				|

		52012PC0725

			Propunere de REGULAMENT AL CONSILIULUI de modificare a Regulamentului (CE) nr. 659/1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE /* COM/2012/0725 final - 2012/0342 (NLE) */

			   	EXPUNERE DE MOTIVE
1.           CONTEXTUL PROPUNERII
Normele europene privind ajutoarele de stat au
fost introduse pentru prima dată în tratatele de instituire a Comunității
Europene a Cărbunelui și Oțelului în 1952 și a Comunității Economice Europene
în 1957. Acestea sunt consacrate în prezent în Tratatul privind funcționarea
Uniunii Europene (denumit în continuare „TFUE” sau „tratatul”).
Articolul 107 din TFUE conține definiția
ajutoarelor de stat și motivele pentru care ajutoarele pot fi considerate
compatibile cu piața internă, în timp ce articolul 108 din TFUE stabilește
principiile procedurale de bază care reglementează acțiunile întreprinse de
Comisie pentru a asigura respectarea de către statele membre a normelor de fond
privind ajutoarele de stat. Articolul 109 din TFUE permite Consiliului să
adopte, la propunerea Comisiei și după consultarea Parlamentului European,
toate regulamentele utile pentru aplicarea articolelor 107 și 108 din TFUE.
În 1999, Consiliul a adoptat Regulamentul (CE)
nr. 659/1999[1]
(denumit în continuare „Regulamentul de procedură”), stabilind mai în detaliu
normele de procedură care reglementează asigurarea aplicării articolelor 107 și
108 din TFUE și care au fost aplicate până în prezent fără nicio modificare
semnificativă.
Procedurile în materie de ajutoare de stat
prevăzute la articolul 108 din TFUE și prezentate mai în detaliu de
Regulamentul de procedură sunt construite în jurul a trei axe principale:
–
notificarea prealabilă de către statele membre a
tuturor măsurilor de ajutor planificate este obligatorie, cu excepția cazurilor
prevăzute de un regulament sau de o decizie de exceptare pe categorii, statul
membru vizat neputând pune în aplicare măsura până la adoptarea unei decizii de
autorizare a ajutorului de către Comisie; în acest scop, în urma unei
investigații preliminare („prima fază”), în principal bilaterală (stat
membru/Comisia), care se limitează în principiu la două luni, Comisia poate fie
aproba ajutorul, fie iniția procedura oficială de investigare („a doua fază”),
sub rezerva efectuării demersurilor posibile în vederea respectării unui termen
limită de 18 luni, pentru ca apoi ajutorul să fie aprobat (dacă este necesar,
sub rezerva unor condiții) sau interzis;
–
Comisia are obligația de a efectua o examinare
atentă și imparțială a plângerilor depuse de părțile interesate și de a lua o
decizie cu privire la acestea fără întârzieri nejustificate. Atunci când
Comisia ia o decizie care concluzionează că nu există niciun ajutor de stat,
astfel cum a fost presupus de către un reclamant, Comisia trebuie, cel puțin,
să furnizeze reclamantului o explicație adecvată privind motivele pentru care
elementele de fapt și de drept invocate în plângere nu au putut demonstra
existența unui ajutor de stat;
–
în cele din urmă, Comisia trebuie să revizuiască în
mod constant toate sistemele de ajutor existente în statele membre și poate să
le propună statelor membre orice măsură corespunzătoare necesară din
perspectiva evoluției progresive a funcționării pieței interne.
Aceste caracteristici principale ale
procedurii privind ajutoarele de stat reprezintă o consecință directă a
sistemului de control al ajutoarelor de stat prevăzut de tratat, care se
bazează pe competența exclusivă a Comisiei de a evalua compatibilitatea
măsurilor de ajutor de stat cu piața internă.
După mai bine de 13 ani de la data intrării în
vigoare a Regulamentului de procedură, o modernizare a acestuia este necesară
în vederea adaptării procedurii în materie de ajutoare de stat într-o Uniune
Europeană care numără în prezent 27 de state membre, 500 de milioane de
locuitori și 23 de limbi oficiale.
Criza economică și financiară a pus în pericol
integritatea pieței interne și a demonstrat importanța raționalizării și
eficientizării procesului de control al ajutoarelor de stat și de asigurare a
aplicării legislației în acest domeniu. Această experiență a subliniat
necesitatea existenței unor instrumente mai bune aflate la dispoziția Comisiei,
pentru ca aceasta să intervină în termenele adaptate necesităților
întreprinderilor și să promoveze o utilizare judicioasă a resurselor publice
pentru politicile orientate spre creștere economică.
Prin urmare, la data de 8 mai 2012, Comisia a
adoptat comunicarea intitulată „Modernizarea ajutoarelor de stat în UE”[2], care
lansează o reformă cuprinzătoare a cadrului privind ajutoarele de stat.
Obiectivul este asigurarea faptului că politica ajutoarelor de stat contribuie
atât la punerea în aplicare a Agendei Europa 2020[3], care
constituie strategia de creștere a Europei pentru acest deceniu, cât și la
consolidarea bugetară.
Revizuirea Regulamentului de procedură este
unul din elementele care ar trebui să-i permită Comisiei să atingă obiectivele
respectivei inițiative. Reformarea procedurilor în materie de ajutoare de stat
ar trebui, în principal, să îmbunătățească eficacitatea controlului ajutoarelor
de stat[4].
Necesitatea de a reforma procedurile în
materie de ajutoare de stat a fost, de asemenea, subliniată de către Curtea de
Conturi în raportul său special nr. 15/2011 „Procedurile Comisiei asigură o
gestionare eficace a controlului ajutoarelor de stat?”[5]. Prin
propunerea de reformare a cadrului procedural al ajutoarelor de stat, Comisia
va răspunde în special recomandărilor Curții de Conturi:
–
de a reduce la minimum numărul de cereri de
informații trimise statelor membre;
–
de a trata rapid plângerile nefondate, pentru a
oferi mai multă securitate juridică tuturor părților interesate;
–
de a informa periodic reclamantul, statul membru și
beneficiarul cu privire la progresele înregistrate în fiecare caz și cu privire
la rezultatele investigației;
–
de a îmbunătăți eficiența și fiabilitatea
procesului de colectare a datelor.
Aceste recomandări au fost aprobate în mod
explicit de Consiliu[6]
și de Parlamentul European[7].
2.           PREZENTARE GENERALĂ A MODIFICĂRILOR
PROPUSE
În acest context, propunerea de reformare a
Regulamentului de procedură se va concentra asupra a două domenii, după cum s-a
anunțat în cadrul comunicării privind modernizarea ajutoarelor de stat[8]:
îmbunătățirea gestionării plângerilor (2.1) și asigurarea eficienței și
fiabilității procesului de colectare de informații de pe piață (2.2).
2.1.        ÎMBUNĂTĂȚIREA GESTIONĂRII PLÂNGERILOR
Plângerile reprezintă în principiu o sursă de
informații foarte utilă pentru a direcționa investigațiile Comisiei spre acele
sectoare economice în care ajutoarele de stat ilegale afectează concurența la
nivelul UE. Cu toate acestea, Comisia primește în medie peste 300 de plângeri
în fiecare an, depuse sau nu de către părțile interesate[9], dintre
care multe fie nu sunt motivate de îngrijorări reale în ceea ce privește
concurența, fie nu au fost suficient justificate. Majoritatea plângerilor nu
sunt considerate drept prioritare, iar durata medie a acestor cazuri tinde,
așadar, să crească[10].
Prin urmare, procedura de gestionare a plângerilor este uneori percepută de
către statele membre și reclamanți drept imprevizibilă și lipsită de
transparență.
În 2009, Codul celor mai bune practici de
desfășurare a procedurilor de control al ajutoarelor de stat[11] a
stabilit o procedură transparentă și eșalonată pentru a gestiona plângerile.
După doi ani în care Codul s-a aplicat, experiența arată totuși că beneficiile
preconizate – în ceea ce privește reducerea duratei, creșterea eficienței și
creșterea previzibilității – nu s-au materializat pe deplin. Codul celor mai
bune practici nu a putut remedia unele dintre principalele deficiențe ale
sistemului actual, deoarece acestea rezultă direct din Regulamentul de
procedură. Acesta este motivul pentru care, pentru a se soluționa aceste
probleme, se propune reformarea Regulamentului de procedură propriu-zis.
