvate din
următorul motiv:
În temeiul articolului 395 din Directiva
2006/112/CE a Consiliului privind sistemul comun al taxei pe valoarea
adăugată, derogarea de la regulile comune ale TVA este posibilă
numai cu autorizația Consiliului hotărând în unanimitate la o
propunere a Comisiei. O decizie a Consiliului reprezintă singurul
instrument adecvat, dat fiind că aceasta poate fi adresată unui
singur stat membru.
4.           IMPLICAȚII BUGETARE
Propunerea nu are nicio implicație pentru
bugetul Uniunii.
5.           ELEMENTE OPȚIONALE
Propunerea include o clauză de
reexaminare și o clauză de încetare de drept a efectelor juridice.
2012/0026 (NLE)
Propunere de
DECIZIE A CONSILIULUI
de autorizare a României în vederea
aplicării unei măsuri de derogare de la articolul 26 alineatul (1)
litera (a) și de la articolul 168 din Directiva 2006/112/CE privind
sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Directiva 2006/112/CE a
Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea
adăugată[2],
în special articolul 395 alineatul (1),
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
întrucât:
(1)
Printr-o scrisoare înregistrată de Comisie în
data de 27 septembrie 2011, România a solicitat autorizarea introducerii unor
măsuri speciale privind anumite vehicule rutiere motorizate care
derogă de la prevederile Directivei 2006/112/CE care reglementează
dreptul persoanei impozabile de a deduce TVA plătită pentru
achiziționarea de bunuri și servicii și de la cele care impun
declararea taxei pentru bunurile unei întreprinderi utilizate în alte scopuri
decât cele profesionale.
(2)
În conformitate cu articolul 395 alineatul (2) al
doilea paragraf din Directiva 2006/112/CE, Comisia a informat celelalte state
membre, printr-o scrisoare datată 1 decembrie 2011, cu privire la cererea
depusă de România. Printr-o scrisoare datată 5 decembrie 2011,
Comisia a informat România că dispune de toate informațiile necesare
pentru a analiza solicitarea.
(3)
Articolul 168 din Directiva 2006/112/CE
stabilește dreptul unei persoane impozabile de a deduce TVA percepută
pentru furnizarea de bunuri și servicii pe care le primește în
vederea utilizării în scopul operațiunilor sale impozabile. Articolul
26 alineatul (1) litera (a) din aceeași directivă prevede
obligația de declarare a TVA atunci când un bun care face parte din
activul unei întreprinderi este utilizat în folosul propriu de către
persoana impozabilă sau de personalul acesteia sau, mai general, în alte
scopuri decât pentru desfășurarea activității.
(4)
Utilizarea în scopuri personale a vehiculelor este
dificil de determinat cu exactitate și, chiar atunci când acest lucru este
posibil, mecanismul aferent este adesea împovărător. În cadrul
măsurilor solicitate, valoarea TVA aferente cheltuielilor deductibile
pentru vehiculele motorizate care nu sunt utilizate în mod exclusiv în scopuri
profesionale trebuie, cu unele excepții, să fie stabilită sub
formă de rată procentuală. Pe baza informațiilor
disponibile în prezent, autoritățile române estimează că se
justifică aplicarea unei rate de 50%. În același timp, pentru a evita
dubla impunere, obligația de a declara TVA pentru utilizarea unui vehicul
în alte scopuri decât cele profesionale trebuie suspendată în cazul în
care vehiculul a făcut obiectul acestei restricții. Aceste
măsuri pot fi justificate prin necesitatea de a simplifica procedura de
percepere a TVA și de a împiedica evaziunea fiscală cauzată de o
evidență contabilă incorectă și de declarațiile
fiscale false.
(5)
Restricționarea dreptului de deducere în
cadrul măsurilor speciale trebuie să se aplice în cazul TVA
plătite pentru cumpărarea, achiziția intracomunitară,
importul, închirierea sau leasingul având ca obiect anumite vehicule rutiere
motorizate și pentru cheltuielile legate de acestea, inclusiv
achiziția de combustibil.
(6)
Anumite tipuri de vehicule rutiere motorizate
trebuie excluse din domeniul de aplicare al măsurilor speciale, deoarece,
dată fiind natura lor sau tipul de activitate pentru care sunt utilizate,
utilizarea lor în alte scopuri decât profesionale este considerată
neglijabilă. Măsurile speciale nu trebuie să se aplice
așadar în cazul vehiculelor cu mai mult de nouă scaune (inclusiv
scaunul șoferului) sau cu o greutate maximă autorizată care
depășește 3 500 kilograme. În plus, este necesar să se
prevadă o listă detaliată a tipurilor de vehicule excluse de la
