				|

		52011PC0285

			REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI AL CONSILIULUI privind asigurarea respectării drepturilor de proprietate intelectuală de către autoritățile vamale Propunere de REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI AL CONSILIULUI privind asigurarea respectării drepturilor de proprietate intelectuală de către autoritățile vamale /* COM/2011/0285 final - COD 2011/0137 */

			   	EXPUNERE DE MOTIVE
1.           CONTEXTUL PROPUNERII
1.1.        Context
Comunicarea Comisiei privind strategia „Europa
2020”[1]
pentru o creștere inteligentă și durabilă a subliniat importanța inovării
pentru creșterea economică și locurile de muncă, drepturile de proprietate
intelectuală (DPI) fiind fundamentale pentru această prioritate cheie, deoarece
ele asigură fructificarea pe deplin a activităților de cercetare, inovare și
creație. Încălcările DPI și comerțul aferent cu mărfuri care aduc atingere
drepturilor de proprietate intelectuală sunt un motiv de îngrijorare crescândă,
în special în contextul unei economii globalizate. Pe lângă consecințele
economice pentru industrie, produsele care încalcă drepturile de proprietate
intelectuală pot reprezenta o amenințare gravă la adresa sănătății și
siguranței consumatorilor. Prin urmare, în comunicarea sa referitoare la Actul
privind piața unică[2],
Comisia reamintește că, prin intermediul legislației revizuite, trebuie să se
permită autorităților vamale să asigure o mai mare protecție a drepturilor de
proprietate intelectuală.
Regulamentul (CE) nr. 1383/2003 al
Consiliului prevede intervenția autorităților vamale împotriva mărfurilor
susceptibile de a aduce atingere anumitor drepturi de proprietate intelectuală.
Acesta este un element important al strategiei UE care vizează protejarea și
asigurarea respectării drepturilor de proprietate intelectuală. În septembrie
2008, Consiliul[3]
a invitat Comisia și statele membre să revizuiască prezentul regulament,
sugerând și evaluând îmbunătățirile cadrului legal privind intervenția
împotriva produselor care aduc atingere anumitor drepturi de proprietate
intelectuală.
Comisia a elaborat un nou plan de acțiune
vamală pentru perioada 2009-2012, menit să combată încălcările DPI.
Principalele elemente ale planului de acțiune[4],
elaborat de Comisie și aprobat de Consiliu, vizează legislația, performanța
operațională, cooperarea cu industria, cooperarea internațională și campaniile
de sensibilizare. Revizuirea regulamentului a fost încorporată în acest plan și
a fost efectuată de Comisie, în strânsă colaborare cu statele membre prin
intermediul unui grup de lucru creat în cadrul programului „Vamă 2013”, grup
alcătuit din experți aparținând administrațiilor vamale ale statelor membre.
Anumite măsuri de reținere a unor transporturi
de medicamente în tranzit prin UE, luate de autoritățile vamale la sfârșitul
anului 2008, au generat preocupări în rândul unor membri ai OMC, al unor membri
ai Parlamentului European, al ONG-urilor, precum și în cadrul societății
civile. S-a afirmat că aceste măsuri ar putea să împiedice comerțul legitim cu
medicamente generice, intrând în contradicție cu angajamentul UE de a facilita
accesul la medicamente în țările în curs de dezvoltare, și, în cele din urmă,
încălcând normele OMC. Aceste incidente au provocat dezacorduri în cadrul OMC
între India și Brazilia, pe de o parte, și UE, pe de altă parte, dezacorduri
care, împreună cu preocupările exprimate în cursul consultărilor OMC relevante
între India și Brazilia și UE, au arătat că legislația UE relevantă pentru
asigurarea respectării drepturilor de proprietate intelectuală de către
autoritățile vamale ar putea beneficia de mai multe clarificări în vederea
sporirii gradului de securitate juridică.
1.2.        Coerența cu alte politici ale
UE
Propunerea este în concordanță cu politica și
cu strategia de lungă durată a Uniunii privind protecția DPI. Această politică
se reflectă în mai multe comunicări ale Comisiei, cum ar fi strategia Europa
2020 și comunicarea referitoare la un Act privind piața unică[5]. Protecția proprietății
intelectuale stimulează inovarea, iar asigurarea respectării efective a
acesteia are un impact pozitiv asupra ocupării forței de muncă, pentru
consumatori și pentru întreaga societate.
Asigurarea respectării DPI la frontiere de
către autoritățile vamale completează asigurarea respectării DPI pe piața
internă, precum și inițiativele comerciale cu țări terțe și în cadrul forurilor
internaționale. Propunerea este parte integrantă a cadrului strategic prezentat
în noua comunicare a Comisiei privind o Piață unică pentru drepturile de
proprietate intelectuală din [mai 2011].
2.           REZULTATELE CONSULTĂRILOR CU PĂRŢILE
INTERESATE ŞI EVALUĂRILE IMPACTULUI
2.1.        Consultarea publică
O consultare publică a fost realizată pentru a
se asigura că toate părțile interesate au avut pe deplin posibilitatea de a
contribui la revizuirea Regulamentului (CE) nr. 1383/2003. Răspunsul
la consultarea publică a reunit 89 de contribuții provenite de la o gamă largă
de părți interesate, inclusiv titulari de drepturi, furnizori de servicii de
comerț internațional, precum expeditori și transportatori, practicieni în
domeniul dreptului, instituții academice, ONG-uri, autorități publice și
cetățeni.
Principalele puncte de interes pentru
respondenți au fost domeniul de aplicare al regulamentului atât în legătură cu
situațiile în care autoritățile vamale pot lua măsuri, cât și cu gama de
drepturi de proprietate intelectuală vizate de regulament, procedura
simplificată în general și privind transporturile mici, precum și cheltuielile
de depozitare și de distrugere a mărfurilor.
2.2.        Evaluarea impactului
Raportul de evaluare a impactului a
identificat și a evaluat opțiunile de politică privind măsurile și procedurile
vamale în materie de asigurare a respectării drepturilor de proprietate
intelectuală la frontiere. Principalele tematici acoperite au fost
posibilitățile de consolidare a asigurării respectării DPI la frontiere,
problema sarcinilor administrative și economice care revin autorităților
vamale, titularilor de drepturi și altor părți implicate pentru asigurarea
respectării, precum și necesitatea de a se garanta eficiența și coerența cu
toate obligațiile juridice relevante.
Raportul de evaluare a impactului a analizat
trei opțiuni diferite, care pot eventual prezenta un număr de subopțiuni. Prima
opțiune a prevăzut așa-numitul „scenariu de referință”, prin care Comisia nu ar
lua nicio măsură și situația actuală ar fi menținută. A doua opțiune a prevăzut
anumite măsuri fără caracter legislativ, Comisia propunând inițiative de
formare profesională, elaborarea de orientări și schimbul celor mai bune
practici. A treia opțiune pentru Comisie a fost propunerea de modificări ale
cadrului juridic existent. În cadrul acestei opțiuni, pot fi disponibile
diferite subopțiuni pentru fiecare dintre problemele identificate.
·      Opțiunea 1 trebuie exclusă dacă se dorește o reacție adecvată a
Comisiei la cererea Consiliului de a revizui legislația și la preocupările cu
privire la domeniul de aplicare și punerea în aplicare a legislației actuale,
preocupări exprimate de părțile interesate în cadrul procesului de consultare.
·      Opțiunea 2 ar aborda numai parțial problemele identificate. Orientările
și notele explicative ar putea ajuta la clarificarea procedurilor aplicabile
sau a modului de aplicare a principiilor generale de drept. Cu toate acestea,
aceste măsuri fără caracter legislativ nu ar putea aborda unele dintre
obiectivele de extindere a domeniului de aplicare a drepturilor de proprietate
intelectuală sau nu ar putea conferi procedurilor un caracter obligatoriu în
toată Uniunea.
·      Opțiunea 3 ar oferi securitate juridică maximă în privința includerii
drepturilor de proprietate intelectuală care nu sunt reglementate de prezentul
regulament, a armonizării procedurilor și a prezentării de clarificări
procedurale. În cadrul acestei opțiuni, au fost prezentate două subopțiuni.
Subopțiunea 1 prevedea extinderea tipurilor posibile de încălcări ale
drepturilor deja acoperite de regulamentul în vigoare, de exemplu în ceea ce
privește mărfurile asociate cu orice încălcări ale drepturilor privind mărcile,
nu doar cu contrafacerea. Subopțiunea 2 includea subopțiunea 1 și extindea
domeniul actual de aplicare al regulamentului în ceea ce privește DPI vizate.
În urma evaluării impactului, s-a ajuns la
concluzia că cea mai potrivită soluție ar fi modificarea regulamentului pentru
a răspunde tuturor problemelor identificate și pentru a asigura un rezultat
echilibrat în cazul tuturor categoriilor de persoane implicate.
3.           Temeiul juridic și subsidiaritatea
Aspectele comerciale ale proprietății
intelectuale sunt parte a cadrului de politică comercială comună. Articolul 207
din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene prevede competențe de
adoptare a măsurilor de punere în aplicare a politicii comerciale comune. Prin
urmare, temeiul juridic al propunerii este articolul 207 din Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene.
Regulamentul se referă la aspectele comerciale
ale drepturilor de proprietate intelectuală, în măsura în care acesta are în
vedere măsuri care să permită autorităților vamale să asigure respectarea
drepturile de proprietate intelectuală la frontieră pentru mărfurile care fac
obiectul schimburilor internaționale. Articolul 3 alineatul (1) din
Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene prevede competența exclusivă a
Uniunii Europene în domeniul politicii comerciale comune.
4.           IMPLICAŢII BUGETARE
Propunerea nu va avea niciun impact asupra
resurselor umane și asupra bugetului Uniunii Europene și, prin urmare, nu este
însoțită de fișa financiară prevăzută la articolul 28 din Regulamentul
financiar [Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din
25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului
general al Comunităților Europene].
5.           Modificări
Revizuirea a identificat anumite îmbunătățiri
ale cadrului juridic care au fost considerate necesare pentru a consolida
dispozițiile referitoare la asigurarea respectării drepturilor de proprietate
intelectuală, garantând în același timp claritatea dispozițiilor legale. Prin
urmare, se propune să se înlocuiască Regulamentul (CE) nr. 1383/2003
al Consiliului cu noul proiect de regulament anexat.
Pentru a consolida asigurarea respectării
legii, se propune să se extindă domeniul de aplicare al Regulamentului (CE) nr.
1383/2003, pentru a include denumirile comerciale, topografia produselor
semiconductoare și modelele de utilitate. Se propune, de asemenea, să se
extindă domeniul de aplicare al regulamentului, prin includerea încălcărilor
referitoare la comerțul paralel și dispozitivele pentru eludarea măsurilor
tehnologice, precum și alte încălcări ale drepturilor în cazul cărora
autoritățile vamale asigură deja respectarea legislației.
Regulamentul va menține capacitatea de control
a autorităților vamale în scopul asigurării respectării drepturilor de
proprietate intelectuală în toate situațiile în care mărfurile se află sub
supravegherea lor și va accentua distincția dintre natura procedurală a
legislației și dreptul material privind proprietatea intelectuală.
De asemenea, regulamentul va introduce
proceduri care să permită autorităților vamale, în anumite condiții, să dispună
distrugerea mărfurilor abandonate fără a fi nevoie să respecte proceduri
judiciare formale și costisitoare. Acestea vor fi clasificate în funcție de
tipul de încălcare. Pentru mărfuri contrafăcute și piratate, se poate presupune
acordul proprietarului în vederea distrugerii mărfurilor, dacă nu a existat o
opoziție explicită la distrugere, în timp ce, în alte situații, proprietarul
mărfurilor va trebui să își dea acordul explicit pentru distrugerea lor. În
cazul în care nu se ajunge la un acord, titularul de drepturi va trebui să
inițieze o procedură judiciară pentru stabilirea încălcării, în caz contrar
acordându-se mărfurilor liberul de vamă.
De asemenea, se propune o procedură specifică
pentru transporturile mici de mărfuri susceptibile a fi contrafăcute și
piratate care fac obiectul unei cereri, procedură care să permită distrugerea
mărfurilor fără implicarea titularului de drepturi.