*          *
*
În acest sens, modificările propuse ale
Regulamentului de procedură vizează îmbunătățirea calității informațiilor
primite prin clarificarea cerințelor aferente depunerii unei plângeri și
formalizarea unei proceduri eșalonate, previzibile și transparente.
În prezent, Comisia trebuie să investigheze
orice presupusă încălcare a normelor privind ajutoarele de stat primită din
diverse surse. Spre deosebire de normele în materie de concurență prevăzute la
articolele 101 și 102 din TFUE, în legătură cu care depunerea unei plângeri
este reglementată de Regulamentele (CE) nr. 1/2003[12] și nr. 773/2004[13], nicio
cerință formală specifică nu este legată de depunerea unei plângeri privind un
ajutor de stat. În absența oricărei norme concrete în Regulamentul de
procedură, Tribunalul a considerat, în consecință, în hotărârea Ryanair
din 29 septembrie 2011[14],
că în prezent nu există cerințe formale care trebuie întrunite pentru a
transmite Comisiei o plângere privind un ajutor de stat.
Din motive de transparență și de securitate
juridică, condițiile depunerii unei plângeri prin care Comisia intră în posesia
unor informații privind un presupus ajutor ilegal și poate demara astfel
examinarea preliminară ar trebui, prin urmare, clarificate (modificarea
articolului 10). Într-adevăr, este necesar să se solicite ca:
–
reclamanții să prezinte un anumit număr de
informații obligatorii. În acest scop, Comisia trebuie să fie abilitată să
adopte dispoziții de aplicare pentru a stabili forma și conținutul unei
plângeri (modificarea articolului 27).
–
reclamanții să demonstreze că sunt părți interesate
în sensul articolului 108 alineatul (2) din TFUE[15] și al
articolului 1 litera (h) din Regulamentul de procedură[16] și că,
prin urmare, au un interes legitim în a depune o plângere. Pentru a atinge
acest obiectiv, se propune să se specifice la articolul 20 alineatul (2),
în ceea ce privește „drepturile părților interesate” că „orice parte
interesată poate depune o plângere”.
În cazurile în care informațiile primite nu
vor fi clasificate drept plângeri, deoarece nu au îndeplinit criteriile de
admisibilitate, Comisia nu va mai avea obligația de a adopta decizii formale.
Informațiile comunicate vor fi înregistrate drept informații privind piața și ar
putea fi utilizate într-o etapă ulterioară pentru desfășurarea de investigații ex
officio.
Pentru a finaliza procedura eșalonată
introdusă de Codul celor mai bune practici[17], Regulamentul de procedură ar trebui să
formalizeze posibilitatea ca, în cazul în care reclamantul nu transmite
informații semnificative sau nu reușește să coopereze în cadrul procedurii,
Comisia să considere că plângerea a fost retrasă. În acest mod, tratarea
plângerilor ar putea fi raționalizată și îmbunătățită [modificarea
articolului 20 alineatul (2)].
*          *
*
Reclamanții atrag în principal atenția
Comisiei asupra ajutoarelor care au fost deja acordate și care, prin urmare,
constituie ajutoare potențial ilegale. În 2009, Comisia a adoptat o comunicare
privind asigurarea aplicării legislației în materie de ajutoare de stat de
către instanțele naționale[18],
cu scopul de a informa instanțele naționale și părțile interesate cu privire la
căile de atac disponibile și a încercat să își dezvolte cooperarea cu
instanțele naționale prin introducerea unor instrumente mai practice de
sprijinire a judecătorilor naționali în activitatea lor de zi cu zi.
Se propune să se prevadă în mod expres dreptul
instanțelor naționale de a obține din partea Comisiei informații în scopul
aplicării articolului 107 alineatul (1) și a articolului 108 din TFUE și de a
solicita opinia Comisiei cu privire la aspecte legate de aplicarea normelor
privind ajutoarele de stat [noul articol 23a alineatul (1)].
Se propune, de asemenea, să se introducă
dreptul Comisiei de a prezenta observații instanțelor naționale în formă scrisă
sau orală [noul articol 23a alineatul (2)]. Comisia poate acționa în
temeiul acestei dispoziții numai în interesul public al Uniunii (în calitate de
amicus curiae), adică nu în sprijinul uneia dintre părți. Dispoziția
propusă vizează în special să permită Comisiei să atragă atenția instanțelor
statelor membre asupra problemelor de importanță considerabilă pentru aplicarea
consecventă a legislației UE privind ajutoarele de stat în cadrul pieței
interne. Instanțele naționale nu sunt obligate să urmeze opinia Comisiei. De
asemenea, noul articol 23a nu aduce atingere dreptului sau obligației
instanțelor naționale de a solicita Curții de Justiție să se pronunțe cu titlu
preliminar în anumite chestiuni, în conformitate cu articolul 267 din
TFUE.
*          *
*
Propunerile de mai sus ar trebui să garanteze
primirea de către Comisie a unor plângeri mai bine justificate și vor avea
astfel un impact pozitiv asupra tuturor actorilor implicați în gestionarea
plângerilor privind ajutoarele de stat.
Utilizarea obligatorie a formularului de
plângere va facilita activitatea Comisiei de stabilire dacă o plângere implică
elemente de ajutor de stat și de determinare a gradului de prioritate care ar
trebui acordat fiecărei plângeri, fără a fi nevoie să se trimită cereri
repetate de informații către statul membru vizat sau către reclamant. Având în
vedere faptul că statele membre au dreptul să își prezinte observațiile și să
reacționeze în ceea ce privește fiecare plângere, o posibilă reducere a
numărului de plângeri ar reduce și volumul de muncă pentru statul membru vizat.
În cazul în care reclamanții sesizează, de
asemenea, instanțele naționale pe motivul încălcării legislației UE în materie
de ajutoare de stat, instanțele naționale vor găsi în Regulamentul de procedură
instrumentele pe care le au la dispoziție pentru a obține sprijinul Comisiei.
Această cooperare, care va avea loc într-un termen adecvat, ar trebui să
faciliteze punerea în aplicare a legislației UE în materie de ajutoare de stat
de către instanțele naționale. Faptul că și Comisia poate acorda asistență, din
proprie inițiativă, instanțelor naționale va fi un element util, de asemenea,
pentru a sensibiliza instanțele naționale și părțile implicate într-un litigiu
cu privire la mecanismele de cooperare dintre Comisie și instanțele naționale,
pentru a demonstra utilitatea acestora și pentru a încuraja utilizarea lor.
Deoarece reclamanții nu au întotdeauna
cunoștință de informațiile de care Comisia are nevoie pentru a putea evalua
rapid o plângere privind un ajutor de stat, un formular de plângere obligatoriu
va îndruma reclamanții în procesul de colectare și depunere a informațiilor
necesare Comisiei pentru a concluziona cu privire la existența ajutorului
într-un anumit caz. Acest lucru ar trebui să reducă în mod semnificativ
necesitatea de a trimite cereri de informații ulterioare adresate
reclamanților, având în vedere că aceștia vor furniza încă de la început toate
informațiile necesare aflate la dispoziția lor. Creșterea transparenței și a
previzibilității procedurii va oferi reclamanților o perspectivă mai clară
asupra situației și a stadiului investigației, evitându-se astfel corespondența
inutilă.
2.2.        GARANTAREA UNUI PROCES EFICIENT ȘI FIABIL
DE COLECTARE A INFORMAȚIILOR DE PE PIAȚĂ
În ultimii ani s-a înregistrat o îmbunătățire
semnificativă a procesului de evaluare a compatibilității măsurilor de ajutor
de stat. Comisia utilizează abordarea bazată pe efecte, care vizează
echilibrarea efectelor pozitive și negative ale măsurilor privind ajutoarele de
stat supuse evaluării. Evaluarea compatibilității unei măsuri de ajutor depinde
de tipul măsurii și de impactul său asupra pieței. O evaluare adecvată bazată
pe fapte devine astfel mai importantă, în special în cazurile complexe.
Prin urmare, pentru a satisface nevoile
Comisiei în ceea ce privește colectarea informațiilor, se propune introducerea
unor instrumente de colectare a informațiilor referitoare la piață (2.2.1)
și a unui temei juridic pentru realizarea investigațiilor pe anumite sectoare
ale economiei și pe anumite instrumente de ajutor (2.2.2), pentru a
permite Comisiei să obțină, direct de pe piață, informații prompte, fiabile,
corecte din punct de vedere factual și complete.
