               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 19.5.2020
            COM(2020) 219 final
            2020/0096(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            de modificare a Deciziei (UE) 2016/915 a Consiliului în ceea ce privește perioada de referință prevăzută pentru măsurarea creșterii emisiilor de CO2, pentru a ține seama de consecințele pandemiei de COVID-19 în contextul CORSIA

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.Obiectul propunerii

               Prezenta propunere – adoptată ca urmare a pandemiei de COVID-19 – vizează o decizie de adaptare a poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Organizației Aviației Civile Internaționale (OACI) referitor la Schema de compensare și de reducere a emisiilor de carbon pentru aviația internațională (CORSIA) în ceea ce privește perioada sa de referință pentru măsurarea creșterii emisiilor de CO2 („nivelul de referință”).

               2.Contextul propunerii

               2.1.Convenția de la Chicago și Acordul de la Paris

               Convenția de la Chicago (denumită în continuare „convenția”) are ca scop reglementarea transportului aerian internațional. Ea a intrat în vigoare la 4 aprilie 1947 și a instituit Organizația Aviației Civile Internaționale (OACI).

               Acordul de la Paris a fost adoptat în decembrie 2015 de Conferința părților la Convenția-cadru a Națiunilor Unite asupra schimbărilor climatice, obiectivul său fiind de a limita creșterea temperaturii globale la o valoare mult sub 2 °C comparativ cu nivelurile preindustriale și de a continua eforturile pentru a limita creșterea temperaturii la 1,5 °C. Toate sectoarele economiei, inclusiv aviația internațională, ar trebui să contribuie la realizarea acestui obiectiv de reducere a emisiilor.

               Toate statele membre ale UE sunt părți la ambele acorduri. UE și statele sale membre sunt părți la Acordul de la Paris și s-au angajat, în comun, să își reducă emisiile de gaze cu efect de seră.

               2.2.Organizația Aviației Civile Internaționale

               Organizația Aviației Civile Internaționale este o agenție specializată a Organizației Națiunilor Unite. Scopurile și obiectivele organizației sunt dezvoltarea principiilor și a tehnicilor navigației aeriene internaționale și promovarea planificării și dezvoltării transportului aerian internațional. UE este observator ad-hoc în numeroase organisme ale OACI (adunarea și alte organisme tehnice).

               2.3.Schema de compensare și de reducere a emisiilor de carbon pentru aviația internațională (CORSIA)

               Standardele internaționale și practicile recomandate (International Standards and Recommended Practices, SARP) referitoare la protecția mediului – Schema de compensare și de reducere a emisiilor de carbon pentru aviația internațională (Carbon Offsetting and Reduction Scheme for International Aviation – CORSIA) au fost adoptate de Consiliul OACI la 27 iunie 2018, în cadrul celei de-a 214-a sesiuni ale sale, sub forma anexei 16 volumul IV la Convenția de la Chicago.

               În temeiul Deciziei (UE) 2018/2027 a Consiliului
                  1
               , statele membre au notificat o serie de diferențe către OACI. Printre aceste diferențe între Directiva 2003/87/CE și CORSIA se numără, în special, faptul că Directiva 2003/87/CE se aplică indiferent de naționalitatea operatorilor de avioane. Directiva vizează, în principiu, zborurile care pleacă de pe un aerodrom situat pe teritoriul unui stat membru căruia i se aplică tratatul sau care sosesc pe un astfel de aerodrom. Directiva se aplică fără distincție zborurilor efectuate în interiorul statelor membre și/sau țărilor SEE și între acestea.

               La punctul 3.2 din partea II a SARP („Cerințe de compensare a CO2 ”), se specifică un „nivel de referință” al emisiilor anuale medii de CO2 în 2019 și 2020 pentru rutele care fac obiectul CORSIA.

               3.Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii

               3.1. Context

               Problema în discuție este luarea în considerare a impactului pandemiei de COVID-19 asupra nivelului de referință al CORSIA utilizat pentru a determina viitoarele cerințe de compensare pentru operatorii de avioane în vederea obținerii unei creșteri neutre din punctul de vedere al emisiilor de dioxid de carbon începând cu 2020.

               Pandemia actuală de COVID-19 va determina cu siguranță o reducere substanțială a emisiilor de CO2 generate de aviația internațională în 2020. Se estimează că pandemia va avea ca rezultat un nivel de referință al CORSIA considerabil mai scăzut, cu excepția cazului în care se revizuiește definiția nivelului de referință al CORSIA, ceea ce ar implica cerințe de compensare mai mari. Desigur, situația depinde și de rata de reluare a traficului aerian internațional și de evoluția emisiilor de CO2 generate de traficul aerian internațional.

               Comitetul OACI privind protecția mediului în aviație (CAEP) a efectuat o analiză de ordin de mărime menită să cuantifice impactul pandemiei de COVID-19 asupra cererii de unități de emisii (compensări) în cadrul CORSIA, pe baza a diferite scenarii, și să analizeze diversele opțiuni disponibile pentru nivelul de referință
                  2
               .

               Din analiza CAEP, care a luat în calcul opțiuni pentru nivelul de referință variind de la statu-quo la utilizarea emisiilor din 2019 sau a unei medii a emisiilor pe mai mulți ani sau chiar și a unor estimări extrapolate ale emisiilor care ar fi putut fi înregistrate în 2020 dacă nu ar fi existat nicio criză, reiese, printre altele, că

               –emisiile de CO2 din 2020 ar putea fi cu aproximativ 40 % mai mici decât nivelurile anticipate în 2016;

               –emisiile de referință pe baza nivelului de referință actual al CORSIA ar putea fi cu aproximativ 18 % mai scăzute comparativ cu nivelurile din 2019;

               –un nivel de referință mai scăzut ar putea avea un impact semnificativ asupra cerințelor de compensare totală:

               ·faza-pilot (2021-2023): de la +280 % într-un scenariu de redresare în formă de V, la +150 % într-un scenariu de redresare în formă de U cu pierdere permanentă;

               ·toate fazele (2021-2035): de la +45 % într-un scenariu de redresare în formă de V, la -24 % într-un scenariu de redresare în formă de U cu pierdere permanentă;

               –modificarea nivelului de referință pentru 2019 ar putea avea ca rezultat cerințe de compensare totală:

               ·faza-pilot (2021-2023): care să devină zero sau aproape zero până la 2023 în scenariile COVID-19 și

               ·toate fazele (2021-2035): de la -9 % într-un scenariu de redresare în formă de V, la -32 % într-un scenariu de redresare în formă de U cu pierdere permanentă.

               În cadrul reuniunii grupului de coordonare CAEP din 11 mai 2020, analiza de ordin de mărime a fost aprobată în unanimitate, spre a fi luată în considerare de către Consiliul OACI în cadrul celei de-a 220-a sesiuni ale sale din iunie 2020.

               3.2. Poziția propusă

               Având în vedere eficacitatea la nivelul mediului în raport cu obiectivul OACI de a asigura o creștere neutră din punctul de vedere al emisiilor de dioxid de carbon începând cu 2020, necesitatea de a asigura un sprijin pentru CORSIA în circumstanțele create de pandemia de COVID-19 și de a evita eșuarea unor elemente-cheie de design ale CORSIA, precum și procesul juridic din cadrul OACI, o abordare inițială prudentă, pe baza informațiilor disponibile în prezent
                  3
               , ar fi de a accepta, dacă este necesar, să se adapteze designul CORSIA pentru a lua ca nivel de referință emisiile de CO2 generate de aviația internațională vizate de CORSIA numai pe parcursul anului 2019.

               În cazul în care Consiliul OACI ia decizia de a ajusta nivelul de referință al CORSIA în cadrul acestei sesiuni, s-ar transmite semnalul că OACI ia în mod activ măsuri pentru a se adapta la criză și pentru a menține sprijinul statelor pentru CORSIA și participarea lor la această schemă. Pentru a se găsi un echilibru între urgența unei decizii și necesitatea de a asigura respectarea normelor de guvernanță ale OACI, o astfel de decizie a Consiliului OACI poate fi urmată de o consultare prin scrisori adresate statelor și de o adoptare oficială la următoarea sesiune a Consiliului OACI (cea de-a 221-a).

               Ar putea fi oportun să se facă anumite ajustări conexe la elementele de design ale CORSIA, cum ar fi:

               –o ajustare corespunzătoare a opțiunii de a utiliza emisiile din 2020 drept referință pentru calcularea cerințelor de compensare în timpul așa-numitei „faze pilot”, adică în primii trei ani de participare voluntară (2021-2023);

               –o clarificare din care să reiasă că, la calcularea cerințelor de compensare pentru un anumit an, factorul de creștere sectorială nu poate fi negativ, astfel încât nicio cerință de compensare negativă dintr-un an să nu anuleze cerințele pozitive dintr-un alt an al aceleiași perioade de conformare.

               Unele țări au indicat că ar putea încerca să profite de posibilitatea unei eventuale modificări a nivelului de referință pentru a solicita niveluri de referință diferite pentru țări diferite, în funcție de nivelul lor de dezvoltare, de anul aderării la CORSIA sau de alte criterii. O astfel de modificare ar contraveni principiilor Rezoluției A40-19, precum și Convenției de la Chicago și principiului său de nediscriminare și ar conduce la riscuri majore de subminare a CORSIA.

