               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 22.4.2022
            COM(2022) 176 final
            2022/0116(NLE)

            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Comitetului APE instituit prin Acordul de parteneriat economic preliminar dintre Ghana, pe de o parte, și Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte, în ceea ce privește adoptarea regulamentului de procedură pentru soluționarea litigiilor

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.Obiectul propunerii

               Prezenta propunere se referă la decizia de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Comitetului APE instituit prin Acordul de parteneriat economic preliminar dintre Ghana, pe de o parte, și Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte, în ceea ce privește adoptarea regulamentului de procedură pentru soluționarea litigiilor și a codului de conduită.

               2.Contextul propunerii

               2.1.Acordul de parteneriat economic preliminar dintre Ghana, pe de o parte, și Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte

               Acordul de parteneriat economic preliminar dintre Ghana, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte („acordul”) are scopul:

               (a)de a permite Ghanei să beneficieze de un acces sporit pe piață acordat de Uniune în contextul negocierilor APE și de a evita astfel perturbarea schimburilor comerciale dintre Ghana și Uniune la expirarea regimului comercial tranzitoriu al Acordului de la Cotonou la 31 decembrie 2007, în așteptarea încheierii unui APE deplin;

               (b)de a stabili bazele pentru negocierea unui APE care să contribuie la reducerea sărăciei, să promoveze integrarea regională, cooperarea economică și buna guvernare în Africa de Vest și să îmbunătățească capacitățile Africii de Vest în ceea ce privește politicile comerciale și aspectele legate de comerț;

               (c)de a promova integrarea armonioasă și progresivă a Ghanei în economia mondială, în conformitate cu opțiunile politice și prioritățile sale în materie de dezvoltare;

               (d)de a consolida relațiile existente între părți pe baza solidarității și a interesului reciproc;

               (e)de a crea un acord compatibil cu articolul XXIV din GATT 1994.

               Acordul se aplică provizoriu între Ghana, pe de o parte, și Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte, de la 15 decembrie 2016.

               2.2.Comitetul APE

               Potrivit articolului 73 din acord, Comitetul APE este responsabil de administrarea tuturor domeniilor vizate de acord și de realizarea tuturor sarcinilor menționate în acord. Acordul prevede, de asemenea, că regulamentul de organizare și funcționare al comitetului va fi stabilit de acesta. Comitetul a adoptat regulamentul său de procedură în consecință
                  1
               .

               La titlul V (Evitarea diferendelor și soluționarea acestora), articolul 59 (Norme de procedură) prevede că procedurile de soluționare a litigiilor prevăzute la capitolul 3 din acest titlu se reglementează prin regulamentul de procedură care se adoptă de Comitetul APE în termen de trei luni de la instituirea sa. Articolul 64 alineatul (2) prevede că la regulamentul de procedură se anexează un cod de conduită. Este adecvat ca în cazul mediatorilor să se aplice codul de conduită pentru arbitri.

               2.3.Actul avut în vedere de Comitetul APE

               În cursul celei de-a doua jumătăți a anului 2022, Comitetul APE urmează să adopte o decizie privind regulamentul de procedură pentru soluționarea litigiilor („actul avut în vedere”). Scopul actului avut în vedere este de a stabili regulamentul de procedură care reglementează soluționarea litigiilor și codul de conduită aferent.

               3.Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii

               Prezenta propunere de Decizie a Consiliului stabilește poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Comitetului APE instituit prin acord cu privire la regulamentul de procedură pentru soluționarea litigiilor și codul de conduită aferent. Este adecvat ca în cazul mediatorilor să se aplice codul de conduită pentru arbitri.

               Părțile la acord au discutat regulamentul de procedură și codul de conduită avute în vedere și au convenit că, sub rezerva procedurilor decizionale ale Uniunii, Comitetul APE ar trebui să adopte regulamentul de procedură și codul de conduită în cauză în a doua jumătate a anului 2022.