2.2.1    Instrumente de colectare a informațiilor
referitoare la piață
Actualul cadru procedural privind competența
Comisiei de a obține informații în cursul procedurilor aferente ajutoarelor de
stat creează o serie de dificultăți. În cazurile în care Comisia depinde de
informațiile furnizate de un anumit stat membru pot apărea întârzieri, atunci
când informațiile nu sunt puse cu promptitudine la dispoziția autorităților
naționale și pot impune acestor autorități o povară considerabilă în anumite
cazuri.
Comisia a încercat să abordeze unele dintre aceste
aspecte în Codul celor mai bune practici[19]. S-a formalizat în special faptul că
serviciile Comisiei pot să trimită, în contextul procedurii oficiale de
investigare, o copie a deciziei de inițiere a procedurii oficiale de
investigare părților interesate și să le invite să prezinte observații privind
aspecte specifice ale cazului. Prin introducerea posibilității de a impune
sancțiuni pentru prezentarea de informații incomplete sau incorecte ca răspuns
la o cerere de informații, va fi posibil să se amelioreze calitatea
informațiilor primite de Comisie.
Pentru a îmbunătăți eficiența și transparența
procedurii, se propune, pentru a avansa în această direcție, reglementarea
competenței Comisiei, recunoscute de Curtea Europeană de Justiție în numeroase
rânduri, de a consulta piața[20].
Se propune introducerea capacității Comisiei,
în cadrul procedurilor aplicabile ajutoarelor notificate și ilegale, de a
solicita informații unor entități, altele decât statul membru vizat, printr-o
simplă cerere de informații sau printr-o decizie, după inițierea procedurii
oficiale de investigare (noul articol 6a și articolul 10 modificat).
Ca și în cazul procedurilor antitrust și al
fuziunilor, aceste instrumente de colectare a informațiilor referitoare la
piață ar oferi atât posibilitatea de a solicita informații de la orice
întreprindere, asociație de întreprinderi sau stat membru (noul articol 6a),
cât și posibilitatea de a sancționa societățile vizate prin amenzi sau
penalități cu titlu cominatoriu (noul articol 6b), în cazul în care
acestea nu răspund sau nu furnizează informații complete. Acest lucru ar
împiedica părțile terțe să prezinte informații părtinitoare. În plus, adresând
aceeași întrebare diferitelor societăți și transmițând răspunsurile primite
statului membru pentru observații, Comisia ar avea posibilitatea să verifice
informațiile și să asigure fiabilitatea datelor primite.
La stabilirea cuantumului amenzilor și
penalităților cu titlu cominatoriu, Comisia ar lua în considerare experiența
acumulată în domeniul procedurilor antitrust și al fuziunilor. Prin urmare,
sancțiunile pecuniare ar fi în concordanță cu valorile existente în temeiul
Regulamentului (CE) nr. 139/2004 al Consiliului[21] și al
Regulamentului (CE) nr. 1/2003 al Consiliului[22]. Valorile selectate oferă stimulente
suficiente pentru ca părțile vizate să se conformeze cererilor de informații,
fiind proporționale cu gravitatea potențială a încălcării comise:
–
amenzi care nu depășesc 1 % din cifra de
afaceri totală, pentru furnizarea de informații incorecte sau care induc în
eroare, ca răspuns la cererile simple sau la cererile impuse printr-o decizie,
sau pentru lipsa unui răspuns la cererile impuse printr-o decizie [noul
articol 6b alineatul (1)].
–
penalități cu titlu cominatoriu care nu depășesc 5 %
din cifra de afaceri zilnică medie pentru fiecare zi lucrătoare de întârziere,
calculate de la data stabilită în decizie, pentru a obliga părțile vizate să
furnizeze informațiile complete și corecte care au fost solicitate prin decizie
[noul articol 6b alineatul (2)].
În conformitate cu principiul cooperării
loiale consacrat în Tratatul privind Uniunea Europeană, cererile trimise
statelor membre și autorităților publice nu ar presupune impunerea eventuală a
unor amenzi sau penalități cu titlu cominatoriu, în temeiul Regulamentului de
procedură.
Din motive de securitate juridică, este
necesar să se stabilească termene de prescripție pentru impunerea și executarea
amenzilor sau a penalităților cu titlu cominatoriu care să fie conforme cu
dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 1/2003 al Consiliului[23] [noile
articole 15a și 15b).
Instrumentele de colectare a informațiilor
referitoare la piață ar fi utilizate mai ales în cazuri individuale complexe
care necesită o evaluare aprofundată, pentru a rezolva o serie de probleme în
ceea ce privește încadrarea ajutorului sau evaluarea compatibilității acestuia.
Următoarele exemple pot contribui la ilustrarea utilizării viitoare a
instrumentului: evaluarea practicii normale de pe piață (de exemplu, elementele
de ajutor de stat în garanții/împrumuturi), disfuncționalitățile pieței și/sau
criteriul efectului de stimulare. Alegerea destinatarilor cărora li se vor
trimite cererile de informații se va baza pe criterii obiective, în funcție de
fiecare caz în parte. De exemplu, pe lângă beneficiarul ajutorului, cererile ar
putea fi trimise și concurenților, clienților, asociațiilor de consumatori
etc., asigurându-se, în același timp, că în cadrul fiecărei categorii,
eșantionul de respondenți este reprezentativ.
Informațiile solicitate vor putea fi ușor
obținute de actorii de pe piață vizați și constau în special în:
–
date factuale cu privire la piață (de exemplu,
dimensiunea pieței, cotele de piață, nivelul importurilor etc.) și datele
societății (de exemplu, structura costurilor, profiturile, proprietatea și
controlul, participațiile deținute în alte societăți etc.);
–
analiza factuală a funcționării pieței (de exemplu,
bariere la intrare, costuri de intrare, bariere de reglementare, rata de
creștere a pieței și perspectivele de creștere, supracapacitatea), impactul
probabil al ajutorului asupra beneficiarului, evaluarea măsurilor corective sau
a măsurilor compensatorii propuse.
Confidențialitatea informațiilor sensibile
furnizate de statele membre va fi garantată pe deplin atunci când se utilizează
instrumente de colectare a informațiilor referitoare la piață. Decizia de
inițiere vizează deja informarea părților terțe cu privire la principalele
caracteristici ale unui caz într-un mod care protejează informațiile potențial
sensibile. Comisia se va asigura, de asemenea, că în momentul redactării
cererilor adresate părților terțe nu sunt divulgate informații sensibile.
Atunci când răspund unei cereri de informații,
participanții la piață vor fi invitați să furnizeze Comisiei o versiune
neconfidențială a răspunsului lor. În cazul în care anumite date sunt
considerate confidențiale, Comisia se va asigura că acestea sunt protejate în
mod corespunzător (de exemplu, prin agregarea datelor sau furnizarea unei serii
în care se încadrează cifrele).
În cazul în care dorește să utilizeze
informații confidențiale furnizate de părți terțe care nu pot fi agregate sau
al căror caracter anonim nu poate fi asigurat, Comisia va trebui să obțină
acordul acestora înainte de a divulga respectiva informație statului membru
pentru a o putea utiliza în decizie.
În situațiile în care informațiile marcate
drept confidențiale nu par să facă obiectul obligației de păstrare a secretului
profesional, este oportun să se instituie un mecanism prin care Comisia să
poată decide în ce măsură astfel de informații pot fi divulgate. Orice astfel
de decizie de a nu accepta o cerere de a considera informațiile drept
confidențiale ar trebui să indice un termen la sfârșitul căruia informațiile
vor fi divulgate, astfel încât partea terță vizată să poată utiliza orice
protecție juridică pe care o are la dispoziție, inclusiv orice măsură
provizorie [noul articol 7 alineatul (9)].
*          *
*
Introducerea instrumentelor de colectare a
informațiilor referitoare la piață ar trebui să ducă la o reducere a sarcinii
administrative pentru statele membre. În cazul în care Comisiei i s-ar permite
să degreveze autoritățile naționale de o parte a sarcinii aferente culegerii de
informații, în special în cazurile în care informațiile nu sunt la dispoziția
statului membru și obținerea acestora ar presupune eforturi suplimentare
semnificative din partea sa, și să exploateze direct informațiile deja
existente la nivelul societăților (de exemplu, în ceea ce privește cotele de
piață, structura pieței etc.), s-ar obține, în cele din urmă, un echilibru mai
bun între entitatea care acordă ajutorul și beneficiarul final al ajutorului.