               În cazul în care ar dura mai mulți ani pentru a se ajunge din nou la nivelul traficului și al emisiilor aferente de dinainte de criză, este probabil ca o valoare mai mare a nivelului de referință al emisiilor din 2019 să nu ducă la nicio cerință de compensare sau să ducă cel mult la cerințe minime de compensare în faza pilot. În acest context, ar trebui reamintit faptul că Rezoluția A40-19 a Adunării prevede o revizuire a CORSIA la fiecare trei ani – prima fiind în 2022. Rezoluția precizează că revizuirile ar trebui să includă o evaluare a progreselor înregistrate în ceea ce privește atingerea obiectivului indicativ al OACI de a menține la același nivel emisiile nete mondiale de dioxid de carbon din 2020 ale aviației internaționale, o evaluare a impactului schemei la nivelul pieței și al costurilor pentru state și operatorii de avioane, dar și pentru aviația internațională, precum și o evaluare a funcționării elementelor de design ale schemei, și că ar trebui să ia în considerare îmbunătățirile schemei care ar urma să sprijine obiectivele Acordului de la Paris, în special cele pe termen lung legate de temperatură. Potrivit rezoluției, revizuirile ar trebui să ia în considerare și actualizarea elementelor de design ale schemei pentru a îmbunătăți punerea în aplicare, pentru a spori eficacitatea și pentru a reduce la minimum denaturarea pieței.

               Relevanța unei astfel de revizuiri este subliniată de necesitatea de a asigura coerența cu un obiectiv indicativ pe termen lung de reducere a emisiilor de CO2, care urmează să fie luat în considerare de către Adunare.

               În funcție de rata reluării traficului aerian internațional și de măsura în care CORSIA va contribui la un obiectiv indicativ pe termen lung de reducere a emisiilor de CO2, cu ocazia unei viitoare revizuiri ar putea fi relevant să se analizeze cât de ambițios poate fi obiectivul CORSIA, incluzând eventual în analiză problema nivelului de referință. Un obiectiv mai ambițios al CORSIA ar fi în concordanță cu poziția Uniunii stabilită în Decizia (UE) 2016/915 a Consiliului.

               O schimbare a poziției Uniunii în privința CORSIA ca urmare a pandemiei de COVID-19 nu ar afecta sprijinul efectiv al UE pentru politica aflată la baza obiectivului indicativ al OACI de creștere neutră din punctul de vedere al emisiilor de carbon începând cu 2020, stabilit în Rezoluția nr. A40-19 a Adunării.

               4.Coerența cu alte politici ale Uniunii

               Propunerea de decizie este în concordanță cu alte politici ale Uniunii, în special cu politicile din domeniul energiei, al mediului și al transporturilor, și le completează.

               5.Temei juridic

               5.1.Temeiul juridic procedural

               5.1.1.Principii

               Articolul 218 alineatul (9) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) prevede posibilitatea adoptării unor decizii de stabilire „a pozițiilor care trebuie adoptate în numele Uniunii în cadrul unui organism creat printr-un acord, în cazul în care acest organism trebuie să adopte acte cu efecte juridice, cu excepția actelor care modifică sau completează cadrul instituțional al acordului”.

               Articolul 218 alineatul (9) din TFUE se aplică indiferent dacă Uniunea este sau nu membră a organismului în cauză sau parte la acordul respectiv
                  4
               .

               5.1.2.Aplicarea la cazul în discuție

               Actul (SARP CORSIA) pe care Consiliul OACI ar putea fi invitat să îl modifice este un act cu efecte juridice. Actul avut în vedere poate influența în mod decisiv conținutul legislației UE, îndeosebi Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului. Actul avut în vedere nu completează și nici nu modifică cadrul instituțional al acordului.

               Prin urmare, temeiul juridic procedural al propunerii de decizie este articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               5.2.Temeiul juridic material

               În conformitate cu articolul 192 alineatul (1) și cu articolul 191 din TFUE, Uniunea Europeană contribuie la îndeplinirea, printre altele, a următoarelor obiective: conservarea, protecția și îmbunătățirea calității mediului; promovarea pe plan internațional a unor măsuri destinate să contracareze problemele de mediu la scară regională sau mondială și în special lupta împotriva schimbărilor climatice.

               5.2.1.Principii

               Temeiul juridic material al unei decizii adoptate în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE depinde în primul rând de obiectivul și de conținutul actului avut în vedere cu privire la care se adoptă o poziție în numele Uniunii. În cazul în care actul avut în vedere urmărește două obiective sau include două elemente, iar unul dintre aceste obiective sau elemente poate fi identificat ca fiind obiectivul sau elementul principal, iar celălalt obiectiv sau element are mai degrabă un caracter accesoriu, decizia adoptată în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE trebuie să se întemeieze pe un singur temei juridic material, respectiv cel impus de obiectivul sau de elementul principal sau predominant.

               5.2.2.Aplicarea la cazul în discuție

               Obiectivul și conținutul principal al actului avut în vedere se referă la politica privind clima, în contextul aviației internaționale.

               Prin urmare, temeiul juridic material al propunerii de decizie este articolul 192 alineatul (1) din TFUE.

               5.3.Concluzie

               Temeiul juridic al deciziei propuse ar trebui să fie articolul 192 alineatul (1) din TFUE, coroborat cu articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               2020/0096 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               de modificare a Deciziei (UE) 2016/915 a Consiliului în ceea ce privește perioada de referință prevăzută pentru măsurarea creșterii emisiilor de CO2, pentru a ține seama de consecințele pandemiei de COVID-19 în contextul CORSIA

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 192 alineatul (1) coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Convenția de la Chicago privind aviația civilă internațională (denumită în continuare „convenția”), care urmărește reglementarea transportului aerian internațional, a intrat în vigoare la 4 aprilie 1947. Prin această convenție a fost înființată Organizația Aviației Civile Internaționale (OACI).

               (2)Toate statele membre ale Uniunii sunt state contractante la convenție și membre ale OACI, în timp ce Uniunea are statut de observator în anumite organisme ale OACI.

               (3)În decembrie 2015, a 21-a Conferință a părților la Convenția-cadru a Națiunilor Unite asupra schimbărilor climatice a adoptat Acordul de la Paris, al cărui obiectiv este de a limita creșterea temperaturii globale la o valoare mult sub 2 °C comparativ cu nivelurile preindustriale și de a continua eforturile pentru a limita creșterea temperaturii la 1,5 °C. Toate sectoarele economiei, inclusiv aviația internațională, ar trebui să contribuie la realizarea acestui obiectiv de reducere a emisiilor.

               (4)În 2016, cea de-a 39-a Adunare a OACI a decis, prin Rezoluția A39-3, să dezvolte un mecanism global bazat pe piață pentru a limita emisiile de gaze cu efect de seră generate de aviația internațională la nivelurile lor din 2020. Poziția Uniunii în ceea ce privește elaborarea și adoptarea mecanismului respectiv și a diferitelor sale elemente de detaliu a fost stabilită prin Decizia (UE) 2016/915 a Consiliului
                  5
               . Această decizie reflectă faptul că deciziile relevante adoptate de Consiliul OACI, un organism creat printr-un acord, au efecte juridice. Deciziile menționate pot deveni obligatorii în conformitate cu convenția și în limitele stabilite în aceasta și pot deveni, de asemenea, obligatorii pentru Uniune și pentru statele sale membre în temeiul acordurilor internaționale existente în domeniul transportului aerian.

               (5)La 27 iunie 2018, la cea de-a zecea reuniune din cadrul celei de-a 214-a sesiuni ale sale, Consiliul OACI a adoptat prima ediție a volumului IV al anexei 16 la convenție: Standarde internaționale și practici recomandate referitoare la protecția mediului – Schema de compensare și de reducere a emisiilor de carbon pentru aviația internațională („CORSIA”). Acest text stabilește, printre altele, valorile emisiilor utilizate pentru a calcula factorii de creștere (atât factorul de creștere al sectorului, cât și factorii de creștere ai operatorilor de avioane). Aceste valori sunt determinate ca fiind media emisiilor de CO2 generate de aviația internațională vizate de CORSIA în 2019 și 2020 (la nivel de sector și la nivel de operator de avioane).

               (6)În temeiul Deciziei (UE) 2018/2027 a Consiliului
                  6
               , statele membre au notificat OACI diferențele dintre Directiva 2003/87/CE și aceste standarde și practici recomandate.

               (7)Pandemia actuală de COVID-19 va determina o reducere substanțială a emisiilor de CO2 generate de aviația internațională în 2020
                  7
               . Prin urmare, ea va determina și valori considerabil mai mici ale emisiilor incluse în CORSIA utilizate pentru calcularea factorilor de creștere
                  8
               . Dacă aceste valori nu sunt modificate, cerințele de compensare ar putea fi semnificativ mai mari, în funcție de rata de reluare a traficului aerian internațional și de evoluția emisiilor de CO2 generate de traficul aerian internațional.

               (8)Este probabil și cu adevărat important ca, în cadrul celei de-a 220-a sesiuni ale sale din 8-26 iunie 2020, Consiliul OACI să ia o decizie în ceea ce privește modificarea valorilor emisiilor utilizate pentru calcularea factorilor de creștere în cadrul CORSIA, mai exact în ceea ce privește perioada de referință luată în considerare („perioada de referință”). În mod alternativ, ar putea fi luată o decizie finală în această privință la următoarea sesiune (a 221-a) a Consiliului OACI. Acest scenariu se poate materializa mai ales în cazul în care Consiliul OACI consideră că o astfel de decizie ar trebui să fie precedată de o consultare prin intermediul unor scrisori adresate statelor.

