				|

		52014PC0625

			Propunere de DECIZIE DE PUNERE ÎN APLICARE A CONSILIULUI de prelungire a aplicării Deciziei de punere în aplicare 2011/335/UE a Consiliului și de autorizare a Republicii Lituania să continue aplicarea unei măsuri speciale de derogare de la dispozițiile articolului 287 din Directiva 2006/112/CE privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată /* COM/2014/0625 final - 2014/0289 (NLE) */

			   	EXPUNERE DE MOTIVE
1.           CONTEXTUL PROPUNERII
În conformitate cu articolul 395 alineatul (1)
din Directiva 2006/112/CE din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei
pe valoarea adăugată (denumită în continuare „Directiva TVA”),
Consiliul, hotărând în unanimitate la propunerea Comisiei, poate autoriza
orice stat membru să aplice măsuri speciale de derogare de la
dispozițiile directivei respective pentru a simplifica procedura de
colectare a TVA sau pentru a preveni anumite forme de evaziune fiscală sau
de fraudă.
Prin scrisoarea înregistrată de Comisie
în data de 16 mai 2014, Lituania a solicitat permisiunea de a continua scutirea
persoanelor impozabile a căror cifră de afaceri anuală nu
depășește echivalentul în moneda națională a 45 000
EUR la cursul de schimb din ziua aderării sale. În conformitate cu
articolul 395 alineatul (2) din Directiva TVA, Comisia a informat celelalte
state membre, prin scrisoarea din 6 iunie 2014, cu privire la cererea
înaintată de Lituania. Prin scrisoarea din 12 iunie 2014, Comisia a
înștiințat Lituania că deține toate informațiile
necesare pentru a analiza cererea.
Contextul general
Titlul XII capitolul 1 din Directiva TVA
prevede posibilitatea ca statele membre să aplice regimuri speciale pentru
întreprinderile mici, printre care și scutirea persoanelor impozabile a
căror cifră de afaceri anuală se situează sub un anumit
prag. Această scutire implică faptul că o persoană
impozabilă nu este obligată să perceapă TVA pentru
livrările sale și, în consecință, nu poate deduce TVA
aferentă achizițiilor sale.
Introducerea măsurii de către
Lituania a fost autorizată inițial prin Decizia de punere în aplicare
2011/335/UE a Consiliului[1],
care va expira la 31 decembrie 2014. Măsura derogă de la titlul XII
din Directiva TVA numai prin faptul că plafonul cifrei de afaceri anuale a
persoanei impozabile în cadrul regimului special este mai ridicat decât cel
permis în prezent pentru Lituania în temeiul articolului 287 punctul 11 din
Directiva TVA, care este de 29 000 EUR.
Lituania solicită în prezent ca
măsura, care are caracter facultativ pentru persoanele impozabile, să
fie prelungită pentru o nouă perioadă de timp limitată.
Din informațiile furnizate de Lituania
reiese că impactul măsurii asupra veniturilor fiscale colectate în
etapa consumului final este neglijabil. Cu toate acestea, analiza
furnizată de Lituania arată că majoritatea persoanelor
impozabile care s-au înregistrat în scopuri de TVA (aproximativ 82%) în anii
2012-2013 au făcut-o pe baza acestei măsuri.
Prin urmare, se propune prelungirea
derogării pentru o nouă perioadă, până la data de 31
decembrie 2017.
Dispoziții în vigoare în domeniul
propunerii
Derogări similare au fost acordate
și altor state membre.
Coerența cu celelalte politici și
obiective ale Uniunii
Măsura este conformă cu obiectivele
Uniunii pentru întreprinderile mici, prezentate în Comunicarea Comisiei
„Gândiți mai întâi la scară mică” — Un „Small Business Act”
pentru Europa [COM (2008) 394 din 25 iunie 2008].
2.           REZULTATELE
CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII
IMPACTULUI
Consultarea părților interesate
Nu se aplică.
Obținerea și utilizarea
expertizei
Nu a fost necesară consultarea
experților externi.