Cu toate acestea, obligația statului membru de
a oferi toate dovezile care demonstrează compatibilitatea unei măsuri de ajutor
nu va fi modificată în cadrul normelor modernizate. De asemenea, respectivele
norme nu vor modifica nici caracterul bilateral al procedurii în materie de
ajutoare de stat. Instrumentele de colectare a informațiilor referitoare la
piață ar asocia în mod adecvat statele membre la procedură, oferindu-le
acestora posibilitatea de a-și prezenta observațiile referitoare la
răspunsurile primite la cererile de informații [noul articol 7 alineatul (8)].
În acest mod, drepturile lor la apărare vor fi susținute, iar transparența
procedurii va fi garantată.
Corespondența directă între beneficiarul
ajutorului și serviciile Comisiei ar contribui la o mai bună identificare a
elementelor cu adevărat necesare pentru a încheia evaluarea compatibilității în
timp util, lucru care ar fi în folosul beneficiarului ajutorului și al statului
membru. Această evoluție ar îmbunătăți, de asemenea, previzibilitatea situației
beneficiarului. Datele factuale vizate care au fost solicitate vor fi ușor de
obținut de către beneficiar și ar trebui să implice doar un efort destul de
limitat din partea acestuia, efort pe care beneficiarul va fi dispus să îl facă
rapid pentru a demonstra că ajutorul pe care dorește să-l obțină este de fapt
justificat.
Utilizarea de către Comisie a instrumentelor
de colectare a informațiilor referitoare la piață va fi, de asemenea, în
interesul concurenților și al reclamanților, deoarece va permite Comisiei să
evalueze mai atent compatibilitatea ajutorului în cauză, ceea ce va preveni sau
remedia denaturările nejustificate ale concurenței care rezultă din ajutoarele
incompatibile.
Prin utilizarea instrumentelor de colectare a
informațiilor referitoare la piață, Comisia va fi în măsură să contacteze
părțile terțe vizate în mod direct și simultan. Acest lucru va contribui la
obținerea unor fluxuri de informații mai transparente, corecte și rapide, ceea
ce ar trebui să reducă numărul de cereri de informații repetitive și
consecutive și să scurteze astfel durata investigației. Comisia va aplica
criteriul proporționalității atunci când solicită informații de pe piață. Prin
urmare, sarcina care va reveni societăților vizate va fi redusă la minimul
necesar pentru ca serviciile Comisiei să poată finaliza evaluarea unei măsuri
de ajutor de stat. Întreprinderile mici și mijlocii (IMM-uri) vor fi vizate
doar în mod excepțional de instrumentele de colectare a informațiilor
referitoare la piață, dat fiind că respectivele instrumente ar fi utilizate mai
ales în cazuri individuale complexe care necesită o evaluare aprofundată, în
timp ce majoritatea ajutoarelor primite de IMM-uri sunt acordate prin scheme de
ajutoare, care fie sunt aprobate, fie fac obiectul unei exceptări pe categorii[24]. În
cazurile foarte rare în care instrumentele de colectare a informațiilor
referitoare la piață s-ar putea referi la IMM-uri, Comisia va adapta cerințele
sale în lumina principiului proporționalității menționat anterior.
Introducerea instrumentelor de colectare a
informațiilor referitoare la piață după inițierea procedurii oficiale de
investigare nu ar modifica rolul părților terțe ca sursă de informații, rol
deja prevăzut și confirmat de jurisprudența clară a Curții de Justiție. Totuși,
destinatarii deciziilor de impunere a unor amenzi și/sau penalități cu titlu
cominatoriu vor avea dreptul de a-și face cunoscute punctele de vedere [noul
articol 6b alineatul (5)] și de a contesta respectivele decizii [noul
articol 6b alineatul (6)].
Noile norme privind culegerea de informații
sunt necesare pentru a garanta adoptarea de către Comisie a unor decizii
judicioase și bine justificate în termene relevante pentru întreprinderi. În
acest mod, Comisia va spori gradul de securitate juridică pentru statele membre
și întreprinderi și va consolida în același timp eficiența și transparența
politicii în materie de ajutoare de stat.
2.2.2    Investigațiile pe sectoare
economice și pe instrumente de ajutor
În conformitate cu obiectivele inițiativei de
modernizare a ajutoarelor de stat, Comisia se angajează să își concentreze
eforturile asupra cazurilor cu cel mai mare grad de denaturare a concurenței
pentru funcționarea pieței interne. Prin aplicarea unei abordări orizontale
consolidate în desfășurarea investigațiilor sale, Comisia ar fi într-o poziție
mai bună pentru a identifica un ajutor într-un anumit sector sau pe baza unui
anumit instrument care ar putea limita sau denatura concurența.
Necesitatea unor informații orizontale
consolidate este deosebit de evidentă în cazurile în care datele de care
dispune Comisia (fie că sunt obținute prin intermediul plângerilor, al
notificărilor sau al informațiilor de pe piață) ar ridica întrebări legate de
un anumit sector în mai multe state membre și în cazul în care există indicii
că și alte state membre s-ar putea confrunta cu probleme similare.
În urma recomandărilor Curții de Conturi,
potrivit cărora Comisia ar trebui să își intensifice activitățile de
monitorizare, atât în ceea ce privește dimensiunea eșantionului, cât și
domeniul de aplicare[25],
Comisia a început deja să își exercite mai des competențele actuale în ceea ce
privește monitorizarea ex post a măsurilor de ajutor aprobate și a
schemelor de ajutor care fac obiectul unei exceptări pe categorii. Astfel,
Comisia poate colecta informații orizontale de la statele membre privind
sectoare economice specifice sau utilizarea anumitor instrumente de ajutor în
mai multe state membre. Pentru a-și spori cunoștințele legate de un anumit
sector al economiei sau de o anumită problemă privind ajutoarele de stat,
Comisia poate, de asemenea, trimite chestionare, adresa solicitări statelor
membre sau comanda rapoarte de expertiză, iar pe viitor Comisia va putea adresa
cereri de informații participanților la piață.
Pentru a completa competențele actuale ale
Comisiei și a obține o viziune holistică ex ante a pieței, s-a propus să
se introducă un temei juridic specific pentru lansarea de investigații pe
sectoare economice și pe tipuri de măsuri de ajutor (noul articol 20a).
Comisia va realiza această activitate
recurgând la competența de a trimite cereri de informații statelor membre și
oricăror actori relevanți de pe piață. La sfârșitul anchetei sale, Comisia
poate publica un raport cu privire la rezultatele anchetei privind anumite
sectoare ale economiei.
Înainte de lansarea formală a unei anchete
sectoriale, Comisia ar trebui să analizeze toate informațiile pe care le are
deja la dispoziție sau care sunt disponibile în domeniul public. Prin urmare,
din motive de proporționalitate, pentru a se lansa o anchetă sectorială,
sursele disponibile publicului trebuie să indice existența, în mai multe state
membre, a unor probleme în materie de ajutoare de stat într-un anumit sector
sau în ceea ce privește utilizarea unui anumit instrument de ajutor, cum ar fi
cazul unor măsuri de ajutor existente într-un anumit sector sau bazate pe un
anumit instrument de ajutor în mai multe state membre care nu sunt sau nu mai
sunt compatibile cu piața internă.
Anchetele sectoriale ar presupune un efort
inițial limitat din partea unor actori de pe piață cărora li se vor adresa mai
întâi cereri privind informații care nu sunt publice. Comisia va solicita
ulterior informații și din partea statelor membre și le va invita să trimită
observații și își exprime punctele de vedere cu privire la concluziile sale.
Impactul volumului de lucru inițial ar fi însă compensat de o reducere
semnificativă a volumului de muncă implicat în investigația ulterioară a
cazurilor individuale pentru toate părțile interesate (statele membre,
beneficiarii, actorii de pe piață și Comisia), prin reducerea numărului de
cereri de informații necesare și creșterii eficienței preconizate la nivelul
asigurării aplicării normelor privind ajutoarele de stat, grație creșterii
transparenței și vitezei.
3.           REZULTATELE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE
INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI
Consultarea părților interesate și
utilizarea expertizei
Reforma procedurilor privind ajutoarele de
stat a fost prezentată statelor membre și discutată cu acestea cu ocazia
întâlnirilor la nivel înalt organizate la 6 martie și 11 iulie 2012. În plus,
un atelier tehnic privind instrumentele de colectare a informațiilor
referitoare la piață și anchetele sectoriale a avut loc la 19 septembrie 2012.