               (9)Ca și în cazul CORSIA însăși, orice modificare a condițiilor sale constituie o decizie luată de un organism creat printr-un acord care are efecte juridice.

               (10)Deși Uniunea și statele sale membre au pledat în mod sistematic în favoarea unui obiectiv mondial de reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră generate de aviația internațională care să nu depășească nivelurile din 2020, în situația actuală o trimitere la anul 2019 ca perioadă de referință pare a fi cel mai precis mijloc posibil, bazat pe date reale, care să reflecte obiectivul pe termen lung al OACI de creștere neutră din punctul de vedere al emisiilor de dioxid de carbon începând cu 2020, astfel cum s-a stabilit în Rezoluția A 39-3. În acest context, pe baza informațiilor disponibile în prezent, este oportun să se accepte anul calendaristic 2019 ca perioadă de referință unică, pentru a se menține un sprijin suficient și pentru a păstra neatinse elementele-cheie de design ale CORSIA.

               (11)Ar trebui să nu se acorde sprijin alternativei apărute în dezbaterea actuală, și anume stabilirea unor niveluri de referință diferite pentru țări diferite în funcție de nivelul lor de dezvoltare, de anul aderării la CORSIA sau de alte criterii. Această alternativă ar încălca principiul nediscriminării, astfel cum se reamintește în Rezoluția A40-19, și ar putea pune în pericol existența neîntreruptă a CORSIA în forma sa actuală.

               (12)Prin urmare, Decizia (UE) 2016/915 a Consiliului ar trebui modificată pentru a permite Uniunii și statelor sale membre să accepte anul calendaristic 2019 ca perioadă de referință unică.

               (13)Se aplică în continuare principiul revizuirii periodice. În acest context, ar trebui reamintit faptul că Rezoluția A40-19 a Adunării prevede o revizuire a CORSIA la fiecare trei ani – prima fiind în 2022. Relevanța unei astfel de revizuiri crește pe măsură ce acest sector are nevoie de mai mult timp ca să atingă nivelul de dinainte de criză al traficului și al emisiilor asociate. În cazul unei redresări lente, este probabil ca nivelul de referință al emisiilor din 2019 să nu ducă la nicio cerință de compensare sau să ducă cel mult la cerințe minime de compensare în faza pilot a CORSIA (2021-2023)
                  9
               . Relevanța unei astfel de revizuiri este subliniată de necesitatea de a asigura coerența cu un obiectiv indicativ pe termen lung de reducere a emisiilor de CO2, care urmează să fie luat în considerare de către Adunare.

               (14)Toate sectoarele economiei contribuie la reducerea emisiilor de CO2, iar aviația contribuie și ea începând din 2012, când a fost inclusă în schema UE de comercializare a certificatelor de emisii. Comisia va prezenta un raport Parlamentului European și Consiliului și va prezenta o propunere de punere în aplicare a CORSIA, după caz, în concordanță cu obiectivul de a garanta contribuția aviației la angajamentul de reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră la nivelul întregii economii, asumat de Uniune pentru 2030.

               (15)Decizia (UE) 2016/915 a Consiliului ar trebui modificată în consecință,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Anexa la Decizia (UE) 2016/915 a Consiliului se modifică în conformitate cu anexa la prezenta decizie.

               Articolul 2

               Prezenta decizie se adresează statelor membre.

               Adoptată la Bruxelles,

                  Pentru Consiliu

                  Președintele

                     (1)

                        Decizia (UE) 2018/2027 a Consiliului din 29 noiembrie 2018 privind poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul Organizației Aviației Civile Internaționale în ceea ce privește prima ediție a Standardelor internaționale și a practicilor recomandate referitoare la protecția mediului – Schema de compensare și de reducere a emisiilor de carbon pentru aviația internațională (CORSIA), JO L 325, 20.12.2018, p. 25.

                     (2)

                        IATA, ICSA și alte organizații au derulat și ele studii conexe. A se vedea, de exemplu:

                  https://www.iata.org/en/policy/environment/corsia/

                        sau https://www.edf.org/sites/default/files/documents/COVID_CORSIA_baseline_analysis.pdf

                     (3)

                        În special din partea CAEP al OACI.

                     (4)

                        Hotărârea Curții de Justiție din 7 octombrie 2014, Germania/Consiliul, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punctul 64.

                     (5)

                        Decizia (UE) 2016/915 a Consiliului din mai 2016 privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în ceea ce privește un instrument internațional care urmează să fie elaborat în cadrul organelor OACI și care vizează punerea în aplicare, începând cu 2020, a unei măsuri unice globale bazate pe piață pentru emisiile generate de aviația internațională (JO L 153, 10.6.2016, p. 32).

                     (6)

                        Decizia (UE) 2018/2027 a Consiliului din 29 noiembrie 2018 privind poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul Organizației Aviației Civile Internaționale în ceea ce privește prima ediție a Standardelor internaționale și a practicilor recomandate referitoare la protecția mediului – Schema de compensare și de reducere a emisiilor de carbon pentru aviația internațională (CORSIA), JO L 325, 20.12.2018, p. 25.

                     (7)

                        Emisiile de CO2 din 2020 ar putea fi cu aproximativ 40 % mai mici decât nivelurile anticipate în 2016 (CAEP OACI, 11 mai 2020).

                     (8)

                        Emisiile de referință pentru nivelul de referință al CORSIA ar putea fi cu aproximativ 18 % mai mici comparativ cu nivelurile din 2019 (CAEP OACI, 11 mai 2020).

                     (9)

                        CAEP OACI, 11 mai 2020.

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 19.5.2020
            COM(2020) 219 final
            ANEXĂ
            la
            Propunerea de Decizie a Consiliului
            de modificare a Deciziei (UE) 2016/915 a Consiliului în ceea ce privește perioada de referință prevăzută pentru măsurarea creșterii emisiilor de CO2, pentru a ține seama de consecințele pandemiei de COVID-19 în contextul CORSIA

               ANEXĂ

               Anexa la Decizia (UE) 2016/915 a Consiliului se modifică după cum urmează:

               După a doua liniuță se adaugă următorul text:

               „– pentru a se lua în considerare impactul pandemiei de COVID-19 asupra emisiilor din 2020, Uniunea acceptă că valorile emisiilor utilizate pentru calcularea factorilor de creștere stabiliți în CORSIA trebuie modificate astfel încât să se raporteze numai la nivelurile de emisii din 2019;”.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 24.7.2020
            COM(2020) 332 final
            2020/0150(CNS)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            de autorizare a Franței să aplice o rată redusă a anumitor taxe indirecte aplicate romului „tradițional” produs în Guadelupa, Guyana Franceză, Martinica și Réunion
            {SWD(2020) 141 final}

               EXPUNERE DE MOTIVE

               Din 1923, romul tradițional din regiunile franceze ultraperiferice beneficiază de un regim al accizelor special pe piața din Franța continentală. De la crearea pieței interne și odată cu armonizarea accizelor în Europa, acest regim special al accizelor a fost extins cu acordul Uniunii Europene.

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               •Motivele și obiectivele propunerii

               Propunerea se referă la o decizie a Consiliului de înlocuire a actualei Decizii 189/2014/UE a Consiliului din 20 februarie 2014
                  1
               , adoptată în temeiul articolului 349 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE). Acest articol permite luarea unor măsuri specifice pentru regiunile ultraperiferice, întrucât recunoaște că o serie de constrângeri persistente și combinate dăunează grav dezvoltării și afectează situația lor economică și socială. Articolul permite luarea unor astfel de măsuri, cu condiția ca acestea să nu aducă atingere integrității și coerenței ordinii juridice a Uniunii, inclusiv pieței interne și politicilor comune. Actuala decizie autorizează Franța să aplice o rată redusă a anumitor taxe indirecte
                  2
                pentru romul tradițional produs în regiunile ultraperiferice franceze Guadelupa, Guyana Franceză, Martinica și Réunion atunci când este transportat și ulterior consumat în Franța continentală. Reducerea taxelor indirecte nu poate depăși 50 % din accizele standard franceze la alcool și este limitată la un contingent anual de 144 000 de hectolitri de alcool pur. Derogarea expiră la 31 decembrie 2020.

               Scopul acestui regim este de a compensa costul de producție mai ridicat al romului tradițional în regiunile ultraperiferice franceze și de a garanta accesul pe piața din Franța continentală, care este principala lor piață de desfacere. Dezavantajul concurențial cu care se confruntă operatorii economici este reprezentat de izolarea geografică , insularitatea, suprafața redusă, relieful și clima dificile ale regiunilor ultraperiferice franceze, precum și de dependența lor economică de câteva produse, în special de lanțul valoric trestie-zahăr-rom, care dăunează grav dezvoltării economice a acestora.

               Pe baza documentului analitic care însoțește prezenta propunere, care examinează regimul actual, precum și impactul potențial al eventualelor opțiuni pentru perioada de după 2020, Comisia propune reînnoirea regimului până în 2027, cu un contingent anual majorat de 153 000 de hectolitri de alcool pur (hlap). Rata maximă a reducerii este menținută la 50 %. Majorarea contingentului anual la 153 000 hlap este în conformitate cu creșterile istorice ale contingentului, fapt care va permite creșterea producției, nivelul fiind suficient pentru a reduce necesitatea unor noi modificări înainte de expirarea perioadei de șapte ani în cursul căreia este valabilă noua decizie. Se va soluționa astfel problema identificată a contingentului fix, care a dus la ajustarea periodică a contingentului prin intermediul unor modificări ale deciziilor Consiliului, aplicate de obicei retroactiv. Acest lucru a avut un impact negativ asupra capacității producătorilor de a-și planifica producția și, în unele cazuri, investițiile pe termen lung. În plus, ușoara creștere a contingentului asigură coerența cu politica în domeniul sănătății publice și al concurenței.