Evaluarea impactului
Decizia vizează continuarea unei
măsuri de simplificare care înlătură multe dintre
obligațiile în materie de TVA ale întreprinderilor cu o cifră de
afaceri anuală situată sub un anumit prag.
Având în vedere domeniul restrâns de aplicare
al derogării și perioada sa de aplicare redusă, amploarea
impactului va fi, în orice caz, limitată.
3.           ELEMENTELE JURIDICE ALE
PROPUNERII
Rezumatul acțiunii propuse
Autorizarea Lituaniei pentru a continua
aplicarea unei măsuri de derogare de la Directiva TVA prin introducerea
unei măsuri de simplificare pentru întreprinderile cu o cifră de
afaceri anuală care nu depășește 45 000 EUR.
Temeiul juridic
Articolul 395 din Directiva TVA.
Principiul subsidiarității
Având în vedere prevederea din Directiva TVA
pe care se bazează propunerea, aceasta intră în sfera
competenței exclusive a Uniunii. În consecință, principiul
subsidiarității nu se aplică.
Principiul
proporționalității
Propunerea respectă principiul
proporționalității din următoarele motive:
Prezenta decizie vizează o
autorizație acordată unui stat membru la solicitarea acestuia și
nu constituie nicio obligație.
Având în vedere domeniul de aplicare limitat
al derogării, măsura specială este proporțională cu
obiectivul urmărit.
Alegerea instrumentelor
Instrumente propuse: decizie de punere în
aplicare a Consiliului.
Alte instrumente nu ar fi adecvate din
următoarele motive:
Potrivit articolului 395 din Directiva TVA,
derogarea de la regulile comune privind TVA este posibilă numai cu
autorizația Consiliului hotărând în unanimitate la propunerea
Comisiei. O decizie de punere în aplicare a Consiliului este singurul
instrument adecvat, întrucât ea poate fi adresată unui singur stat membru.
4.           IMPLICAȚII BUGETARE
Propunerea nu are implicații asupra
bugetului Uniunii, deoarece Lituania va efectua un calcul de compensare în
conformitate cu articolul 6 din Regulamentul (CEE, EURATOM) nr. 1553/89 al
Consiliului.
5.           ELEMENTE OPȚIONALE
Propunerea include o clauză privind
încetarea de drept a efectelor juridice.
2014/0289 (NLE)
Propunere de
DECIZIE DE PUNERE ÎN APLICARE A
CONSILIULUI
de prelungire a aplicării Deciziei de
punere în aplicare 2011/335/UE a Consiliului și de autorizare a Republicii
Lituania să continue aplicarea unei măsuri speciale de derogare de la
dispozițiile articolului 287 din Directiva 2006/112/CE privind sistemul
comun al taxei pe valoarea adăugată
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Directiva 2006/112/CE a
Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea
adăugată ([2])
(„Directiva TVA”), în special articolul 395 alineatul (1),
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
întrucât:
(1)       Printr-o scrisoare
înregistrată de Comisie la data de 16 mai 2014, Republica Lituania a
solicitat autorizarea unei măsuri de derogare de la articolul 287 punctul
11 din Directiva TVA, pentru a continua scutirea anumitor persoane impozabile a
căror cifră de afaceri anuală nu depășește
echivalentul în moneda națională al sumei de 45 000 EUR la cursul de
schimb de la data aderării sale la Uniunea Europeană. Prin această
măsură, persoanele impozabile respective ar fi scutite parțial
sau total de obligațiile privind taxa pe valoarea adăugată (TVA)
menționate în titlul XI capitolele 2-6 din Directiva TVA.
(2)       Printr-o scrisoare
datată 6 iunie 2014, Comisia a informat celelalte state membre cu privire
la cererea depusă de Lituania. Prin scrisoarea din 12 iunie 2014, Comisia
a înștiințat Lituania că deține toate informațiile
necesare pentru a analiza cererea.
(3)       În temeiul titlului XII din
Directiva TVA, statele membre dispun deja de un regim special pentru
întreprinderile mici. Măsura prelungită derogă de la titlul XII
din Directiva TVA numai prin faptul că plafonul cifrei de afaceri anuale a
persoanei impozabile în cadrul regimului special este mai ridicat decât cel
permis în prezent pentru Lituania în temeiul articolului 287 punctul 11 din
Directiva TVA, care este de 29 000 EUR.