Sunt propuse dispoziții suplimentare pentru a
garanta protejarea intereselor comercianților legitimi față de o eventuală
aplicare abuzivă a procedurilor vamale de asigurare a respectării legislației
și pentru a integra în regulament principiile din Carta drepturilor fundamentale.
În acest scop, regulamentul va clarifica termenele pentru reținerea mărfurilor
suspectate, condițiile în care informațiile privind transporturile sunt
transferate de autoritățile vamale titularilor de drepturi, condițiile de
aplicare a procedurii care permite distrugerea mărfurilor sub control vamal
pentru încălcările presupuse ale drepturilor de proprietate intelectuală,
altele decât contrafacerea și pirateria, și dreptul la apărare. În acest mod,
noul regulament va deveni un instrument mai solid de asigurare a respectării
legislației, sporind astfel legitimitatea intervenției vamale. Problema
cheltuielilor de depozitare și de distrugere a mărfurilor care aduc atingere
DPI a atras atenția diferitelor părți interesate. Regulamentul va prevedea și
în continuare că titularii de drepturi care solicită intervenția autorităților
vamale trebuie să suporte cheltuielile de depozitare și de distrugere efectuate
direct de autoritățile vamale, deși astfel nu se interzice acestora să ia
măsurile legale de recuperare a cheltuielilor respective de la partea inițial
responsabilă. Cu toate acestea, s-a propus să se introducă o excepție
importantă pentru transporturile mici, pentru care cheltuielile de depozitare
și de distrugere vor fi asumate de către autoritățile vamale.
2011/0137 (COD)
Propunere de
REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI
AL CONSILIULUI
privind asigurarea respectării drepturilor de
proprietate intelectuală de către autoritățile vamale
PARLAMENTUL EUROPEAN ŞI CONSILIUL
UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea
Uniunii Europene, în special articolul 207,
având în vedere propunerea Comisiei Europene[6],
având în vedere avizul Autorității Europene
pentru Protecția Datelor,
după transmiterea proiectului de act
legislativ către parlamentele naționale,
hotărând în conformitate cu procedura
legislativă ordinară,
întrucât:
(1)
Consiliului Uniunii Europene a solicitat, în
rezoluția sa din 25 septembrie 2008 privind un plan european global
de combatere a contrafacerii și a pirateriei[7],
revizuirea Regulamentului (CE) nr. 1383/2003 al Consiliului din
22 iulie 2003 privind intervenția autorităților vamale împotriva
mărfurilor suspectate de a aduce atingere anumitor drepturi de proprietate
intelectuală, precum și măsurile care trebuie aplicate mărfurilor care aduc
atingere anumitor drepturi de proprietate intelectuală[8].
(2)
Comercializarea mărfurilor care încalcă drepturile
de proprietate intelectuală aduce prejudicii semnificative titularilor de
drepturi, producătorilor și comercianților care respectă legea. De asemenea,
aceasta înșală consumatorii și poate să le pună în pericol sănătatea și
siguranța. Prin urmare, trebuie împiedicată, în măsura posibilului,
introducerea pe piață a unor astfel de mărfuri și, în acest sens, trebuie
adoptate măsuri de contracarare a acestei activități ilicite fără a împiedica
comerțul legitim.
(3)
Revizuirea Regulamentului (CE)
nr. 1383/2003 a arătat că anumite îmbunătățiri ale cadrului legal au fost
necesare pentru a consolida asigurarea respectării drepturilor de proprietate
intelectuală, precum și pentru a asigura un nivel adecvat de claritate
juridică, ținând cont astfel de evoluțiile înregistrate în domeniul economic,
comercial și juridic.
(4)
Autoritățile vamale trebuie să poată controla
mărfurile care sunt sau care ar fi trebuit să fie supuse supravegherii vamale
pe teritoriul vamal al Uniunii, în vederea asigurării respectării drepturilor
de proprietate intelectuală. Asigurarea respectării drepturilor de proprietate
intelectuală la frontiere, în măsura în care mărfurile sunt sau ar fi trebuit
să fie sub „supraveghere vamală” în sensul Regulamentului (CEE)
nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului vamal comunitar[9], reprezintă o bună utilizare a
resurselor. În cazul în care mărfurile sunt reținute de autoritățile vamale la
frontieră este necesară o singură procedură, pe când pentru mărfurile găsite pe
piață, care au fost dezagregate și livrate distribuitorilor, este nevoie de mai
multe proceduri distincte. Trebuie să se prevadă o excepție pentru mărfurile
puse în liberă circulație în cadrul regimului destinației finale, pentru că
aceste mărfuri rămân sub supraveghere vamală chiar dacă au fost puse în liberă
circulație. De asemenea, este necesar ca regulamentul să nu se aplice
mărfurilor transportate de pasageri în bagajele personale, în măsura în care
acestea sunt de uz personal și nu există indicii că este vorba de trafic
comercial.
(5)
Regulamentul (CE) nr. 1383/2003 nu se
aplică anumitor drepturi de proprietate intelectuală și exclude anumite
încălcări. Pentru a consolida asigurarea respectării drepturilor de proprietate
intelectuală, controlul vamal ar trebui, prin urmare, să fie extins la alte
tipuri de infracțiuni, cum ar fi încălcări care rezultă din comerțul paralel,
precum și alte încălcări ale drepturilor în cazul cărora autoritățile vamale
asigură deja respectarea legislației, dar care nu sunt acoperite de
Regulamentul (CE) nr. 1383/2003. În același scop, este necesar să se
includă în domeniul de aplicare al prezentului regulament, pe lângă drepturile
deja acoperite de Regulamentul (CE) nr. 1383/2003, denumirile
comerciale, în măsura în care acestea sunt protejate de legislația națională ca
drepturi de proprietate exclusivă, topografia produselor semiconductoare,
modelele de utilitate și dispozitivele pentru eludarea măsurilor tehnologice,
precum și orice drept exclusiv de proprietate intelectuală stabilit de
legislația Uniunii.
(6)
Prezentul regulament conține reglementări destinate
autorităților vamale. Prin urmare, prezentul regulament nu introduce noi
criterii de stabilire a existenței unei încălcări a legislației aplicabile
privind drepturile de proprietate intelectuală.
(7)
Prezentul regulament nu trebuie să afecteze
dispozițiile privind competența instanțelor, în special cele prevăzute în
Regulamentul (CE) nr. 44/2001 al Consiliului privind competența judiciară,
recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială[10].
(8)
Este necesar ca orice persoană, indiferent dacă
este sau nu titular al unui drept de proprietate intelectuală, care poate
iniția în nume propriu proceduri judiciare cu privire la o eventuală încălcare
a acestui drept, să aibă dreptul de a depune o cerere de intervenție a
autorităților vamale.
(9)
Pentru a se garanta respectarea drepturilor de
proprietate intelectuală pe întreg teritoriul Uniunii, este necesar să se
prevadă, în cazul în care o persoană având dreptul de a depune o cerere de
intervenție dorește asigurarea respectării unui drept de proprietate
intelectuală acoperind întreg teritoriul Uniunii, ca persoana respectivă să
poată solicita autorităților vamale dintr-un stat membru să ia o decizie
necesitând intervenția autorităților vamale atât din statul membru respectiv
cât și din alte state membre în care se dorește să se asigure respectarea
drepturilor de proprietate intelectuală.
(10)
Pentru a asigura aplicarea rapidă a drepturilor de
proprietate intelectuală, este necesar să se prevadă că, în cazul în care
autoritățile vamale au suspiciuni, pe baza unor dovezi corespunzătoare, că
mărfurile aflate sub supravegherea lor încalcă drepturile de proprietate
intelectuală, autoritățile vamale respective pot suspenda acordarea liberului
de vamă sau pot reține mărfurile, fie din proprie inițiativă, fie la cerere,
pentru a permite persoanelor care au dreptul de a depune o cerere de
intervenție a autorităților vamale să inițieze proceduri pentru a determina
dacă un drept de proprietate intelectuală a fost încălcat.
(11)
În cazul în care mărfurile susceptibile de a aduce
atingere drepturilor de proprietate intelectuală nu sunt mărfuri contrafăcute
sau piratate, poate fi dificil de determinat de către autoritățile vamale, pe
baza unei simple examinări vizuale, dacă un drept de proprietate intelectuală a
fost încălcat. Este necesar, prin urmare, să se prevadă deschiderea unei
proceduri, cu excepția cazului în care părțile în cauză, și anume deținătorul
mărfurilor și titularul drepturilor, convin să abandoneze mărfurile în vederea
distrugerii. Este necesar ca sarcina de a determina dacă a fost încălcat un
drept de proprietate intelectuală și de a lua deciziile corespunzătoare în
privința respectivelor încălcări ale drepturilor de proprietate intelectuală să
revină autorităților competente care se ocupă de aceste proceduri.
(12)
Regulamentul (CE) nr. 1383/2003 a permis
statelor membre să prevadă o procedură autorizând distrugerea anumitor mărfuri
fără obligația de a iniția procedura de determinare a încălcării unui drept de
proprietate intelectuală. Așa cum s-a afirmat în Rezoluția Parlamentului
European din 18 decembrie 2008 referitoare la impactul contrafacerii
asupra comerțului internațional[11],
această procedură s-a dovedit a fi de mare succes în statele membre unde a fost
disponibilă. Prin urmare, o astfel de procedură trebuie să devină obligatorie
pentru acele încălcări vizibile care sunt ușor de identificat de către autoritățile
vamale pe baza unei simple examinări vizuale și trebuie aplicată la cererea
titularului de drepturi, în cazul în care declarantul sau deținătorul
mărfurilor nu se opune distrugerii.
(13)
Pentru a reduce la minimum sarcinile și costurile
administrative, trebuie să se introducă o procedură specifică pentru
transporturile mici de mărfuri contrafăcute și piratate, care ar permite ca
mărfurile să fie distruse fără acordul titularului de drepturi. Pentru a
stabili pragurile dincolo de care transporturile urmează să fie considerate
transporturi mici, prezentul regulament trebuie să delege Comisiei competența
de a adopta acte fără caracter legislativ și cu domeniu de aplicare general, în
conformitate cu articolul 290 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.
Este importantă desfășurarea de către Comisie a unor consultări adecvate în
etapa pregătitoare, inclusiv la nivel de experți.
(14)
Atunci când pregătește și elaborează acte delegate,
Comisia trebuie să asigure transmiterea simultană, la timp și adecvată a
documentelor relevante către Parlamentul European și Consiliu.
(15)
Pentru o mai mare claritate juridică și în vederea
protejării intereselor comercianților legitimi față de o eventuală aplicare
abuzivă a dispozițiilor vamale de asigurare a respectării legislației, este
necesară modificarea termenelor pentru reținerea mărfurilor susceptibile de a
aduce atingere unui drept de proprietate intelectuală, a condițiilor în care
autoritățile vamale trebuie să transfere titularilor de drepturi informații
privind transporturile, a condițiilor de aplicare a procedurii care permite
distrugerea mărfurilor sub control vamal, altele decât mărfurile contrafăcute
și piratate, pentru încălcări presupuse ale drepturilor de proprietate
intelectuală, precum și introducerea unei dispoziții care să permită
deținătorului mărfurilor să își exprime opiniile înainte ca administrația
vamală să ia o decizie care l-ar afecta în mod negativ.