               Coerența cu dispozițiile deja existente în domeniul de politică vizat

                  Comunicarea din 2017 a Comisiei privind „Un parteneriat strategic consolidat și reînnoit cu regiunile ultraperiferice ale UE”
                     3
                  constată faptul că regiunile ultraperiferice continuă să se confrunte cu provocări importante, multe dintre ele fiind permanente. Comunicarea prezintă abordarea Comisiei în ceea ce privește sprijinirea acestor regiuni în punerea în valoare a atuurilor lor unice, identificând noi sectoare care să permită creșterea economică și crearea de locuri de muncă.

                  În acest context, obiectivul prezentei propuneri este de a sprijini regiunile ultraperiferice franceze în punerea în valoare a atuurilor lor, pentru a permite creșterea locală și crearea de locuri de muncă în sectorul trestiei de zahăr și al romului. Prezenta propunere completează Programul de opțiuni specifice pentru zonele îndepărtate și insulare (POSEI)
                     4
                  , care vizează sprijinirea sectorului primar și a producției de materii prime.

               Coerența cu alte domenii de politică ale Uniunii

                  Propunerea este în concordanță cu Strategia privind piața unică din 2015
                     5
                  , în cadrul căreia Comisia își propune să realizeze o piață unică mai aprofundată și mai echitabilă care să aducă beneficii tuturor părților interesate. Unul dintre obiectivele măsurii propuse este reducerea costurilor suplimentare suportate de întreprinderile din regiunile ultraperiferice, costuri care împiedică participarea deplină a acestora pe piața unică. Având în vedere volumele limitate despre care este vorba (volumul de rom în cauză reprezintă mai puțin de 1,5 % din consumul de băuturi alcoolice din Franța), nu se preconizează efecte negative asupra bunei funcționări a pieței unice.

               2.TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE

               Temei juridic

                  Temeiul juridic este articolul 349 din TFUE. Această dispoziție permite Consiliului să adopte măsuri specifice care adaptează condițiile de aplicare a tratatelor în regiunile ultraperiferice ale UE.

               Subsidiaritatea (în cazul competențelor neexclusive)

                  Numai Consiliul are autoritatea de a adopta, în temeiul articolului 349 din TFUE, măsuri specifice în scopul adaptării aplicării tratatelor în regiunile ultraperiferice ale UE, inclusiv a politicilor comune, din cauza constrângerilor permanente care afectează situația economică și socială a acestor regiuni. Același lucru este valabil pentru autorizarea derogărilor de la articolul 110 din TFUE. Prin urmare, propunerea de decizie a Consiliului respectă principiul subsidiarității.

               Proporționalitatea

                  Prezenta propunere respectă principiile proporționalității, astfel cum sunt prevăzute la articolul 5 alineatul (4) din Tratatul privind Uniunea Europeană. Modificările propuse nu depășesc ceea ce este necesar pentru a aborda aspectele în cauză și, astfel, pentru a realiza obiectivele din tratat de asigurare a unei funcționări bune și eficiente a pieței interne.

                  Contingentul de 153 000 hlap corespunde ratei de creștere anuale istorice de 2 % a producției de rom.

               Alegerea instrumentului

                  Se propune înlocuirea Deciziei nr. 189/2014/UE a Consiliului cu o decizie a Consiliului.

               3.REZULTATELE EVALUĂRILOR EX-POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRILOR IMPACTULUI

               Evaluări ex-post/verificări ale adecvării legislației existente

                  Studiul extern a confirmat relevanța regimului, deoarece producătorii din regiunile ultraperiferice continuă să se confrunte cu costuri de producție mai ridicate decât omologii lor de pe continent, care sunt, în prezent, compensate prin reducerea accizei.

               Această creștere a producției de rom a dus la creșterea cererii de trestie de zahăr, iar studiul a estimat că 53 000 de tone de trestie de zahăr se datorează regimului, fiind astfel create 400 de locuri de muncă în lanțul valoric trestie-zahăr-rom. Studiul a constatat că, din punct de vedere financiar, costurile depășesc beneficiile regimului. Romul joacă un rol important în economiile regiunilor ultraperiferice franceze, fapt care trebuie luat în considerare pentru determinarea eficienței globale a regimului.

                  În ciuda unei scăderi a cotei de piață a romului tradițional din regiunile ultraperiferice franceze, studiul a constatat că regimul a fost, în general, eficient în menținerea accesului la piața continentală franceză în termeni absoluți.

                  Eficacitatea globală a regimului este însă redusă din cauza mecanismului contingentelor. De asemenea, se constată în cadrul studiului că eficiența globală ar putea fi sporită printr-un cadru de monitorizare îmbunătățit.

                  În cele din urmă, studiul a constatat că regimul rămâne coerent cu alte politici conexe ale UE.

               Consultările cu părțile interesate

                  În cadrul studiului extern pe care se bazează analiza regimului actual, au fost primite răspunsuri de la toate părțile interesate prin intermediul chestionarelor, al interviurilor și al discuțiilor. În urma consultării publice au fost primite răspunsuri din partea unor părți interesate diverse, deși participarea a fost limitată (zece în total) la cinci răspunsuri de la cetățeni ai UE, două de la operatori economici, o organizație neguvernamentală, o organizație sindicală și o asociație de întreprinderi.

               Evaluarea impactului

                  Inițiativa este elaborată ca un exercițiu format din etape succesive: o evaluare ex-post a regimului actual urmată îndeaproape de o evaluare prospectivă. O astfel de evaluare a impactului potențial al continuării și eventual al schimbării regimului existent a fost stabilită într-un document analitic, inclusiv într-o anexă de evaluare. Acest document se bazează pe un studiu extern și pe informațiile furnizate de statul membru.

               4.IMPLICAȚIILE BUGETARE

                  Propunerea nu are implicații asupra bugetului Uniunii Europene, întrucât veniturile din accize ajung în întregime în bugetul statelor membre.

               5.ALTE ELEMENTE

               •Planuri de implementare și mecanisme de monitorizare, evaluare și raportare

                  Autoritățile franceze și Comisia vor avea rolul de a monitoriza punerea în aplicare și funcționarea derogării, astfel cum s-a întâmplat până în prezent.

                  Franței i se va solicita să prezinte un raport până la 30 septembrie 2025 pentru perioada 2019-2024. Acest raport va include următoarele elemente:

               ·informații privind costurile suplimentare asociate producției;

               ·distorsiunile economice și impactul asupra pieței;

               ·informații pentru evaluarea eficacității, a eficienței și a coerenței cu alte politici ale UE;

               ·informații privind relevanța continuă și valoarea adăugată europeană a noii legislații.

                  Exercițiul de raportare ar trebui, de asemenea, să vizeze colectarea de informații din partea tuturor părților interesate relevante cu privire la nivelul și evoluția costurilor lor suplimentare de producție, a costurilor de asigurare a conformității și a oricărei situații de distorsiune pe piață.

                  Pentru a se asigura că informațiile colectate de autoritățile franceze conțin datele de care Comisia are nevoie pentru a lua o decizie în cunoștință de cauză cu privire la validitatea și viabilitatea sistemului în viitor, Comisia va elabora orientări specifice cu privire la informațiile solicitate. Orientările vor fi, în măsura posibilului, comune cu alte sisteme similare aplicabile regiunilor ultraperiferice ale UE, reglementate de o legislație similară.

                  Acest lucru va permite Comisiei să evalueze dacă motivele care au justificat acordarea derogării continuă să existe, dacă avantajul fiscal acordat de Franța este în continuare proporțional și dacă sunt posibile măsuri alternative la un sistem de derogare fiscală, ținând seama de dimensiunea internațională a acestora.

                  Structura și datele solicitate în raport sunt anexate la propunere în anexa 1.

               2020/0150 (CNS)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               de autorizare a Franței să aplice o rată redusă a anumitor taxe indirecte aplicate romului „tradițional” produs în Guadelupa, Guyana Franceză, Martinica și Réunion

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 349,

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,

               având în vedere avizul Parlamentului European
                  6
               ,

               hotărând în conformitate cu o procedură legislativă specială,

               întrucât:

               (1)Prin Decizia 189/2014/CE a Consiliului
                  7
               , Franța este autorizată să aplice pentru romul „tradițional” produs în Guadelupa, în Guyana Franceză, în Martinica și în Réunion și comercializat pe teritoriul său continental o rată redusă a accizei care poate fi mai mică decât rata minimă a accizei stabilite prin Directiva 92/84/CEE a Consiliului, dar nu cu mai mult de 50 % sub nivelul național standard al accizei la alcool. Nivelul redus al accizei este limitat la un contingent anual de 144 000 de hectolitri de alcool pur. Această derogare expiră la 31 decembrie 2020.