această restricție, pe baza utilizării lor particulare.
(7)
Aceste măsuri de derogare trebuie să fie
limitate în timp, astfel încât să fie posibilă evaluarea
eficacității lor și a procentului adecvat, întrucât procentul
propus se bazează pe constatările inițiale referitoare la
utilizarea profesională.
(8)
În cazul în care va considera că este
necesară o prelungire a măsurii după 2014, România trebuie
să transmită Comisiei un raport asupra aplicării măsurii
care să cuprindă o examinare a procentului aplicat, însoțit de
cererea de prelungire, cel târziu la 31 martie 2014.
(9)
În data de 29 octombrie 2004, Comisia a adoptat o
propunere[3]
de Directivă a Consiliului de modificare a Directivei 77/388/CEE, în
prezent Directiva 2006/112/CE, care include armonizarea categoriilor de cheltuieli
pentru care statele membre sunt autorizate să limiteze dreptul de
deducere. Această propunere prevede că limitarea dreptului de
deducere se poate aplica în cazul vehiculelor rutiere motorizate. Măsurile
de derogare prevăzute în prezenta decizie trebuie să expire la data
la care intră în vigoare o astfel de directivă de modificare,
dacă data respectivă este anterioară datei de expirare
prevăzute în prezenta decizie.
(10)
Derogarea va avea doar un efect neglijabil asupra
valorii globale a taxei colectate în etapa de consum final și nu va avea
niciun impact asupra resurselor proprii ale Uniunii care provin din taxa pe
valoarea adăugată,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Prin derogare de la articolul 168 din
Directiva 2006/112/CE, România este autorizată să limiteze la 50%
dreptul de deducere a TVA aferente cumpărării, achiziției
intracomunitare, importului, închirierii sau leasingului având ca obiect
vehicule rutiere motorizate și a TVA aferente cheltuielilor legate de
vehiculele respective, în cazul în care vehiculul nu este utilizat exclusiv în
scopuri profesionale.
Restricția prevăzută în primul
paragraf nu se aplică vehiculelor motorizate având o greutate maximă
autorizată care depășește 3 500 kg sau mai mult de
nouă scaune, inclusiv scaunul șoferului.
Articolul 2
Articolul 1 nu se aplică
următoarelor categorii de vehicule motorizate:
1)           vehiculele utilizate exclusiv
pentru intervenții de urgență, pază și protecție
și servicii de curierat;
2)           vehiculele utilizate de
agenții de vânzări și de achiziții;
3)           vehiculele utilizate pentru
transportul de persoane cu plată, inclusiv pentru activitatea de taxi;
4)           vehiculele utilizate pentru
prestarea de servicii cu plată, inclusiv pentru închirierea către
alte persoane sau instruirea de către școlile de șoferi;
5)           vehiculele utilizate pentru
închiriere sau leasing;
6)           vehiculele utilizate ca
mărfuri în scop comercial.
Articolul 3
Prin derogare de la articolul 26 alineatul (1)
litera (a) din Directiva 2006/112/CE, România este autorizată să nu
considere drept o prestare de servicii efectuată cu plată utilizarea
în folosul propriu de o persoană impozabilă sau de personalul
acesteia sau, mai general, utilizarea în alte scopuri decât pentru
desfășurarea activității sale a unui vehicul pentru care se
aplică restricția menționată la articolul 1 din prezenta
decizie.
Articolul 4
1.
Prezenta decizie expiră la data intrării
în vigoare a normelor Uniunii care stabilesc cheltuielile aferente vehiculelor
rutiere motorizate care nu dau dreptul la deducerea totală a TVA sau la 31
decembrie 2014, dacă această dată este anterioară.
2.
Orice cerere de prelungire a măsurilor
prevăzute în prezenta decizie se transmite Comisiei până la 31 martie
2014.
Orice cerere de prelungire a măsurilor
respective trebuie însoțită de un raport care să includă o
examinare a limitării procentului care se aplică dreptului de
deducere a TVA în baza prezentei decizii.
Articolul 5
Prezenta decizie se adresează României.
Adoptată la Bruxelles, 17.2.2012.
                                                                       Pentru
Consiliu
                                                                       Președintele
[1]               COM(2004) 728 final
                http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/site/en/com/2004/com2004_0728en01.pdf
[2]               JO L 347, 11.12.2006, p. 1.
[3]               COM(2004) 728 final
                http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/site/en/com/2004/com2004_0728en01.pdf