O consultare publică cu privire la gestionarea
plângerilor privind ajutoarele de stat și la colectarea de informații în
investigațiile în materie de ajutoare de stat a fost realizată în perioada 13
iulie 2012 - 5 octombrie 2012. Răspunsurile la această consultare
publică sunt disponibile pe site-ul internet al DG Concurență, iar rezultatele
au fost prezentate statelor membre la o reuniune la nivel înalt organizată la 9
noiembrie 2012.
Evaluarea impactului
Nu se aplică
4.           ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII
Rezumatul acțiunii propuse
Propunerea constă în modificarea dispozițiilor
Regulamentului (CE) nr. 659/1999 al Consiliului care stabilesc normele de
procedură aplicabile investigațiilor privind ajutoarele de stat în ceea ce
privește gestionarea plângerilor și colectarea de informații de pe piață.
Temei juridic
Temeiul juridic al propunerii îl constituie
articolul 109 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.
Subsidiaritate și proporționalitate
Modificările propuse ale Regulamentului de
procedură au drept scop eficientizarea procedurilor privind ajutoarele de stat,
contribuind astfel la menținerea integrității pieței interne și la realizarea
obiectivelor inițiativei de modernizare a ajutoarelor de stat și, mai general,
ale Strategiei Europa 2020. De asemenea, aceste modificări vor reduce, printre
altele, sarcina administrativă impusă statelor membre și părților terțe. Prin
urmare, prezenta propunere a Comisiei este proporțională cu obiectivul politic
urmărit.
Prezenta propunere se referă la aplicarea
normelor privind ajutoarele de stat, ceea ce ține de competența exclusivă a
Uniunii Europene. Prin urmare, principiul subsidiarității nu se aplică.
Alegerea instrumentului
Regulament al Consiliului de modificare a
Regulamentului (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire
a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE.
5.           IMPLICAȚIILE BUGETARE
Această propunere de modificare nu are implicații
asupra bugetului UE (articolul 28 din Regulamentul financiar și articolul 22
din normele de aplicare).
2012/0342 (NLE)
Propunere de
REGULAMENT AL CONSILIULUI
de modificare a Regulamentului (CE) nr. 659/1999
de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE
(Text cu relevanță pentru SEE)
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea
Uniunii Europene, în special articolul 109,
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
având în vedere avizul Parlamentului European[26],
întrucât:
(1)       În contextul modernizării în
profunzime a normelor privind ajutoarele de stat menite să contribuie la
punerea în aplicare a Strategiei Europa 2020 pentru creștere[27] și la
consolidarea bugetară, articolul 107 din tratat ar trebui să fie aplicat în mod
eficient și uniform în întreaga Uniune. Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al
Consiliului din 22 martie 1999 a reglementat și a consolidat practica
anterioară a Comisiei, cu scopul de a spori securitatea juridică și a sprijini
dezvoltarea politicii în domeniul ajutoarelor de stat într-un mediu
transparent. Cu toate acestea, având în vedere experiența dobândită în urma
aplicării sale și evoluțiile recente, cum ar fi extinderea și criza economică
și financiară, anumite aspecte ale regulamentului respectiv ar trebui
modificate pentru a permite Comisiei să fie mai eficace.
(2)       Pentru a evalua
compatibilitatea cu piața internă a oricărui ajutor de stat notificat sau
ilegal, pentru care Comisia are competența exclusivă în temeiul articolului 108
din tratat, în scopul asigurării aplicării normelor privind ajutoarele de stat,
este necesar să se garanteze competența Comisiei de a solicita unei
întreprinderi, unei asociații de întreprinderi sau unui stat membru toate
informațiile necesare, atunci când are îndoieli cu privire la compatibilitatea
măsurii vizate și a inițiat, prin urmare, procedura oficială de investigare.
(3)       În scopul de a evalua
compatibilitatea unei măsuri de ajutor după deschiderea procedurii oficiale de
investigare, în special în ceea ce privește unele măsuri noi sau complexe din
punct de vedere tehnic care fac obiectul unei evaluări detaliate, Comisia ar
trebui să fie în măsură, printr-o simplă cerere sau printr-o decizie, să
solicite oricărei întreprinderi, asociații de întreprinderi sau oricărui stat
membru să furnizeze toate informațiile necesare pentru finalizarea evaluării
sale, în cazul în care informațiile aflate la dispoziția sa nu sunt suficiente,
ținând seama în mod corespunzător de principiul proporționalității, în special
pentru întreprinderile mici și mijlocii.
(4)       Prin impunerea unor amenzi și
penalități cu titlu cominatoriu proporționale, Comisia ar trebui să fie în
măsură să asigure că întreprinderile sau, după caz, asociațiile de
întreprinderi dau curs cererilor de informații care le sunt adresate.
Drepturile părților cărora li se solicită informațiile ar trebui să fie
protejate, oferindu-li-se acestora posibilitatea de a-și face cunoscute
punctele de vedere înainte de orice decizie de impunere a unor amenzi sau a
unor penalități cu titlu cominatoriu. Curtea de Justiție a Uniunii Europene ar
trebui să aibă competență nelimitată cu privire la aceste amenzi și penalități
cu titlu cominatoriu, în temeiul articolului 261 din tratat.
(5)       Amenzile și penalitățile cu
titlu cominatoriu nu sunt aplicabile statelor membre, deoarece acestea au
obligația de a coopera sincer cu Comisia, în conformitate cu articolul 4 din
Tratatul privind Uniunea Europeană, și de a-i furniza acesteia toate
informațiile necesare pentru a-i permite să își îndeplinească sarcinile care îi
revin în temeiul Regulamentului (CE) nr. 659/1999.
(6)       Pentru a proteja dreptul la
apărare al statului membru vizat, acesta ar trebui să fie informat referitor la
conținutul cererilor de informații transmise întreprinderilor, asociațiilor de
întreprinderi sau statelor membre și ar trebui să fie în măsură să își prezinte
observațiile cu privire la comentariile primite care exprimă îndoieli în ceea
ce privește compatibilitatea măsurii de ajutor aflate în discuție.
(7)       Comisia ar trebui să ia în
considerare în mod corespunzător interesul legitim al întreprinderilor în ceea
ce privește protejarea secretelor comerciale ale acestora. Comisia nu ar trebui
să aibă posibilitatea de a utiliza în nicio decizie informațiile confidențiale
furnizate de respondenți, care nu pot fi agregate sau al căror caracter anonim
nu poate fi asigurat, cu excepția cazului în care a obținut în prealabil
acordul respondenților privind divulgarea acestor informații statului membru
vizat.
(8)       În cazurile în care
informațiile marcate drept confidențiale nu par să facă obiectul obligației de
păstrare a secretului profesional, este oportun să se instituie un mecanism
prin care Comisia să poată decide în ce măsură astfel de informații pot fi
divulgate. Orice astfel de decizie de a nu accepta o cerere de a considera
informațiile drept confidențiale ar trebui să indice un termen la sfârșitul
căruia informațiile vor fi divulgate, astfel încât partea terță vizată să poate
utiliza orice protecție juridică pe care o are la dispoziție, inclusiv orice
măsură provizorie.
(9)       Comisia poate, din proprie
inițiativă, să analizeze informații provenind din orice sursă privind
ajutoarele ilegale, cu scopul de a asigura respectarea articolului 108 din
tratat, și, în special, a obligației de notificare și a clauzei suspensive
prevăzute la articolul 108 alineatul (2) din tratat și de a evalua
compatibilitatea ajutoarelor cu piața internă. În acest context, plângerile
reprezintă o sursă esențială de informații pentru detectarea încălcărilor
normelor Uniunii privind ajutoarele de stat.
(10)     Pentru a îmbunătăți calitatea
plângerilor înaintate Comisiei și, în același timp, pentru a spori transparența
și securitatea juridică, este necesară definirea condițiilor pe care ar trebui
să le îndeplinească o plângere astfel încât Comisia să intre în posesia
informaților privind un ajutor presupus ilegal și să declanșeze procedura de
examinare preliminară.
(11)     Reclamanții ar trebui să aibă
obligația de a demonstra că sunt părți interesate în sensul articolului 108
alineatul (2) din TFUE și al articolului 1 litera (h) din
Regulamentul (CE) nr. 659/1999. De asemenea, aceștia ar trebui să aibă
obligația de a furniza o serie de informații într-o formă pe care Comisia ar
trebui să fie abilitată să o stabilească printr-o dispoziție de aplicare.
