               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 31.3.2017
            COM(2017) 154 final
            2017/0070(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Consiliului Internațional al Cerealelor, în ceea ce privește prelungirea Convenției din 1995 privind comerțul cu cereale

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               •Motivele și obiectivele propunerii

                  Convenția din 1995 privind comerțul cu cereale (denumită în continuare „convenția”) a fost încheiată de Comunitate prin Decizia 96/88/CE a Consiliului
                     1
                   până la 30 iunie 1998 și ulterior a fost prelungită în mod regulat. Convenția se prelungește de fiecare dată pentru o perioadă de maximum doi ani. Aceasta a fost prelungită ultima dată printr-o decizie a Consiliului Internațional al Cerealelor din iunie 2015 și rămâne în vigoare până la 30 iunie 2017. O nouă prelungire a convenției cu până la doi ani este în interesul Uniunii.

                  Scopul prezentei propuneri este de a obține autorizația Consiliului pentru votul Comisiei, în numele Uniunii, în favoarea prelungirii convenției până la 30 iunie 2019, în cadrul Consiliului Internațional al Cerealelor. Decizia formală privind prelungirea convenției este programată pentru cea de a 45-a sesiune a Consiliului Internațional al Cerealelor, care va avea loc la 5 iunie 2017.

               •Coerența cu dispozițiile existente în domeniul de politică vizat

                  Nu se aplică.

               •Coerența cu alte politici ale Uniunii

                  Nu se aplică.

               2.TEMEIUL JURIDIC, SUBSIDIARITATEA ȘI PROPORȚIONALITATEA

               •Temeiul juridic

                  Articolul 207 și articolul 218 alineatul (9) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.

               •Subsidiaritatea (pentru competența neexclusivă)

                  Nu se aplică.

               •Proporționalitatea

                  Nu se aplică.

               •Alegerea instrumentului

                  Nu se aplică.

               3.REZULTATELE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRILOR IMPACTULUI

               Nu se aplică.

               4.IMPLICAȚIILE BUGETARE

                  Prelungirea convenției implică prelungirea contribuției UE la bugetul administrativ al Consiliului Internațional al Cerealelor, care acoperă atât Convenția din 1995 privind comerțul cu cereale, cât și Convenția privind asistența alimentară. Respectiva contribuție este înscrisă la postul 05 06 01 din bugetul UE (Acorduri internaționale privind agricultura).

               5.ALTE ELEMENTE

                  Nu se aplică.

               2017/0070 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Consiliului Internațional al Cerealelor, în ceea ce privește prelungirea Convenției din 1995 privind comerțul cu cereale

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Convenția din 1995 privind comerțul cu cereale a fost încheiată prin Decizia 96/88/CE a Consiliului
                  2
                pentru o perioadă de trei ani și a fost prelungită în mod regulat cu perioade de câte doi ani. Convenția a fost prelungită ultima dată printr-o decizie a Consiliului Internațional al Cerealelor în iunie 2015 și rămâne în vigoare până la 30 iunie 2017. O nouă prelungire este în interesul Uniunii.

               (2)Prin urmare, Comisia, care reprezintă Uniunea în cadrul Consiliului Internațional al Cerealelor, ar trebui să fie autorizată să voteze în favoarea acestei prelungiri,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Consiliului Internațional al Cerealelor este de a vota în favoarea prelungirii Convenției din 1995 privind comerțul cu cereale pentru o nouă perioadă de până la doi ani de la 1 iulie 2017.

               Comisia este autorizată să exprime această poziție în cadrul Consiliului Internațional al Cerealelor.

               Articolul 2

               Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

               Articolul 3

               Prezenta decizie se adresează Comisiei.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                        FIȘĂ FINANCIARĂ

                        FinancSt/17/
                        MK/ig/350345

                        6.221.2017.1

                        agri.ddg3.g.4(2017)613693

                        DATA: 19.1.2017

                        1.

                        RUBRICA BUGETARĂ:

                        Capitolul 05 06 ASPECTE INTERNAȚIONALE ALE DOMENIULUI DE POLITICĂ „AGRICULTURĂ ȘI DEZVOLTARE RURALĂ”

                        05 06 01 Acorduri internaționale privind agricultura

                        CREDITE:

                        B2017 8 105 849 EUR

                        2.

                        TITLUL:

                        Propunere de Decizie a Consiliului de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată de Uniunea Europeană în cadrul Consiliului Internațional al Cerealelor, în ceea ce privește prelungirea Convenției din 1995 privind comerțul cu cereale.

                        .

                        TEMEIUL JURIDIC: Articolul 207 coroborat cu articolul 218 alineatul (9) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.

                        4.

                        OBIECTIVE:

                        Prelungirea Convenției existente privind comerțul cu cereale cu încă doi ani (1.7.2017-30.6.2019).

                        5.

                        IMPLICAȚII FINANCIARE

                        PERIOADĂ DE 12 LUNI

                           (milioane EUR)

                        EXERCIȚIUL FINANCIAR ÎN CURS

                        2017

                        (milioane EUR)

                        EXERCIȚIUL FINANCIAR URMĂTOR

                        2018

                        (milioane EUR)

                        5.0

                        CHELTUIELI

                        -
                              DIN BUGETUL UE
                           (RESTITUIRI/INTERVENȚII)

                        -
                              DIN BUGETELE NAȚIONALE

                        -
                              ALTELE

                        0,49

                        0,41

                        5.1

                        VENITURI

                        -
                              RESURSE PROPRII ALE UE
                           (TAXE/TAXE VAMALE)

                        -
                              LA NIVEL NAȚIONAL

                        2019

                        5.0.1

                        CHELTUIELI ESTIMATE

                        0,42

                        5.1.1

                        VENITURI ESTIMATE

                        5.2

                        METODA DE CALCUL: Bazată pe ipoteze privind un număr estimativ de voturi ale UE (variază în fiecare an), referitor la o sumă estimată care urmează să fie plătită per vot în GBP.

                        6.0

                        PROIECTUL POATE FI FINANȚAT DIN CREDITE ÎNSCRISE ÎN CAPITOLUL CORESPUNZĂTOR DIN BUGETUL ACTUAL?

                        DA

                        6.1

                        PROIECTUL POATE FI FINANȚAT PRIN TRANSFER ÎNTRE CAPITOLELE BUGETULUI ACTUAL?

                        6.2

                        VA FI NECESAR UN BUGET SUPLIMENTAR?

                        6.3

                        VOR TREBUI INCLUSE CREDITE ÎN BUGETELE VIITOARE?

                        DA

                        OBSERVAȚII:

                        Suma care urmează să fie plătită efectiv poate varia în funcție de numărul final de voturi atribuite UE, de suma care trebuie plătită per vot în GBP și de cursul de schimb EUR/GBP.

                     (1)
                  JO L 21, 27.1.1996, p. 47.

                     (2)
                  Decizia 96/88/CE a Consiliului din 19 decembrie 1995 referitoare la aprobarea de către Comunitatea Europeană a Convenției privind comerțul cu cereale și a Convenției privind ajutorul alimentar, care constituie Acordul internațional din 1995 privind cerealele (JO L 21, 27.1.1996, p. 47).


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 27.7.2017
            COM(2017) 388 final
            2017/0167(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind încheierea Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Mauritius de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Republica Mauritius privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               Regulamentul (UE) nr. 610/2013 din 26 iunie 2013
                  1
                (denumit în continuare „modificarea Codului frontierelor Schengen”) a modificat Convenția de punere în aplicare a acordului Schengen (CAAS)
                  2
               , Regulamentul (CE) nr. 562/2006
                  3
                [Codul frontierelor Schengen (SBC)] și Regulamentul (CE) nr. 810/2009
                  4
                (Codul de vize) și – printre altele – a redefinit conceptul de scurtă ședere pentru resortisanții țărilor terțe în spațiul Schengen. Începând din 18 octombrie 2013, durata maximă de ședere autorizată pentru resortisanții țărilor terțe – indiferent dacă trebuie să dețină viză sau dacă sunt scutiți de aceasta – care intenționează să călătorească în spațiul Schengen pentru o ședere de scurtă durată este definită ca fiind o perioadă de „90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile”. Spre deosebire de definiția în vigoare până la 18 octombrie 2013 („trei luni, în cadrul unei perioade de șase luni, calculată de la data primei intrări”), noul concept este mai precis, dat fiind că stabilește durata în zile, iar nu în luni. În plus, sintagma „de la data primei intrări”, care a dat naștere la numeroase incertitudini și întrebări, a fost eliminată din definiție.

               Modificarea Codului frontierelor Schengen a introdus toate modificările necesare ale acquis-ului UE în materie de vize și frontiere, acestea vizând CAAS, Codul frontierelor Schengen, Codul de vize și Regulamentul (CE) nr. 539/2001
                  5
               . Cu toate acestea, conceptul de scurtă ședere este consacrat și în acordurile internaționale încheiate de Uniunea Europeană. Acordurile privind exonerarea de obligația de a deține viză încheiate cu Antigua și Barbuda
                  6
               , Bahamas
                  7
               , Barbados
                  8
               , Brazilia
                  9
               , Mauritius
                  10
               , Saint Kitts și Nevis
                  11
                și Seychelles
                  12
                se referă în continuare, atunci când definesc durata șederii fără viză, la vechea definiție („trei luni, în cadrul unei perioade de șase luni, calculată de la data primei intrări”
                  13
               ).

               La 16 iulie 2014, Comisia a adoptat o recomandare de decizie a Consiliului de autorizare a deschiderii negocierilor pentru modificarea acordului privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere încheiat între Uniunea Europeană și țările menționate mai sus
                  14
               , care a fost adoptată de Consiliu la 9 octombrie 2014
                  15
               . Obiectivul era acela de a pune în aplicare, în raport cu aceste șapte țări, noua definiție a conceptului de scurtă ședere, astfel cum a fost prevăzută de modificarea Codului frontierelor Schengen. În plus, exprimarea în zile, în loc de luni, din definiția dată în acordurile privind exonerarea de obligația de a deține viză conceptului de scurtă ședere este mai simplu de verificat și de calculat prin mijloace electronice/informatice, fiind, prin urmare, mai potrivită pentru sistemele centralizate de gestionare a frontierelor, cum ar fi sistemul de intrare/ieșire (EES)
                  16
                propus.