(16)
Ținând seama de caracterul provizoriu și preventiv
al măsurilor adoptate de autoritățile vamale în acest domeniu și de interesele
contradictorii ale părților afectate de măsurile respective, unele aspecte ale
procedurilor trebuie adaptate pentru a garanta o bună aplicare a
regulamentului, asigurând, în același timp, respectarea drepturilor părților în
cauză. În privința diferitelor notificări prevăzute de prezentul regulament,
autoritățile vamale trebuie să informeze persoana cea mai potrivită, pe baza
documentelor privind destinația vamală sau a situației în care sunt plasate
mărfurile. Termenele prevăzute în prezentul regulament pentru notificările
necesare ar trebui să fie luate în considerare începând din momentul
transmiterii de către autoritățile vamale, pentru a armoniza toate termenele
corespunzătoare notificărilor trimise părților în cauză. Perioada de exercitare
a dreptului de a fi audiat înainte de luarea unei decizii defavorabile trebuie
să fie de trei zile lucrătoare, dat fiind că titularii deciziilor de acceptare
a cererilor de intervenție au solicitat în mod voluntar intervenția autorităților
vamale și că este necesar ca declaranții sau deținătorii mărfurilor să fie
conștienți de situația specială a mărfurilor lor atunci când sunt puse sub
supraveghere vamală. În cazul procedurii specifice pentru transporturile mici,
atunci când este probabil să fie implicați în mod direct consumatori de la care
nu se poate aștepta același nivel de diligență ca de la ceilalți operatori
economici obișnuiți cu îndeplinirea formalităților vamale, este necesar ca
perioada respectivă să fie prelungită în mod considerabil.
(17)
În cadrul „Declarației privind Acordul TRIPS și
sănătatea publică”, adoptată la 14 noiembrie 2001 cu ocazia
conferinței ministeriale a OMC de la Doha, Acordul TRIPS poate și trebuie să
fie interpretat și pus în aplicare într-un mod care să sprijine dreptul
membrilor OMC de a proteja sănătatea publică și, în special, de a promova
accesul la medicamente pentru toți. În special
în ceea ce privește medicamentele pentru care trecerea pe teritoriul Uniunii
Europene, cu sau fără transbordare, antrepozitare, divizare sau schimbare a
modului sau a mijloacelor de transport, reprezintă doar o parte a călătoriei
care a început și se încheie în afara teritoriului vamal al Uniunii,
autoritățile vamale trebuie să țină seama, la evaluarea riscului de încălcare a
drepturilor de proprietate intelectuală, de orice probabilitate importantă de
deturnare a acestor mărfuri pe piața Uniunii.
(18)
Din motive de eficiență, trebuie să se aplice
dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 515/97 al Consiliului din
13 martie 1997 privind asistența reciprocă între autoritățile
administrative ale statelor membre și cooperarea dintre acestea și Comisie în
vederea asigurării aplicării corespunzătoare a legislației din domeniile vamal
și agricol[12].
(19)
Răspunderea autoritățile vamale trebuie să fie reglementată
de legislația statelor membre, deși acceptarea de către autoritățile vamale a
unei cereri de intervenție trebuie să nu dea titularului deciziei dreptul la
despăgubiri în cazul în care mărfurile respective nu sunt detectate de un birou
vamal și li se acordă liberul de vamă sau nu se ia nicio măsură de reținere a
acestora.
(20)
Având în vedere că autoritățile vamale intervin ca
urmare a unei cereri prealabile, este necesar să se prevadă ca titularul unei
decizii de acceptare a cererii de intervenție a autorităților vamale să
ramburseze toate costurile suportate de autoritățile vamale cu ocazia
intervenției pentru asigurarea respectării drepturilor sale de proprietate
intelectuală. Totuși, nu trebuie să se excludă posibilitatea ca titularul
deciziei să solicite despăgubiri de la persoana care i-a încălcat drepturile
sau de la alte persoane care ar putea fi considerate răspunzătoare în
conformitate cu legislația statului membru în cauză. Costurile și prejudiciile
suportate de alte persoane decât administrațiile vamale ca urmare a unei
intervenții vamale, în cazul în care mărfurile sunt reținute ca urmare a
cererii unui terț pe baza drepturilor de proprietate intelectuală, trebuie să
fie reglementate de legislația specifică în fiecare caz particular.
(21)
Asigurarea respectării dreptului de proprietate
intelectuală de către autoritățile vamale va presupune schimbul de date cu
privire la deciziile referitoare la cererile de intervenție. Este necesar ca
prelucrarea datelor, incluzând și date cu caracter personal, să se efectueze în
conformitate cu legislația Uniunii, astfel cum este stabilită în special în
Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din
24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce
privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a
acestor date[13]
și în Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al
Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor
fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către
instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date[14].
(22)
Pentru a se asigura condiții uniforme de punere în
aplicare a dispozițiilor referitoare la formularele pentru cererea de
intervenție a autorităților vamale și pentru solicitarea unei prelungiri a
perioadei în cursul căreia autoritățile vamale trebuie să intervină, trebuie să
se confere Comisiei competențe de executare, mai precis pentru stabilirea de
formulare standard.
(23)
Aceste competențe trebuie exercitate în
conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 182/2011[15] al Parlamentului European și
al Consiliului din 16 februarie 2011 de stabilire a normelor și principiilor
generale privind mecanismele de control de către statele membre al exercitării
competențelor de executare de către Comisie. Deși obiectul dispozițiilor
prezentului regulament care urmează să fie pus în aplicare intră sub incidența
politicii comerciale comune, dată fiind natura și impactul actelor de punere în
aplicare, pentru adoptarea acestora trebuie utilizată procedura consultativă.
(24)
Este necesar ca Regulamentul (CE)
nr. 1383/2003 să fie abrogat,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
CAPITOLUL I
OBIECT, DOMENIU DE APLICARE ȘI DEFINIȚII
Articolul 1
Obiectul
și domeniul de aplicare
1.           Prezentul regulament
stabilește condițiile și procedurile de intervenție a autorităților vamale, în
cazul în care mărfurile susceptibile de a aduce atingere unui drept de
proprietate intelectuală sunt sau ar fi trebuit să fie supuse supravegherii
vamale pe teritoriul vamal al Uniunii.
2.           Prezentul regulament nu se
aplică mărfurilor care au fost puse în liberă circulație în cadrul regimului
destinației finale în sensul articolului 82 din Regulamentul (CEE)
nr. 2913/92 al Consiliului.
3.           Prezentul regulament nu aduce
atingere legislației statelor membre și legislației Uniunii privind
proprietatea intelectuală.
4.           Prezentul regulament nu se
aplică mărfurilor cu caracter necomercial aflate în bagajele personale ale
călătorilor.
Articolul 2
Definiții
În sensul
prezentului regulament:
(1)
„drepturi de proprietate intelectuală ” înseamnă:
(a)
o marcă;
(b)
un desen sau un model;
(c)
un drept de autor sau orice drept conex în
conformitate cu legislația unui stat membru;
(d)
o indicație geografică;
(e)
un brevet în conformitate cu legislația unui stat
membru;
(f)
un certificat suplimentar de protecție pentru
medicamente, astfel cum se prevede în Regulamentul (CE) nr. 469/2009
al Parlamentului European și al Consiliului[16];
(g)
un certificat suplimentar de protecție pentru
produse fitosanitare, astfel cum se prevede în Regulamentul (CE)
nr. 1610/96 al Parlamentului European și al Consiliului[17];
(h)
o protecție comunitară a soiurilor de plante,
astfel cum se prevede în Regulamentul (CE) nr. 2100/94 al Consiliului[18];
(i)
un drept de proprietate asupra unui soi de plantă
în conformitate cu legislația unui stat membru;
(j)
topografia unui produs semiconductor în
conformitate cu legislația unui stat membru;
(k)
un model de utilitate în conformitate cu legislația
unui stat membru;
(l)
o denumire comercială, în măsura în care aceasta
este protejată de legislația unui stat membru ca drept exclusiv de proprietate
intelectuală;
(m)
orice alt drept stabilit ca drept exclusiv de
proprietate intelectuală prin legislația Uniunii;
(2)
„marcă” înseamnă:
(a)
o marcă comunitară, astfel cum se prevede în
Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului[19];
(b)
o marcă înregistrată într-un stat membru sau, în
ceea ce privește Belgia, Luxemburg și Țările de Jos, la Oficiul Benelux de
proprietate intelectuală;
(c)
o marcă înregistrată în temeiul acordurilor
internaționale care produc efecte într-un stat membru;
(d)
o marcă înregistrată în temeiul acordurilor
internaționale care produc efecte în Uniune;
(3)
„desen sau model” înseamnă:
(a)
un desen sau model comunitar, astfel cum se prevede
în Regulamentul (CE) nr. 6/2002[20];
(b)
un desen sau model înregistrat într-un stat membru;
(c)
un desen sau model înregistrat în temeiul
acordurilor internaționale care produc efecte într-un stat membru;
(d)
un desen sau model înregistrat în temeiul
acordurilor internaționale care produc efecte în Uniune;
(4)
„indicație geografică” înseamnă:
(a)
o indicație geografică sau o denumire de origine
protejată a produselor agricole și alimentare, astfel cum se prevede în
Regulamentul (CE) nr. 510/2006 al Consiliului[21];
(b)
o denumire de origine sau o indicație geografică
pentru vinuri, astfel cum se prevede în Regulamentul (CE) nr. 1234/2007
al Consiliului[22];
(c)
o denumire geografică pentru vinuri aromatizate,
astfel cum se prevede în Regulamentul (CEE) nr. 1601/1991 al Consiliului[23];
(d)
o indicație geografică pentru băuturi spirtoase,
astfel cum se prevede în Regulamentul (CE) nr. 110/2008 al
Parlamentului European și al Consiliului[24];
(e)
o indicație geografică pentru alte produse decât
vinurile, băuturile spirtoase, produsele agricole și alimentare, în măsura în
care aceasta este stabilită ca drept exclusiv de proprietate intelectuală de
legislația unui stat membru sau de legislația Uniunii;
(f)
o indicație geografică prevăzută în acordurile
încheiate de Uniune cu țări terțe și inclusă ca atare în respectivele acorduri;
(5)
„mărfuri contrafăcute” înseamnă:
(a)
mărfuri care fac obiectul unei intervenții pentru
încălcarea drepturilor de marcă și pe care este aplicată fără autorizare o
marcă identică cu o marcă înregistrată în mod corespunzător pentru același tip
de mărfuri sau care nu pot fi distinse, în aspectele lor esențiale, de o astfel
de marcă;
(b)
mărfuri care fac obiectul unei intervenții pentru
încălcarea unei indicații geografice și care poartă sau sunt descrise printr-o
denumire sau un termen protejat referitor la respectiva indicație geografică;
(6)
„mărfuri piratate” înseamnă mărfuri care fac
obiectul unei intervenții pentru încălcarea unui drept de autor sau a unui
drept conex sau a unui desen sau model și care reprezintă sau conțin copii
realizate fără acordul titularului unui drept de autor sau drept conex sau al
unui desen sau model, înregistrat sau nu, sau fără acordul unei persoane
autorizate de către titularul respectiv în țara de fabricație;
(7)
„mărfuri susceptibile de a aduce atingere unui
drept de proprietate intelectuală” înseamnă mărfuri în legătură cu care există
probe corespunzătoare care să permită autorităților vamale să constate, în
statul membru în care aceste mărfuri sunt găsite, că acestea sunt la prima
vedere:
(a)
mărfuri care fac obiectul unei intervenții pentru
încălcarea unui drept de proprietate intelectuală în conformitate cu legislația
Uniunii sau a statului membru respectiv;
(b)
dispozitive, produse sau componente care eludează
orice tehnologie, dispozitiv sau componentă care, în cursul normal al
funcționării sale, împiedică sau restricționează acte cu privire la opere care
nu sunt autorizate de titularul dreptului de autor sau al unui drept conex
dreptului de autor și care încalcă un drept de proprietate intelectuală în
conformitate cu legislația statului membru respectiv;
(c)
orice tipare sau matrițe concepute special sau
adaptate pentru fabricarea de mărfuri care încalcă un drept de proprietate
intelectuală, dacă respectivele tipare sau matrițe încalcă drepturile
titularului de drepturi în conformitate cu legislația Uniunii sau a statului
membru respectiv;
(8)
„cerere” înseamnă o cerere prezentată autorităților
vamale pentru a interveni în cazul mărfurilor susceptibile de a aduce atingere
unui drept de proprietate intelectuală;
(9)
„cerere națională” înseamnă o cerere prin care se
solicită autorităților vamale ale unui stat membru să intervină în acel stat
membru;
(10)
„cerere la nivelul Uniunii” înseamnă o cerere
depusă într-un stat membru prin care se solicită autorităților vamale din acel
stat membru și dintr-unul sau mai multe alte state membre să intervină în
statele membre respective;
(11)
„solicitant” înseamnă persoana care depune o cerere
în nume propriu;
(12)
„deținătorul mărfurilor” înseamnă persoana care
este proprietarul mărfurilor sau care are un drept similar de dispoziție asupra
acestora sau care are controlul fizic al acestora;
(13)
„declarant” înseamnă declarantul în sensul
articolului 4 alineatul (18) din Regulamentul (CEE)
nr. 2913/92;
(14)
„distrugere” înseamnă distrugerea fizică,
reciclarea sau eliminarea mărfurilor în afara canalelor comerciale, astfel
încât să se evite prejudicierea titularului deciziei de acceptare a cererii;
(15)
„supraveghere vamală” înseamnă supravegherea
exercitată de autoritățile vamale menționată la articolul 4
alineatul (13) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92;
(16)
„teritoriul vamal al Uniunii” înseamnă teritoriul
vamal al Comunității menționat la articolul 3 din Regulamentul (CEE)
nr. 2913/92;
(17)
„acordarea liberului de vamă pentru mărfuri”
înseamnă actul prin care autoritățile vamale pun mărfurile la dispoziție în
scopul prevăzut de regimul vamal sub care acestea au fost plasate.