(12)     Din motive de securitate
juridică, este necesar să se stabilească termenele de prescripție pentru
impunerea și executarea amenzilor și a penalităților cu titlu cominatoriu.
(13)     Pentru a se asigura coerența
abordării de către Comisie a unor probleme similare în cadrul pieței interne,
este oportun să se completeze competențele actuale ale Comisiei prin
introducerea unui temei juridic specific privind lansarea de investigații pe
anumite sectoare ale economiei sau pe anumite instrumente de ajutor în mai
multe state membre. Din motive de proporționalitate, anchetele sectoriale ar
trebui să se bazeze pe o analiză prealabilă a informațiilor disponibile
publicului care indică existența unor probleme în materie de ajutoare de stat
într-un anumit sector sau în ceea ce privește utilizarea unui anumit instrument
de ajutor în mai multe state membre, cum ar fi cazul unor măsuri de ajutor
existente într-un anumit sector sau bazate pe un anumit instrument de ajutor în
mai multe state membre care nu sunt sau nu mai sunt compatibile cu piața
internă. Astfel de anchete ar permite Comisiei să trateze în mod eficient și
transparent aspectele orizontale privind ajutoarele de stat.
(14)     Consecvența în aplicarea
normelor privind ajutoarele de stat impune stabilirea de măsuri pentru
cooperarea între instanțele statelor membre și Comisie. O astfel de cooperare
este relevantă pentru toate instanțele statelor membre care aplică articolul 107
alineatul (1) și articolul 108 din tratat, indiferent de context. În special,
instanțele naționale ar trebui să se poată adresa Comisiei pentru a obține
informații sau pentru a obține avizul acesteia în ceea ce privește unele
aspecte legate de aplicarea dreptului în materie de ajutoare de stat. Comisia
ar trebui să fie, de asemenea, în măsură să prezinte observații scrise sau
orale instanțelor care trebuie să aplice articolul 107 alineatul (1) sau
articolul 108 din tratat. Aceste observații ar trebui prezentate în
conformitate cu normele de procedură și practicile naționale, inclusiv cu
normele de garantare a drepturilor părților.
(15)     Din motive de transparență și
de securitate juridică, informațiile cu privire la deciziile Comisiei ar trebui
să fie făcute publice. Prin urmare, este necesar să se publice deciziile de a
impune amenzi sau penalități cu titlu cominatoriu, dat fiind că acestea
afectează interesele surselor vizate. În momentul publicării deciziilor,
Comisia ar trebui să respecte normele privind secretul profesional, în conformitate
cu articolul 339 din tratat.
(16)     Comisia, în strânsă colaborare
cu Comitetul consultativ privind ajutoarele de stat, ar trebui să poată adopta
dispoziții de aplicare prin care să stabilească norme detaliate privind forma,
conținutul și alte criterii aferente plângerilor prezentate în conformitate cu
articolul 10 alineatul (1) și cu articolul 20 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999.

(17)     Prin urmare, Regulamentul (CE)
nr. 659/1999 al Consiliului ar trebui modificat în consecință,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Regulamentul
(CE) nr. 659/1999 se modifică după cum urmează:
(1)        Titlul
articolului 5 se înlocuiește cu următorul text:
„Cerere de informații adresată statului
membru care transmite notificarea”;
(2)        Se
introduc următoarele articole 6a și 6b:
„Articolul 6a
Cerere de informații adresată altor surse

1.
După inițierea procedurii oficiale de investigare prevăzute la articolul 6,
Comisia poate, în cazul în care consideră că este necesar, să solicite unei
întreprinderi, unei asociații de întreprinderi sau unui alt stat membru să
furnizeze toate informațiile necesare pentru a-i permite să își finalizeze
evaluarea măsurii aflate în discuție, în cazul în care informațiile disponibile
nu sunt suficiente.
2.
Statele membre furnizează informațiile pe baza unei cereri simple și într-un
termen care nu ar trebui să depășească, în mod normal, o lună.
3.
Comisia poate să solicite unei întreprinderi sau unei asociații de
întreprinderi să furnizeze informații, printr-o cerere simplă. Atunci când
trimite unei întreprinderi sau unei asociații de întreprinderi o cerere simplă
în vederea obținerii de informații, Comisia menționează temeiul juridic și
scopul cererii, precizează care sunt informațiile solicitate și stabilește
termenul în care acestea trebuie furnizate. Comisia menționează, de asemenea,
amenzile prevăzute la articolul 6b alineatul (1) pentru furnizarea de
informații incorecte sau care induc în eroare.
4.
Comisia poate să solicite printr-o decizie unei întreprinderi sau unei
asociații de întreprinderi să furnizeze informații. Atunci când solicită
printr-o decizie unei întreprinderi sau unei asociații de întreprinderi să
furnizeze informații, Comisia menționează temeiul juridic și scopul cererii,
precizează care sunt informațiile solicitate și stabilește termenul în care
acestea trebuie furnizate. De asemenea, Comisia precizează amenzile prevăzute
la articolul 6b alineatul (1) și indică sau impune penalitățile cu titlu
cominatoriu prevăzute la articolul 6b alineatul (2). În plus, Comisia
menționează dreptul întreprinderii sau asociației de întreprinderi de a
solicita reexaminarea deciziei de către Curtea de Justiție.
5.
Comisia informează statul membru vizat cu privire la conținutul cererilor de
informații trimise în conformitate cu alineatele (1) - (4).
6.
Obligația de a furniza informațiile solicitate în numele întreprinderii vizate
revine proprietarilor întreprinderilor sau reprezentanților acestora și, în
cazul persoanelor juridice, societăților sau asociațiilor care nu au
personalitate juridică și persoanelor autorizate să le reprezinte în temeiul
legii sau al statutului. Persoanele autorizate corespunzător pot furniza
informațiile în numele clienților lor. Aceștia din urmă rămân pe deplin
răspunzători în cazul în care informațiile furnizate sunt incomplete, incorecte
sau induc în eroare.
Articolul 6b
Amenzi și penalități cu titlu cominatoriu
1.
Comisia poate impune, prin decizie, întreprinderilor sau asociațiilor de
întreprinderi amenzi care nu depășesc 1 % din cifra de afaceri totală din
exercițiul financiar precedent, atunci când, în mod intenționat sau din
neglijență, acestea:
(a)
furnizează informații incorecte sau care induc în eroare ca răspuns la o cerere
formulată în temeiul articolului 6a alineatul (3);
(b)
furnizează informații incorecte, incomplete sau care induc în eroare ca răspuns
la o decizie adoptată în temeiul articolului 6a alineatul (4) sau nu furnizează
informațiile în termenul stabilit.
2.
Comisia poate impune, prin decizie, întreprinderilor sau asociațiilor de
întreprinderi, penalități cu titlu cominatoriu care nu depășesc 5 % din
cifra de afaceri zilnică medie din exercițiul financiar precedent pentru
fiecare zi lucrătoare de întârziere, calculată de la data stabilită în decizie,
până când acestea furnizează în mod corect și complet informațiile solicitate
de Comisie prin decizia adoptată în temeiul articolului 6a alineatul (4).
3.
Pentru stabilirea valorii amenzii sau a penalității cu titlu cominatoriu se iau
în considerare natura, gravitatea și durata încălcării.
4.
Atunci când întreprinderile sau asociațiile de întreprinderi și-au îndeplinit
obligația a cărei nerespectare era vizată de penalitățile cu titlu cominatoriu,
Comisia poate fixa suma definitivă a penalităților cu titlu cominatoriu la o
valoare mai mică decât cea care ar rezulta în temeiul deciziei inițiale de
impunere a unor penalități cu titlu cominatoriu.
5.
Înainte de adoptarea oricărei decizii în conformitate cu alineatele (1) și (2),
Comisia acordă întreprinderilor sau asociațiilor de întreprinderi vizate
posibilitatea de a-și face cunoscute punctele de vedere.
6.
Curtea de Justiție a Uniunii Europene are competența de fond, în sensul
articolului 261 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în ceea ce
privește revizuirea amenzilor sau a penalităților cu titlu cominatoriu impuse
de către Comisie. Curtea de Justiție poate elimina, reduce sau mări amenda sau
penalitatea cu titlu cominatoriu aplicată.”;
(3)        La
articolul 7, se adaugă următoarele alineate (8) – (10):
„8.