(4)       Prin Decizia de punere în
aplicare 2011/335/UE a Consiliului din 30 mai 2011[3], Lituania a fost
autorizată, cu titlu de măsură de derogare, să
scutească, până la 31 decembrie 2014, persoanele impozabile a
căror cifră de afaceri anuală nu depășește 45 000
EUR. Dat fiind că acest prag a avut ca efect reducerea obligațiilor
în materie de TVA pentru întreprinderile mai mici, Lituania ar trebui să fie
autorizată să aplice măsura pentru o nouă perioadă
limitată. Persoanele impozabile pot opta în continuare pentru regimul
normal de TVA.
(5)       Conform informațiilor
furnizate de Lituania, prelungirea derogării va avea doar un efect
neglijabil asupra valorii totale a veniturilor fiscale colectate în etapa
consumului final.
(6)       Derogarea nu are niciun
impact asupra resurselor proprii ale Uniunii provenind din taxa pe valoarea
adăugată,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
La articolul 2 din Decizia 2011/335/UE, data
de „31 decembrie 2014” se înlocuiește cu data de „31 decembrie 2017”.
Articolul 2
Prezenta decizie se aplică începând cu 1
ianuarie 2015.
Articolul 3
Prezenta decizie se adresează Republicii
Lituania.
Adoptată la Bruxelles,
                                                                       Pentru
Consiliu
                                                                       Președintele
[1]               JO L 150, 9.6.2011, p. 6.
[2]               JO L 347, 11.12.2006, p. 1.
[3]               JO L 150, 9.6.2011, p. 6.


Anunţ juridic important

|

52008PC0191

Propunere de decizie a Consiliului de modificare a Deciziei 2004/162/CE privind taxele de andocare, în scopul actualizării anexei la aceasta  /* COM/2008/0191 final */

	[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |Bruxelles, 16.4.2008COM(2008) 191 finalPropunere deDECIZIE A CONSILIULUIde modificare a Deciziei 2004/162/CE privind taxele de andocare, în scopul actualizării anexei la aceasta(prezentată de Comisie)EXPUNERE DE MOTIVE1) CONTEXTUL PROPUNERII-  Motivele și obiectivele propuneriiPropunerea vizează adaptarea listelor de produse care pot beneficia de o scutire sau de o reducere a taxei de andocare, prevăzute în anexa la Decizia 2004/162/CE a Consiliului din 10 februarie 2004 privind taxele de andocare în departamentele franceze de peste mări și extinderea perioadei de valabilitate a Deciziei 89/688/CEE.-  Context generalÎn temeiul articolului 3 din Decizia 2004/162/CE, autoritățile franceze au prezentat o solicitare referitoare, în cea mai mare parte, la Guyana, care urmărește adăugarea unor produse la lista de produse care pot face obiectul unei impozitări diferențiate, în cadrul taxelor de andocare. Această solicitare a fost înaintată de autoritățile franceze în iulie 2006. Pentru fiecare produs în cauză, solicitarea autorităților franceze a fost analizată din perspectiva existenței uneia dintre cele două situații prevăzute la articolul 3 menționat anterior.-  Dispoziții în vigoare în domeniul propuneriiÎn temeiul articolului 299 alineatul (2) din Tratatul CE, dispozițiile respectivului tratat se aplică pentru departamentele franceze de peste mări, pentru Insulele Azore, Madeira și Canare. Cu toate acestea, având în vedere situația economică și socială structurală din departamentele franceze de peste mări, din Insulele Azore, Madeira și Canare, care este agravată de situarea acestor regiuni la distanță foarte mare față de continent, de caracterul lor insular, de suprafața mică, de relieful și de clima dificile, de dependența lor economică față de un număr redus de produse, factori permanenți care, împreună, afectează dezvoltarea acestor regiuni, Consiliul a decis, cu majoritate calificată, la propunerea Comisiei și în urma consultării Parlamentului European, să adopte măsuri specifice care vizează în special stabilirea condițiilor de aplicare a Tratatului CE în aceste regiuni, inclusiv în ceea ce privește politicile comune. La adoptarea acestor măsuri, Consiliul ia în considerare domenii precum cel al politicii fiscale.Decizia 2004/162/CE, adoptată