               Conținutul regulamentului de procedură și cel al codului de conduită aferent, avute în vedere, sunt similare cu cele ale regulamentului de procedură și ale codului de conduită din cadrul altor acorduri comerciale ale Uniunii.

               Regulamentul de procedură este esențial pentru finalizarea cadrului instituțional al acordului și, prin urmare, pentru asigurarea punerii în aplicare fără probleme a acordului.

               4.Temei juridic

               4.1.Temei juridic procedural

               4.1.1.Principii

               Articolul 218 alineatul (9) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) prevede posibilitatea adoptării unor decizii de stabilire „a pozițiilor care trebuie adoptate în numele Uniunii în cadrul unui organism creat printr-un acord, în cazul în care acest organism trebuie să adopte acte cu efecte juridice, cu excepția actelor care modifică sau completează cadrul instituțional al acordului.”

               Conceptul de „acte cu efecte juridice” include actele care au efecte juridice în temeiul normelor de drept internațional aplicabile organismului în cauză. Sunt incluse, de asemenea, instrumentele care nu au un caracter obligatoriu în temeiul dreptului internațional, dar care „au vocația de a influența în mod decisiv conținutul reglementării adoptate de legiuitorul Uniunii”
                  2
               .

               4.1.2.Aplicarea la cazul în discuție

               Comitetul APE este un organism creat printr-un acord, și anume APE preliminar UE-Ghana.

               Actul pe care Comitetul APE este invitat să îl adopte este un act cu efecte juridice, întrucât va stabili norme juridice obligatorii care reglementează soluționarea litigiilor dintre părți.

               Actul avut în vedere nu completează și nu modifică cadrul instituțional al acordului.

               Prin urmare, temeiul juridic procedural al propunerii de decizie este articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               4.2.Temeiul juridic material

               4.2.1.Principii

               Temeiul juridic material al unei decizii adoptate în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE depinde în primul rând de obiectivul și de conținutul actului avut în vedere cu privire la care se adoptă o poziție în numele Uniunii. În cazul în care actul avut în vedere urmărește două obiective sau include două elemente, iar unul dintre aceste obiective sau elemente poate fi identificat ca fiind obiectivul sau elementul principal, iar celălalt obiectiv sau element are mai degrabă un caracter accesoriu, decizia adoptată în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE trebuie să se întemeieze pe un singur temei juridic material, respectiv pe cel impus de obiectivul sau de elementul principal sau predominant.

               4.2.2.Aplicarea la cazul în discuție

               În temeiul articolului 46 din acord, mecanismul de prevenire și soluționare a litigiilor prevăzut de acord în cadrul titlului V nu se aplică titlului II din acord („Parteneriat pentru dezvoltare”). Rezultă că mecanismul de evitare și soluționare a litigiilor de la titlul V se aplică litigiilor vizând aspecte comerciale care, din punctul de vedere al Uniunii, intră sub incidența politicii comerciale comune. Prin urmare, regulamentul de procedură și codul de conduită aferent care urmează să fie adoptate de Comitetul APE în temeiul articolului 59 și al articolului 64 alineatul (2) ale titlului V din acord se vor aplica, la rândul lor, litigiilor vizând aspectele comerciale.

               Având în vedere cele de mai sus, este clar că conținutul actului avut în vedere se referă la politica comercială comună.

               Prin urmare, temeiul juridic material al deciziei propuse este articolul 207 alineatul (4) primul paragraf din TFUE.

               4.3.Concluzie

               Temeiul juridic al deciziei propuse ar trebui să fie articolul 207 alineatul (4) primul paragraf din TFUE, coroborat cu articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               5.Publicarea actului avut în vedere

               Întrucât actul Comitetului APE va introduce regulamentul de procedură pentru soluționarea litigiilor în cadrul acordului, este adecvat ca el să fie publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene după adoptarea sa.