               (2)La 18 octombrie 2019, autoritățile franceze au solicitat Comisiei să prezinte o propunere de decizie a Consiliului de prelungire a termenului pentru autorizarea prevăzută în Decizia 189/2014/UE, cu un contingent mai mare pentru o perioadă de încă șapte ani, de la 1 ianuarie 2021 până la 31 decembrie 2027.

               (3)Având în vedere dimensiunile reduse ale pieței locale, distileriile din cele patru regiuni ultraperiferice vizate de autorizație nu își pot dezvolta activitățile decât dacă beneficiază de acces corespunzător la piața din Franța continentală, care constituie principalul loc de desfacere pentru producția lor de rom (65 %). Dificultatea romului „tradițional” de a concura pe piața Uniunii poate fi pusă pe seama a doi parametri: costurile de producție mai ridicate și taxele mai mari pe sticlă, întrucât romul „tradițional” este, de regulă, comercializat la niveluri mai ridicate de tărie alcoolică și în sticle mai mari.

               (4)Costurile de producție din cadrul lanțului valoric trestie-zahăr-rom din aceste patru regiuni ultraperiferice sunt mai mari decât în alte regiuni ale lumii. În special, izolarea geografică, relieful și clima dificile ale celor patru regiuni ultraperiferice au un impact semnificativ asupra costului ingredientelor și asupra producției. În plus, costurile cu forța de muncă sunt mai mari decât în țările vecine, deoarece în Guadelupa, Guyana Franceză, Martinica și Réunion se aplică legislația socială franceză. Aceste regiuni ultraperiferice trebuie să respecte totodată standardele de siguranță și de mediu ale Uniunii, ceea ce implică investiții și costuri importante ce nu sunt direct legate de productivitate, chiar dacă o parte din aceste investiții sunt cofinanțate din fondurile structurale ale Uniunii. În plus, distileriile din aceste regiuni ultraperiferice sunt mai mici decât cele ale grupurilor internaționale. Acest fapt generează costuri mai mari pe unitate de producție.

               (5)Romul „tradițional” vândut în Franța continentală este de regulă comercializat în sticle mai mari (36 % este vândut în sticle de 1 litru) și cu o tărie alcoolică superioară (variind de la 40° la 59°) produselor pe bază de rom concurente, care sunt în general comercializate în sticle de 0,7 litri și au o tărie de 37,5°. Nivelurile mai ridicate ale conținutului de alcool determină la rândul lor accize mai mari, o rată mai ridicată a vignette sécurité sociale VSS și, în plus, o rată mai mare de TVA pe litru de rom vândut. Astfel, o rată redusă a accizei, care nu este cu mai mult de 50 % sub nivelul național standard al accizei la alcool, rămâne proporțională cu costurile suplimentare cumulate generate de costurile de producție mai ridicate și de ratele mai mari ale accizei, VSS și TVA.

               (6)Prin urmare, ar trebui luate în considerare și costurile suplimentare care decurg dintr-o practică, ce durează de mai bine de zece ani, de comercializare a romului „tradițional” cu un conținut de alcool mai ridicat și, ca atare, cu taxe mai mari.

               (7)Având în vedere faptul că avantajul fiscal respectiv acoperă atât accizele armonizate, cât și VSS, el trebuie să rămână proporțional pentru a fi autorizat, astfel încât să nu aducă atingere integrității și coerenței ordinii juridice a Uniunii, inclusiv protecției concurenței nedenaturate de pe piața unică și politicilor în materie de ajutoare de stat.

               (8)Până în prezent, avantajul fiscal nu a afectat piața unică, deoarece cota de piață a romului tradițional a scăzut cu 11 % în ultimii ani, ca urmare a creșterii consumului de băuturi alcoolice pe bază de rom.

               (9)Pentru a evita limitarea drastică a dezvoltării economice a regiunilor ultraperiferice franceze și pentru a asigura continuitatea industriei de prelucrare a trestiei de zahăr și de producție a romului și păstrarea locurilor de muncă pe care le asigură în regiunile ultraperiferice franceze, este necesar să se reînnoiască și să se majoreze contingentul anual care beneficiază de autorizația prevăzută în Decizia 189/2014/UE.

               (10)Pentru a se garanta că prezenta decizie nu aduce atingere pieței unice, cantitățile de rom originare din departamentele de peste mări eligibile pentru această măsură trebuie stabilite la 153 000 de hectolitri de alcool pur pe an.

               (11)Întrucât avantajul fiscal nu depășește ceea ce este necesar pentru compensarea costurilor suplimentare și deoarece volumele aflate în joc rămân modeste, iar avantajul fiscal este limitat la consumul din Franța continentală, măsura nu aduce atingere integrității și coerenței ordinii juridice a Uniunii.

               (12)Pentru a permite Comisiei să evalueze dacă mai sunt sau nu îndeplinite condițiile care au justificat acordarea autorizării, autoritățile franceze trebuie să prezinte Comisiei un raport de monitorizare până la 30 septembrie 2025.

               (13)Prezenta decizie nu aduce atingere eventualei aplicări a articolelor 107 și 108 din TFUE,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Prin derogare de la articolul 110 din tratat, Franța este autorizată să prelungească aplicarea, pe teritoriul său continental, în cazul romului „tradițional” produs în Guadelupa, în Guyana Franceză, în Martinica sau în Réunion, a unei rate a accizei inferioare ratei integrale a accizei pentru alcool, stabilită la articolul 3 din Directiva 92/84/CEE
                  8
               , și a unei rate a taxei denumite „cotisation sur les boissons alcooliques” (VSS) mai mică decât rata integrală care ar fi aplicabilă în conformitate cu legislația națională.

               Articolul 2

               Derogarea prevăzută la articolul 1 se aplică romului, astfel cum este definit la punctul 1 litera (f) din anexa II la Regulamentul (CE) nr. 110/2008 al Parlamentului European și al Consiliului
                  9
               , până la 24 mai 2021 și, începând cu 25 mai 2021, romului definit la punctul 1 litera (g) punctul (i) din anexa I la Regulamentul (UE) 2019/787 al Parlamentului European și al Consiliului
                  10
                produs în Guadelupa, în Guyana Franceză, în Martinica și în Réunion din trestie de zahăr recoltată la locul de fabricație, având un conținut de substanțe volatile, altele decât alcoolul etilic și metilic, mai mare sau egal cu 225 de grame pe hectolitru de alcool pur și o tărie alcoolică de cel puțin 40 % din volum.

               Articolul 3

               (1)Ratele reduse ale accizei și ale VSS menționate la articolul 1 din prezenta decizie și aplicabile romului menționat la articolul 2 din prezenta decizie se limitează la un contingent anual de 153 000 de hectolitri de alcool pur.

               (2)Ratele reduse ale accizei și ale VSS menționate la articolul 1 din prezenta decizie pot, fiecare în parte, să fie inferioare ratei minime a accizei pentru alcool stabilite prin Directiva 92/84/CEE, dar nu sunt mai mici cu mai mult de 50 % decât rata integrală pentru alcool stabilită în conformitate cu articolul 3 din Directiva 92/84/CEE sau decât rata integrală a VSS pentru alcool.

               (3)Avantajele fiscale cumulate autorizate în conformitate cu alineatul (2) din prezentul articol nu depășesc 50 % din rata integrală pentru alcool stabilită în conformitate cu articolul 3 din Directiva 92/84/CEE.

               Articolul 4

               Franța prezintă Comisiei, până cel târziu la 30 septembrie 2025, un raport de monitorizare pentru a-i permite acesteia să evalueze dacă mai sunt sau nu îndeplinite condițiile care au justificat acordarea autorizării prevăzute la articolul 1. Raportul de monitorizare conține informațiile prevăzute în anexă.

               Articolul 5

               Prezenta decizie se aplică de la 1 ianuarie 2021 până la 31 decembrie 2027.

               Articolul 6

               Prezenta decizie se adresează Republicii Franceze.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)

                        JO L 59, 28.2.2014, p. 1.

                     (2)

                        Aceste taxe indirecte sunt accize și „vignette sécurité sociale” (VSS). Accizele reprezintă taxe indirecte aplicate comercializării sau utilizării anumitor produse, cum ar fi alcoolul și tutunul, și, de obicei, este vorba de o sumă percepută per cantitatea de produs. Toate veniturile provenite din accize le revin în totalitate statelor membre. VSS este o contribuție la asigurările sociale care se aplică băuturilor alcoolice vândute în Franța pentru a contracara riscurile pentru sănătate ale consumului excesiv de alcool etilic. VSS este percepută în plus față de acciza națională.

                     (3)

                        COM(2017) 623 final

                     (4)

                        Regulamentul (UE) nr. 228/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 martie 2013.

                     (5)

                        Comunicarea Comisiei către Parlamentul European, Consiliu,
                        Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor –Ameliorarea pieței unice: mai multe oportunități pentru cetățeni și pentru întreprinderi [COM(2015) 550 final], p. 4.

                     (6)

                        JO C XXX, XXX, p. XXX.

                     (7)

                  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/RO/TXT/?uri=celex%3A32014D0189

                     (8)

                        Directiva 92/84/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind apropierea ratelor accizelor la alcool și băuturi alcoolice (JO L 316, 31.10.1992, p. 29).

                     (9)

                        Regulamentul (CE) nr. 110/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 ianuarie 2008 privind definirea, desemnarea, prezentarea, etichetarea și protecția indicațiilor geografice ale băuturilor spirtoase și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 1576/89 al Consiliului (JO L 39, 13.2.2008, p. 16).