în temeiul articolului 299 alineatul (2) din Tratatul CE, autorizează Franța să aplice în departamentele franceze de peste mări o scutire sau o reducere a taxei numite „taxă de andocare” pentru anumite produse fabricate la nivel local în departamentele franceze de peste mări. În comparație cu ratele de impozitare aplicate produselor similare care nu provin din departamentele franceze de peste mări, diferența maximă de impozitare autorizată este, în funcție de produse și de departamentul de peste mări în cauză, de 10, 20 sau 30 de puncte procentuale. Produsele care pot beneficia de o scutire sau de o reducere a taxei de andocare sunt menționate în anexa la decizia Consiliului. Decizia 2004/162/CE se aplică până la 1 iulie 2014, cu un raport intermediar programat pentru iulie 2008. Articolul 3 din decizia menționată prevede: Consiliul, hotărând cu majoritate calificată la propunerea Comisiei, adoptă măsurile necesare aplicării acestei decizii cu privire la actualizarea listelor de produse din anexă din cauza apariției unor activități de producție noi în departamentele de peste mări, precum și cu privire la adoptarea de măsuri urgente în cazul în care producția locală este amenințată de anumite practici comerciale.-  Coerența cu celelalte politici și obiective ale Uniunii și respectarea criteriilor specifice menționate la articolul 3 din Decizia 2004/162/CEMăsurile menționate la articolul 3 din Decizia 2004/162/CE intră sub incidența articolului 299 alineatul (2) din Tratatul CE. Prin urmare, acestea trebuie să ia în considerare caracteristicile și constrângerile speciale din regiunile ultraperiferice, fără să afecteze integritatea și coerența ordinii juridice comunitare, inclusiv în ceea ce privește piața internă și politicile comune. De altfel, articolul 3 menționat anterior impune în sine criterii suplimentare, specifice procedurii pe care o prevede. Trebuie să fie vorba de actualizarea listelor de produse din anexă din cauza apariției unor activități de producție noi în departamentele de peste mări, precum de adoptarea de măsuri urgente în cazul în care producția locală este amenințată de anumite practici comerciale.Ansamblul acestor condiții a fost luat în considerare printr-o analiză deosebit de atentă a solicitării prezentate de autoritățile franceze. Astfel, deși solicitarea inițială a autorităților franceze se referea la aproximativ 130 de produse, Comisia consideră că adaptarea listei în temeiul articolului 3 din Decizia 2004/162/CE nu se justifică decât pentru 19 produse.Prin urmare, în cazul în care la data depunerii solicitării inițiale care a stat la baza Deciziei 2004/162/CE exista deja o producție locală, Comisia nu propune, cu titlul de „actualizare” a listelor din anexa deciziei, adăugarea produselor respective. În ceea ce privește a doua alternativă oferită de articolul 3 din decizie, aceasta conține supoziția că adoptarea unor „măsuri urgente” este necesară din cauza „amenințării” producției locale de „anumite practici comerciale”. În consecință, Comisia nu propune să se recurgă la această dispoziție în cazul în care o eventuală creștere a importurilor este provocată de alte motive decât practicile comerciale, ca de exemplu reorganizarea pieței locale din Guyana în ceea ce privește producția sau comercializarea unor anumite produse, sau de alte motive, neprecizate.2) CONSULTAREA PăR Ț ILOR INTERESATE Ș I EVALUAREA IMPACTULUI-  Consultarea părților interesateSolicitarea autorităților franceze a fost prezentată pe baza dezideratelor exprimate de sectoarele economice interesate. De altfel, cu ocazia mai multor ședințe de lucru dintre autoritățile franceze și serviciile Comisiei, printre membrii diferitelor delegații figurau reprezentanți ai sectoarelor economice cele mai afectate de solicitarea autorităților franceze.-  Obținerea și utilizarea expertizeiNu a fost necesar să se recurgă la expertiză externă.