Articolul 3
Legislația
aplicabilă
Fără a aduce atingere articolului 8 din
Regulamentul (CE) nr. 864/2007[25],
legea statului membru în care mărfurile se află într-una dintre situațiile
prevăzute la articolul 1 alineatul (1) se aplică pentru a determina dacă
utilizarea acestor mărfuri dă naștere la suspiciuni de încălcare a unui drept
de proprietate intelectuală sau dacă a încălcat un drept de proprietate
intelectuală.
Capitolul II
CERERILE DE INTERVENȚIE A AUTORITĂȚILOR
VAMALE
Secțiunea 1
Depunerea cererilor de intervenție
Articolul 4
Persoane
care au dreptul de a depune o cerere
1.           Au dreptul de a depune o
cerere națională sau la nivelul Uniunii următoarele persoane:
(a)     titularii de drepturi de proprietate
intelectuală;
(b)     organismele de gestionare colectivă a
drepturilor de proprietate intelectuală care sunt recunoscute periodic ca având
dreptul de a-i reprezenta pe titularii de drepturi de autor sau de drepturi
conexe;
(c)     organismele de apărare a intereselor
profesionale care sunt recunoscute periodic ca având dreptul de a-i reprezenta
pe titularii de drepturi de proprietate intelectuală;
(d)     grupurile în sensul articolului (5)
alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 510/2006, grupurile de
producători în sensul articolului 118(e) din Regulamentul (CE)
nr. 1234/2007 sau grupurile de producători similare prevăzute de
legislația Uniunii privind indicațiile geografice care reprezintă producătorii
unei indicații geografice sau reprezentanții unor astfel de grupuri; operatorii
care au dreptul de a utiliza o indicație geografică, precum și organismele de
control competente pentru o indicație geografică.
2.           Pe lângă persoanele enumerate
la alineatul (1), au dreptul de a depune o cerere națională:
(a)     toate celelalte persoane autorizate să
utilizeze drepturile de proprietate intelectuală;
(b)     grupurile de producători prevăzute de
legislația statelor membre privind indicațiile geografice care reprezintă
producătorii unei indicații geografice sau reprezentanții unor astfel de
grupuri, operatorii care au dreptul de a utiliza o indicație geografică, precum
și organismele de control competente în materie de indicații geografice;
3.           Pe lângă persoanele enumerate
la alineatul (1), are dreptul de a depune o cerere la nivelul Uniunii titularul
unei licențe exclusive care acoperă teritoriul vamal al Uniunii.
4.           Toate persoanele care au
dreptul de a depune o cerere în conformitate cu alineatele (1), (2) și (3)
trebuie să fie capabile să inițieze proceduri pentru încălcarea drepturilor de
proprietate intelectuală în statul membru în care aceste mărfuri sunt găsite.
Articolul 5
Drepturile
de proprietate intelectuală acoperite de cererile la nivelul Uniunii
Se poate depune o cerere la nivelul Uniunii în
privința tuturor drepturilor de proprietate intelectuală care se aplică pe
întreg teritoriul Uniunii.
Articolul 6
Depunerea
cererilor
1.           Persoanele menționate la
articolul 4 pot solicita intervenția autorităților vamale, în cazul în care
utilizarea mărfurilor este susceptibilă a aduce atingere unui drept de
proprietate intelectuală, prin depunerea unei cereri la serviciul vamal
competent. Cererea trebuie să fie întocmită pe baza formularului prevăzut la
alineatul (3).
2.           Fiecare stat membru
desemnează serviciul vamal competent pentru primirea și prelucrarea cererilor.
Statul membru informează Comisia în mod corespunzător, iar Comisia face publică
lista serviciilor vamale competente desemnate de statele membre.
3.           Comisia stabilește un
formular de cerere prin intermediul unor acte de punere în aplicare. Aceste
acte de punere în aplicare se adoptă în conformitate cu procedura consultativă
menționată la articolul 29 alineatul (2).
Este necesar ca formularul să conțină, în special,
următoarele informații furnizate de solicitant:
(a)
date privind solicitantul;
(b)
statutul solicitantului în sensul
articolului (4);
(c)
documente justificative, furnizate pentru a permite
autorităților vamale să constate că solicitantul este o persoană care are
dreptul să depună cererea;
(d)
împuternicirea acordată persoanelor fizice sau
juridice care îl reprezintă pe solicitant, în conformitate cu legislația
statului membru în care este completată cererea;
(e)
dreptul sau drepturile de proprietate intelectuală
a căror respectare urmează să fie asigurată;
(f)
în cazul unei cereri la nivelul Uniunii, statul
membru sau statele membre în care se solicită intervenția autorităților vamale;
(g)
date specifice și tehnice privind mărfurile
originale, inclusiv imagini, dacă este cazul;
(h)
informațiile, anexate formularului, necesare pentru
a permite autorităților vamale să identifice ușor mărfurile în cauză;
(i)
orice informații relevante pentru analiza și
evaluarea de către autoritățile vamale a riscului de încălcare a dreptului
(drepturilor) de proprietate intelectuală în cauză;
(j)
numele și adresa (adresele) reprezentantului
(reprezentanților) solicitantului, responsabil(i) cu aspectele juridice și
tehnice;
(k)
angajamentul solicitantului de a informa serviciul
vamal competent cu privire la situațiile prevăzute la articolul 14;
(l)
angajamentul solicitantului de a transmite și de a
actualiza orice informații relevante pentru analiza și evaluarea de către
autoritățile vamale a riscului de încălcare a dreptului (drepturilor) de
proprietate intelectuală în cauză;
(m)
angajamentul solicitantului de a-și asuma
răspunderea în condițiile prevăzute la articolul 26;
(n)
angajamentul solicitantului de a suporta
cheltuielile menționate la articolul 27 în condițiile precizate la
respectivul articol;
(o)
angajamentul solicitantului de a fi de acord cu
prelucrarea de către Comisie a datelor furnizate de acesta;
4.           În cazul în care sunt
disponibile sisteme informatice pentru primirea și prelucrarea cererilor,
cererile sunt depuse prin intermediul tehnicilor de prelucrare electronică a
datelor.
5.           În cazul în care o cerere
este depusă după notificarea de către autoritățile vamale privind suspendarea
acordării liberului de vamă sau privind reținerea mărfurilor în conformitate cu
articolul 17 alineatul (4), respectiva cerere trebuie să respecte
următoarele cerințe suplimentare:
(a)     să fie depusă la serviciul vamal
competent în termen de patru zile lucrătoare de la notificarea privind
suspendarea acordării liberului de vamă sau privind reținerea mărfurilor;
(b)     să fie vorba de o cerere națională;
(c)     să conțină informațiile prevăzute la
alineatul (3). Cu toate acestea, se permite solicitantului să omită
informațiile menționate la alineatul (3) literele (g)-(i).
Secțiunea 2
Deciziile privind cererile de intervenție
Articolul 7
Prelucrarea
cererilor
1.           Atunci când, la primirea unei
cereri, serviciul vamal competent consideră că cererea nu conține toate
informațiile necesare în conformitate cu articolul 6 alineatul (3),
serviciul vamal competent va cere solicitantului să furnizeze informațiile
lipsă în termen de 10 zile lucrătoare de la transmiterea notificării.
În astfel de cazuri, termenul menționat la
articolul 8 primul paragraf se suspendă până la primirea informațiilor
relevante.
2.           Dacă solicitantul nu
furnizează informațiile lipsă în termenul menționat la alineatul (1), serviciul
vamal competent respinge cererea.
3.           Solicitantul nu plătește
niciun fel de redevență pentru acoperirea costurilor administrative aferente
prelucrării cererii.
Articolul 8
Notificarea
deciziilor de acordare sau respingere a cererilor de intervenție
Serviciul vamal competent informează solicitantul cu
privire la decizia de acceptare sau de respingere a cererii în termen de 30 de
zile lucrătoare de la primirea cererii.
Cu toate acestea, în cazul în care
solicitantul a fost informat anterior cu privire la suspendarea acordării
liberului de vamă sau reținerea mărfurilor de către autoritățile vamale,
serviciul vamal competent informează solicitantul cu privire la decizia de
acceptare sau de respingere a cererii în termen de o zi lucrătoare de la
primirea cererii.
Articolul 9
Deciziile
privind cererile de intervenție
1.           Deciziile de acceptare a unei
cereri naționale, deciziile de revocare sau de modificare a unor astfel de
decizii, precum și deciziile de prelungire a perioadei în decursul căreia
autoritățile vamale trebuie să intervină produc efecte în statul membru în care
s-a depus cererea națională începând cu data adoptării lor.
2.           Deciziile de acceptare a unei
cereri la nivelul Uniunii, deciziile de revocare sau de modificare a unor
astfel de decizii, precum și deciziile de prelungire a perioadei în decursul
căreia autoritățile vamale trebuie să intervină produc efecte după cum urmează:
(a)
în statul membru în care s-a depus cererea, de la
data adoptării;
(b)
în toate celelalte state membre în care se solicită
intervenția autorităților vamale, de la data notificării autorităților vamale
în conformitate cu articolul 13 alineatul (2) și cu condiția ca
titularul deciziei să-și fi îndeplinit obligațiile care îi revin în
conformitate cu articolul 27 alineatul (3).
Articolul 10
Perioada
în decursul căreia autoritățile vamale trebuie să intervină
1.           În momentul acceptării unei
cereri, serviciul vamal competent stabilește perioada în decursul căreia
autoritățile vamale trebuie să intervină.
Perioada respectivă începe de la data adoptării
deciziei de acceptare a cererii și nu depășește un an.
2.           În cazul în care o cerere
depusă după notificarea, de către autoritățile vamale, a suspendării acordării
liberului de vamă sau a reținerii mărfurilor în conformitate cu
articolul 17 alineatul (4) nu conține informațiile menționate la
articolul 6 alineatul (3) literele (g)-(i), cererea în cauză este
acceptată numai în ceea ce privește suspendarea acordării liberului de vamă sau
reținerea mărfurilor respective.
3.           În cazul în care un drept de
proprietate intelectuală încetează să mai producă efecte sau în cazul în care
solicitantul încetează din alte motive să aibă dreptul de a depune o cerere,
autoritățile vamale nu intervin. Decizia de acceptare a cererii este revocată
sau modificată în consecință de autoritățile vamale care au adoptat decizia.
Articolul 11
Prelungirea
perioadei în decursul căreia autoritățile vamale trebuie să intervină
1.           La expirarea perioadei în
decursul căreia autoritățile vamale trebuie să intervină și cu condiția ca
titularul deciziei să fi plătit în prealabil autorităților vamale datoriile în
temeiul prezentului regulament, serviciul vamal care a luat decizia inițială
poate prelungi această perioadă la solicitarea titularului deciziei de
acceptare a cererii.
2.           În cazul în care cererea de
prelungire a perioadei în decursul căreia autoritățile vamale trebuie să
intervină este făcută cu mai puțin de 30 de zile lucrătoare înainte de
expirarea respectivei decizii, serviciul vamal competent poate refuza
prelungirea.