               În urma autorizării de către Consiliu, Comisia a demarat negocierile pentru modificarea acordurilor privind exonerarea de obligația de a deține viză încheiate cu șapte țări (Antigua și Barbuda, Bahamas, Barbados, Brazilia, Mauritius, Saint Kitts și Nevis și Seychelles).

               Negocierile cu Republica Mauritius s-au încheiat cu succes prin parafarea acordului de modificare la 11 noiembrie 2016. Ambele părți au convenit să adopte noua definiție a conceptului de scurtă ședere în întregul acord privind exonerarea de obligația de a deține viză încheiat între UE și Republica Mauritius. În plus, acordul implică modificarea unor detalii tehnice (a se vedea mai jos), dar nicio modificare nu este semnificativă din punctul de vedere al călătorului.

                  Situația specifică a Regatului Unit și a Irlandei este reflectată în preambulul la acord.

               2.TEMEIUL JURIDIC, SUBSIDIARITATEA ȘI PROPORȚIONALITATEA

               •Temeiul juridic

               Acordul trebuie să fie adoptat de către ambele părți contractante în conformitate cu procedurile fiecăreia. În ceea ce privește Uniunea, sunt necesare decizii ale Consiliului privind semnarea și încheierea acordului.

               Prezenta propunere se înaintează Consiliului în vederea autorizării încheierii acordului de modificare a acordului încheiat între Comunitatea Europeană și Republica Mauritius privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere.

               Acordul asigură coerența juridică, precum și armonizarea între statele membre, prin aderarea la noua definiție a conceptului de scurtă ședere, astfel cum este prevăzută de modificarea Codului frontierelor Schengen, care oferă o interpretare clară a acestui concept.

               Temeiul juridic al prezentei propuneri este articolul 77 alineatul (2) litera (a) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), coroborat cu articolul 218.

               Uniunea nu are competența de a aduce modificări la acordurile privind exonerarea de obligația de a deține viză care ar impune obligații celor patru țări asociate la punerea în aplicare a acquis-ului Schengen, inclusiv a politicii comune a vizelor. Pentru a asigura o abordare armonizată și punerea în aplicare a dispozițiilor privind durata de ședere autorizată în spațiul Schengen, o declarație comună este inclusă în acord, afirmând că este de dorit ca Republica Mauritius, pe de o parte, și Islanda, Liechtenstein, Norvegia și Elveția, pe de altă parte, să își modifice în mod corespunzător acordurile bilaterale existente privind exonerarea de obligația de a deține viză.

               Propunerea anexată constituie instrumentul juridic pentru încheierea acordului. Consiliul va hotărî cu majoritate calificată, după semnarea acordului, în numele Uniunii, de către o persoană desemnată de președinția Consiliului și după obținerea aprobării Parlamentului European, în conformitate cu articolul 218 alineatul (6) al doilea paragraf litera (a) din TFUE.

               •Subsidiaritatea (pentru competența neexclusivă)

               În cazul în care una dintre părțile contractante la un acord internațional este Uniunea Europeană, atunci nicio modificare a unui astfel de acord nu poate fi pusă în aplicare în mod legal de statele membre însele. Acordul cu Mauritius privind exonerarea de obligația de a deține viză a fost încheiat de către Uniunea Europeană. Prin urmare, este necesară o acțiune la nivelul Uniunii.

               În plus, încheierea de acorduri de către statele membre privind exonerarea de obligația de a deține viză ar afecta acquis-ul Uniunii în domeniul vizelor [articolul 3 alineatul (2) din TFUE].

               •Proporționalitatea

               Prezenta propunere nu depășește ceea ce este necesar pentru a atinge obiectivul urmărit, și anume modificarea acordului existent privind exonerarea de obligația de a deține viză încheiat între Mauritius și Uniune.

               3.IMPLICAȚIILE BUGETARE

               Propunerea nu generează costuri suplimentare pentru bugetul UE.

               4. REZULTATELE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR PĂRȚILOR INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI

               •Consultările părților interesate

               La 9 octombrie 2014, Consiliul a adoptat directive de negociere care autorizau Comisia să deschidă negocierile cu Republica Mauritius în vederea modificării acordului privind exonerarea de obligația de a deține viză încheiat între cele două părți. Statele membre au fost informate în legătură cu stadiul negocierilor în cadrul unor reuniuni ale Grupului de lucru pentru vize.

               5.ALTE ELEMENTE

               •Rezultatul negocierilor

                  Comisia consideră că obiectivele stabilite de Consiliu în cadrul directivelor sale de negociere au fost îndeplinite și că proiectul de acord este acceptabil pentru Uniune.

                  Textul final al acordului poate fi rezumat după cum urmează:

                  a. Durata șederii

                  Acordul stabilește scutirea de viză a cetățenilor Uniunii Europene și a celor din Republica Mauritius atunci când călătoresc pe teritoriul celeilalte părți contractante pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile (în loc de perioada maximă de trei luni, în cadrul unei perioade de șase luni, calculată de la data primei intrări). Noua definiție se utilizează în întregul acord dintre Uniunea Europeană și Republica Mauritius privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere.

                  b. Dispoziție finală – suspendarea acordului [articolul 8 alineatul (4)]

               Acordul modifică articolul 8 alineatul (4) ultima teză după cum urmează: „Partea contractantă care a suspendat aplicarea prezentului acord informează de îndată cealaltă parte contractantă, în momentul în care motivele suspendării nu mai există, și revocă suspendarea.” Prin adăugarea formulării „și revocă suspendarea” la textul actual, acordul modificat clarifică faptul că o suspendare a exonerării de obligația de a deține viză trebuie să fie revocată dacă motivele care au dus la suspendare nu mai există. Cu privire la acest aspect, modificarea aliniază formularea acordului privind exonerarea de obligația de a deține viză încheiat cu Mauritius cu cea a tuturor celorlalte acorduri privind exonerarea de obligația de a deține viză semnate de Uniune în 2015 și 2016. La 14 iunie 2016, Grupul de lucru pentru vize a fost consultat cu privire la această modificare și niciun stat membru nu a formulat obiecții.

                  c. Înlocuirea „Comunității” cu „Uniunea”

                  De la intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona, la 1 decembrie 2009, Uniunea Europeană are o personalitate juridică consolidată. Cu toate acestea, denumirea de „Comunitate Europeană” este în continuare consacrată în acordurile internaționale care au intrat în vigoare înaintea Tratatului de la Lisabona, cum este cazul Acordului dintre Comunitatea Europeană și Republica Mauritius privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere. Prin urmare, acordul de modificare înlocuiește termenul de „Comunitate” cu cel de „Uniune” în întregul acord de exonerare de obligația de a deține viză.

                  d. Declarații comune

                  La acord sunt anexate două declarații comune:

                  - una cu privire la interpretarea perioadei de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile

                  - și una privind Islanda, Norvegia, Elveția și Liechtenstein.

                  e. Intrarea în vigoare

                  Acordul va intra în vigoare în prima zi a celei de a șasea luni următoare datei la care ultima parte contractantă notifică celeilalte părți contractante că procedurile de ratificare au fost finalizate. Pentru a asigura securitatea juridică și pentru a permite călătorilor să înțeleagă și să respecte legislația, este necesară o perioadă de tranziție suficient de lungă. După ce ratificarea acordului a fost finalizată, termenul de șase luni va permite călătorilor să își încheie șederile de scurtă durată care sunt încă în întregime calculate în conformitate cu vechea definiție înainte de intrarea în vigoare a noii definiții a conceptului de scurtă ședere și a perioadei de referință retroactive de 180 de zile.

                  Acordul de modificare nu aduce atingere niciunei alte dispoziții a acordului în vigoare încheiat între Comunitatea Europeană și Republica Mauritius privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere, prin urmare nici dispozițiilor privind domeniul de aplicare teritorial.

               6.CONCLUZIE

               Având în vedere considerațiile de mai sus, Comisia propune Consiliului să aprobe, după obținerea aprobării Parlamentului European, Acordul dintre Uniunea Europeană și Republica Mauritius de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Republica Mauritius privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere.

               2017/0167 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind încheierea Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Mauritius de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Republica Mauritius privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 77 alineatul (2) litera (a), coroborat cu articolul 218 alineatul (6) al doilea paragraf litera (a) punctul (v),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               având în vedere aprobarea Parlamentului European
                  17
               ,

               întrucât:

               (1)Prin decizia din 30 noiembrie 2009, Consiliul a încheiat acordul dintre Comunitatea Europeană și Republica Mauritius privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere. Acordul stabilește posibilitatea de a călători fără viză pentru cetățenii Uniunii Europene și pentru cei din Mauritius în cazul călătoriilor pe teritoriul celeilalte părți contractante „pentru o perioadă maximă de trei luni, în cadrul unei perioade de șase luni”.

               (2)Regulamentul (UE) nr. 610/2013 al Parlamentului European și al Consiliului
                  18
                a adus unele modificări orizontale la acquis-ul Uniunii în materie de vize și frontiere și a definit șederea de scurtă durată ca fiind o perioadă de maximum 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile.

               (3)Este necesar ca acordul dintre Uniune și Republica Mauritius privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere să includă această nouă definiție, pentru a armoniza pe deplin regimul Uniunii de scurtă ședere.

               (4)Comisia a negociat, în numele Uniunii, un acord cu Republica Mauritius de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Republica Mauritius privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere (denumit în continuare „acordul”).

               (5)În conformitate cu Decizia (UE) 2017/[...] a Consiliului, acordul a fost semnat.