-  Evaluarea impactuluiPropunerea vizează adoptarea unei măsuri de aplicare a Deciziei 2004/162/CE. Singurul aspect care trebuie analizat constă în a determina dacă, pentru fiecare produs care face obiectul solicitării autorităților franceze, sunt îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 3 din decizia menționată anterior, în scopul adaptării listelor de produse prevăzute în anexa la decizia respectivă.În cadrul procedurii prevăzute la articolul 3 din Decizia 2004/162/CE, nu există o altă alternativă în afara adaptării sau nu a listei.3) ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII-  Rezumatul acțiunii propuseAdăugarea, în cazul Guyanei, a 19 produse pe listele de produse prevăzute în anexa la Decizia 2004/162/CE, pentru care Franța va fi autorizată, cu anumite limite, să aplice o scutire sau o reducere a taxei numite „taxă de andocare” pentru anumite produse fabricate la nivel local în departamentele franceze de peste mări.-  Temei juridicArticolul 3 din Decizia 2004/162/CE a Consiliului din 10 februarie 2004.-  Principiul subsidiaritățiiNumai Consiliul are autoritatea de a adapta, în temeiul articolului 3 din Decizia 2004/162/CE, lista de produse acoperite de acest act.Prin urmare, propunerea respectă principiul subsidiarității.-  Principiul proporționalitățiiPropunerea este conformă principiului proporționalității din următoarele motive.Propunerea vizează adaptarea Deciziei 2004/162/CE prin adăugarea unor produse suplimentare în anexa la aceasta. Cu toate acestea, sunt adăugate numai produsele pentru care o astfel de adaptare s-a dovedit justificată din perspectiva criteriilor menționate la articolul 3 din decizia respectivă.De asemenea, diferența maximă propusă pentru fiecare produs care face obiectul prezentei propuneri este limitată la strictul necesar legat de handicapul suportat de producția locală respectivă. Astfel, nivelul de impozitare al produselor importate în departamentele franceze de peste mări nu depășește strictul necesar pentru restabilirea, în ceea ce privește aceste produse, a competitivității produselor fabricate la nivel local.-  Alegerea instrumentelorInstrument propus: decizie a Consiliului.Alte instrumente nu ar fi adecvate din următoarele motive:Articolul 3 din Decizia 2004/162/CE prevede ca instrument unic o decizie care trebuie adoptată de Consiliu, la propunerea Comisiei.4) IMPLICA Ț II BUGETAREPropunerea nu are implicații asupra bugetului comunitar.5) INFORMA Ț II SUPLIMENTARE-  Explicația detaliată a propunerii, pe capitol sau pe articolPunctul 1 din anexa la decizia propusă prevede adăugarea, în cazul Guyanei, a 18 produse în partea B a anexei la Decizia 2004/162/CE, adică la lista de produse pentru care, în comparație cu ratele de impozitare aplicate produselor similare care nu provin din departamentele franceze de peste mări, diferența maximă de impozitare autorizată este de 20 de puncte procentuale.Punctul 2 din anexa la decizia propusă prevede adăugarea, tot în cazul Guyanei, a unui produs în partea C a anexei la Decizia 2004/162/CE, adică la lista de produse pentru care, în comparație cu ratele de impozitare aplicate produselor similare care nu provin din departamentele franceze de peste mări, diferența maximă de impozitare autorizată este de 30 de puncte procentuale.Produsele în cauză și motivele care justifică adaptarea Deciziei 2004/162/CE sunt menționate la considerentul 4 și următoarele din propunerea de decizie a Consiliului.Propunere deDECIZIE A CONSILIULUIde modificare a Deciziei 2004/162/CE privind taxele de andocare, în scopul actualizării anexei la aceasta(Numai textul în limba franceză este autentic)CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,având în vedere Decizia 2004/162/CE a Consiliului din 10 februarie 2004 privind taxele de andocare în departamentele franceze de peste mări și extinderea perioadei de valabilitate a Deciziei 89/688/CEE[1], în special articolul 3,având în vedere propunerea Comisiei[2],întrucât:(1) Decizia 2004/162/CE autorizează Franța să aplice scutiri sau reduceri ale taxei de andocare pentru produsele fabricate la nivel local în departamentele franceze de peste mări. Diferența maximă de impozitare autorizată este, în funcție de produse și de departamentul de peste mări în cauză, de 10, 20 sau 30 de puncte procentuale.