                     (10)

                        Regulamentul (UE) 2019/787 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 aprilie 2019 privind definirea, descrierea, prezentarea și etichetarea băuturilor spirtoase, utilizarea denumirilor băuturilor spirtoase în prezentarea și etichetarea altor produse alimentare, protecția indicațiilor geografice ale băuturilor spirtoase, utilizarea alcoolului etilic și a distilatelor de origine agricolă în băuturile alcoolice, și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 110/2008 (JO L 130, 17.5.2019, p. 1).

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 24.7.2020
            COM(2020) 332 final
            ANEXĂ
            la
            Propunerea deDECIZIE A CONSILIULUI
            de autorizare a Franței să aplice o rată redusă a anumitor taxe indirecte aplicate romului „tradițional” produs în Guadelupa, Guyana Franceză, Martinica și Réunion
            {SWD(2020) 141 final}

               ANEXĂ

               Informații care trebuie incluse în raportul menționat la articolul 4

               1.Costuri suplimentare estimate. Se furnizează informații pentru fiecare tip de rom (rom „agricol” și rom „sucrerie”) care beneficiază de rata redusă a taxelor indirecte în cauză. Autoritățile franceze trebuie să completeze tabelul 1 cel puțin cu următoarele informații, în cazul în care sunt disponibile. Informațiile furnizate în tabel trebuie să fie suficiente pentru evaluarea costurilor suplimentare cu care se confruntă producătorii din regiunile ultraperiferice franceze.

               Tabelul 1

                        Guadelupa (EUR)

                        Guyana Franceză (EUR)

                        Martinica (EUR)

                         Réunion (EUR)

                        Observații2

                        Prețul trestiei de zahăr (per 100 kg)

                        Prețul melasei (per 100 kg)

                        Costurile de transport (per kg)

                        Forța de muncă (per hectolitru de alcool pur - hlap)

                        Alți factori de producție (per hlap)

                        Costuri cu amortizarea

                        Costurile de asigurare a conformității

                        Alte costuri1

               Observații referitoare la tabel:

               (1) A se furniza informații privind costurile legate de apă, energie și deșeuri, precum și alte costuri relevante.

               (2)A se furniza informații privind toate specificațiile și clarificările care stau la baza metodelor de calcul.

               2.Alte subvenții. Autoritățile franceze trebuie să completeze tabelul 2, enumerând toate celelalte măsuri de ajutor și de sprijin care vizează costurile de funcționare suplimentare ale operatorilor economici aferente statutului de regiune ultraperiferică.

               Tabelul 2

                        Măsura de ajutor/sprijin 1

                        Perioada2

                        Sectorul vizat3

                        Buget în EUR4

                        Cheltuieli anuale, în EUR (2019-2024)5

                        Ponderea din buget care poate fi atribuită compensării costurilor suplimentare6

                        Numărul estimat de întreprinderi beneficiare7

                        Observații8

                        [listă]

               Observații referitoare la tabel:

               (1)A se furniza informații privind identificarea și tipul măsurii (program, numărul ajutorului de stat etc.).

               (2)A se furniza informații privind anii vizați de măsură.

               (3)A se furniza informații doar privind măsurile orientate către sector.

               (4)A se furniza informații privind bugetul general al măsurii și privind sursele de finanțare.

               (5)A se furniza informații privind cheltuielile efective suportate an de an în perioada de monitorizare (2019-2024), în cazul în care sunt disponibile.

               (6)A se furniza o estimare aproximativă, în % din bugetul general.

               (7)A se furniza o estimare aproximativă, atunci când este posibil.

               (8)A se furniza observații și clarificări.

               3.Impactul asupra bugetului public. Autoritățile franceze trebuie să completeze tabelul 3 furnizând suma totală (în EUR) a taxei nepercepute din cauza impozitării diferențiate aplicate.

               Tabelul 3.

                        2019

                        2020

                        2021

                        2022

                        2023

                        2024

                        Venit fiscal neîncasat

               4.Impactul asupra performanței economice generale. Autoritățile franceze trebuie să completeze tabelul 4, furnizând toate datele care demonstrează impactul cotei reduse a taxelor indirecte vizate asupra dezvoltării socioeconomice a regiunilor ultraperiferice. Indicatorii prevăzuți în tabel se referă la performanța sectorului romului în raport cu performanța generală a economiei regionale. În cazul în care unii indicatori nu sunt disponibili, se includ date alternative de raportare cu privire la performanța socioeconomică generală a regiunilor ultraperiferice.

               Tabelul 4

                        Anul1

                        2019

                        2020

                        2021

                        2022

                        2023

                        2024

                        Observații2

                        Valoare adăugată brută la nivel regional

                        În sectorul romului

                        În sectorul trestie-zahăr-rom

                        Ocuparea forței de muncă în distileriile locale

                        Ocuparea forței de muncă în sectorul trestie-zahăr-rom

                        Rata șomajului

                        Numărul de întreprinderi active

                        Numărul de producători de rom (inclusiv IMM-uri)

                        Suprafața de cultivare a trestiei de zahăr (ha)

                        Indicele nivelului prețurilor - Franța continentală

                        Indicele nivelului prețurilor - regiuni

                        Număr de turiști - regiuni

                        Număr de turiști - distilerii

               Observații referitoare la tabel:

               (1)este posibil să nu fie disponibile informații pentru toți anii menționați.

               (2)a se furniza observațiile și clarificările considerate relevante.

               5.Specificații cu privire la regim. Autoritățile franceze trebuie să completeze tabelul 5 pentru fiecare tip de rom (rom „agricol” și rom „sucrerie”) și pentru fiecare regiune (Guadelupa, Guyana Franceză, Martinica și Réunion). Dacă unii indicatori nu sunt disponibili, se includ date alternative de raportare cu privire la specificațiile regimului.

               Tabelul 5

                        Cantitate (în hlap)

                        2019

                        2020

                        2021

                        2022

                        2023

                        2024

                        Producția de rom

                        Producția de rom tradițional

                        Vânzările locale de rom

                        Rom expediat în Franța continentală

                        Rom tradițional expediat în Franța continentală

                        Rom tradițional expediat în cadrul derogării

                        Rom expediat în alte state membre

                        Rom exportat în țări terțe

                        Rom exprimat ca procent din totalul exporturilor suplimentare ale regiunilor ultraperiferice (%)

                        Procentul de rom tradițional francez de pe piața franceză continentală a romului (%)

                        Rata de creștere a pieței romului în Franța continentală (%)

                        Rata de creștere a pieței băuturilor spirtoase în Franța continentală (%)

               6.Nereguli. Autoritățile franceze trebuie să furnizeze informații despre orice anchetă referitoare la nereguli administrative, evaziune fiscală în cazul taxelor indirecte vizate, contrabandă cu produsele alcoolice în cauză în contextul aplicării autorizației. A se furniza informații detaliate, inclusiv cel puțin informații cu privire la natura cazului, valoare și perioadă.

               7.Plângeri. În cadrul informațiilor furnizate, autoritățile franceze trebuie să semnaleze dacă autoritățile locale, regionale sau naționale au primit reclamații cu privire la aplicarea autorizării fie din partea beneficiarilor, fie din partea entităților nebeneficiare.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 27.7.2020
            COM(2020) 622 final
            2020/0160(COD)
            Propunere de
            DECIZIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI
            de împuternicire a Franței să negocieze un acord de completare a tratatului său bilateral existent cu Regatul Unit privind construirea și exploatarea de către concesionari privați a unei legături fixe pe sub Canalul Mânecii

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               •Motivele și obiectivele propunerii

               Tratatul dintre Franța și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord privind construirea și exploatarea de către concesionari privați a unei legături fixe pe sub Canalul Mânecii, semnat la Canterbury la 12 februarie 1986 (denumit în continuare „Tratatul de la Canterbury”) a instituit o comisie interguvernamentală pentru supravegherea tuturor aspectelor referitoare la construirea și exploatarea legăturii fixe pe sub Canalul Mânecii.

               Până la încheierea perioadei de tranziție instituite prin Acordul privind retragerea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord din Uniunea Europeană și din Comunitatea Europeană a Energiei Atomice
                  1
               , comisia interguvernamentală este autoritatea națională de siguranță în sensul articolului 3 punctul 7 din Directiva (UE) 2016/798 a Parlamentului European și a Consiliului
                  2
               , competentă pentru legătura fixă pe sub Canalul Mânecii.

               În conformitate cu articolul 3 punctul 7 din Directiva (UE) 2016/798, o autoritate națională de siguranță poate fi un organism căruia mai multe state membre i-au încredințat îndeplinirea sarcinilor legate de siguranța feroviară și, în temeiul Directivei (UE) 2016/797, de interoperabilitatea feroviară. Cu toate acestea, după încheierea perioadei de tranziție menționate, comisia interguvernamentală va fi un organism instituit de un stat membru și de o țară terță. Directiva (UE) 2016/798 nu prevede posibilitatea ca o autoritate națională de siguranță să fie un organism însărcinat de un stat membru și de o țară terță. Prin urmare, cu excepția cazului în care se prevede altfel, după încheierea perioadei de tranziție comisia interguvernamentală va înceta să mai fie autoritatea națională de siguranță în sensul Directivei (UE) 2016/798 pentru legătura fixă pe sub Canalul Mânecii. Din același moment, legislația Uniunii nu se va mai aplica acelei părți a legăturii fixe pe sub Canalul Mânecii care se află sub jurisdicția Regatului Unit. În conformitate cu Directiva (CE) 2016/798 și cu articolul L 2221/1 din Codul francez al transporturilor, organismul Etablissement public de sécurité ferroviaire din Franța ar urma să devină autoritatea națională de siguranță pentru partea legăturii fixe pe sub Canalul Mânecii care se află sub jurisdicție franceză.