3.           În cererea de prelungire a
perioadei în decursul căreia autoritățile vamale trebuie să intervină se indică
orice modificare a informațiilor furnizate în conformitate cu articolul 6
alineatul (3).
4.           Serviciul vamal competent
informează titularul deciziei de acceptare a cererii în legătură cu decizia sa
privind prelungirea în termen de 30 de zile lucrătoare de la data primirii
respectivei cereri.
5.           Perioada de prelungire în
decursul căreia autoritățile vamale trebuie să intervină începe de la data
adoptării deciziei de acceptare a prelungirii și nu depășește un an.
În cazul în care un drept de proprietate
intelectuală încetează să mai producă efecte sau în cazul în care solicitantul
încetează din alte motive să aibă dreptul de a depune o cerere, autoritățile
vamale nu intervin. Decizia de acceptare a cererii de prelungire este revocată
sau modificată în consecință de autoritățile vamale care au adoptat decizia.
6.           Titularul deciziei nu
plătește niciun fel de redevență pentru acoperirea costurilor administrative
aferente prelucrării cererii de prelungire.
7.           Comisia stabilește un
formular de cerere de prelungire a perioadei prin intermediul unor acte de
punere în aplicare. Aceste acte de punere în aplicare se adoptă în conformitate
cu procedura consultativă menționată la articolul 29 alineatul (2).
Articolul 12
Modificarea
deciziei privind drepturile de proprietate intelectuală
Serviciul vamal
competent care a adoptat decizia de acceptare a cererii poate, la solicitarea
titularului respectivei decizii, să modifice lista drepturilor de proprietate
intelectuală din acea decizie.
În cazul unei
decizii de acceptare a unei cereri la nivelul Uniunii, orice modificare care
constă în adăugarea de drepturi de proprietate intelectuală se limitează la
drepturile de proprietate intelectuală care intră sub incidența articolului 5.
Articolul 13
Obligațiile
serviciului vamal competent în materie de notificare
1.           Serviciul vamal competent la
care s-a depus o cerere națională transmite birourilor vamale din statul său
membru, imediat după adoptare, următoarele decizii:
(a)
deciziile sale de acceptare a unei cereri
naționale;
(b)
deciziile sale de revocare a deciziilor de
acceptare a unei cereri naționale;
(c)
deciziile sale de modificare a deciziilor de
acceptare a unei cereri naționale;
(d)
deciziile sale de prelungire a perioadei în
decursul căreia autoritățile vamale trebuie să intervină.
2.           Serviciul vamal competent la
care s-a depus o cerere la nivelul Uniunii transmite serviciilor vamale
competente din statul membru sau statele membre indicate în cererea la nivelul
Uniunii următoarele decizii:
(a)
deciziile de acceptare a unei cereri la nivelul
Uniunii;
(b)
deciziile de revocare a deciziilor de acceptare a
unei cereri la nivelul Uniunii;
(c)
deciziile de modificare a deciziilor de acceptare a
unei cereri la nivelul Uniunii;
(d)
deciziile de prelungire sau de refuzare a
prelungirii perioadei în decursul căreia autoritățile vamale trebuie să
intervină;
(e)
deciziile de suspendare a intervenției
autorităților vamale în temeiul articolului 15 alineatul (2).
Serviciul vamal competent din statul (statele)
membru (membre) indicat(e) în cererea la nivelul Uniunii transmite imediat
respectivele decizii birourilor sale vamale.
3.           După înființarea bazei
centrale de date a Comisiei menționată la articolul 31 alineatul (3),
toate schimburile de date referitoare la deciziile privind cererile de
intervenție, documentele de însoțire și notificările între autoritățile vamale
ale statelor membre se efectuează prin intermediul acestei baze de date.
Articolul 14
Obligațiile
titularului deciziei de acceptare a cererii în materie de notificare
Titularul deciziei
de acceptare a cererii informează serviciul vamal competent care a adoptat
respectiva decizie în următoarele cazuri:
(a)          un drept de proprietate intelectuală
vizat de cererea sa încetează să producă efecte;
(b)          titularul deciziei încetează din
alte motive să fie persoana îndreptățită să depună cererea;
(c)          se modifică informațiile prevăzute
la articolul 6 alineatul (3).
Articolul 15
Nerespectarea
obligațiilor care îi revin titularului deciziei de acceptare a cererii
1.           În cazul în care titularul
deciziei de acceptare a cererii utilizează informațiile furnizate de
autoritățile vamale în alte scopuri decât cele prevăzute la articolul 19,
serviciul vamal competent poate:
(a)     să suspende, până la expirarea perioadei
în decursul căreia autoritățile vamale trebuie să intervină, decizia de
acceptare a cererii în statul membru în care informațiile au fost furnizate sau
utilizate;
(b)     să refuze prelungirea perioadei în
decursul căreia autoritățile vamale trebuie să intervină.
2.           Serviciul vamal competent
poate decide suspendarea intervenției autorităților vamale până la expirarea
perioadei în decursul căreia autoritățile vamale trebuie să intervină, în cazul
în care titularul deciziei:
(a)     nu își îndeplinește obligațiile de
notificare în temeiul articolului 14;
(b)     nu respectă cerințele articolului 18
alineatul (2) privind returnarea mostrelor;
(c)     nu își îndeplinește obligațiile în
conformitate cu articolul 27 alineatele (1) și (3) cu privire la
cheltuieli și traducere;
(d)     nu inițiază o procedură în conformitate
cu articolul 20 alineatul (1), articolul 23 alineatul (4)
sau articolul 24 alineatul (9).
În cazul unei cereri la nivelul Uniunii, decizia
de a suspenda intervenția autorităților vamale produce efecte doar în statul
membru în care se ia o astfel de decizie.
CAPITOLUL III
DISPOZIȚII CARE REGLEMENTEAZĂ INTERVENȚIA
AUTORITĂȚILOR VAMALE
Secțiunea 1
Suspendarea acordării liberului de vamă sau reținerea
mărfurilor susceptibile de a aduce atingere unui drept de proprietate
intelectuală
Articolul 16
Suspendarea
acordării liberului de vamă sau reținerea mărfurilor după acceptarea unei
cereri
1.           În cazul în care autoritățile
vamale ale unui stat membru identifică, într-una dintre situațiile menționate
la articolul 1 alineatul (1), mărfuri susceptibile de a aduce
atingere drepturilor de proprietate intelectuală vizate de o decizie de
acceptare a unei cereri de intervenție, acestea iau decizia de a suspenda
acordarea liberului de vamă pentru mărfuri sau de a le reține.
2.           Înainte de a adopta decizia
de suspendare a acordării liberului de vamă sau de reținere a mărfurilor,
autoritățile vamale pot solicita titularului deciziei de acceptare a cererii să
le furnizeze orice informații relevante. De asemenea, autoritățile vamale pot
furniza titularului deciziei informații cu privire la numărul real sau presupus
de articole, natura acestora precum și, dacă este cazul, imagini ale acestor
articole.
3.           Înainte de a adopta decizia
de suspendare a acordării liberului de vamă sau de reținere a mărfurilor,
autoritățile vamale își comunică intenția declarantului sau, în cazul în care
mărfurile urmează să fie reținute, deținătorului mărfurilor. Declarantului sau
deținătorului mărfurilor li se oferă posibilitatea de a-și exprima punctul de
vedere în termen de trei zile lucrătoare de la transmiterea respectivei
comunicări.
4.           Autoritățile vamale
informează titularul deciziei de acceptare a cererii și declarantul sau
deținătorul mărfurilor în privința deciziei lor de a suspenda acordarea
liberului de vamă pentru mărfuri sau de a le reține, în termen de o zi
lucrătoare de la adoptarea deciziei lor.
Notificarea declarantului sau a deținătorului
mărfurilor include informații privind consecințele juridice prevăzute la
articolul 20 cu privire la alte mărfuri decât mărfurile contrafăcute și
piratate și la articolul 23 cu privire la mărfurile contrafăcute și
piratate.
5.           Autoritățile vamale
informează titularul deciziei de acceptare a cererii și declarantul sau
deținătorul mărfurilor cărora le-a fost suspendată acordarea liberului de vamă
sau care au fost reținute cu privire la cantitatea reală sau estimată, natura
reală sau presupusă a mărfurilor, inclusiv, dacă este cazul, imagini ale
acestor articole.
6.           În cazul în care mai multe
persoane sunt considerate a fi deținătoare ale mărfurilor, autoritățile vamale
sunt obligate să informeze cel puțin o persoană.
Articolul 17
Suspendarea
acordării liberului de vamă sau reținerea mărfurilor fără acceptarea unei
cereri
1.           În cazul în care autoritățile
vamale identifică, în cursul intervenției într-una dintre situațiile menționate
la articolul 1 alineatul (1), mărfuri susceptibile de a aduce
atingere unui drept de proprietate intelectuală, acestea pot suspenda acordarea
liberului de vamă pentru mărfurile respective sau le pot reține înainte de a fi
informate în privința unei decizii de acceptare a unei cereri referitoare la
mărfurile respective.
2.           Înainte de adoptarea deciziei
de suspendare a acordării liberului de vamă sau de reținere a mărfurilor,
autoritățile vamale pot, fără a dezvălui alte informații decât numărul real sau
presupus de articole, natura acestora și, dacă este cazul, imagini ale acestor
articole, solicita oricărei persoane care are dreptul să depună o cerere
privind presupusa încălcare a drepturilor de proprietate intelectuală să
furnizeze informații relevante.
3.           Înainte de adoptarea unei
decizii de suspendare a acordării liberului de vamă sau de reținere a
mărfurilor, autoritățile vamale comunică această intenție declarantului sau, în
cazul în care mărfurile urmează să fie reținute, deținătorului mărfurilor.
Declarantului sau deținătorului mărfurilor li se oferă posibilitatea de a-și
exprima punctul de vedere în termen de trei zile lucrătoare de la transmiterea
respectivei comunicări.
4.           Autoritățile vamale notifică
suspendarea acordării liberului de vamă sau reținerea mărfurilor tuturor
persoanelor care au dreptul să depună o cerere privind presupusa încălcare a
drepturilor de proprietate intelectuală în termen de o zi lucrătoare de la
suspendarea acordării liberului de vamă sau de la reținerea mărfurilor.
5.           Autoritățile vamale acordă
liberul de vamă mărfurilor sau pun capăt reținerii lor imediat după încheierea
tuturor formalităților vamale în următoarele cazuri:
(a)     atunci când nu au identificat nicio
persoană care are dreptul să depună o cerere privind presupusa încălcare a
drepturilor de proprietate intelectuală, în termen de o zi lucrătoare de la
suspendarea acordării liberului de vamă sau de la reținerea mărfurilor;
(b)     atunci când nu au primit sau au respins o
cerere în conformitate cu articolul 6 alineatul (5).
Autoritățile vamale informează declarantul sau
deținătorul mărfurilor în privința deciziei lor de a suspenda acordarea
liberului de vamă pentru mărfuri sau de a le reține în termen de o zi
lucrătoare de la adoptarea deciziei lor.
6.           Prezentul articol nu se
aplică mărfurilor perisabile.
Articolul 18
Controlul mărfurilor pentru care a fost suspendată acordarea liberului
de vamă sau care au fost reținute și prelevarea de mostre din acestea
1.           Autoritățile vamale acordă
titularului deciziei de acceptare a cererii și declarantului sau deținătorului
mărfurilor posibilitatea de a inspecta mărfurile pentru care a fost suspendată
acordarea liberului de vamă sau care au fost reținute.
2.           Autoritățile vamale pot
preleva mostre și, la cererea titularului deciziei de acceptare a cererii, îi
pot furniza acestuia mostre exclusiv pentru a fi analizate și pentru a facilita
continuarea procedurii referitoare la mărfurile contrafăcute și piratate. Analiza
acestor mostre se efectuează pe răspunderea exclusivă a titularului deciziei de
acceptare a cererii.
Când circumstanțele o permit, mostrele se
restituie după finalizarea analizei tehnice și înainte de acordarea liberului
de vamă sau de încetarea reținerii mărfurilor.