(2) Articolul 3 din decizia menționată anterior prevede actualizarea listelor de produse din anexa la decizie din cauza apariției unor activități de producție noi în departamentele franceze de peste mări, precum și adoptarea de măsuri urgente în cazul în care producția locală este amenințată de anumite practici comerciale.(3) Autoritățile franceze au prezentat Comisiei o solicitare care urmărește adăugarea unor produse la lista de produse ce pot face obiectul unei impozitări diferențiate. Pentru fiecare produs în cauză, solicitarea autorităților franceze a fost analizată din perspectiva existenței uneia dintre condițiile prevăzute la articolul 3 menționat anterior. Ulterior solicitării autorităților franceze din 14 martie 2003, care a stat la baza Deciziei 2004/162/CE, în Guyana au apărut noi produse. Prin urmare, aceste produse nu au putut fi înscrise în listele de produse din anexa la Decizia 2004/162/CE. Una dintre cele două alternative menționate la articolul 3 din decizia respectivă este, prin urmare, îndeplinită.(4) În consecință, ar trebui analizat handicapul suportat de aceste noi produse în comparație cu produsele provenite din străinătate, din cauza costurilor suplimentare suportate pentru fabricarea lor de întreprinderile, de cele mai multe ori de mici dimensiuni, care desfășoară o activitate de producție în Guyana. Costurile suplimentare sunt cauzate de situarea la distanță mare față de continent, de clima dificilă și de dimensiunile reduse ale pieței locale. Astfel, situarea la distanță mare față de continent antrenează costuri de transport ridicate și, din cauza întârzierilor de transport, forțează întreprinderile să aibă la dispoziție stocuri mai mari de materii prime și de piese de schimb pentru repararea utilajelor folosite pentru fabricație. De asemenea, dimensiunile reduse ale pieței locale au adesea ca efect o supradimensionare a instrumentelor de producție în comparație cu cantitățile produse. Autoritățile franceze au evaluat handicapul fiecărei categorii de produse fabricate la nivel local pe baza unor factori pertinenți referitori la categoria respectivă.(5) În octombrie 2003, a fost creată o nouă întreprindere care și-a început producția de iaurturi și alte produse pe bază de lapte, cum ar fi brânza proaspătă (poziția 0403, incluzând subpozițiile 0403 10 și 0403 90 din clasificarea nomenclaturii din Tariful Vamal Comun). Cu toate acestea, numai producția de iaurt (poziția 0403 10 din clasificarea nomenclaturii din Tariful Vamal Comun) fusese luată în considerare la data solicitării inițiale, dată anterioară începerii activității de producție. Se constată că activitatea desfășurată de întreprindere acoperă și produse de la poziția 0403 90. Conform datelor transmise de autoritățile franceze, costul produselor în cauză fabricate la nivel local este mai mare cu mai mult de 20% decât cel al acelorași produse provenind din străinătate. Pentru a compensa handicapul suportat de această nouă producție locală, pentru Guyana, poziția 0403 90 ar trebui inserată în partea B din anexa la Decizia 2004/162/CE, care conține lista de produse locale care pot beneficia de o diferență de impozitare de 20 puncte procentuale în comparație cu produsele care nu provin din departamentele franceze de peste mări.(6) În septembrie 2005, o întreprindere a demarat o activitate de prăjit cafea. În paralel, este în curs de lansare o activitate agricolă de producție de cafea verde, care va furniza materia primă întreprinderii de prăjit cafea. Cu timpul, aceste activități, luate în ansamblu, ar trebui să poată acoperi o parte din cererea de cafea în Guyana. Conform datelor transmise de autoritățile franceze, costul cafelei prăjite la nivel local este mai mare cu mai mult de 20% decât cel al cafelei prăjite provenind din străinătate. Pentru a compensa handicapul suportat de această nouă producție locală, pentru Guyana, cafeaua prăjită (poziția 0901 21 din clasificarea nomenclaturii din Tariful Vamal Comun) ar trebui inserată în partea B din anexa la Decizia 2004/162/CE, care conține lista de produse locale care pot beneficia de o diferență de impozitare de 20 puncte procentuale în comparație cu produsele care nu provin din departamentele franceze de peste mări.