               (6)Prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Regatul Unit nu participă, în conformitate cu Decizia 2000/365/CE a Consiliului
                  19
               . Prin urmare, Regatul Unit nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale.

               (7)Prezenta decizie reprezintă o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Irlanda nu participă, în conformitate cu Decizia 2002/192/CE a Consiliului
                  20
               . Prin urmare, Irlanda nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale,

               (8)Prin urmare, acordul ar trebui aprobat,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Se aprobă, în numele Uniunii Europene, Acordul dintre Uniunea Europeană și Republica Mauritius de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Republica Mauritius privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere („acordul”).

               Textul acordului se anexează la prezenta decizie.

               Articolul 2

               Președintele Consiliului efectuează, în numele Uniunii, notificarea prevăzută la articolul 2 din acord
                  21
               .

               Articolul 3

               Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)
                  JO L 182, 29.6.2013, p. 1.

                     (2)
                  JO L 239, 22.9.2000, p. 19.

                     (3)
                  JO L 105, 13.4.2006, p. 1.

                     (4)
                  JO L 243, 15.9.2009, p. 1.

                     (5)
                  JO L 081, 21.3.2001, p. 1.

                     (6)
                  JO L 169, 30.6.2009, p. 3.

                     (7)
                  JO L 169, 30.6.2009, p. 24.

                     (8)
                  JO L 169, 30.6.2009, p. 10.

                     (9)
                  În ceea ce privește Brazilia, UE a încheiat două acorduri, unul pentru titularii de pașaport simplu (JO L 255, 21.9.2012, p. 4) și un altul pentru titularii de pașaport diplomatic, de serviciu sau oficial (JO L 66, 12.3.2011, p. 2).

                     (10)
                  JO L 169, 30.6.2009, p. 17.

                     (11)
                  JO L 169, 30.6.2009, p. 38.

                     (12)
                  JO L 169, 30.6.2009, p. 31.

                     (13)
                  A se vedea „Obiectivul” și „Durata șederii” din acorduri.

                     (14)
                  COM(2014) 468 final.

                     (15)
                  Decizia Consiliului de autorizare a Comisiei în vederea deschiderii de negocieri pentru modificarea acordurilor privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere încheiate între Uniunea/Comunitatea Europeană și Antigua și Barbuda, Uniunea Bahamas, Barbados, Republica Federativă a Braziliei, Republica Mauritius, Federația Saint Kitts și Nevis și Republica Seychelles, adoptată de Consiliu la 9.10.2014.

                     (16)
                  COM(2016) 194 final.

                     (17)
                  Aprobare dată la [...].

                     (18)
                  Regulamentul (UE) nr. 610/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul frontierelor Schengen), a Convenției de punere în aplicare a Acordului Schengen, a Regulamentelor (CE) nr. 1683/95 și (CE) nr. 539/2001 ale Consiliului și a Regulamentelor (CE) nr. 767/2008 și (CE) nr. 810/2009 ale Parlamentului European și ale Consiliului (JO L 182, 29.6.2013, p. 1).

                     (19)
                  Decizia 2000/365/CE a Consiliului din 29 mai 2000 privind solicitarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (JO L 131, 1.6.2000, p. 43).

                     (20)
                  Decizia 2002/192/CE a Consiliului din 28 februarie 2002 privind solicitarea Irlandei de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (JO L 64, 7.3.2002, p. 20).

                     (21)
                  Data intrării în vigoare a acordului va fi publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene de către Secretariatul General al Consiliului.

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 27.7.2017
            COM(2017) 388 final
            ANEXĂ
            la
            propunerea de decizie a Consiliului
            privind încheierea Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Mauritius de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Republica Mauritius privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

               ANEXĂ

               la

               propunerea de decizie a Consiliului

               privind încheierea Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Mauritius de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Republica Mauritius privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

               ACORD

               între Uniunea Europeană și Republica Mauritius de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Republica Mauritius privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

               UNIUNEA EUROPEANĂ,

               pe de o parte, și

               REPUBLICA MAURITIUS (denumită în continuare „Mauritius”),

               pe de altă parte,

               denumite în continuare împreună „părțile contractante”,

               AVÂND ÎN VEDERE Acordul dintre Comunitatea Europeană și Republica Mauritius privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere (denumit în continuare „acordul”), care a intrat în vigoare la 1 martie 2010,

               REAFIRMÂND importanța facilitării contactelor interpersonale,

               LUÂND ACT de faptul că acordul acționează în beneficiul cetățenilor părților contractante,

               LUÂND ÎN CONSIDERARE faptul că definiția conceptului de scurtă ședere prevăzută de acord (trei luni în cadrul unei perioade de șase luni, calculată de la data primei intrări) nu este suficient de precisă și, mai exact, că noțiunea „datei primei intrări” poate genera incertitudini și întrebări,

               ȚINÂND SEAMA de faptul că Regulamentul (UE) nr. 610/2013 din 26 iunie 2013 a adus unele modificări orizontale la acquis-ul „intern” al Uniunii în materie de vize și frontiere și a definit conceptul de scurtă ședere ca fiind o perioadă de „90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile”,

               LUÂND ÎN CONSIDERARE faptul că sistemul de intrare/ieșire care urmează să fie instituit de Uniunea Europeană impune utilizarea unei definiții clare și uniforme a conceptului de scurtă ședere, care să se aplice tuturor resortisanților țărilor terțe,

               DORIND să asigure buna circulație a călătorilor la punctele de trecere a frontierelor părților contractante,

               REAFIRMÂND că acordul se aplică cetățenilor tuturor statelor membre ale Uniunii Europene, cu excepția Regatului Unit și a Irlandei,

               LUÂND ÎN CONSIDERARE Protocolul privind poziția Regatului Unit și a Irlandei cu privire la spațiul de libertate, securitate și justiție și Protocolul privind integrarea acquis-ului Schengen în cadrul Uniunii Europene, anexate la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, și confirmând că prevederile prezentului acord nu se aplică Regatului Unit și Irlandei,

               CONVIN DUPĂ CUM URMEAZĂ:

               Articolul 1

               Acordul se modifică în conformitate cu dispozițiile prezentului articol:

               (1)În titlu și la articolul 3 alineatul (5), la articolul 6 alineatul (1) și la articolul 8 alineatul (7), cuvântul „Comunitate” se înlocuiește cu cuvântul „Uniune”.

               (2)La articolul 1, cuvintele „trei luni, în cadrul unei perioade de șase luni” se înlocuiesc cu cuvintele „90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile”.

               (3)La articolul 4, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:

               „Cetățenii Uniunii Europene pot rămâne pe teritoriul Mauritius pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile.”

               (4)La articolul 4, alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:

               „Cetățenii Mauritius pot rămâne pe teritoriul statelor membre care aplică integral acquis-ul Schengen pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile. Perioada respectivă se calculează independent de orice ședere într-un stat membru care nu aplică încă integral acquis-ul Schengen.

               Cetățenii Mauritius pot rămâne pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile pe teritoriul fiecărui stat membru care nu aplică încă integral acquis-ul Schengen, independent de perioada de ședere calculată pentru teritoriul statelor membre care aplică integral acquis-ul Schengen.”

               (5)La articolul 4 alineatul (3), cuvintele „trei luni” se înlocuiesc cu cuvintele „90 de zile”, iar cuvântul „comunitară” se înlocuiește cu sintagma „cu cea a Uniunii”.

               (6)La articolul 8 alineatul (4), ultima teză se înlocuiește cu următorul text:

               „Partea contractantă care a suspendat aplicarea prezentului acord informează de îndată cealaltă parte contractantă, în momentul în care motivele suspendării nu mai există, și revocă suspendarea.”

               Articolul 2

               Prezentul acord se ratifică sau se aprobă de către părțile contractante în conformitate cu procedurile corespunzătoare ale acestora și intră în vigoare în prima zi a celei de a șasea luni care urmează datei la care ultima parte notifică celeilalte părți încheierea procedurilor menționate anterior.

               Încheiat la […], în a […] zi a lunii […], în anul două mii șaptesprezece, în dublu exemplar în limbile bulgară, cehă, croată, daneză, engleză, estonă, finlandeză, franceză, germană, greacă, italiană, letonă, lituaniană, maghiară, malteză, neerlandeză, polonă, portugheză, română, slovacă, slovenă, spaniolă și suedeză, fiecare dintre aceste texte fiind în egală măsură autentic.

               Pentru Uniunea Europeană

               Pentru Republica Mauritius

               DECLARAȚIE COMUNĂ PRIVIND ISLANDA, NORVEGIA, ELVEȚIA ȘI LIECHTENSTEIN

               Este de dorit ca autoritățile din Norvegia, Islanda, Elveția și Liechtenstein, pe de o parte, și cele din Mauritius, pe de altă parte, să modifice fără întârziere acordurile bilaterale în vigoare privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere, în conformitate cu dispozițiile prezentul acord.

               Declarație comună cu privire la interpretarea conceptului de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile

               Părțile contractante înțeleg că perioada maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile, astfel cum este prevăzută la articolul 4 din acord, înseamnă fie o vizită continuă a cărei durată nu depășește 90 de zile în total în decursul oricărei perioade de 180 de zile, fie mai multe vizite consecutive a căror durată nu depășește 90 de zile în total în decursul oricărei perioade de 180 de zile.

               Termenul „oricare” presupune aplicarea unei perioade de referință mobile de 180 de zile, examinând, pentru fiecare zi a șederii, perioada de 180 de zile anterioară acestei zile, pentru a verifica dacă cerința privind durata de ședere de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile continuă să fie îndeplinită. Printre altele, aceasta înseamnă că o absență neîntreruptă de 90 zile permite o nouă ședere de până la 90 de zile.