                            COMISIA
                            EUROPEANĂ

                                                    Bruxelles, 26.6.2015
                                                    COM(2015) 311 final

                                                    2015/0137 (NLE)

                                        Propunere de

                                DECIZIE A CONSILIULUI

     privind semnarea, în numele Uniunii Europene și al statelor membre ale acesteia, și
     punerea în aplicare cu titlu provizoriu a unui protocol de aderare la Acordul-cadru
     dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Republica
      Coreea, pe de altă parte, pentru a se ține seama de aderarea Republicii Croația la
                                     Uniunea Europeană

RO                                                                                RO
 ---pagebreak---                                          EXPUNERE DE MOTIVE

     1.      CONTEXTUL PROPUNERII
     În conformitate cu Actul de aderare a Republicii Croația, această țară va adera la acordurile
     internaționale semnate sau încheiate de Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia,
     prin intermediul unui protocol la aceste acorduri.
     Prin decizia din 14 septembrie 20121, Consiliul a autorizat Comisia să deschidă negocieri cu
     țările terțe în cauză, pentru a încheia protocoalele relevante.
     Acordul-cadru dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și
     Republica Coreea, pe de altă parte (denumit în continuare „acordul”) a fost semnat la
     10 mai 2010.
     În urma negocierilor purtate cu Republica Coreea, sunt prezentate următoarele propuneri
     distincte:
             (i)    Propunere de decizie a Consiliului privind semnarea și punerea în aplicare cu
                    titlu provizoriu a unui protocol la acord (denumit în continuare „protocolul”),
                    pentru a se ține seama de aderarea Croației la Uniunea Europeană;
             (ii)   Propunere de decizie a Consiliului privind încheierea protocolului, care trebuie
                    să fie adoptată de Consiliu în timp util, în urma semnării protocolului.

     2.      REZULTATELE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE
             EVALUĂRII IMPACTULUI
     Negocierile cu Republica Coreea s-au încheiat cu succes, prin parafarea protocolului. Comisia
     a considerat că rezultatele negocierilor sunt satisfăcătoare.

     3.      ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII
     În temeiul propunerii de protocol, Republica Croația devine parte contractantă la acord și UE
     se angajează să furnizeze versiunea autentică a acordului în limba croată, care acum face parte
     dintre limbile oficiale ale UE.
     Comisia solicită Consiliului să autorizeze semnarea, în numele Uniunii Europene și al statelor
     membre ale acesteia, și punerea în aplicare cu titlu provizoriu a unui protocol la Acordul-
     cadru dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Republica
     Coreea, pe de altă parte, pentru a se ține seama de aderarea Croației la Uniunea Europeană. În
     urma semnării protocolului, Consiliul va examina, în timp util, cea de a doua propunere
     privind încheierea protocolului.

     1
            Decizia Consiliului de autorizare a deschiderii de negocieri pentru adaptarea acordurilor semnate sau
            încheiate de Uniunea Europeană sau de Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, cu una sau
            mai multe țări terțe sau cu organizații internaționale, având în vedere aderarea Republicii Croația la
            Uniunea Europeană (documentul nr. 13351/12 al Consiliului, acces LIMITAT).