(7) La începutul anului 2006, o întreprindere a demarat o activitate de producție de ciocolată și de produse derivate din cacao (pozițiile 1801, 1802, 1803, 1805 și 1806 din clasificarea nomenclaturii din Tariful Vamal Comun). În paralel, este în curs de lansare o activitate agricolă de producție de cacao. Cu timpul, aceste activități, luate în ansamblu, ar trebui să poată acoperi o parte din cererea de ciocolată în Guyana. După datele transmise de autoritățile franceze, costul ciocolatei și al produselor derivate din cacao fabricate la nivel local este mai mare cu mai mult de 20% decât cel al acelorași produse provenind din străinătate. Pentru a compensa handicapul suportat de producția locală, pentru Guyana, pozițiile 1801, 1802, 1803, 1805 și 1806 ar trebui inserate în partea B din anexa la Decizia 2004/162/CE, care conține lista de produse locale care pot beneficia de o diferență de impozitare de 20 puncte procentuale în comparație cu produsele care nu provin din departamentele franceze de peste mări.(8) În septembrie 2005, a fost creată o nouă întreprindere care a demarat o activitate de producție de chipsuri din manioc, chipsuri din banane și arahide prăjite (pozițiile 2008 11 și 2008 99 din clasificarea nomenclaturii din Tariful Vamal Comun). Conform datelor transmise de autoritățile franceze, costul produselor în cauză fabricate la nivel local este mai mare cu mai mult de 20% decât cel al acelorași produse provenind din străinătate. Pentru a compensa handicapul suportat de această nouă producție locală, pentru Guyana, pozițiile 2008 11 și 2008 99 ar trebui inserate în partea B din anexa la Decizia 2004/162/CE, care conține lista de produse locale care pot beneficia de o diferență de impozitare de 20 puncte procentuale în comparație cu produsele care nu provin din departamentele franceze de peste mări.(9) O întreprindere de producere a berii, creată în 2006, a demarat în 2007 producția de bere (poziția 2203 din clasificarea nomenclaturii din Tariful Vamal Comun). După datele transmise de autoritățile franceze, costul berii fabricate la nivel local este mai mare cu mai mult de 30% decât cel al berii provenind din străinătate. Pentru a compensa handicapul respectiv suportat de această nouă producție locală, pentru Guyana, poziția 2203 ar trebui inserată în partea C din anexa la Decizia 2004/162/CE, care conține lista de produse locale care pot beneficia de o diferență de impozitare de 30 de puncte procentuale în comparație cu produsele care nu provin din departamentele franceze de peste mări.(10) O întreprindere din Guyana a demarat, în cursul anului 2005, o activitate constând în recuperarea deșeurilor de paie de orez pentru fabricarea unui produs asemănător cu turba (combustibil, așternut pentru animale). Această nouă activitate economică nu ar fi viabilă din punct de vedere economic dacă turba fabricată în afara Guyanei (poziția 2703 din clasificarea nomenclaturii din Tariful Vamal Comun) nu ar putea face obiectul unei diferențe de impozitare în Guyana. Într-adevăr, după datele transmise de autoritățile franceze, deși este vorba de un produs fabricat din deșeuri agricole, costurile de transformare sunt atât de mari încât nu pot concura cu turba importată în Guyana, chiar dacă sunt luate în calcul costurile de transport. Conform autorităților franceze, costurile fabricării acestui produs sunt mult mai ridicate decât cele ale turbei din cauza dimensiunii foarte reduse a întreprinderii din Guyana (6 salariați) și a caracterului semi-artizanal al acestei activități, pe când în Europa turba este produsă industrial, precum și din cauză că în Guyana nu există o producție locală de turbă. Chiar luând în calcul costurile de transport ale turbei