3.           Autoritățile vamale
furnizează titularului deciziei de acceptare a cererii, la cerere și dacă sunt
cunoscute, numele și adresa destinatarului, expeditorului, declarantului sau a
deținătorului mărfurilor, precum și regimul vamal și originea, proveniența și
destinația mărfurilor susceptibile de a aduce atingere unui drept de
proprietate intelectuală.
4.           Fiecare stat membru
stabilește condițiile de depozitare a mărfurilor în perioada de suspendare a
acordării liberului de vamă sau de reținere, inclusiv dispozițiile privind
cheltuielile.
Articolul 19
Utilizarea
autorizată a anumitor informații de către titularul deciziei de acceptare a
cererii
În cazul în care
titularul deciziei de acceptare a cererii a primit informațiile menționate la
articolul 18 alineatul (3), titularul poate utiliza aceste informații
doar în următoarele scopuri:
(a)          pentru a iniția proceduri de
stabilire a încălcării unui drept de proprietate intelectuală;
(b)          pentru a solicita despăgubiri de la
persoana care i-a încălcat drepturile sau de la alte persoane în cazul în care
mărfurile sunt distruse în conformitate cu articolul 20 alineatul (3)
sau articolul 23 alineatul (3).
Secțiunea 2
Inițierea procedurii și acordarea anticipată a
liberului de vamă mărfurilor
Articolul 20
Inițierea
procedurii
1.           În cazul în care alte mărfuri
decât cele vizate de articolele 23 și 24 sunt susceptibile de a aduce
atingere unui drept de proprietate intelectuală, titularul deciziei de
acceptare a cererii inițiază o procedură pentru a determina dacă un drept de
proprietate intelectuală a fost încălcat, în termen de 10 zile lucrătoare de la
transmiterea deciziei de suspendare a acordării liberului de vamă sau de
reținere a mărfurilor.
În cazul mărfurilor perisabile susceptibile de a
aduce atingere unui drept de proprietate intelectuală, termenul pentru
inițierea procedurii la care se face referire la primul paragraf este de trei
zile lucrătoare de la transmiterea deciziei de suspendare a acordării liberului
de vamă sau de reținere a mărfurilor.
2.           Autoritățile vamale acordă
liberul de vamă mărfurilor sau pun capăt reținerii lor imediat după încheierea
tuturor formalităților vamale, atunci când nu au fost informate de către
titularul deciziei de acceptare a cererii, în termenul menționat la alineatul (1),
cu privire la oricare dintre următoarele aspecte:
(a)     inițierea procedurii pentru a determina
dacă un drept de proprietate intelectuală a fost încălcat;
(b)     un acord scris între titularul deciziei
de acceptare a cererii și deținătorul mărfurilor privind abandonarea mărfurilor
în vederea distrugerii.
3.           În cazul unui acord de
abandonare a mărfurilor în vederea distrugerii menționat la alineatul (2)
litera (b), distrugerea se efectuează sub control vamal pe cheltuiala și
sub responsabilitatea titularului deciziei de acceptare a cererii, cu excepția
cazului în care se prevede altfel în legislația statului membru în care sunt
distruse mărfurile.
4.           Autoritățile vamale pot
prelungi, în cazuri justificate, perioada menționată la alineatul (1)
primul paragraf cu maximum 10 zile lucrătoare, la cererea titularului deciziei
de acceptare a cererii.
În cazul mărfurilor perisabile, termenul menționat
la alineatul (1) al doilea paragraf nu se poate prelungi.
Articolul 21
Acordarea
anticipată a liberului de vamă pentru mărfuri
1.           În cazul în care autoritățile
vamale au fost informate cu privire la inițierea procedurilor de determinare a
încălcării dreptului privind un desen sau model, brevet, model de utilitate sau
protecție a soiurilor de plante și dacă perioada prevăzută la articolul 20 a
expirat, declarantul sau deținătorul mărfurilor poate solicita autorităților
vamale să acorde liberul de vamă pentru mărfuri sau să pună capăt reținerii
lor.
Autoritățile vamale acordă liberul de vamă pentru
mărfuri sau pun capăt reținerii lor numai în cazul în care sunt îndeplinite
toate condițiile de mai jos:
(a)     declarantul sau deținătorul mărfurilor a
depus o garanție;
(b)     autoritatea competentă în materie de
determinare a încălcării unui drept de proprietate intelectuală nu a autorizat
măsuri asiguratorii;
(c)     au fost îndeplinite toate formalitățile
vamale.
2.           Garanția menționată la
alineatul (1) litera (a) este furnizată de declarant sau de
deținătorul mărfurilor în termen de 10 zile lucrătoare de la data la care
autoritățile vamale primesc cererea menționată la alineatul (1).
3.           Autoritățile vamale stabilesc
valoarea garanției la un nivel suficient de ridicat pentru a proteja interesele
titularului deciziei de acceptare a cererii.
4.           Furnizarea acestei garanții
nu afectează celelalte posibilități de căi de atac ale titularului deciziei de
acceptare a cererii.
Articolul 22
Destinație
vamală interzisă pentru mărfurile abandonate în vederea distrugerii
1.           Mărfurile abandonate în
vederea distrugerii în conformitate cu articolele 20, 23 sau 24 nu sunt:
(a)     puse în liberă circulație;
(b)     transportate în afara teritoriului vamal
al Uniunii;
(c)     exportate;
(d)     reexportate;
(e)     plasate sub un regim suspensiv;
(f)      plasate într-o zonă liberă sau într-un
antrepozit liber.
2.           Autoritățile vamale pot
autoriza transportul mărfurilor menționate la alineatul (1) sub supraveghere
vamală, între diferite locuri de pe teritoriul vamal al Uniunii, în vederea
distrugerii sub control vamal.
Secțiunea 3
Mărfuri contrafăcute și piratate
Articolul 23
Distrugerea
și inițierea procedurii
1.           Mărfurile suspectate că sunt
mărfuri contrafăcute sau mărfuri piratate pot fi distruse sub control vamal,
fără a fi necesar să se determine dacă un drept de proprietate intelectuală a
fost încălcat în conformitate cu legislația statului membru în care se găsesc
bunurile, în cazul în care sunt îndeplinite toate condițiile de mai jos:
(a)
titularul deciziei de acceptare a cererii a
informat în scris autoritățile vamale în legătură cu acordul său privind
distrugerea mărfurilor în termen de 10 zile lucrătoare sau, în cazul mărfurilor
perisabile, în termen de trei zile lucrătoare de la transmiterea deciziei de
suspendare a acordării liberului de vamă pentru mărfuri sau de reținere a
acestora;
(b)
declarantul sau deținătorul mărfurilor a confirmat
în scris autorităților vamale acordul său privind distrugerea mărfurilor în
termen de 10 zile lucrătoare sau, în cazul mărfurilor perisabile, în termen de
trei zile lucrătoare de la transmiterea deciziei de suspendare a acordării
liberului de vamă pentru mărfuri sau de reținere a acestora.
2.           În cazul în care declarantul
sau deținătorul mărfurilor nu și-a confirmat acordul privind distrugerea în
termenele prevăzute la alineatul (1) litera (b) și nici nu a informat
autoritățile vamale care au adoptat decizia de suspendare a acordării liberului
de vamă pentru mărfuri sau de reținere a acestora că se opune la distrugerea
mărfurilor, autoritățile vamale pot considera că declarantul sau deținătorul
mărfurilor este de acord cu distrugerea lor.
Autoritățile vamale informează în consecință
titularul deciziei de acceptare a cererii.
În cazul în care declarantul sau deținătorul
mărfurilor are obiecții cu privire la distrugerea mărfurilor, autoritățile
vamale informează titularul deciziei de acceptare a cererii în privința acestor
obiecții.
3.           Distrugerea se efectuează sub
control vamal, pe cheltuiala și pe răspunderea titularului deciziei de
acceptare a cererii, cu excepția cazului în care se prevede altfel în
legislația statului membru în care mărfurile sunt distruse. Înainte de
distrugere se pot preleva mostre.
4.           În cazul în care nu există un
acord privind distrugerea, titularul deciziei de acceptare a cererii inițiază o
procedură de determinare a încălcării unui drept de proprietate intelectuală în
termen de 10 zile lucrătoare sau, în cazul mărfurilor perisabile, în termen de
trei zile lucrătoare de la transmiterea deciziei de suspendare a acordării
liberului de vamă pentru mărfuri sau de reținere a acestora.
Autoritățile vamale pot prelungi, în cazuri
justificate, perioada menționată la primul paragraf cu maximum 10 zile
lucrătoare, la cererea titularului deciziei de acceptare a cererii.
În cazul mărfurilor perisabile, aceste perioade nu
se prelungesc.
5.           Autoritățile vamale acordă
liberul de vamă mărfurilor sau, după caz, pun capăt reținerii lor imediat după
încheierea tuturor formalităților vamale, în cazul în care nu au primit
informații din partea titularului deciziei de acceptare a cererii în legătură
cu oricare din următoarele aspecte:
(a)
acordul său privind distrugerea în termenele
menționate la alineatul (1) litera (a);
(b)
inițierea unei proceduri de determinare a
încălcării unui drept de proprietate intelectuală în termenul menționat la
alineatul (4).
Articolul 24
Procedura
specifică pentru distrugerea mărfurilor care fac obiectul unor transporturi
mici
1.           Prezentul articol se aplică
mărfurilor în cazul în care sunt îndeplinite toate condițiile de mai jos:
(a)
mărfurile sunt susceptibile a fi mărfuri
contrafăcute sau piratate;
(b)
mărfurile nu sunt produse perisabile;
(c)
mărfurile sunt vizate de o decizie de acceptare a
unei cereri;
(d)
mărfurile sunt transportate în transporturi mici.
2.           Articolul 16
alineatele (3), (4) și (5) și articolul 18 alineatul (2) nu se
aplică.
3.           Atunci când, în termen de o
zi lucrătoare de la data adoptării, autoritățile vamale notifică decizia de
suspendare a acordării liberului de vamă pentru mărfuri sau de reținere a
acestora, acestea informează declarantul sau deținătorul mărfurilor în legătură
cu:
(a)     intenția autorităților vamale de a distruge
mărfurile,
(b)     drepturile declarantului sau ale
deținătorului mărfurilor în conformitate cu alineatele (4) și (5).
4.           Declarantul sau deținătorul
mărfurilor are posibilitatea să își exprime punctul de vedere în termen de 20
zile lucrătoare de la transmiterea deciziei de suspendare a acordării liberului
de vamă pentru mărfuri sau de reținere a acestora.
5.           Mărfurile în cauză pot
fi distruse în cazul în care, în termen de 20 de zile lucrătoare de la
transmiterea deciziei de suspendare a acordării liberului de vamă pentru
mărfuri sau de reținere a acestora, declarantul sau deținătorul mărfurilor
confirmă autorităților vamale acordul său privind distrugerea mărfurilor.
6.           În cazul în care declarantul
sau deținătorul mărfurilor nu și-a confirmat acordul privind distrugerea în
termenul menționat la alineatul (5) și nici nu a informat biroul vamal
care a adoptat decizia de suspendare a acordării liberului de vamă pentru
mărfuri sau de reținere a acestora că se opune la distrugerea mărfurilor,
autoritățile vamale pot considera că declarantul sau deținătorul mărfurilor
este de acord cu distrugerea lor.
7.           Distrugerea se efectuează sub
control vamal și pe cheltuiala autorităților vamale.
8.           În cazul în care declarantul
sau deținătorul mărfurilor are obiecții cu privire la distrugerea mărfurilor,
autoritățile vamale informează titularul deciziei de acceptare a cererii în
legătură cu aceste obiecții și cu numărul de articole și natura acestora,
inclusiv, dacă este cazul, imagini ale acestor articole.
9.           Autoritățile vamale acordă
liberul de vamă mărfurilor sau, după caz, pun capăt reținerii lor imediat după
încheierea tuturor formalităților vamale în cazul în care nu au primit
informații din partea titularului deciziei de acceptare a cererii în legătură
cu inițierea unei proceduri de determinare a încălcării unui drept de
proprietate intelectuală în termen de 10 zile lucrătoare de la transmiterea
informațiilor menționate la alineatul (8).