               ________


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 3.7.2017
            COM(2017) 360 final
            2017/0150(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            de autorizare a României să accepte, în interesul Uniunii Europene, aderarea Republicii Chile, a Republicii Islanda și a Republicii Bahamas la Convenția de la Haga din 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXT

               •Temeiurile și obiectivele propunerii

               Obiectivul Convenției de la Haga din 25 octombrie 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii (denumită în continuare „Convenția din 1980”), ratificată până în prezent de 97 de țări, inclusiv de toate statele membre ale UE, este de a restabili statu-quo-ul prin înapoierea imediată a copiilor deplasați sau reținuți ilicit, prin intermediul unui sistem de cooperare între autoritățile centrale desemnate de părțile contractante.

               Întrucât prevenirea răpirii copiilor este o parte esențială a politicii UE de promovare a drepturilor copilului, Uniunea Europeană întreprinde acțiuni la nivel internațional în vederea îmbunătățirii aplicării Convenției din 1980 și încurajează țările terțe să adere la convenție.

               La 23 februarie 1994, Chile și-a depus instrumentul de aderare la Convenția din 1980. Convenția a intrat în vigoare în Chile la 1 mai 1994.

               Convenția din 1980 este deja în vigoare între Chile și 27 de state membre ale UE. Numai România nu a acceptat încă aderarea Republicii Chile la convenție.

               La 14 august 1996, Islanda și-a depus instrumentul de aderare la Convenția din 1980. Convenția a intrat în vigoare în Islanda la 1 septembrie 1996.

               Convenția din 1980 este deja în vigoare între Islanda și 27 de state membre ale UE. Numai România nu a acceptat încă aderarea Republicii Islanda la convenție.

               La 1 octombrie 1993, Bahamas și-a depus instrumentul de aderare la Convenția din 1980. Convenția a intrat în vigoare în Bahamas la 1 ianuarie 1994.

               Convenția din 1980 este deja în vigoare între Bahamas și 26 de state membre ale UE. Numai Danemarca și România nu au acceptat încă aderarea Republicii Bahamas la convenție.

               Conform articolului 38 alineatul (4) din Convenția din 1980, aceasta se aplică între statul care aderă și statele contractante care vor fi declarat că acceptă această aderare.

               Existența competenței exclusive a UE în ceea ce privește acceptarea aderării unui stat terț la Convenția din 1980 a fost confirmată de Curtea de Justiție a Uniunii Europene, care a fost consultată la inițiativa Comisiei.

               La 14 octombrie 2014, Curtea de Justiție a Uniunii Europene a emis avizul 1/13 care a statuat că acceptarea aderării unui stat terț la Convenția de la Haga din 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii ține de competența exclusivă a Uniunii Europene.

               Curtea a insistat asupra nevoii de uniformitate la nivelul UE în acest domeniu, în vederea evitării unei geometrii variabile între statele membre.

               Întrucât problema răpirii internaționale de copii intră în sfera competenței externe exclusive a Uniunii Europene, decizia privind acceptarea aderării Republicii Chile, a Republicii Islanda și a Republicii Bahamas trebuie luată la nivelul UE printr-o decizie a Consiliului. Prin urmare, România ar trebui să depună declarația de acceptare a aderării Republicii Chile, a Republicii Islanda și a Republicii Bahamas în interesul Uniunii Europene.

               Prin acceptarea de către România, Convenția din 1980 ar deveni aplicabilă între Bahamas și toate statele membre ale UE, cu excepția Danemarcei. În ceea ce privește Chile și Islanda, Convenția din 1980 va deveni aplicabilă între această țară și toate statele membre ale UE.

               •Coerența cu dispozițiile deja existente în domeniul de politică vizat

                  În ceea ce privește răpirea copiilor de către unul dintre părinți, Convenția de la Haga din 1980 este contrapartea internațională a Regulamentului nr. 2201/2003 al Consiliului (cunoscut sub denumirea de „Regulamentul Bruxelles IIa”), care reprezintă piatra de temelie a cooperării judiciare în cadrul UE în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești
                     1
                  .

                  Unul dintre obiectivele principale ale regulamentului este acela de a descuraja răpirile de copii între statele membre prin stabilirea de proceduri pentru a asigura înapoierea imediată a copilului în statul membru în care își are reședința obișnuită. În acest scop, Regulamentul Bruxelles IIa include, la articolul 11, procedura prevăzută în Convenția de la Haga din 1980 și o completează prin clarificarea unor aspecte ale acesteia, în special ascultarea copilului, perioada de timp necesară pentru a pronunța o hotărâre după depunerea unei cereri de înapoiere și motivele de refuz al înapoierii copilului. Regulamentul introduce, de asemenea, dispoziții care reglementează situațiile în care în state membre diferite se pronunță hotărâri contradictorii, de înapoiere și de refuz al înapoierii.

                  La nivel internațional, Uniunea Europeană sprijină aderarea statelor terțe la Convenția din 1980 pentru ca statele sale membre să se bazeze pe un cadru juridic comun atunci când tratează cazurile de răpiri internaționale de copii.

                  Au fost deja adoptate, între iunie 2015 și decembrie 2016, zece decizii ale Consiliului de acceptare a aderării la Convenția de la Haga din 1980 privind răpirea internațională de copii a zece țări terțe (Maroc, Singapore, Federația Rusă, Albania, Andorra, Seychelles, Armenia, Republica Coreea, Kazahstan și Peru)
                     2
                  .

               •Coerența cu alte domenii de politică a Uniunii

               Prezenta propunere este legată în mod evident de obiectivul general consacrat la articolul 3 din Tratatul privind Uniunea Europeană de a proteja drepturile copilului. Sistemul prevăzut de Convenția de la Haga din 1980 vizează protejarea copilului de efectele dăunătoare ale unei răpiri parentale și asigurarea faptului că respectivul copil poate menține contactul cu ambii părinți, de exemplu prin garantarea exercitării efective a drepturilor de vizitare.

               Trebuie menționată și legătura cu promovarea utilizării medierii în soluționarea litigiilor familiale transfrontaliere. Directiva privind anumite aspecte ale medierii în materie civilă și comercială
                  3
                se aplică și dreptului familiei în spațiul judiciar european comun. Convenția de la Haga din 1980 încurajează, de asemenea, soluționarea pe cale amiabilă a litigiilor familiale. Unul dintre ghidurile de bune practici elaborate în temeiul Convenției de la Haga din 1980, care este publicat de Conferința de la Haga privind dreptul internațional privat, este consacrat utilizării medierii pentru soluționarea litigiilor familiale internaționale legate de copii care intră în domeniul de aplicare al convenției. La inițiativa Comisiei Europene, acest ghid a fost tradus în toate limbile UE, în afara englezei și francezei, precum și în arabă, pentru a sprijini dialogul cu statele care nu au ratificat încă această convenție și pentru a contribui la găsirea, împreună cu țările care nu au ratificat convenția, a unor modalități concrete de soluționare a problemelor legate de răpirea internațională de copii
                  4
               .

               2.TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE

               •Temeiul juridic

                  Dat fiind că decizia se referă la un acord internațional, temeiul juridic aplicabil este articolul 218 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, coroborat cu articolul 81 alineatul (3). Consiliul hotărăște în unanimitate și după consultarea Parlamentului European.

                  Regatului Unit și Irlandei le revin obligații în temeiul Regulamentului (CE) nr. 2201/2003 și, în consecință, acestea participă la adoptarea și la aplicarea prezentei decizii.

                  În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul nr. 22 privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale.

               •Proporționalitatea

                  Prezenta propunere este elaborată după modelul deciziilor Consiliului adoptate deja pe aceeași temă și nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivului de a întreprinde acțiuni coerente la nivelul UE în ceea ce privește răpirea internațională de copii, prin asigurarea faptului că România acceptă aderarea Republicii Chile, a Republicii Islanda și a Republicii Bahamas la Convenția de la Haga din 1980 într-un anumit interval de timp.

               •3.REZULTATE ALE EVALUĂRILOR EX POST, CONSULTĂRILOR PĂRȚILOR INTERESATE ȘI EVALUĂRII IMPACTULUI

               •Consultările părților interesate

                  România, fiind consultată de către Comisie cu privire la disponibilitatea sa de a accepta aderarea Republicii Chile, a Republicii Islanda și a Republicii Bahamas la Convenția din 1980, a dat un răspuns pozitiv.

                  Din discuțiile purtate în cadrul reuniunii experților din 24 aprilie 2017 reiese că, în această etapă, nu există obiecții din partea statelor membre cu privire la acceptarea de către România a aderării Republicii Chile, a Republicii Islanda și a Republicii Bahamas la Convenția din 1980.

               •Obținerea și utilizarea expertizei

                  Având în vedere faptul că această convenție este deja în vigoare cu 27 de state membre în ceea ce privește Chile și Islanda și cu 26 de state membre în ceea ce privește Bahamas, opinia Comisiei și a experților din statele membre este că, în astfel de cazuri, nu este necesară o evaluare specifică a situației din țările terțe în cauză.

                  Experții din statele membre nu au semnalat nicio problemă cu privire la aplicarea Convenției din 1980 în ceea ce privește Chile, Islanda și Bahamas.

               •Evaluarea impactului

                  Pentru cele zece decizii ale Consiliului, adoptate deja între 2015 și 2016, privind acceptarea aderării mai multor state terțe la Convenția de la Haga din 1980 nu s-a efectuat nicio evaluare a impactului, având în vedere natura acestui act legislativ. În orice caz, s-a considerat că nu este necesară o evaluare specifică a situației din Chile, Islanda și Bahamas, dat fiind faptul că respectiva convenție este deja în vigoare cu 27, și, respectiv, cu 26 de state membre ale UE și că România și-a exprimat disponibilitatea de a accepta aderarea Republicii Chile, a Republicii Islanda și a Republicii Bahamas.

               •4.IMPLICAȚII BUGETARE

                  Decizia propusă nu are implicații bugetare.