Înainte de adoptarea oricărei decizii în conformitate cu alineatele (2) - (5),
Comisia oferă statului membru vizat posibilitatea de a-și face cunoscute
punctele de vedere cu privire la informațiile primite de Comisie în
conformitate cu articolul 6a, în măsura în care respectivele informații ridică semne
de întrebare cu privire la compatibilitatea măsurii.
9.
Comisia nu utilizează informațiile confidențiale furnizate de respondenți, care
nu pot fi agregate sau anonimizate, în nicio decizie luată în conformitate cu
alineatele (2) - (5), cu excepția cazului în care a obținut acordul
respondenților privind divulgarea acestor informații statului membru vizat.
Comisia poate adopta o decizie motivată, care este comunicată întreprinderii
sau asociației de întreprinderi vizate, prin care constată că informațiile
marcate drept confidențiale furnizate de un respondent nu sunt protejate și
stabilește o perioadă la sfârșitul căreia informațiile vor fi făcute publice.
Această perioadă nu poate fi mai mică de o lună.
10.
Comisia ia în considerare în mod corespunzător interesul legitim al
întreprinderilor în ceea ce privește protejarea secretelor de afaceri ale
acestora. În cazul în care o întreprindere sau o asociație de întreprinderi
care furnizează informații în conformitate cu articolul 6a solicită acest
lucru, invocând un prejudiciu potențial, identitatea acesteia nu este
dezvăluită statului membru vizat.”;
(4)        Articolul
10 se modifică după cum urmează:
Alineatele (1) și (2) se înlocuiesc cu următorul text:
„1. Fără a aduce
atingere articolului 20, Comisia poate, din proprie inițiativă, să examineze
informații provenind din orice sursă, cu privire la un ajutor presupus ilegal.
Comisia
examinează, fără întârzieri nejustificate, orice plângere depusă de orice parte
interesată, în conformitate cu articolul 20 alineatul (2).
2. Dacă este necesar, Comisia solicită informații statului
membru vizat. Articolul 2 alineatul (2) și articolul 5 alineatele (1) și (2)
se aplică mutatis mutandis.
După inițierea procedurii oficiale de investigare, Comisia
poate solicita informații și altor surse. Dispozițiile articolelor 6a și 6b se
aplică mutatis mutandis.”;
(5)        După articolul 14 se introduce următorul titlu
de capitol:
„Capitolul
IIIa
Termene de
prescripție”
(6)        Titlul
articolului 15 se înlocuiește cu următorul text:
„Termenul de prescripție pentru recuperarea ajutorului”;
(7)        Se
introduc următoarele articole 15a și 15b:
„Articolul 15a
Termenul de prescripție pentru impunerea
amenzilor și a penalităților cu titlu cominatoriu
1.
Competențele conferite Comisiei prin articolul 6b sunt supuse unui termen de
prescripție de trei ani.
2.
Termenul începe să curgă de la data la care s-a comis încălcarea. Totuși, în
cazul unor încălcări continue sau repetate, termenul începe să curgă în ziua
încetării încălcării.
3.
Orice acțiune întreprinsă de Comisie în scopul investigațiilor sau al
procedurilor legate de o încălcare întrerupe termenul de prescripție pentru
impunerea amenzilor sau a penalităților cu titlu cominatoriu, începând cu data
la care acțiunea este comunicată întreprinderii sau asociației de întreprinderi
vizate.
4.
După fiecare întrerupere începe să curgă un nou termen de prescripție. Totuși,
termenul de prescripție expiră cel târziu în ziua în care o perioadă egală cu
dublul termenului de prescripție s-a scurs fără să se fi aplicat o amendă sau
penalități cu titlu cominatoriu de către Comisie. Perioada respectivă se
prelungește cu perioada în care termenul de prescripție a fost suspendat în
conformitate cu alineatul (5).
5.
Termenul de prescripție pentru aplicarea amenzilor sau a penalităților cu titlu
cominatoriu se suspendă pe durata în care decizia Comisiei face obiectul unor
acțiuni pendinte la Curtea de Justiție.
Articolul 15b
Termenele de prescripție pentru
executarea amenzilor și a penalităților cu titlu cominatoriu
1.
Competența Comisiei de a asigura aplicarea deciziilor luate în temeiul
articolului 6b este supusă unui termen de prescripție de cinci ani.
2.
Termenul începe să curgă de la data la care decizia devine definitivă.
3.
Termenul de prescripție pentru executarea amenzilor sau a penalităților cu
titlu cominatoriu este întrerupt de:
(a)
notificarea unei decizii de modificare a cuantumului inițial al amenzii sau al
penalităților cu titlu cominatoriu sau de refuzare a unei cereri de modificare;
(b)
orice măsură a Comisiei sau a unui stat membru care acționează la cererea
Comisiei, în scopul executării silite a amenzii sau a penalității cu titlu
cominatoriu.
4.
După fiecare întrerupere începe să curgă un nou termen de prescripție.
5.
Termenul de prescripție pentru executarea amenzilor sau a penalităților cu
titlu cominatoriu este suspendat pe perioada în care:
(a)
este permisă efectuarea plății;
(b)
executarea silită a plății este suspendată în temeiul unei hotărâri a Curții de
Justiție.”;
(8)        Articolul 16 se înlocuiește cu următorul text:
„Articolul 16
Utilizarea abuzivă a
ajutorului
Fără a aduce atingere articolului 23, în caz de utilizare
abuzivă a unui ajutor, Comisia poate deschide procedura oficială de investigare
în temeiul articolului 4 alineatul (4). Articolele 6, 6a și 6b, articolul 7
alineatele (1) - (5), articolele 9 și 10, articolul 11 alineatul (1) și
articolele 12-15 se aplică mutatis mutandis.” ;
(9)        La articolul 20, alineatul (2) se
înlocuiește cu textul următor:
„2. Orice parte interesată poate înainta o
plângere Comisiei pentru a o informa cu privire la orice presupus ajutor
ilegal, precum și la orice presupusă utilizare abuzivă a unui ajutor. În acest
scop, partea interesată completează în mod corespunzător un formular al cărui
conținut Comisia ar trebui să fie împuternicită să îl stabilească printr-o
dispoziție de aplicare și furnizează toate informațiile obligatorii solicitate
în acesta.
În cazul în care consideră că elementele de
fapt și de drept invocate de partea interesată nu oferă motive suficiente
pentru a demonstra, pe baza unei prime examinări, existența unui ajutor ilegal
sau utilizarea abuzivă a ajutorului, Comisia informează partea interesată cu
privire la acest lucru și solicită acesteia să prezinte observații într-un
termen stabilit, care în mod normal nu depășește o lună. În cazul în
care partea interesată nu își prezintă observațiile în termenul prevăzut, se va
considera că plângerea a fost retrasă.
Comisia transmite părții interesate o copie a
deciziei adoptate în orice dosar legat de subiectul plângerii.”;
(10)      După articolul 20 se introduce următorul
capitol VIa:
„Capitolul
VIa
Investigații
pe sectoare economice și pe instrumente de ajutor
Articolul
20a
Investigații
pe sectoare economice și pe instrumente de ajutor
1. În cazul în care informațiile
disponibile sugerează că măsurile de ajutor de stat dintr-un anumit sector sau
bazate pe un anumit instrument de ajutor pot limita sau denatura concurența în
interiorul pieței interne în mai multe state membre sau că măsurile de ajutor
existente într-un anumit sector sau bazate pe un anumit instrument de ajutor în
mai multe state membre nu sunt sau nu mai sunt compatibile cu piața internă,
Comisia poate iniția o anchetă în diferite state membre privind sectorul
economiei sau utilizarea instrumentului de ajutor vizat. Pe
parcursul anchetei, Comisia poate solicita statelor membre, întreprinderilor
sau asociațiilor de întreprinderi vizate să furnizeze informațiile necesare
pentru aplicarea articolelor 107 și 108 din tratat, ținând seama în mod corespunzător
de principiul proporționalității.
Comisia poate publica un raport cu privire la
rezultatele anchetei efectuate, în diferite state membre, pe anumite sectoare
ale economiei sau pe anumite instrumente de ajutor și poate invita statele
membre, precum și orice întreprindere sau asociație de întreprinderi vizată să
își prezinte observațiile.
2. Articolele 5, 6a și 6b se aplică mutatis
mutandis.”;
(11) După articolul 23 se introduce următorul capitol VIIa:
„Capitolul
VIIa
Cooperarea
cu instanțele naționale
Articolul 23a
Cooperarea cu instanțele naționale
1. Pentru aplicarea articolului 107 alineatul (1) și a articolului 108
din tratat, instanțele statelor membre pot solicita Comisiei să le transmită
informațiile pe care le deține sau avizul său cu privire la chestiunile legate
de aplicarea normelor privind ajutoarele de stat.