RO                                                       2                                                           RO
 ---pagebreak---                                                                   2015/0137 (NLE)

                                                   Propunere de

                                         DECIZIE A CONSILIULUI

         privind semnarea, în numele Uniunii Europene și al statelor membre ale acesteia, și
         punerea în aplicare cu titlu provizoriu a unui protocol de aderare la Acordul-cadru
         dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Republica
          Coreea, pe de altă parte, pentru a se ține seama de aderarea Republicii Croația la
                                         Uniunea Europeană

     CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
     având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolele 207 și
     212, coroborate cu articolul 218 alineatul (5),
     având în vedere Actul de aderare a Republicii Croația, în special articolul 6 alineatul (2),
     având în vedere propunerea Comisiei Europene,

     întrucât:
     (1)     Acordul-cadru dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte,
             și Republica Coreea, pe de altă parte2 (denumit în continuare „acordul”) a fost semnat
             la 10 mai 2010.
     (2)     Republica Croația a devenit stat membru al Uniunii Europene la 1 iulie 2013.
     (3)     În temeiul articolului 6 alineatul (2) din Actul de aderare, aderarea Croației la acord
             trebuie convenită prin intermediul unui protocol la acord. Este necesar să se aplice o
             procedură simplificată, prin care protocolul trebuie să fie încheiat de către Consiliu,
             care hotărăște în unanimitate în numele statelor membre, și de către țările terțe în
             cauză.
     (4)     La 14 septembrie 2012, Consiliul a autorizat Comisia să deschidă negocieri cu țările
             terțe respective3. Negocierile cu Republica Coreea s-au încheiat cu succes, prin
             parafarea protocolului.
     (5)     Articolul 4 alineatul (3) din protocol prevede punerea în aplicare cu titlu provizoriu a
             acordului, până la intrarea acestuia în vigoare.
     (6)     Protocolul ar trebui să fie semnat, sub rezerva încheierii acestuia la o dată ulterioară, și
             să fie pus în aplicare cu titlu provizoriu,

     2
             JO L 332, 19.12.2005, p. 2.
     3
             Decizia Consiliului de autorizare a deschiderii de negocieri pentru adaptarea acordurilor semnate sau
             încheiate de Uniunea Europeană sau de Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, cu una sau
             mai multe țări terțe sau cu organizații internaționale, având în vedere aderarea Republicii Croația la
             Uniunea Europeană (documentul nr. 13351/12 al Consiliului, acces LIMITAT).

RO                                                        3                                                           RO
 ---pagebreak---      ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

                                                Articolul 1
     Semnarea, în numele Uniunii Europene și al statelor membre ale acesteia, a protocolului la
     Acordul-cadru dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și
     Republica Coreea, pe de altă parte, se aprobă prin prezenta decizie, în numele Uniunii și al
     statelor membre ale acesteia, sub rezerva încheierii protocolului menționat.
     Textul protocolului este atașat la prezenta decizie.

                                                Articolul 2
     Secretariatul General al Consiliului stabilește instrumentul prin care se acordă puteri depline
     în vederea semnării protocolului, sub rezerva încheierii sale, persoanei (persoanelor) indicate
     de negociator.

                                                Articolul 3
     Sub rezerva încheierii sale la o dată ulterioară și până la intrarea sa în vigoare, protocolul se
     aplică cu titlu provizoriu, în conformitate cu articolul 4 alineatul (3) din protocol.

                                                Articolul 4
     Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării. Prezenta decizie se publică în Jurnalul
     Oficial al Uniunii Europene.
     Adoptată la Bruxelles,

                                                   Pentru Consiliu,
                                                   Președintele

RO                                                   4                                                   RO
 ---documentbreak---                               COMISIA
                              EUROPEANĂ

                                                      Bruxelles, 26.6.2015
                                                      COM(2015) 311 final

                                                      ANNEX 1

                                            ANEXĂ

                            PROTOCOL LA ACORDUL-CADRU
            dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și
             Republica Coreea, pe de altă parte, pentru a se ține seama de aderarea
                           Republicii Croația la Uniunea Europeană

                                                la

                               Propunerea de Decizie a Consiliului

       privind semnarea, în numele Uniunii Europene și al statelor membre ale acesteia, și
     punerea în aplicare cu titlu provizoriu a unui protocol la Acordul-cadru dintre Uniunea
     Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Republica Coreea, pe de altă
       parte, pentru a se ține seama de aderarea Republicii Croația la Uniunea Europeană

RO                                                                                RO
 ---pagebreak---                             PROTOCOL LA ACORDUL-CADRU
            dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și
             Republica Coreea, pe de altă parte, pentru a se ține seama de aderarea
                           Republicii Croația la Uniunea Europeană