               5.ELEMENTE DIVERSE

               •Planurile de implementare și mecanismele de monitorizare, evaluare și raportare

                  Având în vedere faptul că propunerea se referă numai la autorizarea României să accepte aderarea Republicii Chile, a Republicii Islanda și a Republicii Bahamas la Convenția din 1980, monitorizarea punerii în aplicare a acesteia este limitată la respectarea de către România a textului declarației, precum și a termenului pentru depunerea declarației și pentru notificarea Comisiei cu privire la depunere, astfel cum sunt stabilite în decizia Consiliului.

               2017/0150 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               de autorizare a României să accepte, în interesul Uniunii Europene, aderarea Republicii Chile, a Republicii Islanda și a Republicii Bahamas la Convenția de la Haga din 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 81 alineatul (3), coroborat cu articolul 218,

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               având în vedere avizul Parlamentului European
                  5
               ,

               întrucât:

               (1)Printre obiectivele pe care și le-a stabilit Uniunea Europeană se numără promovarea protecției drepturilor copilului, după cum se afirmă la articolul 3 din Tratatul privind Uniunea Europeană. Măsurile de protecție a copiilor împotriva deplasării sau reținerii ilicite reprezintă o parte esențială a acestei politici.

               (2)Consiliul a adoptat Regulamentul (CE) nr. 2201/2003
                  6
                (denumit în continuare „Regulamentul Bruxelles IIa”), care urmărește protejarea copiilor împotriva efectelor dăunătoare ale unei deplasări sau rețineri ilicite și stabilirea de proceduri în vederea asigurării înapoierii imediate a copiilor în statul în care își au reședința obișnuită, precum și în vederea garantării protecției drepturilor de vizitare și a drepturilor privind încredințarea.

               (3)Regulamentul Bruxelles IIa completează și consolidează Convenția de la Haga din 25 octombrie 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii (denumită în continuare „Convenția de la Haga din 1980”), care stabilește, la nivel internațional, un sistem de obligații și de cooperare între statele contractante și între autoritățile centrale și urmărește să asigure înapoierea imediată a copiilor deplasați sau reținuți ilicit.

               (4)Toate statele membre ale Uniunii sunt parte la Convenția de la Haga din 1980.

               (5)Uniunea încurajează statele terțe să adere la Convenția de la Haga din 1980 și sprijină punerea în aplicare corectă a Convenției de la Haga din 1980, prin participarea alături de statele membre, printre altele, la comisiile speciale organizate periodic de Conferința de la Haga de drept internațional privat.

               (6)Un cadru juridic comun aplicabil între statele membre ale Uniunii și statele terțe ar putea fi cea mai bună soluție pentru cazurile delicate de răpire internațională de copii.

               (7)Convenția de la Haga din 1980 prevede că aceasta se aplică în raporturile dintre statul aderent și acele state contractante care vor fi declarat că acceptă aderarea.

               (8)Convenția de la Haga din 1980 nu permite organizațiilor de integrare economică regională, precum Uniunea, să devină parte la aceasta. Prin urmare, Uniunea nu poate să adere la această convenție și nici să depună o declarație de acceptare a unui stat aderent.

               (9)În temeiul Avizului 1/13 al Curții de Justiție a Uniunii Europene, declarațiile de acceptare făcute în conformitate cu Convenția de la Haga din 1980 țin de competența externă exclusivă a Uniunii.

               (10)La 23 februarie 1994, Chile și-a depus instrumentul de aderare la Convenția din 1980. Convenția a intrat în vigoare în Chile la 1 mai 1994.

               (11)Toate statele membre vizate, cu excepția României, au acceptat deja aderarea Republicii Chile la Convenția de la Haga din 1980. Chile a acceptat Cipru, Slovenia, Bulgaria, Estonia, Letonia, Lituania și Malta. O evaluare a situației din Chile a condus la concluzia că România este în măsură să accepte, în interesul Uniunii, aderarea Republicii Chile în conformitate cu dispozițiile Convenției de la Haga din 1980.

               (12)La 14 august 1996, Islanda și-a depus instrumentul de aderare la Convenția din 1980. Convenția a intrat în vigoare în Islanda la 1 septembrie 1996.

               (13)Toate statele membre vizate, cu excepția României, au acceptat deja aderarea Republicii Islanda la Convenția de la Haga din 1980. Islanda a acceptat Bulgaria, Estonia, Letonia, Lituania și Malta. O evaluare a situației din Islanda a condus la concluzia că România este în măsură să accepte, în interesul Uniunii, aderarea Republicii Islanda în conformitate cu dispozițiile Convenției de la Haga din 1980.

               (14)La 1 octombrie 1993, Bahamas și-a depus instrumentul de aderare la Convenția din 1980. Convenția a intrat în vigoare în Bahamas la 1 ianuarie 1994.

               (15)Toate statele membre vizate, cu excepția României, au acceptat deja aderarea Republicii Bahamas la Convenția de la Haga din 1980. Bahamas a acceptat Bulgaria, Cipru, Estonia, Letonia, Lituania, Malta și Slovenia. O evaluare a situației din Bahamas a condus la concluzia că România este în măsură să accepte, în interesul Uniunii, aderarea Republicii Bahamas în conformitate cu dispozițiile Convenției de la Haga din 1980.

               (16)Prin urmare, România ar trebui autorizată să își depună declarația de acceptare a aderării Republicii Chile, a Republicii Islanda și a Republicii Bahamas, în interesul Uniunii, în conformitate cu dispozițiile prezentei decizii. Celelalte state membre ale Uniunii care au acceptat deja aderarea Republicii Chile, a Republicii Islanda și a Republicii Bahamas la Convenția de la Haga din 1980 nu trebuie să depună noi declarații de acceptare, deoarece declarațiile existente rămân valabile în temeiul dreptului internațional public.

               (17)Regatului Unit și Irlandei le revin obligații în temeiul Regulamentului Bruxelles IIa și participă la adoptarea și la aplicarea prezentei decizii.

               (18)În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul nr. 22 privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și aceasta nu i se aplică,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               1.
                     România este autorizată, prin prezenta decizie, să accepte aderarea Republicii Chile, a Republicii Islanda și a Republicii Bahamas la Convenția de la Haga din 25 octombrie 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii (denumită în continuare „Convenția de la Haga din 1980”), în interesul Uniunii.

               2.
                     România prezintă cel târziu până la … [douăsprezece luni de la data adoptării prezentei decizii] o declarație de acceptare a aderării Republicii Chile, a Republicii Islanda și a Republicii Bahamas la Convenția de la Haga din 1980, în interesul Uniunii, formulată după cum urmează:

               „[Denumirea completă a STATULUI MEMBRU] declară că acceptă aderarea Republicii Chile, a Republicii Islanda și a Republicii Bahamas la Convenția de la Haga din 25 octombrie 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii, în conformitate cu Decizia (UE) 2017/… a Consiliului*.”

                  73.
                     România informează Consiliul și Comisia cu privire la depunerea declarației de acceptare a aderării Republicii Chile, a Republicii Islanda și a Republicii Bahamas și transmite Comisiei textul declarației în termen de două luni de la depunerea acesteia.

               Articolul 2

               Statele membre care și-au depus declarația de acceptare a aderării Republicii Chile, a Republicii Islanda și a Republicii Bahamas la Convenția de la Haga din 1980 înainte de data adoptării prezentei decizii nu depun noi declarații.

               Articolul 3

               Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

               Articolul 4

               Prezenta decizie se adresează României.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)
                  JO L 338, 23.12.2003, p. 31.

                     (2)
                  Au fost deja adoptate zece decizii ale Consiliului de autorizare a statelor membre să accepte aderarea la Convenția din 1980 a următoarelor țări: Andorra (Decizia 2015/1023 a Consiliului, adoptată la 15 iunie 2015), Seychelles (Decizia 2015/2354 a Consiliului, adoptată la 10 decembrie 2015), Federația Rusă (Decizia 2015/2355 a Consiliului, adoptată la 10 decembrie 2015), Albania (Decizia 2015/2356 a Consiliului, adoptată la 10 decembrie 2015), Singapore (Decizia 2015/1024 a Consiliului, adoptată la 15 iunie 2015), Maroc (Decizia 2015/2357 a Consiliului, adoptată la 10 decembrie 2015), Armenia (Decizia 2015/2358 a Consiliului, adoptată la 10 decembrie 2015), Republica Coreea (Decizia 2016/2313 a Consiliului, adoptată la 8 decembrie 2016), Kazahstan (Decizia 2016/2311 a Consiliului adoptată la 8.12.2016) și Peru (Decizia 2016/2312 a Consiliului, adoptată la 8.12.2016).

                     (3)
                  Directiva 2008/52/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2008 privind anumite aspecte ale medierii în materie civilă și comercială (JO L 136, 24 mai 2008, p. 3).

                     (4)

                     https://assets.hcch.net/upload/mediation_ro.pdf

                     (5)
                  JO C , , p. .

                     (6)
                  Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 (JO L 338, 23.12.2003, p. 1).