               Pentru a asigura exploatarea sigură și eficientă a legăturii fixe pe sub Canalul Mânecii, ar fi preferabil să existe o singură autoritate de siguranță responsabilă care să aplice același set de norme pentru întreaga infrastructură, inclusiv pe secțiunea aflată sub jurisdicția Regatului Unit. Comisia interguvernamentală ar trebui să fie în continuare această autoritate unică și ar trebui să aplice în continuare normele Uniunii privind siguranța și interoperabilitatea feroviară. Acest lucru ar necesita, în special, modificarea articolului 3 punctul 7 din Directiva (UE) 2016/798. Modificarea respectivă este solicitată prin propunerea paralelă a Comisiei de regulament de modificare a directivei în cauză, COM (2020) 623.

                  Printr-o scrisoare din data de 16 iulie 2020, Franța a informat Comisia că ar dori să negocieze un acord de completare a Tratatului de la Canterbury.

                  Scopul prezentei propuneri este de a împuternici Franța să negocieze un acord internațional cu Regatul Unit, pentru a asigura exploatarea sigură și eficientă a legăturii fixe pe sub Canalul Mânecii prin menținerea unei singure autorități de siguranță responsabile pentru întreaga infrastructură, și de a stabili cerințele specifice pe care trebuie să le îndeplinească acordul propus, precum obligația comisiei interguvernamentale de a aplica normele Uniunii privind siguranța și interoperabilitatea feroviară.

                  Un astfel de acord este susceptibil să afecteze o zonă reglementată în mare măsură de dreptul Uniunii, în special de Directiva (UE) 2016/797
                     3
                  , de Directiva (UE) 2016/798 și de Regulamentul (UE) 2016/796
                     4
                  . Prin urmare, un astfel de acord ar fi de competența externă exclusivă a Uniunii. În conformitate cu articolul 2 alineatul (1) din TFUE, Uniunea poate împuternici statele membre să acționeze în domenii în care are competență exclusivă. Dată fiind interacțiunea unei astfel de împuterniciri cu normele existente adoptate de legiuitorul Uniunii, este de asemenea necesar ca orice astfel de împuternicire să fie acordată de acesta din urmă, în conformitate cu procedura legislativă menționată la articolul 91 din TFUE.

               •Coerența cu dispozițiile existente în domeniul de politică

                  Obiectivul acordului internațional pe care Franța va urmări să îl încheie cu Regatul Unit pe baza propunerii de decizie de împuternicire este de a menține comisia interguvernamentală ca autoritate națională de siguranță unică pentru legătura fixă pe sub Canalul Mânecii și de a asigura faptul că aceasta respectă în continuare dispozițiile legislației Uniunii aplicabile autorităților naționale de siguranță, în special Directiva (UE) 2016/798, Directiva (UE) 2016/797 și Regulamentul (CE) 2016/796, pe întregul parcurs al legăturii fixe pe sub Canalul Mânecii, inclusiv pe secțiunea aflată sub jurisdicția Regatului Unit.

                  Prin urmare, acest obiectiv este pe deplin compatibil cu dispozițiile de politică existente în domeniul siguranței și interoperabilității feroviare.

               •Coerența cu alte domenii de politică ale Uniunii

                  Un acord de completare a Tratatului de la Canterbury pentru a asigura exploatarea sigură și eficientă a legăturii fixe pe sub Canalul Mânecii prin menținerea unei singure autorități de siguranță responsabile pentru întreaga infrastructură a acestei legături nu ar fi incompatibil cu nicio altă politică a Uniunii.

               2.TEMEIUL JURIDIC, SUBSIDIARITATEA ȘI PROPORȚIONALITATEA

               •Temeiul juridic

                  Temeiul juridic al prezentei propuneri este articolul 2 alineatul (1) și articolul 91 din TFUE.

               •Subsidiaritatea (pentru competență neexclusivă)

                  Propunerea intră în sfera competenței exclusive a Uniunii.

               •Proporționalitatea

                  Obiectivul propunerii este de a autoriza, în temeiul articolului 2 alineatul (1) din TFUE, negocierea unui acord de completare a Tratatului de la Canterbury cu scopul de a asigura exploatarea sigură și eficientă a legăturii fixe pe sub Canalul Mânecii prin menținerea unei singure autorități de siguranță responsabile pentru întreaga infrastructură a acestei legături. Sub rezerva modificării articolului 3 punctul 7 din Directiva (UE) 2016/798, comisia interguvernamentală instituită prin Tratatul de la Canterbury ar trebui să rămână unica autoritate de siguranță și ar trebui să aplice în continuare normele Uniunii privind siguranța feroviară. În consecință, propunerea de decizie a Parlamentului European și a Consiliului nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea acestui obiectiv.

               •Alegerea instrumentului

                  Obiectivul urmărit este de a se asigura aplicarea de către comisia interguvernamentală a legislației Uniunii pe întregul parcurs al legăturii fixe pe sub Canalul Mânecii, inclusiv pe partea aflată sub jurisdicția Regatului Unit. Comisia interguvernamentală este un organism binațional înființat de Franța și de Regatul Unit. Funcționarea sa este reglementată prin Tratatul de la Canterbury, încheiat între Franța și Regatul Unit. Prin urmare, este oportun ca elementele menționate mai sus să fie introduse într-un acord între Franța și Regatul Unit, așadar este necesar ca Franța să fie împuternicită în acest sens.

                  Propunerea de decizie a Parlamentului European și a Consiliului adresată Franței în vederea împuternicirii acesteia, în temeiul articolului 2 alineatul (1) și al articolului 91 din TFUE, să negocieze și să încheie un astfel de acord cu Regatul Unit reprezintă, prin urmare, un instrument adecvat.

               3.REZULTATE ALE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI

               •Consultări cu părțile interesate

                  Prezenta propunere se bazează pe o cerere înaintată de Franța și împuternicirea propusă ar urma să fie adresată exclusiv acestui stat membru. Date fiind constrângerile legate de timp, părțile interesate precum concesionarul legăturii fixe pe sub Canalul Mânecii au fost consultate în mod informal și au confirmat menținerea comisiei interguvernamentale ca unică autoritate de siguranță, care să aplice legislația Uniunii pe întreg parcursul legăturii fixe pe sub Canalul Mânecii.

               4.IMPLICAȚIILE BUGETARE

                  Prezenta propunere nu are implicații asupra bugetului Uniunii.

               2020/0160 (COD)

               Propunere de

               DECIZIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI

               de împuternicire a Franței să negocieze un acord de completare a tratatului său bilateral existent cu Regatul Unit privind construirea și exploatarea de către concesionari privați a unei legături fixe pe sub Canalul Mânecii

               PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 91,

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,

               având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European
                  5
               ,

               având în vedere avizul Comitetului Regiunilor
                  6
               ,

               hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară,

               întrucât:

               (1)
                     Tratatul dintre Franța și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord privind construirea și exploatarea de către concesionari privați a unei legături fixe pe sub Canalul Mânecii, semnat la Canterbury la 12 februarie 1986 („Tratatul de la Canterbury”) a instituit o comisie interguvernamentală pentru supravegherea tuturor aspectelor referitoare la construirea și exploatarea legăturii fixe pe sub Canalul Mânecii.

               (2)
                     Până la încheierea perioadei de tranziție instituite prin Acordul privind retragerea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord din Uniunea Europeană și din Comunitatea Europeană a Energiei Atomice
                  7
               , comisia interguvernamentală este considerată a fi un organism căruia mai multe state membre i-au încredințat îndeplinirea sarcinilor legate de siguranța feroviară în ceea ce privește legătura fixă pe sub Canalul Mânecii. Prin urmare, pentru scopurile respective, ea este autoritatea națională de siguranță în sensul articolului 3 punctul 7 din Directiva (UE) 2016/798 a Parlamentului European și a Consiliului
                  8
               . În această calitate, comisia interguvernamentală aplică dispozițiile legislației Uniunii care sunt relevante pentru siguranța și interoperabilitatea sistemului feroviar.

               (3)
                     După încheierea perioadei de tranziție menționate în considerentul 2, comisia interguvernamentală va fi un organism instituit de un stat membru și de o țară terță. Mai mult, cu excepția cazului în care se prevede altfel într-un acord internațional care angajează Regatul Unit, legislația Uniunii nu s-ar mai aplica acelei părți a legăturii fixe pe sub Canalul Mânecii care se află sub jurisdicția Regatului Unit.

               (4)
                     Un acord internațional cu o țară terță privind aplicarea normelor de siguranță și de interoperabilitate feroviară în situații transfrontaliere poate afecta o zonă reglementată în mare măsură de legislația Uniunii, în special de Directiva (UE) 2016/798, de Directiva (UE) 2016/797 a Parlamentului European și a Consiliului
                  9
                și de Regulamentul (UE) 2016/796 al Parlamentului European și al Consiliului
                  10
               . Prin urmare, orice astfel de acord este de competența externă exclusivă a Uniunii. Statele membre pot negocia sau încheia astfel de acorduri numai dacă sunt împuternicite în acest sens de către Uniune, în conformitate cu articolul 2 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE). Din cauza interacțiunii cu legislația existentă a Uniunii, este de asemenea necesar ca această împuternicire să fie acordată de legiuitorul Uniunii, în conformitate cu procedura legislativă menționată la articolul 91 din TFUE.