     REGATULUI BELGIEI,
     REPUBLICA BULGARIA,
     REPUBLICA CEHĂ,
     REGATUL DANEMARCEI,
     REPUBLICA FEDERALĂ GERMANIA,
     REPUBLICA ESTONIA,
     IRLANDA,
     REPUBLICA ELENĂ,
     REGATUL SPANIEI,
     REPUBLICA FRANCEZĂ,
     REPUBLICA CROAȚIA
     REPUBLICA ITALIANĂ,
     REPUBLICA CIPRU,
     REPUBLICA LETONIA,
     REPUBLICA LITUANIA,
     MARELE DUCAT AL LUXEMBURGULUI,
     UNGARIA,
     MALTA,
     REGATUL ȚĂRILOR DE JOS,
     REPUBLICA AUSTRIA,
     REPUBLICA POLONĂ,
     REPUBLICA PORTUGHEZĂ,
     ROMÂNIA,
     REPUBLICA SLOVENIA,
     REPUBLICA SLOVACĂ,
     REPUBLICA FINLANDA,
     REGATUL SUEDIEI,
     REGATUL       UNIT     AL     MARII     BRITANII      ȘI    IRLANDEI       DE       NORD,

     părți contractante la Tratatul privind Uniunea Europeană și Tratatul privind funcționarea
     Uniunii Europene, denumite în continuare „statele membre” și

RO                                              2                                                RO
 ---pagebreak---      UNIUNEA EUROPEANĂ, denumită în continuare „Uniunea”,
     pe de o parte, și

     REPUBLICA COREEA
     pe de altă parte,

     denumite în continuare, colectiv, „părțile contractante”,
     ÎNTRUCÂT:
     Acordul-cadru dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și
     Republica Coreea, pe de altă parte, (denumit în continuare „acordul”), a fost semnat la
     Bruxelles la 10 mai 2010.
     Tratatul privind aderarea Republicii Croația la Uniunea Europeană (denumit în continuare
     „tratatul de aderare”) a fost semnat la Bruxelles la 9 decembrie 2011.
     Republica Croația ar trebui să adere la acord prin încheierea unui protocol la Acordul încheiat
     de Consiliul Uniunii Europene, în numele Uniunii Europene și al statelor membre ale acesteia,
     pe de o parte, și Republica Coreea, pe de altă parte,

     CONVIN DUPĂ CUM URMEAZĂ:

     Articolul 1
     Republica Croația aderă, în calitate de parte contractantă, la Acordul-cadru dintre
     Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Republica Coreea, pe de
     altă parte.

     Articolul 2
     Uniunea Europeană transmite statelor sale membre și Republicii Coreea, în timp util, după
     parafarea prezentului protocol, versiunea în limba croată a acordului. Sub rezerva intrării în
     vigoare a prezentului protocol, versiunea lingvistică menționată la prima teză din prezentul
     articol devine autentică în aceleași condiții ca versiunile lingvistice originale ale acordului.

     Articolul 3
     Prezentul protocol face parte integrantă din acord.

     Articolul 4
     1. Prezentul protocol este aprobat de părțile contractante în conformitate cu procedurile
     proprii ale acestora. Părțile contractante își notifică reciproc finalizarea procedurilor necesare
     în acest scop.
     2. Prezentul protocol intră în vigoare în prima zi a lunii următoare celei în care toate părțile
     contractante și-au notificat reciproc finalizarea procedurilor necesare în acest scop.
     3. Sub rezerva încheierii sale la o dată ulterioară și până la intrarea sa în vigoare, protocolul se
     aplică cu titlu provizoriu, de la data semnării sale.

RO                                                    3                                                     RO
 ---pagebreak---      Articolul 5
     Prezentul protocol este redactat în dublu exemplar în limbile bulgară, cehă, croată, daneză,
     engleză, estonă, finlandeză, franceză, germană, greacă, irlandeză, italiană, letonă, lituaniană,
     maghiară, malteză, neerlandeză, polonă, portugheză, română, slovenă, slovacă, spaniolă,
     suedeză și în limbile oficiale utilizate în Coreea, fiecare dintre aceste texte fiind autentic în
     egală măsură.

     DREPT CARE, subsemnații plenipotențiari, pe deplin autorizați în acest scop, semnează
     prezentul protocol.

     Încheiat la […], la data de […]

     PENTRU UNIUNEA EUROPEANĂ ȘI STATELE MEMBRE ALE ACESTEIA

     PENTRU REPUBLICA COREEA

RO                                                  4                                                    RO