               2022/0116 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Comitetului APE instituit prin Acordul de parteneriat economic preliminar dintre Ghana, pe de o parte, și Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte, în ceea ce privește adoptarea regulamentului de procedură pentru soluționarea litigiilor

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 alineatul (4) primul paragraf, coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Uniunea Europeană și statele sale membre au semnat Acordul de parteneriat economic preliminar („APE”) între Ghana, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte, la 28 iulie 2016
                  3
                („acordul”). Acordul se aplică provizoriu între UE și statele sale membre, pe de o parte, și Ghana, pe de altă parte, de la 15 decembrie 2016
                  4
               .

               (2)În temeiul articolului 73 alineatul (3), Comitetul APE este responsabil de administrarea tuturor domeniilor vizate de acordul respectiv și de realizarea tuturor sarcinilor menționate în respectivul acord.

               (3)În temeiul articolului 59, procedurile de soluționare a litigiilor se reglementează prin regulamentul de procedură, care se adoptă de Comitetul APE în termen de trei luni de la instituirea sa.

               (4)Articolul 64 alineatul (2) prevede că la regulamentul de procedură se anexează un cod de conduită. Funcția codului de conduită este de a stabili principii directoare, drepturi și obligații pe care arbitrii trebuie să le respecte. Este adecvat ca aplicarea Codului de conduită pentru arbitri în cazul mediatorilor să se efectueze mutatis mutandis.

               (5)Comitetul APE urmează să adopte o decizie cu privire la regulamentul de procedură pentru soluționarea litigiilor în a doua jumătate a anului 2022.

               (6)Este adecvat să se stabilească poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Comitetului APE, întrucât decizia Comitetului APE avută în vedere va stabili norme obligatorii din punct de vedere juridic care reglementează soluționarea litigiilor,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii se bazează pe anexa la prezenta decizie.

               Articolul 2

               Prezenta decizie se adresează Comisiei.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)

                        Decizia nr. 1/2021 a Comitetului APE instituit în temeiul Acordului de parteneriat economic preliminar dintre Ghana, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte, din 29 iulie 2021 privind adoptarea regulamentului de procedură al Comitetului APE (JO L 459, 22.12.2021, p. 3).

                     (2)

                        Hotărârea Curții de Justiție din 7 octombrie 2014, Germania/Consiliu, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punctele 61 – 64.

                     (3)

                        Acordul de parteneriat economic preliminar dintre Ghana, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte (JO L 287, 21.10.2016, p. 3).

                     (4)

                        Decizia (UE) 2016/1850 a Consiliului din 21 noiembrie 2008 privind semnarea și aplicarea cu titlu provizoriu a Acordului de parteneriat economic preliminar între Ghana, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de altă parte.

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 22.4.2022
            COM(2022) 176 final

            ANEXĂ
            la
            Propunerea de Decizie a Consiliului
            privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Comitetului APE instituit prin Acordul de parteneriat economic preliminar dintre Ghana, pe de o parte, și Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte, în ceea ce privește adoptarea regulamentului de procedură pentru soluționarea litigiilor

               ANEXĂ

               DECIZIA Nr. … /2022 A COMITETULUI APE

               instituit prin Acordul de parteneriat economic preliminar dintre Ghana, pe de o parte, și Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte, privind adoptarea regulamentului de procedură pentru soluționarea litigiilor

               COMITETUL APE,

               având în vedere Acordul de parteneriat economic preliminar dintre Ghana, pe de o parte și Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte
                  1
                (denumit în continuare „acordul”), semnat la Bruxelles la 28 iulie 2016, în special articolul 59,

               Întrucât acordul prevede că procedurile de soluționare a litigiilor se reglementează prin regulamentul de procedură, care se adoptă de Comitetul APE. Codul de conduită se anexează la respectivul regulament de procedură,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Regulamentul de procedură pentru soluționarea litigiilor se adoptă astfel cum se prevede în anexă.