               (5)
                     Printr-o scrisoare din data de 16 iulie 2020, Franța a solicitat o împuternicire din partea Uniunii pentru a negocia și a încheia un acord internațional în vederea completării Tratatului de la Canterbury cu Regatul Unit.

               (6)
                     Pentru a se asigura exploatarea sigură și eficientă a legăturii fixe pe sub Canalul Mânecii, ar fi oportun să se mențină o singură autoritate de siguranță, și anume comisia interguvernamentală, care să fie responsabilă pentru întreaga infrastructură a acestei legături fixe. Având în vedere poziția specială a legăturii fixe pe sub Canalul Mânecii, ca legătură feroviară care implică o structură de geniu civil unitară și complexă, situată parțial pe teritoriul Franței și, respectiv, parțial pe teritoriul unei țări terțe, este oportun ca Franța să fie autorizată să încheie un acord internațional cu Regatul Unit referitor la aplicarea normelor de siguranță feroviară ale Uniunii în cazul legăturii fixe pe sub Canalul Mânecii, pentru a se menține un regim de siguranță unificat la nivelul întregului tunel, cu condiția îndeplinirii anumitor cerințe.

               (7)
                     Comisia interguvernamentală ar putea îndeplini rolul de autoritate națională de siguranță responsabilă pentru partea legăturii fixe pe sub Canalul Mânecii care se află sub jurisdicția Franței, sub rezerva modificării articolului 3 punctul 7 din Directiva (UE) 2016/798 și dacă sunt îndeplinite anumite condiții.

               (8)
                     Comisia interguvernamentală ar trebui să aplice aceleași norme pe întregul parcurs al legăturii fixe pe sub Canalul Mânecii, indiferent dacă acestea se aplică părților aflate sub jurisdicția Franței sau sub cea a Regatului Unit. Aceste norme ar trebui să fie dispozițiile relevante ale legislației Uniunii, în special Directiva (UE) 2016/798, Directiva (UE) 2016/797 și Regulamentul (UE) 2016/796, astfel cum au fost modificate sau înlocuite, precum și actele adoptate în temeiul acestora.

               (9)
                     În conformitate cu articolul 19 din Tratatul de la Canterbury, disputele dintre Franța și Regatul Unit cu privire la interpretarea sau la aplicarea Tratatului de la Canterbury sunt soluționate de o instanță de arbitraj. Atunci când astfel de litigii ridică probleme legate de interpretarea legislației Uniunii, pentru a se asigura aplicarea corectă a legislației Uniunii, instanța de arbitraj trebuie să sesizeze Curtea de Justiție a Uniunii Europene în legătură cu problema respectivă și va trebui să respecte hotărârea acesteia.

               (10)
                     Este de asemenea necesar să se stabilească norme specifice referitoare la punerea în aplicare a legislației Uniunii în ceea ce privește partea legăturii fixe pe sub Canalul Mânecii care se află sub jurisdicția Franței, pentru a se asigura faptul că legislația Uniunii este pusă în aplicare în mod corect în orice moment și Comisia poate supraveghea aplicarea acesteia, sub controlul Curții de Justiție, inclusiv în situații de urgență sau în cazul în care comisia interguvernamentală nu respectă o decizie a instanței de arbitraj. În acest scop, Franța ar trebui să își păstreze dreptul de a acționa unilateral, atunci când este necesar, pentru a asigura aplicarea deplină și corectă a legislației Uniunii în ceea ce privește partea legăturii fixe pe sub Canalul Mânecii care se află sub jurisdicția sa.

               (11)
                     Pentru a se asigura protecția jurisdicțională efectivă în domeniile reglementate de legislația Uniunii, instanțele sau tribunalele cărora li se aplică articolul 19 alineatul (1) din TFUE ar trebui să fie competente în mod exclusiv în ceea ce privește cererile depuse de concesionarii și de utilizatorii legăturii fixe pe sub Canalului Mânecii împotriva deciziilor comisiei interguvernamentale.

               (12)
                     Elementele descrise în considerentele 8-11 trebuie să se reflecte în acordurile internaționale încheiate între Franța și Regatul Unit în ceea ce privește legătura fixă pe sub Canalul Mânecii. Aceste acorduri internaționale trebuie să fie compatibile din toate punctele de vedere cu legislația Uniunii,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Franța este împuternicită să negocieze, să semneze și să încheie un acord internațional cu Regatul Unit în ceea ce privește aplicarea normelor de siguranță feroviară în cadrul legăturii fixe pe sub Canalul Mânecii, cu condiția ca acest acord să intre în vigoare după încheierea perioadei de tranziție prevăzute în Acordul privind retragerea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord din Uniunea Europeană și din Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și să respecte următoarele:

               (1)Pentru a menține un regim de siguranță unificat la nivelul întregii legături fixe pe sub Canalul Mânecii, comisia interguvernamentală instituită prin Tratatul de la Canterbury asigură aplicarea, în ceea ce privește legătura fixă pe sub Canalul Mânecii, a dispozițiilor legislației Uniunii care sunt relevante pentru sarcinile autorităților naționale de siguranță în sensul articolului 3 punctul 7 din Directiva (UE) 2016/798, în special directiva menționată, Directiva (UE) 2016/797 și Regulamentul (UE) 2016/796, astfel cum au fost modificate sau înlocuite, precum și a actelor adoptate în temeiul acestora.

               (2)Atunci când un litigiu supus arbitrajului în conformitate cu articolul 19 din Tratatul de la Canterbury ridică o problemă legată de interpretarea unei dispoziții a legislației Uniunii, instanța de arbitraj nu are competența de a decide cu privire la o astfel de chestiune. În acest caz, instanța de arbitraj solicită Curții de Justiție a Uniunii Europene să se pronunțe asupra chestiunii respective. Hotărârea Curții de Justiție a Uniunii Europene este obligatorie pentru instanța de arbitraj.

               (3)Atunci când este necesar, în special în situații de urgență sau în cazul nerespectării de către comisia interguvernamentală a unei decizii a instanței de arbitraj, Franța își păstrează dreptul de a acționa în mod unilateral pentru a asigura aplicarea deplină, corectă și rapidă a legislației Uniunii pe partea legăturii fixe care se află sub jurisdicție franceză.

               (4)Instanțele sau tribunalele cărora li se aplică articolul 19 alineatul (1) din TFUE sunt competente în mod exclusiv pentru a decide cu privire la contestațiile formulate de concesionarii și de utilizatorii legăturii fixe pe sub Canalului Mânecii împotriva deciziilor luate de comisia interguvernamentală în calitatea sa menționată la alineatul (1).

               (5)Acordul trebuie să fie compatibil din toate punctele de vedere cu legislația Uniunii.

               Articolul 2

               Franța informează periodic Comisia cu privire la negocierile cu Regatul Unit pentru completarea Tratatului de la Canterbury sau pentru încheierea unui nou acord, astfel cum se menționează la articolul 1, și, atunci când este cazul, invită Comisia să participe în calitate de observator.

               După încheierea negocierilor, Franța transmite Comisiei proiectul de text rezultat. Comisia informează Consiliul și Parlamentul European în această privință.

               În termen de o lună de la notificarea proiectului de acord, Comisia decide dacă cerințele prevăzute la articolul 1 sunt îndeplinite sau nu. În cazul în care Comisia decide că sunt îndeplinite, Franța poate semna și încheia acordul corespunzător. Comisiei i se transmite un exemplar al acordului semnat, în termen de o lună de la intrarea sa în vigoare, sau, în cazul în care acordul urmează să fie aplicat cu titlu provizoriu, în termen de o lună de la începerea aplicării sale cu titlu provizoriu.

               Articolul 3

               Prezenta decizie se adresează Republicii Franceze.

               Adoptată la Bruxelles,

                  Pentru Parlamentul European
                        Pentru Consiliu

                  Președintele
                        Președintele

                     (1)

                        JO L 29, 31.1.2020, p. 7.

                     (2)

                        Directiva (UE) 2016/798 a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2016 privind siguranța feroviară (JO L 138, 26.5.2016, p. 102).

                     (3)

                        Directiva (UE) 2016/797 a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2016 privind interoperabilitatea sistemului feroviar în Uniunea Europeană (JO L 138, 26.5.2016, p. 44).

                     (4)

                        Regulamentul (UE) 2016/796 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 mai 2016 privind Agenția Uniunii Europene pentru Căile Ferate și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 881/2004 (JO L 138, 26.5.2016, p. 1).

                     (5)

                        JO C , , p. .

                     (6)

                        JO C , , p. .

                     (7)

                        JO L 29, 31.1. 2020, p. 7.

                     (8)

                        Directiva (UE) 2016/798 a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2016 privind siguranța feroviară (JO L 138, 26.5.2016, p. 102).

                     (9)

                        Directiva (UE) 2016/797 a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2016 privind interoperabilitatea sistemului feroviar în Uniunea Europeană (JO L 138, 26.5.2016, p. 44).

                     (10)

                        Regulamentul (UE) 2016/796 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 mai 2016 privind Agenția Uniunii Europene pentru Căile Ferate și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 881/2004 (JO L 138, 26.5.2016, p. 1).