                     (7)
                  JO: de introdus numărul prezentei decizii.


				|

		52013PC0252

			Propunere de DECIZIE A CONSILIULUI privind poziția care trebuie adoptată de Uniunea Europeană în cadrul Consiliului bilateral de supraveghere, în temeiul Acordului dintre Statele Unite ale Americii și Comunitatea Europeană privind cooperarea în materie de reglementare a siguranței aviației civile, în ceea ce privește Decizia nr. 0004 de modificare a anexei 1 la acord /* COM/2013/0252 final - 2013/0132 (NLE) */

			   	EXPUNERE DE MOTIVE
1.           CONTEXTUL
PROPUNERII
1.1       Context
În 2007, industria
aviației din SUA și-a manifestat îngrijorarea în legătură
cu faptul că onorariile și taxele percepute de Agenţia
Europeană de Siguranţă a Aviaţiei (AESA) nu fac
distincție între proiectele de certificare europeană și
validarea de către AESA a aprobărilor emise de Administrația
Federală a Aviației (FAA - Federal Aviation Administration) pentru
produse din SUA.
În
urma mai multor schimburi pe această temă, Comisia Europeană
(CE) a fost în cele din urmă de acord ca onorariile pentru validare
percepute de AESA să fie discutate în temeiul Acordului dintre Statele
Unite ale Americii și Comunitatea Europeană privind cooperarea în
materie de reglementare a siguranței aviației civile („acordul”).
Cu ocazia reuniunii
sale din iunie 2011, Consiliului bilateral de supraveghere (CBS) a convenit
să abordeze problema onorariilor percepute de AESA din partea
entităților din SUA care solicită validarea aprobărilor
emise de FAA în aplicarea anexei 1 la acord. Prin urmare, mandatul prin care se
instituie o echipă însărcinată cu examinarea chestiunii
onorariilor pentru validare (VFT - Validation Fees Team) a fost aprobat
în cadrul reuniunii CBS din 11 decembrie 2011.
VFT, formată
din reprezentanți ai FAA, ai CE și ai AESA, a primit din partea CBS
sarcina de a revizui actualele proceduri și metode ale AESA pentru
stabilirea onorariilor și taxelor aplicate validării produselor din
SUA, precum și de a elabora recomandări cu privire la modificarea
acordului în vederea abordării aspectelor asociate onorariilor percepute
de AESA pentru validarea produselor din SUA.
1.2       Înțelegerea
sistemului de onorarii și taxe al AESA
Toate onorariile
percepute de AESA sunt prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 593/2007 al
Comisiei (astfel cum a fost modificat), care stabilește onorariile și
taxele care trebuie percepute de AESA pentru toate sarcinile de certificare.
Acest regulament
identifică onorariile exacte care trebuie percepute pentru fiecare
certificat (anual pentru proiectele multianuale) și pentru fiecare
aprobare, precum și un tarif orar pentru anumite sarcini care
necesită plata cu ora. Toate sarcinile legate de certificarea produselor,
a pieselor și a echipamentelor (inclusiv aprobarea datelor pentru
reparații etc.), precum și activitățile legate de aprobarea
organizațiilor (inclusiv organizații de proiectare, de
producție, de întreținere etc.) trebuie plătite integral de
solicitanții acestor certificate/aprobări. În plus, costurile
suportate de AESA pentru menținerea navigabilității acestor
produse, piese și echipamente, precum și costurile aferente
supravegherii organizațiilor aprobate trebuie, de asemenea, să fie
acoperite integral și sunt abordate în regulamentul respectiv.
Onorariile
prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 593/2007 sunt ajustate anual cu un
coeficient legat de inflație. De asemenea, pentru a se asigura că
onoratiile continuă să compenseze costurile suportate de AESA,
onorariile respective sunt supuse unor revizuiri periodice și, dacă este
necesar, pot fi revizuite de către Comisie în conformitate cu procedura de
reglementare cu control. Onorariile sunt stabilite și actualizate cu
ajutorul unei combinații de date privind activitățile reale de
certificare și costurile suportate în trecut și date din planurile de
afaceri referitoare la evoluțiile viitoare. Pe baza acestor date se
calculează tarifele orare și ratele forfetare aplicabile. Această
metodă permite atât majorarea, cât și diminuarea onorariilor,
dacă acest lucru este justificat de datele avute în vedere.
1.3       Introducerea
în acord a unui coeficient de reducere
Din discuțiile
purtate de VFT, a reieșit că nici AESA, nici FAA nu au internalizat
pe deplin acordul. Deși ambii agenți tehnici lucrează cu un set
comun de principii de validare, menite să reprezinte intenția și
spiritul acordului, este evident că, în realitate, acordul nu este
valorificat pe deplin.
Baremele onorariilor
AESA țin seama în mod special de activitatea de certificare din anumite domenii
care are loc în afara UE. De exemplu, certificatele de tip suplimentar (STC)
clasificate la categoria „de bază” sunt facturate ca STC simple,
indiferent de complexitatea modificării concepției. De asemenea,
onorariile aferente activităților asociate cu menținerea navigabilității
unui certificat emis în afara UE sunt facturate la un tarif redus. În domeniul
acceptării aprobărilor organizațiilor, aprobările aferente
părții 145 fac, de asemenea, obiectul unor onorarii reduse.
Cu toate acestea,
Regulamentul (CE) nr. 593/2007 impune AESA să colecteze onorarii care
să reflecte costurile totale aferente certificării. Pentru
certificate și aprobări, onorariile se calculează în primul rând
cu ajutorul datelor istorice privind resursele angajate în proiecte similare,
combinate cu date din planul de afaceri. Pe baza acestei metode, AESA nu poate
să prevadă dispoziții speciale pentru partenerii săi
bilaterali, inclusiv Statele Unite, în regulamentul privind onorariile și
taxele. Dacă sunt necesare dispoziții speciale care
depășesc cadrul acestui regulament, ele trebuie prevăzute
într-un regulament înlocuitor sau într-un tratat internațional care
să prevaleze asupra regulamentului.
Pe această
bază și pentru a se alinia mai deplin la intenția articolului 14
din acord, care prevede că onorariile trebuie să fie echitabile,
rezonabile și proporționale cu serviciile, VFT a fost de acord cu
și a recomandat o decizie emisă de CBS cu privire la aplicarea unui
coeficient de reducere tabelelor relevante cu onorarii din Regulamentul (CE)
nr. 593/2007, pentru a fi luate în considerare în acord câștigurile în
materie de eficiență aferente procesului de validare. Acest
coeficient de reducere ar urma să fie încorporat în dispozițiile
anexei 1 pentru a se oferi derogarea necesară de la Regulamentul (CE) nr. 593/2007
prin intermediul acordului.
1.4       Aspecte
procedurale
Decizia relevantă a Consiliului și
acordul au intrat în vigoare la 1 mai 2011, ca urmare a
notificării de către părți a finalizării procedurilor
lor interne necesare intrării în vigoare a acordului.
Articolul 218
alineatul (9) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene
prevede că, la propunerea Comisiei, Consiliul adoptă o decizie de
stabilire a pozițiilor care trebuie adoptate în numele Uniunii în cadrul
unui organism creat printr-un acord, în cazul în care acest organism trebuie
să adopte acte cu efecte juridice.
În conformitate cu
articolul 4 alineatul (4) din Decizia 2011/719/UE[1] a Consiliului privind
încheierea Acordului între Statele Unite ale Americii și Comunitatea
Europeană privind cooperarea în materie de reglementare a siguranței
aviației civile, Consiliul decide în privința modificărilor
aduse anexelor la acord atunci când acestea atrag după sine orice
modificare a actelor legislative relevante ale Uniunii.
Prin urmare,
Consiliul trebuie să adopte o decizie privind poziția care trebuie
adoptată de UE în cadrul Consiliului bilateral de supraveghere cu privire
la decizia de modificare a anexei 1 la acord în conformitate cu proiectul de
decizie 0004 anexat la propunerea de decizie a Consiliului.
2.           REZULTATELE CONSULTĂRILOR CU
PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI
Statele membre au fost informate periodic pe
parcursul desfășurării lucrărilor.
3.           ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII
1.1.        Rezumatul acțiunii
propuse
Propunerea de modificare a anexei 1 la acord
va introduce un coeficient de reducere aplicabil onorariilor și taxelor
percepute de AESA în contextul validării produselor (aviatice) din SUA,
reflectând astfel spiritul acordului și beneficiile care urmează
să fie realizate datorită aplicării acestuia.
1.2.        Temeiul juridic
Articolul 100 alineatul (2)
coroborat cu articolul 218 alineatul (9) din Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene.
1.3.        Principiul
subsidiarității
Acordul acoperă aspecte care țin de
competența UE și în privința cărora relațiile cu
Statele Unite ale Americii trebuie menținute la nivelul UE.
1.4.        Impactul asupra
legislației UE în vigoare
În temeiul dispozițiilor actuale ale
Regulamentului (CE) nr. 593/2007, nu se face nicio distincție între
onorariile și taxele percepute de AESA pentru proiectele de certificare
(europeană) și validarea produselor provenind din țări
terțe cu care UE a încheiat un acord bilateral în domeniul siguranței
aviației. Un element esențial al acestor acorduri, care sunt
rezultatul încrederii reciproce dintre părți și al
recunoașterii mutuale a nivelului echivalent de siguranță a
sistemelor respective ale părților, îl reprezintă
câștigurile în materie de eficiență care decurg din încrederea
în procedurile și concluziile celeilalte părți, al căror
rezultat este o scădere a volumului activității legate de
validare și a costurilor aferente.
Impactul juridic al introducerii în anexa 1 la
acord a coeficientului de reducere avut în vedere va fi, în virtutea statutului
de tratat internațional al acordului, faptul că aceste
dispoziții vor prevala asupra dispozițiilor actuale ale
Regulamentului (CE) nr. 593/2007. Pentru ca această dispoziție
să devină aplicabilă nu numai ca urmare a acordului (UE/SUA), va
fi necesar să se includă în Regulamentul (CE) nr. 593/2007 o
dispoziție specială; procedura inițiată în acest sens se
află în curs de desfășurare în momentul redactării
prezentului document.
Referitor la implicațiile bugetare
probabile, vă rugăm să consultați punctul 4 de mai jos.
4.           IMPLICAȚIILE BUGETARE
Deficitul estimat în ceea ce privește
veniturile obținute de AESA din onorarii și taxe ca urmare a
intrării în vigoare a prezentei modificări a anexei 1 la acord s-ar
ridica la aproximativ 450 000 EUR, sumă care va fi acoperită
integral prin reafectări în cadrul bugetului „onorarii și taxe” al
agenției.
2013/0132 (NLE)
Propunere de
DECIZIE A CONSILIULUI
privind poziția care trebuie
adoptată de Uniunea Europeană în cadrul Consiliului bilateral de
supraveghere, în temeiul Acordului dintre Statele Unite ale Americii și
Comunitatea Europeană privind cooperarea în materie de reglementare a
siguranței aviației civile, în ceea ce privește Decizia nr. 0004
de modificare a anexei 1 la acord
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 100 alineatul (2),
coroborat cu articolul 218 alineatul (9),
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
întrucât:
(1)       Decizia 2011/719/UE a
Consiliului din 7 martie 2011 privind încheierea Acordului între Statele Unite
ale Americii și Comunitatea Europeană privind cooperarea în materie
de reglementare a siguranței aviației civile[2] (denumit în continuare
„acordul”) a intrat în vigoare la 1 mai 2011.
(2)       În temeiul articolului 3
alineatul C punctul 2 din acord, Consiliul bilateral de supraveghere instituit
prin articolul 3 alineatul A din acord poate modifica anexele la acord în
conformitate cu articolul 19 alineatul B din acord.
(3)       Este necesar să se
stabilească poziția care trebuie adoptată de Uniunea
Europeană în cadrul Consiliului bilateral de supraveghere în conformitate
cu articolul 4 alineatul (4) din Decizia 2011/719/UE a Consiliului în ceea ce
privește prezenta decizie specifică de modificare a anexei 1 la
acord,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Poziția care trebuie adoptată de
Uniunea Europeană în cadrul Consiliului bilateral de supraveghere (CBS), în
conformitate cu articolul 3 alineatul A din Acordul între Statele Unite ale
Americii și Comunitatea Europeană privind cooperarea în materie de
reglementare a siguranței aviației civile, în ceea ce privește
adoptarea unei decizii a CBS de modificare a anexei 1 la acord se bazează
pe proiectul de decizie 0004 a Consiliului bilateral de supraveghere, anexat la
prezenta decizie.
Articolul 2
Prezenta decizie intră în vigoare la data
adoptării.
Articolul 3
Prezenta decizie se adresează statelor
membre.
.
Adoptată la Bruxelles,
                                                                       Pentru
Consiliu
                                                                       Preşedintele
ANEXĂ
CONSILIUL BILATERAL DE SUPRAVEGHERE
PENTRU ACORDUL
ÎNTRE
STATELE UNITE ALE AMERICII
ȘI UNIUNEA EUROPEANĂ
PRIVIND COOPERAREA ÎN MATERIE DE REGLEMENTARE
A SIGURANȚEI AVIAȚIEI CIVILE
PROCESUL-VERBAL AL DECIZIEI
DECIZIA NR. 0004
În conformitate cu articolul 19 alineatul B din Acordul între Statele
Unite ale Americii și Comunitatea Europeană privind cooperarea în
materie de reglementare a siguranței aviației civile („acordul”),
care prevede efectuarea modificărilor anexelor la acord prin decizia
Consiliului bilateral de supraveghere („CBS”) instituit în temeiul articolului 3
din acord, CBS decide următoarele:
1.      Să modifice anexa
1 la acord prin adăugarea unui nou punct 3.2.11 cu următorul text:
„3.2.11(a)     Începând
cu data de 1 ianuarie 2013, onorariile impuse pe parcursul oricărui an
calendaristic de un agent tehnic unui solicitant sau unei entități
reglementate care solicită o validare efectuată de agentul tehnic în
cauză în temeiul punctului 3.2.4 pentru a aproba
                     (i)      proiectul
unei aeronave sau a unui motor, a unei elice sau a unui echipament de
aeronavă;
                     (ii)     un
certificat de tip suplimentar;
                     (iii)    anumite
modificări importante ale proiectului de tip, astfel cum sunt definite în
procedurile de implementare tehnică; sau
                     (iv)    modificări
ale nivelurilor de zgomot și de emisii
nu
depășește 95% din onorariile pe care agentul tehnic le-ar fi
impus solicitantului sau entității reglementate pe parcursul
aceluiași an calendaristic pentru emiterea unei aprobări echivalente
a unui proiect, a unui certificat de tip suplimentar, a unei modificări
importante sau a unei modificări a nivelurilor de zgomot și de emisii
prin intermediul unui proces de certificare.
(b)     Onorariile
impuse pe parcursul oricărui an calendaristic de un agent tehnic unui
solicitant sau unei entități reglementate care solicită o
validare efectuată de agentul tehnic în cauză în temeiul punctului 3.2.4
reflectă câștigurile în materie de eficiență prin
utilizarea unui proces de validare în locul unui proces de certificare. Aceste
câștiguri în materie de eficiență și reducerile aferente
ale onorariilor sunt justificate cu date relevante. Prin urmare, Consiliul
bilateral de supraveghere reexaminează periodic și ajustează în
mod corespunzător, prin intermediul unei decizii, procentajul
menționat la litera (a) de mai sus.”
2.      Reexaminarea periodică menționată la noul punct 3.2.11
litera (b) se realizează cel mult o dată la doi ani. După cum se
prevede la punctul 2.2.1 din anexa 1 la acord, Consiliul bilateral de
supraveghere este asistat de Comitetul de suprabeghere a certificării la
efectuarea acestor reexaminări și la elaborarea oricăror decizii
necesare. Reexaminarea și decizia se bazează pe datele furnizate de
agenții tehnici.
Modificarea intră în vigoare la data ultimei semnări a
acesteia de către părțile de mai jos.
Pentru Consiliul
bilateral de supraveghere:
 ADMINISTRAȚIA AVIAȚIEI FEDERALE DEPARTMENTUL TRANSPORTURI STATELE UNITE ALE AMERICII ||   || COMISIA EUROPEANĂ UNIUNEA EUROPEANĂ
   DE: ||     ||   ||   DE: ||
     TITLU: ||     Administrator asociat pentru siguranța aviației (Associate Administrator for Aviation Safety) ||   ||     TITLU: ||     Director, Aviație și afaceri internaționale în domeniul transporturilor, Direcția Generală Mobilitate și Transporturi
   DATA: ||     ||   ||   DATA: ||
   LOCUL: ||   Washington, DC ||   ||   LOCUL: ||   Bruxelles, Belgia
[1]               JO L 291, 9.11.2011, p. 1.
[2]               JO L 291, 9.11.2011, p. 1.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 18.10.2017
            COM(2017) 599 final
            2017/0261(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind contribuțiile financiare care trebuie plătite de statele membre pentru finanțarea Fondului european de dezvoltare, inclusiv a treia tranșă pentru exercițiul 2017