10.         Comisia este împuternicită să
adopte acte delegate, în conformitate cu articolul 30, privind pragurile
care definesc transporturile mici în sensul prezentului articol.
CAPITOLUL IV
RĂSPUNDERE, CHELTUIELI ȘI SANCȚIUNI
Articolul 25
Răspunderea
autorităților vamale
Fără a aduce
atingere legislației aplicabile în statele membre, decizia de acceptare a unei
cereri nu îi dă titularului deciziei respective dreptul la despăgubiri în cazul
în care mărfurile susceptibile de a aduce atingere unui drept de proprietate
intelectuală nu sunt detectate de un birou vamal și li se acordă liberul de
vamă sau nu se ia nicio măsură de reținere a acestora.
Articolul 26
Răspunderea
titularului deciziei de acceptare a cererii
În cazul în care o
procedură bine inițiată în temeiul prezentului regulament este întreruptă ca
urmare a unui act sau a unei omisiuni din partea titularului deciziei de
acceptare a cererii sau în cazul în care se dovedește ulterior că mărfurile în
cauză nu au încălcat un drept de proprietate intelectuală, titularul deciziei
de acceptare a cererii este răspunzător față de persoanele implicate în
situația menționată la articolul 1 alineatul (1) în conformitate cu
legislația din statul membru în care mărfurile au fost găsite.
Articolul 27
Cheltuieli
1.           La solicitarea autorităților
vamale, titularul deciziei de acceptare a cererii rambursează toate
cheltuielile suportate de administrația vamală pentru menținerea mărfurilor sub
supraveghere vamală în conformitate cu articolele 16 și 17 și pentru
distrugerea mărfurilor în conformitate cu articolele 20 și 23.
2.           Prezentul articol nu aduce
atingere dreptului titularului deciziei de acceptare a cererii de a solicita
despăgubiri de la persoana care i-a încălcat drepturile sau de la alte persoane
în conformitate cu legislația statului membru în care mărfurile au fost găsite.
3.           Titularul unei decizii de
acceptare a unei cereri la nivelul Uniunii furnizează și plătește orice
traduceri solicitate de către autoritățile vamale care urmează să intervină în
privința mărfurilor susceptibile de a aduce atingere unui drept de proprietate
intelectuală.
Articolul 28
Sancțiuni
administrative
Statele membre stabilesc normele cu privire la
sancțiunile administrative aplicabile în cazul încălcării dispozițiilor
prezentului regulament și adoptă toate măsurile necesare pentru a asigura
aplicarea acestora. Sancțiunile administrative prevăzute trebuie să fie
eficiente, proporționale și disuasive.
Statele membre notifică aceste dispoziții
Comisiei în termen de șase luni de la data intrării în vigoare a prezentului
regulament și informează Comisia fără întârziere cu privire la orice modificare
ulterioară care le afectează.
CAPITOLUL V
Comitet,
delegație și dispoziții finale
Articolul 29
Procedura
de comitet
1.           Comisia este asistată de
Comitetul Codului Vamal înființat prin articolele 247a și 248a din
Regulamentul (CE) nr. 2913/92 al Consiliului. Este vorba de un
comitet în sensul Regulamentului (UE) nr. 182/2011.
2.           În cazul în care se face
trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 4 din
Regulamentul (UE) nr. 182/2011.
Articolul 30
Exercitarea
delegării de competențe
1.           Comisia este competentă să
adopte acte delegate, cu respectarea condițiilor stabilite în prezentul
articol.
2.           Delegarea competențelor
menționată la articolul 24 alineatul (10) este acordată pentru o
perioadă de timp nedeterminată, începând cu data intrării în vigoare a
prezentului regulament.
3.           Delegarea competențelor
menționată la articolul 24 alineatul (10) poate fi revocată în orice
moment de Parlamentul European sau de Consiliu. Decizia de revocare pune capăt
delegării competențelor specificată în respectiva decizie. Aceasta intră în
vigoare în ziua următoare publicării deciziei în Jurnalul Oficial al Uniunii
Europene sau la o dată ulterioară specificată în aceasta. Aceasta nu aduce
atingere validității actelor delegate deja în vigoare.
4.           Imediat ce adoptă un act
delegat, Comisia îl notifică simultan Parlamentului European și Consiliului.
5.           Un act delegat adoptat în
temeiul articolului 24 alineatul (10) intră în vigoare doar dacă
Parlamentul European sau Consiliul nu au formulat nicio obiecție în termen de 2
luni de la comunicarea actului Parlamentului European și Consiliului sau dacă,
înainte de expirarea acestui termen, atât Parlamentul European cât și Consiliul
au informat Comisia ca nu au obiecții. Acest termen se prelungește cu 2 luni la
inițiativa Parlamentului European sau a Consiliului.
Articolul 31
Schimbul
de date între statele membre și Comisie privind deciziile referitoare la
cererile de intervenție
1.           Serviciile vamale competente
notifică Comisiei următoarele:
(a)     cererile de intervenție, inclusiv orice
fotografie (fotografii), imagine (imagini), broșură (broșuri);
(b)     deciziile de acceptare a cererilor;
(c)     orice decizii de prelungire a perioadei
în decursul căreia autoritățile vamale trebuie să intervină sau decizii de
revocare a deciziei de acceptare a cererii sau de modificare a acesteia;
(d)     orice suspendare a unei decizii de
acceptare a cererii.
2.           Fără a aduce atingere
dispozițiilor articolului 24 litera (g) din Regulamentul (CE)
nr. 515/97 al Consiliului, în cazul în care acordarea liberului de vamă
este suspendată sau mărfurile sunt reținute, autoritățile vamale transmit
Comisiei orice informații pertinente, inclusiv detalii privind mărfurile,
dreptul de proprietate intelectuală, regimurile și transportul.
3.           Toate informațiile menționate
la alineatele (1) și (2) sunt stocate într-o bază centrală de date a Comisiei.
4.           Comisia pune la dispoziția
autorităților vamale ale statelor membre, în format electronic, informațiile
relevante menționate la alineatele (1) și (2).
Articolul 32
Dispoziții
privind protecția datelor
1.           Prelucrarea datelor cu
caracter personal din baza centrală de date a Comisiei se efectuează în
conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 45/2001[26] și sub supravegherea
Autorității Europene pentru Protecția Datelor.
2.           Prelucrarea datelor cu
caracter personal de către autoritățile competente din statele membre se
efectuează în conformitate cu Directiva 95/46/CE[27] și sub supravegherea
autorității publice independente a statului membru menționată la
articolul 28 din respectiva directivă.
Articolul 33
Perioade,
datele și termene
Se aplică normele
aplicabile perioadelor, datelor și termenelor prevăzute în
Regulamentul (CEE, Euratom) nr. 1182/71 al Consiliului[28].
Articolul 34
Asistența
administrativă reciprocă
Se aplică dispozițiile
Regulamentului (CE) nr. 515/97.
Articolul 35
Abrogare
Regulamentul (CE)
nr. 1383/2003 se abrogă cu efect de la XX-XX-20XX.
Trimiterile la
regulamentul abrogat se interpretează ca trimiteri la prezentul regulament.
Articolul 36
Dispoziții tranzitorii
Cererile de
intervenție acceptate în conformitate cu Regulamentul (CE)
nr. 1383/2003 al Consiliului rămân valabile în perioada menționată în
decizia de acceptare a cererii, în decursul căreia autoritățile vamale trebuie
să intervină, și nu se prelungesc.
Articolul 37
Intrare
în vigoare și aplicare
Prezentul
regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul
Oficial al Uniunii Europene.
Cu toate acestea,
articolul 24 alineatele (1) - (9) se aplică de la XX.XX.20XX.
Prezentul regulament este obligatoriu
în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles,
Pentru Parlamentul European,                     Pentru
Consiliu,
Preşedintele                                                   Preşedintele
[1]               Comunicarea Comisiei privind strategia Europa 2020. O
strategie europeană pentru o creștere inteligentă, durabilă și favorabilă
incluziunii, Bruxelles - COM(2010) 2020, 3.3.2010.
[2]               Comunicarea Comisiei din 13 aprilie 2011: Actul privind
piața unică - COM (2011)206.
[3]               Rezoluția Consiliului din 25 septembrie 2008 privind un
plan european global de combatere a contrafacerii și a pirateriei (JO C 253, 4.10.2008,
p. 1).
[4]               Rezoluția Consiliului din 16 martie 2009 privind Planul
de acțiune vamală al UE pentru a combate încălcările DPI pentru perioada 2009-2012
(JO C 71, 25.3.2009, p. 1).
[5]               Comunicarea Comisiei din 11 noiembrie 2010: „Către un
act privind piața unică” - COM (2010) 608 final/2.
[6]               JO C.
[7]               JO C253, 4.10.2008, p. 1.
[8]               JO L 196, 2.8.2003, p. 7.
[9]               JO L 302, 19.10.1992, p. 1.
[10]             JO L 12, 16.1.2001, p. 1.
[11]             Rezoluția 2008/2133/INI.
[12]             JO L 82, 22.3.1997, p. 1.
[13]             JO L 281, 23.11.1995, p. 31.
[14]             JO L 8, 12.1.2001, p. 1.
[15]             JO L 55, 28.2.2011, p. 13.
[16]             JO L 152, 16.6.2009, p. 1.
[17]             JO L 198, 8.8.1996, p. 30.
[18]             JO L 227, 1.9.1994, p. 1.
[19]             JO L 78, 24.3.2009, p. 1.
[20]             JO L 3, 5.1.2002, p. 1.
[21]             JO L 93, 31.3.2006, p. 12.
[22]             JO L 148, 6.6.2008, p. 1.
[23]             JO L 149, 14.6.1991, p. 1.
[24]             JO L 39, 13.2.2008, p. 16.
[25]             JO L 199, 31.7.2007, p. 40.
[26]             JO L 8, 12.1.2001, p. 1.
[27]             JO L 281, 23.11.1995, p. 31.
[28]             JO L 124, 8.6.1971, p. 1.


				|

		52014PC0261

			Propunere de REGULAMENT AL CONSILIULUI de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1388/2013 privind deschiderea și modul de gestionare a unor contingente tarifare autonome ale Uniunii pentru anumite produse agricole și industriale /* COM/2014/0261 final - 2014/0137 (NLE) */

			   	EXPUNERE DE MOTIVE
1.           CONTEXTUL PROPUNERII
Contingentele tarifare autonome ale Uniunii
sunt necesare pentru produse a căror producție în Uniune nu este
suficientă pentru a satisface necesitățile industriei
utilizatoare din Uniune pentru perioada contingentară în curs. Ca
răspuns la cererile formulate de mai multe state membre, Comisia, în
colaborare cu experții guvernelor în cauză, a analizat posibilitatea
deschiderii contingentelor tarifare autonome pentru anumite produse agricole și
industriale.
La 17 decembrie 2013, Consiliul a adoptat
Regulamentul (UE) nr. 1388/2013 privind deschiderea și modul de gestionare
a unor contingente tarifare autonome ale Uniunii pentru anumite produse
agricole și industriale, pentru a satisface în cele mai bune condiții
cererea Uniunii pentru produsele în cauză.
Ar trebui deschise contingente tarifare ale
Uniunii cu un nivel redus sau zero al taxelor pentru volumele
corespunzătoare, fără a cauza o perturbare a piețelor
pentru aceste produse. Dezbaterile din cadrul reuniunilor Grupului pentru
economie tarifară au indicat faptul că statele membre sunt dispuse
să deschidă contingente pentru produsele enumerate în anexa I la
prezenta propunere de regulament, fără a cauza o perturbare a
piețelor pentru aceste produse.
În plus, a devenit necesar să se adapteze
contingentele enumerate în anexa II la prezenta propunere:
pentru numerele de ordine 09.2631 și
09.2806, descrierea a trebuit să fie modificată,
pentru numărul de ordine 09.2629, un cod
TARIC a trebuit să fie eliminat, iar
pentru numerele de ordine 09.2818, 09.2668
și 09.2669, volumele au fost majorate.
Contingentul tarifar autonom cu numărul
de ordine 09.2930 a fost eliminat din anexa la Regulamentul (UE)
nr. 1388/2013 al Consiliului, deoarece nu este în interesul Uniunii
să continue acordarea acestui contingent.