2. Atunci când aplicarea coerentă a articolului 107 alineatul (1) sau a
articolului 108 din tratat impune acest lucru, Comisia, acționând din proprie
inițiativă, poate înainta observații scrise instanțelor statelor membre. Cu
permisiunea instanței în cauză, Comisia poate formula și observații orale.
Exclusiv în scopul pregătirii observațiilor sale, Comisia poate
solicita instanței competente a statului membru să îi transmită sau să asigure
transmiterea oricărui document necesar pentru evaluarea cazului.”;
(12)      Articolul 25 se înlocuiește cu
următorul text:
„Articolul 25
Destinatarul deciziilor
1.
Deciziile luate în temeiul articolului 6a alineatul (4), al articolului 6b
alineatele (1) și (2) și al articolului 7 alineatul (9) sunt adresate
întreprinderii sau asociației de întreprinderi vizate. Comisia notifică de
îndată aceste decizii destinatarului respectiv, acordându-i posibilitatea de a
informa Comisia cu privire la informațiile pe care le consideră ca intrând sub
incidența obligației de păstrare a secretului profesional.
2.
Toate celelalte decizii adoptate în temeiul capitolelor II, III, IV, V și VII
se adresează statelor membre vizate. Comisia notifică de îndată aceste decizii
statului membru vizat, acordându-i posibilitatea de a informa Comisia cu
privire la informațiile pe care le consideră ca intrând sub incidența
obligației de păstrare a secretului profesional.”;
(13)      La
articolul 26, se introduce următorul alineat (2a):
„2a.
Comisia publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene deciziile pe
care le adoptă în temeiul articolului 6b alineatele (1) și (2).”;
(14)      Articolul
27 se înlocuiește cu următorul text:
„Articolul 27
Dispoziții de aplicare
Comisia, acționând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 29,
este abilitată să adopte dispoziții de aplicare în ceea ce privește:
(a) forma, conținutul și alte detalii ale notificărilor;
(b) forma, conținutul și alte detalii ale rapoartelor anuale;
(c) forma, conținutul și alte detalii ale plângerilor depuse în
conformitate cu articolul 10 alineatul (1) și cu articolul 20 alineatul (2);
(d) detaliile privind termenele și calcularea termenelor;
(e) rata dobânzii prevăzute la articolul 14 alineatul (2).”
Articolul 2
Prezentul regulament intră în vigoare în a
douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu
în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles,
                                                                       Pentru
Consiliu
                                                                       Președintele
FIȘĂ FINANCIARĂ LEGISLATIVĂ
Prezenta propunere de
modificare nu are implicații asupra bugetului UE.
[1]               Regulamentul (CE) nr. 659/1999
al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a
articolului 93 din Tratatul CE, JO L 83, 27.3.1999, p. 1.
[2]               Comunicare a Comisiei
către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și
Comitetul Regiunilor, Modernizarea ajutoarelor de stat în UE, 8.5.2012,
COM(2012) 209 final.
[3]               Comunicare a Comisiei „Europa
2020: O strategie europeană pentru o creștere inteligentă, durabilă și
favorabilă incluziunii”, 3.3.2010, COM(2010) 2020 final.
[4]               Punctul 23 litera (b),
Comunicarea „Modernizarea ajutoarelor de stat în UE”, citată mai sus la
nota de subsol 2.
[5]               Curtea de Conturi
Europeană, „Procedurile Comisiei asigură o gestionare eficace a controlului
ajutoarelor de stat?”, Raport special nr. 15, 15.12. 2011. http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=SRCA:2011:15:FIN:RO:PDF
[6]               Concluziile
Consiliului Uniunii Europene privind Raportul special nr. 15/2011 al Curții de
Conturi Europene: „Procedurile Comisiei asigură o gestionare eficace a
controlului ajutoarelor de stat?” - Adoptare, 2.5.2012, 9149/12.
[7]               Rezoluția Parlamentului
European referitoare la rapoarte speciale ale Curții de Conturi în contextul
descărcării de gestiune a Comisiei pe 2010, 10.5.2012, punctele 116 – 125, 2011/2225
(DEC).
[8]               Punctul 23 litera (b),
Comunicarea „Modernizarea ajutoarelor de stat în UE”, citată mai sus la
nota de subsol 2.
[9]               În sensul articolului 108
alineatul (2) din TFUE și al articolului 1 litera (h) din Regulamentul de
procedură.
[10]             La 31 martie 2012,
durata medie a cazurilor în curs legate plângeri în cadrul DG Concurență era de
17 luni.
[11]             Comunicare a Comisiei, Codul
celor mai bune practici de desfășurare a procedurilor de control al ajutoarelor
de stat, JO C 136, 16.6.2009, p. 13.
[12]             Regulamentul (CE) nr. 1/2003
al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind punerea în aplicare a normelor de
concurență prevăzute la articolele 81 și 82 din tratat, JO L 1, 4.1.2003, p. 1.
[13]             Regulamentul (CE) nr. 773/2004
al Comisiei din 7 aprilie 2004 privind desfășurarea procedurilor puse în
aplicare de Comisie în temeiul articolelor 81 și 82 din Tratatul CE, JO L 123, 27.4.2004,
p. 18.
[14]             Cauza T-442/07,
Ryanair/Comisia, 2011, nepublicată încă în Repertoriu, punctul 33.
[15]             A se vedea Cauza 323/82,
Intermills/Comisia, 1984, Rec., 3809, punctul 16.
[16]             Articolul 1 litera (h)
din Regulamentul (CE) nr. 659/99 al Consiliului: „«persoană interesată»
înseamnă orice stat membru și orice persoană, întreprindere sau asociație de
întreprinderi ale căror interese pot fi afectate de acordarea unui ajutor, în
special beneficiarul ajutorului, întreprinderile concurente și asociațiile
profesionale”.
[17]             Comunicare a Comisiei, Codul
celor mai bune practici de desfășurare a procedurilor de control al ajutoarelor
de stat, citată mai sus la nota de subsol 11.
[18]             Comunicarea Comisiei
privind aplicarea normelor referitoare la ajutoarele de stat de către
instanțele naționale, JO C 85, 9.4.2009, p. 1.
[19]             Punctul 34, Comunicare a
Comisiei, Codul celor mai bune practici de desfășurare a procedurilor de
control al ajutoarelor de stat, citată mai sus la nota de subsol 11.
[20]             Cauza 84/82
Germania/Comisia, Rec., 1984, p. 1451; Cauza T-198/01, Technische Glaswerke
Ilmenau/Comisia, Rec., 2004, p. II-2717; Cauza T-73/98, Prayon-Rupel/Comisia,
Rec., 2001, p. II-867; Cauza T-304/08 Smurfit Kappa/Comisia, 2012, nepublicată
încă;
[21]             Articolele 13 și 14 din
Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului din 20 ianuarie 2004 privind
controlul concentrărilor economice între întreprinderi [Regulamentul (CE)
privind concentrările economice], JO L 24, 29.1.2004, p. 1.
[22]             Articolele 22 și 23 din
Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 privind
punerea în aplicare a normelor de concurență prevăzute la articolele 81 și 82
din tratat, JO L 1, 4.1.2003, p. 1.
[23]             Articolele 25 și 26 din
Regulamentul (CE) nr. 1/2003 al Consiliului din 16 decembrie 2002 citat
anterior la nota de subsol 22.
[24]             Conform datelor
publicate în cadrul celui mai recent tablou de bord privind ajutoarele de stat
[SEC (2011) 1487 final], în 2010, 88,5 % din valoarea totală a ajutoarelor
acordate de către statele membre s-a realizat prin scheme aprobate sau prin
măsuri de exceptare pe categorii. În plus, toate ajutoarele acordate pentru
obiectivul orizontal IMM-uri au făcut obiectul schemelor de ajutoare sau al
măsurilor de exceptare pe categorii.
[25]             Raportul special nr. 15/2011,
Curtea de Conturi Europeană, p. 41, citat anterior la nota de subsol 5.
[26]             JO C […], […], p.
[27]             Comunicare a Comisiei „Europa
2020: O strategie europeană pentru o creștere inteligentă, durabilă și
favorabilă incluziunii”, 3.3.2010, COM(2010) 2020 final.