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXT

               •Temeiurile și obiectivele propunerii

                  Propunerea se referă la un proiect de decizie a Consiliului privind cea de a treia tranșă a contribuțiilor financiare la Fondul european de dezvoltare (FED) pe care statele membre trebuie să o plătească în exercițiul 2017.

                  Cel de al 11-lea FED și alte fonduri FED care sunt încă deschise (și anume, cel de al optulea, al nouălea și al 10-lea FED) sunt gestionate în temeiul următorului set de norme:

                  - actualul Acord de parteneriat între membrii grupului statelor din Africa, Caraibe și Pacific, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de altă parte („Acordul de parteneriat ACP-UE”), astfel cum a fost modificat ultima dată
                     1
                  ;

                  - Acordul intern dintre reprezentanții guvernelor statelor membre ale Uniunii Europene, reuniți în cadrul Consiliului, privind finanțarea ajutoarelor Uniunii Europene în baza cadrului financiar multianual pentru perioada 2014-2020, în conformitate cu Acordul de parteneriat ACP-UE, și privind alocarea de asistență financiară pentru țările și teritoriile de peste mări cărora li se aplică partea a patra din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene
                     2
                   („Acordul intern privind cel de al 11-lea FED”);

                  - Regulamentul (UE) 2015/323 al Consiliului privind regulamentul financiar aplicabil celui de al 11-lea Fond european de dezvoltare
                     3
                   („Regulamentul financiar al celui de al 11-lea FED”).

                  Documentele menționate mai sus conțin angajamente multianuale asumate de statele membre pentru a sprijini financiar trezoreria FED. Regulamentul financiar al celui de al 11-lea FED prevede că statele membre furnizează contribuții regulate la trezoreria FED, conform unor angajamente financiare prestabilite. Contribuțiile regulate sunt solicitate prin decizii tehnice ale Consiliului care reflectă execuția angajamentelor financiare decise anterior.

                  Prin urmare, unele rubrici din expunerea de motive nu sunt aplicabile solicitărilor de contribuții regulate precum prezenta solicitare.

               •Coerența cu dispozițiile deja existente în domeniul de politică vizat

                  A se vedea punctul 1. Temeiurile și obiectivele propunerii

               •Coerența cu alte domenii de politică a Uniunii

                  A se vedea punctul 1. Temeiurile și obiectivele propunerii

               2.TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE

               •Temeiul juridic

                  În conformitate cu articolul 21 alineatul (7) din Regulamentul financiar al celui de al 11lea FED, se precizează separat suma gestionată de Comisie și suma gestionată de Banca Europeană de Investiții (BEI).

                  În conformitate cu articolul 52 din Regulamentul financiar al celui de al 11-lea FED, BEI a transmis Comisiei previziunile sale actualizate cu privire la angajamentele și plățile pentru instrumentele pe care le gestionează.

                  În conformitate cu articolul 22 alineatul (1) din Regulamentul financiar al celui de 11lea FED, solicitările de contribuții utilizează mai întâi, succesiv, sumele disponibile din FEDurile anterioare. În ceea ce privește Comisia, toate sumele din FED-urile anterioare au fost epuizate. Prin urmare, solicitările de contribuții care fac obiectul prezentei propuneri vizează sume din cadrul celui de al 11-lea FED.

                  În conformitate cu articolul 21 alineatul (5) din Regulamentul financiar al celui de al 11lea FED, Consiliul hotărăște asupra acestei propuneri în termen de cel mult 21 de zile calendaristice de la prezentarea propunerii de către Comisie.