Propunerea este conformă cu politicile
din sectoarele agricol, comercial, antreprenorial, al dezvoltării și
al relațiilor externe. Mai concret, această propunere nu aduce
atingere țărilor care beneficiază de un acord comercial
preferențial cu UE (cum ar fi regimul SPG sau ACP ori țările
candidate și potențial candidate).
2.           REZULTATELE
CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII
IMPACTULUI
A fost consultat Grupul pentru economie
tarifară, în care sunt reprezentate autoritățile competente din
toate statele membre. Toate contingentele enumerate reflectă acordurile
sau compromisurile la care s-a ajuns în urma discuțiilor din cadrul
grupului.
Nu s-a menționat existența niciunui
risc potențial grav cu consecințe ireversibile.
Prezenta propunere va fi supusă
procedurii de consultare interservicii și va fi publicată după
adoptarea sa de către Consiliu.
3.           ELEMENTELE JURIDICE ALE
PROPUNERII
Temeiul juridic al prezentei propuneri de
regulament îl constituie articolul 31 din Tratatul privind funcționarea
Uniunii Europene (TFUE).
În temeiul articolului 31 din TFUE,
suspendările și contingentele tarifare autonome se stabilesc de
către Consiliu cu majoritate calificată, pe baza unei propuneri a
Comisiei; prin urmare, instrumentul adecvat este un regulament.
Propunerea intră în sfera
competenței exclusive a Uniunii. În consecință, principiul
subsidiarității nu se aplică.
Propunerea este conformă cu principiul
proporționalității, deoarece acest set de măsuri este în
concordanță cu principiile stabilite în scopul simplificării
procedurilor pentru operatorii care desfășoară
activități de comerț exterior și cu Comunicarea Comisiei
privind suspendările și contingentele tarifare autonome (C 363,
13.12.2011, p. 6).
4.           IMPLICAȚIILE BUGETARE
Taxe vamale nepercepute în valoare totală
de aproximativ 5,9 milioane EUR/an. Efectul asupra resurselor proprii
tradiționale ale bugetului este de 4,4 milioane EUR/an (75 % x 5,9
milioane EUR/an).
2014/0137 (NLE)
Propunere de
REGULAMENT AL CONSILIULUI
de modificare a Regulamentului (UE) nr.
1388/2013 privind deschiderea și modul de gestionare a unor contingente
tarifare autonome ale Uniunii pentru anumite produse agricole și
industriale
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea
Uniunii Europene, în special articolul 31,
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
întrucât:
(1)       Pentru a asigura furnizarea
neîntreruptă și în cantitate suficientă a anumitor mărfuri
produse insuficient în Uniune și pentru a evita perturbarea pieței în
cazul anumitor produse agricole și industriale, au fost deschise
contingente tarifare autonome prin Regulamentul (UE) nr. 1388/2013 al
Consiliului[1].
Produsele din cadrul acestor contingente tarifare pot fi importate în Uniune cu
un nivel redus sau zero al taxelor. Din motivele menționate, este necesar
să se deschidă, începând cu 1 iulie 2014, contingente tarifare cu un
nivel zero al taxelor pentru un volum corespunzător în ceea ce
privește șase produse noi.
(2)       În plus, în anumite cazuri,
contingentele tarifare autonome existente ale Uniunii ar trebui să fie
adaptate. În două cazuri, descrierea produsului trebuie să fie
modificată pentru o claritate mai mare și pentru a ține seama de
cele mai recente evoluții ale produselor. Într-un alt caz, unul dintre
codurile TARIC trebuie să fie eliminat, deoarece dubla clasificare a
devenit caducă, iar în alte trei cazuri, volumele contingentare trebuie
majorate, întrucât acest lucru este în interesul operatorilor economici și
al Uniunii.
(3)       În fine, în două cazuri,
contingentele tarifare autonome ale Uniunii ar trebui închise cu începere de la
1 iulie 2014 și respectiv 1 ianuarie 2015, întrucât nu este în interesul
Uniunii să continue acordarea acestor contingente după datele respective.

(4)       Prin urmare, Regulamentul
(UE) nr. 1388/2013 ar trebui modificat în consecință.
(5)       Având în vedere că unele
dintre modificările contingentelor tarifare prevăzute de prezentul
regulament trebuie să se aplice cu începere de la 1 iulie 2014, prezentul
regulament ar trebui să se aplice de la aceeași dată și
să intre în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al
Uniunii Europene.
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Anexa la Regulamentul (UE)
nr. 1388/2013 se modifică după cum urmează:
(1)          rândurile care conțin contingentele
tarifare cu numerele de ordine 09.2830, 09.2831, 09.2832, 09.2834, 09.2835
și 09.2836 prevăzute în anexa I la prezentul regulament se
inserează respectând ordinea codurilor NC indicate în a doua coloană
a tabelului din anexa la Regulamentul (UE) nr. 1388/2013;
(2)          rândurile care conțin
contingentele tarifare cu numerele de ordine 09.2629, 09.2631, 09.2639,
09.2668, 09.2669, 09.2806 și 09.2818 se înlocuiesc cu rândurile
prevăzute în anexa II la prezentul regulament;
(3)          rândul corespunzător contingentului
tarifar cu numărul de ordine 09.2930 se elimină;
(4)          rândul corespunzător
contingentului tarifar cu numărul de ordine 09.2639 se elimină;
Articolul 2
Prezentul regulament intră în vigoare la
data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Se aplică de la 1 iulie 2014.
Cu toate acestea, articolul 1 punctul 4 se
aplică de la 1 ianuarie 2015.
Prezentul regulament este obligatoriu
în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles,
                                                                       Pentru
Consiliu
                                                                       Președintele
FIȘĂ FINANCIARĂ
LEGISLATIVĂ
1.         TITLUL PROPUNERII:
Regulament al Consiliului de modificare a
Regulamentului (UE) nr. 1388/2013 privind deschiderea și modul de
gestionare a contingentelor tarifare autonome ale Uniunii pentru anumite
produse agricole și industriale
2.         LINII BUGETARE
Capitol și articol: capitolul 12,
articolul 120
Suma înscrisă în buget pentru exercițiul financiar 2014: 16
185 600 000  EUR (B 2014)
3.         IMPLICAȚII FINANCIARE
¨         Propunerea nu are implicații financiare
X         Propunerea nu are implicații
financiare asupra cheltuielilor, dar are implicații financiare asupra
veniturilor. Efectul este următorul:
(milioane
EUR cu o zecimală)
 Linia bugetară || Venituri[2] || Perioadă de 6 luni începând cu zz/ll/aaaa || [Anul: 2/2014]
 Articolul 120 || Implicații asupra resurselor proprii || 1.7.2014 || -2,2
(milioane
EUR cu o zecimală)
 Situația după acțiune
   || [2015-2018]
 Articolul 120 || -4,4 / an
Adăugările aduse prin prezentul
regulament vor duce la o creștere anuală a taxelor vamale nepercepute
estimată la 5,9 milioane EUR.
Pe baza celor de mai sus, pierderea de
venituri rezultată din aplicarea prezentului regulament poate fi
estimată la 4,4 milioane EUR/an începând din 01.1.2015 (5,9
milioane EUR valoare brută x 0,75) și 2,2 milioane EUR
pentru perioada 01.7.2014 - 31.12.2014.
4.         MĂSURI ANTIFRAUDĂ
Controlul utilizării finale a anumitor
produse care fac obiectul prezentului regulament al Consiliului se va efectua
în conformitate cu articolele 291-300 din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al
Comisiei.
[1]               Regulamentul (UE) nr. 1388/2013 al Consiliului din 17
decembrie 2013 privind deschiderea și modul de gestionare a unor
contingente tarifare autonome ale Uniunii pentru anumite produse agricole
și industriale și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 7/2010 (JO L
354, 28.12.2013, p. 319).
[2]               În ceea ce privește resursele proprii
tradiționale (taxe agricole, cotizații pentru zahăr, taxe
vamale), sumele indicate trebuie să fie sume nete, și anume sume
brute după deducerea a 25 % reprezentând cheltuieli de taxare.
ANEXE
Anexa I
Contingentele tarifare menționate la
punctul 1 din articolul 1
 Nr. de ordine || Codul NC || TARIC || Descrierea || Perioada contingentară || Volumul con-tingentului || Nivelul taxei con-tingentare (%)
 09.2830 || ex 2906 19 00 || 40 || Ciclopropilmetanol (CAS RN 2516-33-8) || 01.07.-31.12. || 10 de tone || 0 %
 09.2831 || ex 2932 99 00 || 40 || 1,3:2,4-Bis-O-(3,4-dimetilbenzilidena)-D-glucitol (CAS RN 135861-56-2) || 01.07.-31.12. || 300 de tone || 0 %
 09.2832 || ex 3808 92 90 || 40 || Preparat care conține minimum 38 %, dar maximum 50 % în greutate de piritonă de zinc (DCI) (CAS RN 13463-41-7) în dispesie apoasă || 01.07.-31.12. || 250 de tone || 0 %
 09.2834 || ex 7604 29 10 || 20 || Bare din aliaj de aluminiu, cu un diametru de 200 mm sau mai mult, dar de maximum 300 mm || 01.07.-31.12. || 500 de tone || 0 %
 09.2835 || ex 7604 29 10 || 30 || Bare din aliaj de aluminiu, cu un diametru de 300,1 mm sau mai mult, dar de maximum 533,4 mm || 01.07.-31.12. || 250 de tone || 0 %
 09.2836   || ex 9003 11 00 ex 9003 19 00 || 10 20 || Rame de ochelari din plastic sau metale comune, destinate utilizării la fabricarea ochelarilor de corecție (1) || 01.07.-31.12. || 2 900 000de  bucăți || 0 %
Anexa
II
Contingentele tarifare menționate la
punctul 2 din articolul 1
 Nr. de ordine || Codul NC || TARIC || Descrierea || Perioada contingentară || Volumul con-tingentului || Nivelul taxei  con-tingentare (%)
 09.2806 || ex 2825 90 40 || 30 || Trioxid de wolfram, inclusiv oxid de wolfram albastru (CAS RN 1314-35-8 sau CAS RN 39318-18-8) || 01.01.-31.12. || 12 000 de tone || 0 %
 09.2639 || 3905 30 00 ||   || Poli(vinil alcooli), care conține chiar grupări acetat nehidrolizate || 01.01.-31.12. || 18 000 de tone || 0 %
 09.2818 || ex 6902 90 00 || 10 || Cărămizi refractare având — || lungimea laturii mai mare de 300 mm şi
 — || conţinut maxim de TiO2 de 1 % în greutate şi
 — || conţinut maxim de Al2O3 de 0,4 % în greutate şi
 — || o variaţie a volumului de mai puţin de 9 % la 1700° C
01.01.-31.12.
225 de tone
0 %
 09.2629 || ex 8302 49 00 || 91 || Mânere telescopice din aluminiu, pentru fabricarea valizelor (1) || 01.07.-31.12. || 800 000 de bucăți || 0 %
 09.2668   || ex 8714 91 10 ex 8714 91 10 || 21 31 || Cadru de bicicletă construit din fibre de carbon și rășină artificială, vopsit, lăcuit și/sau șlefuit, utilizat la fabricarea de biciclete (1) || 01.01.-31.12.   || 125 000 de bucăți || 0 %
 09.2669   || ex 8714 91 30 ex 8714 91 30 || 21 31 || Furcă-față de bicicletă, construită din fibre de carbon și rășină artificială, vopsită, lăcuită și/sau șlefuită, utilizată la fabricarea de biciclete (1) || 01.01.-31.12.   || 97 000 de bucăți || 0 %
 09.2631 || ex 9001 90 00 || 80 || Lentile de sticlă nemontate, prisme și elemente asamblate, destinate utilizării la fabricarea sau repararea produselor de la codurile NC 9002, 9005, 9013 10 și 9015 (1) || 01.01.-31.12. || 5 000 000 de bucăți || 0 %
 (1)  Suspendarea taxei face obiectul articolelor 291-300 din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului Vamal Comunitar (JO L 253 11.10.1993, p. 1).