importate din Europa, costul produsului fabricat pe bază de paie de orez rămâne mai mare cu 20% decât prețul turbei importate. În lipsa unei măsuri speciale, activitatea desfășurată de această întreprindere din Guyana nu ar fi deci viabilă din punct de vedere economic, de unde rezultă necesitatea de a-i restabili competitivitatea. Pentru a compensa handicapul suportat de această nouă producție locală care concurează producția de turbă, pentru Guyana, poziția 2703 ar trebui inserată în partea B din anexa la Decizia 2004/162/CE, care conține lista de produse locale care pot beneficia de o diferență de impozitare de 20 puncte procentuale în comparație cu produsele care nu provin din departamentele franceze de peste mări. Deși se limitează la turbă, această diferență de impozitare va permite conservarea activității legate de producția locală a combustibilului respectiv și va fi aplicabilă la nivelul care s-ar fi aplicat turbei produse local, dacă o astfel de producție ar fi existat.(11) O întreprindere din Guyana a demarat, în cursul anului 2005, o activitate de producție de saltele din spumă și de produse din polistiren (pozițiile 3921 11 și 9404 21 din clasificarea nomenclaturii din Tariful Vamal Comun). După datele transmise de autoritățile franceze, costul produselor în cauză fabricate la nivel local este mai mare cu mai mult de 20% decât cel al acelorași produse provenind din străinătate. Pentru a compensa handicapul respectiv suportat de această nouă producție locală, pentru Guyana, pozițiile 3921 11 și 9404 21 ar trebui inserate în partea B din anexa la Decizia 2004/162/CE, care conține lista de produse locale care pot beneficia de o diferență de impozitare de 20 puncte procentuale în comparație cu produsele care nu provin din departamentele franceze de peste mări.(12) O întreprindere din Guyana a demarat, în cursul anului 2005, o activitate de producție de cabine de duș din PVC (poziția 3922 10 din clasificarea nomenclaturii din Tariful Vamal Comun). Conform datelor transmise de autoritățile franceze, costul al cabinelor de duș fabricate la nivel local este mai mare cu mai mult de 20% decât cel al acelorași produse provenind din străinătate. Pentru a compensa handicapul respectiv suportat de această nouă producție locală, pentru Guyana, poziția 3922 10 ar trebui inserată în partea B din anexa la Decizia 2004/162/CE, care conține lista de produse locale care pot beneficia de o diferență de impozitare de 20 puncte procentuale în comparație cu produsele care nu provin din departamentele franceze de peste mări.(13) O întreprindere din Guyana a demarat în 2007 o activitate de producție de jgheaburi din zinc și din cupru (pozițiile 7411, 7412, 7419 91, 7907 00 10 și 7907 00 90 din clasificarea nomenclaturii din Tariful Vamal Comun). După datele transmise de autoritățile franceze, prețul produselor în cauză fabricate la nivel local este mai mare cu mai mult de 20% decât cel al acelorași produse provenind din străinătate. Pentru a compensa handicapul respectiv suportat de această nouă producție locală, pentru Guyana, pozițiile 7411, 7412, 7419 91, 7907 00 10 și 7907 00 90 ar trebui inserate în partea B din anexa la Decizia 2004/162/CE, care conține lista de produse locale care pot beneficia de o diferență de impozitare de 20 puncte procentuale în comparație cu produsele care nu provin din departamentele franceze de peste mări.ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:Articolul 1Anexa la Decizia 2004/162/CE se modifică în conformitate cu anexa la prezenta decizie.Articolul 2Prezenta decizie se adresează Republicii Franceze.Adoptată la Bruxelles,Pentru ConsiliuPreședinteleANEXĂAnexa la Decizia 2004/162/CE se modifică după cum urmează:1) La partea B, punctul 2, se inserează următoarele produse:„0403 90, 0901 21, 1801, 1802, 1803, 1805, 1806, 2008 11, 2008 99, 2703, 3921 11, 3922 10, 7411, 7412, 7419 91, 7907 00 10, 7907 00 90 și 9404 21”.2) La partea C, punctul 2, se inserează următorul produs:„2203”.[1] JO L 52, 21.2.2004, p. 64[2] JO C [ ], [ ], p. [ ].