                  În conformitate cu articolul 2 din Decizia (UE) 2017/1206 a Consiliului
                     4
                  , se reduc contribuțiile statelor membre stabilite la articolul 1 alineatul (2) litera (a) din acordurile interne privind cel de al optulea și al nouălea FED. Reducerea se pune în aplicare cu ocazia celei de a treia tranșe din 2017 și/sau a primei tranșe din 2018 a contribuțiilor statelor membre, în funcție de opțiunea de ajustare aleasă de fiecare stat membru.

                  La articolul 23 alineatul (1) din Regulamentul financiar al celui de al 11-lea FED se prevede că statul membru care nu plătește tranșa din contribuție până la termenul stabilit va fi obligat să plătească dobândă pentru suma neplătită, conform procedurilor stabilite la același articol.

               •Subsidiaritatea (în cazul competențelor neexclusive)

                  A se vedea punctul 1. Temeiurile și obiectivele propunerii

               •Proporționalitatea

                  A se vedea punctul 1. Temeiurile și obiectivele propunerii

               •Alegerea instrumentului

                  A se vedea punctul 1. Temeiurile și obiectivele propunerii

               3.REZULTATE ALE EVALUĂRILOR EX POST, CONSULTĂRILOR PĂRȚILOR INTERESATE ȘI EVALUĂRII IMPACTULUI

               •Evaluările ex-post/verificarea adecvării legislației existente

                  Nu se aplică.

               •Consultările părților interesate

                  Nu se aplică.

               •Obținerea și utilizarea expertizei

                  Nu se aplică.

               •Evaluarea impactului

                  Nu se aplică.

               •Adecvarea reglementărilor și simplificarea

                  Nu se aplică.

               •Drepturile fundamentale

                  Nu se aplică.

               4.IMPLICAȚII BUGETARE

                  Nu se aplică.

               5.ELEMENTE DIVERSE

               •Planurile de implementare și mecanismele de monitorizare, evaluare și raportare

                  Nu se aplică.

               •Documentele explicative (în cazul directivelor)

                  Nu se aplică.

               •Explicații detaliate cu privire la prevederile specifice ale propunerii

                  Nu se aplică.

               2017/0261 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind contribuțiile financiare care trebuie plătite de statele membre pentru finanțarea Fondului european de dezvoltare, inclusiv a treia tranșă pentru exercițiul 2017

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană și Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

               având în vedere Acordul intern dintre reprezentanții guvernelor statelor membre ale Uniunii Europene, reuniți în cadrul Consiliului, privind finanțarea ajutoarelor Uniunii Europene în baza cadrului financiar multianual pentru perioada 2014-2020, în conformitate cu Acordul de parteneriat ACP-UE, și privind alocarea de asistență financiară pentru țările și teritoriile de peste mări cărora li se aplică partea a patra din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene
                  5
                („acordul intern”), în special articolul 7 alineatul (2),

               având în vedere Regulamentul (UE) 2015/323 al Consiliului din 2 martie 2015 privind regulamentul financiar aplicabil celui de al 11-lea Fond european de dezvoltare („Regulamentul financiar al celui de al 11-lea FED”)
                  6
               , în special articolul 21 alineatul (5),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)În conformitate cu procedura prevăzută la articolul 21 alineatul (5) din Regulamentul financiar al celui de al 11-lea FED, Comisia prezintă, până la 10 octombrie 2017, o propunere în care se specifică (a) valoarea celei de a treia tranșe a contribuției pentru exercițiul 2017 și (b) valoarea anuală revizuită a contribuției pentru exercițiul 2017, în cazul în care valoarea nu corespunde nevoilor reale.

               (2)În conformitate cu articolul 52 din Regulamentul financiar al celui de al 11-lea FED, Banca Europeană de Investiții a transmis Comisiei previziunile sale actualizate cu privire la angajamentele și plățile pentru instrumentele pe care le gestionează.

               (3)La articolul 22 alineatul (1) din Regulamentul financiar al celui de al 11-lea FED se prevede că solicitările de contribuții utilizează mai întâi sumele stabilite pentru FEDurile anterioare. Prin urmare, ar trebui să se facă o solicitare de fonduri din cel de al 11-lea FED pentru Comisia Europeană.

               (4)Prin Decizia (UE) 2016/2026, la 11 noiembrie 2016, Consiliul a adoptat, în baza unei propuneri a Comisiei Europene, decizia de a stabili valoarea anuală a contribuțiilor statelor membre la FED pentru exercițiul 2017 la 3 850 000 000 EUR pentru Comisia Europeană și la 150 000 000 EUR pentru Banca Europeană de Investiții
                  7
               .

               (5)Consiliul a adoptat o reducere a contribuției din fondurile dezangajate ale celui de al optulea și al nouălea FED în valoare de 200 000 000 EUR
                  8
               ,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Contribuțiile individuale la Fondul european de dezvoltare pe care statele membre trebuie să le plătească Comisiei Europene și Băncii Europene de Investiții în cadrul celei de a treia tranșe pentru exercițiul 2017 sunt prevăzute în tabelul din anexa la prezenta decizie.

               Plata acestor contribuții poate fi combinată cu ajustările efectuate în contextul punerii în aplicare a reducerii contribuțiilor în valoare de 200 000 000 EUR din fondurile dezangajate în cadrul celui de al optulea și al nouălea FED, în urma unui plan de ajustare comunicat de fiecare stat membru.

               Articolul 2

               Prezenta decizie se adresează statelor membre.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)
                  JO L 317, 15.12.2000, p. 3.

                     (2)
                  JO L 210, 6.8.2013, p. 1.

                     (3)
                  JO L 58, 3.3.2015, p. 17-38.

                     (4)
                  JO L 173, 6.7.2017, p. 15

                     (5)
                  JO L 210, 6.8.2013, p. 1.

                     (6)
                  JO L 58, 3.3.2015, p. 17-38.

                     (7)
                  JO L 313, 19.11.2016, p. 25-27.

                     (8)
                  JO L 173, 6.7.2017, p. 15

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 18.10.2017
            COM(2017) 599 final
            ANEXĂ
            la
            Propunerea de decizie a Consiliului
            privind contribuțiile financiare care trebuie plătite de statele membre pentru finanțarea Fondului european de dezvoltare, inclusiv a treia tranșă pentru exercițiul 2017

               ANEXĂ

                        STAT MEMBRU

                        Cheie al 10-lea FED (%)

                        Cheie al 11-lea FED (%)

                        A treia tranșă pentru exercițiul 2017 (EUR)

                        Total

                        Comisia Europeană

                        BEI

                        Al 11-lea FED

                        Al 10-lea FED

                        BELGIA

                        3,53

                        3,24927

                        27 618 795,00

                        0,00

                        27 618 795,00

                        BULGARIA

                        0,14

                        0,21853

                        1 857 505,00

                        0,00

                        1 857 505,00

                        REPUBLICA CEHĂ

                        0,51

                        0,79745

                        6 778 325,00

                        0,00

                        6 778 325,00

                        DANEMARCA

                        2,00

                        1,98045

                        16 833 825,00

                        0,00

                        16 833 825,00

                        GERMANIA

                        20,50

                        20,57980

                        174 928 300,00

                        0,00

                        174 928 300,00

                        ESTONIA

                        0,05

                        0,08635

                        733 975,00

                        0,00

                        733 975,00

                        IRLANDA

                        0,91

                        0,94006

                        7 990 510,00

                        0,00

                        7 990 510,00

                        GRECIA

                        1,47

                        1,50735

                        12 812 475,00

                        0,00

                        12 812 475,00

                        SPANIA

                        7,85

                        7,93248

                        67 426 080,00

                        0,00

                        67 426 080,00

                        FRANȚA

                        19,55

                        17,81269

                        151 407 865,00

                        0,00

                        151 407 865,00

                        CROAȚIA

                        0,00

                        0,22518

                        1 914 030,00

                        0,00

                        1 914 030,00

                        ITALIA

                        12,86

                        12,53009

                        106 505 765,00

                        0,00

                        106 505 765,00

                        CIPRU

                        0,09

                        0,11162

                        948 770,00

                        0,00

                        948 770,00

                        LETONIA

                        0,07

                        0,11612

                        987 020,00

                        0,00

                        987 020,00

                        LITUANIA

                        0,12

                        0,18077

                        1 536 545,00

                        0,00

                        1 536 545,00

                        LUXEMBURG

                        0,27

                        0,25509

                        2 168 265,00

                        0,00

                        2 168 265,00

                        UNGARIA

                        0,55

                        0,61456

                        5 223 760,00

                        0,00

                        5 223 760,00

                        MALTA

                        0,03

                        0,03801

                        323 085,00

                        0,00

                        323 085,00

                        ȚĂRILE DE JOS

                        4,85

                        4,77678

                        40 602 630,00

                        0,00

                        40 602 630,00

                        AUSTRIA

                        2,41

                        2,39757

                        20 379 345,00

                        0,00

                        20 379 345,00

                        POLONIA

                        1,30

                        2,00734

                        17 062 390,00

                        0,00

                        17 062 390,00

                        PORTUGALIA

                        1,15

                        1,19679

                        10 172 715,00

                        0,00

                        10 172 715,00

                        ROMÂNIA

                        0,37

                        0,71815

                        6 104 275,00

                        0,00

                        6 104 275,00

                        SLOVENIA

                        0,18

                        0,22452

                        1 908 420,00

                        0,00

                        1 908 420,00

                        SLOVACIA

                        0,21

                        0,37616

                        3 197 360,00

                        0,00

                        3 197 360,00

                        FINLANDA

                        1,47

                        1,50909

                        12 827 265,00

                        0,00

                        12 827 265,00

                        SUEDIA

                        2,74

                        2,93911

                        24 982 435,00

                        0,00

                        24 982 435,00

                        REGATUL UNIT

                        14,82

                        14,67862

                        124 768 270,00

                        0,00

                        124 768 270,00

                        TOTAL UE-28

                        100,00

                        100,00

                        850 000 000,00

                        0,00

                        850 000 000,00