               Articolul 2

               Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

               Adoptată la,

               ANEXĂ

               REGULAMENT DE PROCEDURĂ PENTRU SOLUȚIONAREA LITIGIILOR

               a. Definiții

               1.În capitolul 3 (Proceduri de soluționare a litigiilor) din acord și în temeiul prezentului regulament de procedură, se aplică următoarele definiții:

               (a)„personal administrativ”, în legătură cu un arbitru, înseamnă persoanele aflate sub conducerea și sub controlul unui arbitru, altele decât asistenții;

               (b)„consilier” înseamnă o persoană angajată de o parte pentru a consilia sau a asista respectiva parte în cadrul activității comisiei de arbitraj;

               (c)„asistent” înseamnă o persoană care, în temeiul mandatului unui arbitru și sub conducerea și sub controlul acestuia, desfășoară activități de cercetare sau îl asistă pe respectivul arbitru în activitatea sa;

               (d)„partea reclamantă” înseamnă orice parte care solicită instituirea unei comisii de arbitraj în conformitate cu articolul 49 (Inițierea procedurii de arbitraj) din acord;

               (e)„zi” înseamnă o zi calendaristică;

               (f)„comisie de arbitraj” înseamnă o comisie instituită în temeiul articolului 50 (Instituirea comisiei de arbitraj) din acord;

               (g)„membru al comisiei” sau „arbitru” înseamnă un membru al unei comisii de arbitraj;

               (h)„parte pârâtă” înseamnă partea acuzată de încălcarea dispozițiilor vizate;

               (i)„reprezentant al unei părți” înseamnă un angajat sau orice persoană numită de un minister sau de o agenție sau de orice altă entitate publică a unei părți, care reprezintă partea respectivă în cadrul unui litigiu aflat sub incidența acordului.

               b. Notificări

               2.Orice cerere, aviz, observații scrise sau alt document:

               (a)ale comisiei de arbitraj se transmit ambelor părți în același timp;

               (b)ale unei părți, care sunt adresate comisiei de arbitraj, se transmit în copie celeilalte părți, în același timp; precum și

               (c)ale unei părți, care sunt adresate celeilalte părți, se transmit în copie comisiei de arbitraj, în același timp, după caz.

               3.Orice notificare menționată la punctul 2 se efectuează prin e-mail sau, după caz, prin orice alt mijloc de telecomunicații care permite înregistrarea trimiterii notificării. În absența unor dovezi contrare, o astfel de notificare se consideră livrată la data transmiterii ei.

               4.Toate notificările se adresează Direcției Generale Comerț a Comisiei Europene și, respectiv, directorului general al Ministerul Comerțului și Industriei din Ghana.

               5.Erorile minore de redactare din orice solicitare, aviz, observații scrise sau alt document referitor la procedurile comisiei de arbitraj pot fi corectate prin transmiterea unui nou document în care se indică în mod clar modificările.

               6.Dacă ultima zi pentru transmiterea unui document coincide cu o zi nelucrătoare a instituțiilor Uniunii Europene sau a guvernului din Ghana, termenul de transmitere a documentului se încheie în ziua lucrătoare imediat următoare.

               c. Numirea arbitrilor

               7.În cazul în care, în temeiul articolului 50.3 (Instituirea comisiei de arbitraj) din acord, un arbitru este selectat prin tragere la sorți, copreședintele Comitetului APE din partea părții reclamante îl informează de îndată pe copreședintele părții pârâte cu privire la data, ora și locul de desfășurare a tragerii la sorți. Copreședintelui Comitetului APE din partea părții reclamante sau delegatului acestuia i se solicită să efectueze și efectuează tragerea la sorți, astfel cum se prevede la articolul 50 (Instituirea comisiei de arbitraj) alineatele (3) și (4) din acord. Copreședintele Comitetului APE din partea părții reclamante poate delega această selecție prin tragere la sorți a arbitrului.

               8.Copreședintele Comitetului APE din partea părții reclamante selectează prin tragere la sorți arbitrul sau președintele, în termen de cinci zile de la expirarea termenului menționat la articolul 50 (Instituirea comisiei de arbitraj) alineatul (2), în cazul în care oricare dintre sublistele menționate la articolul 64 (Lista arbitrilor) alineatul (1):

               (a)nu este stabilită, din rândul persoanelor care au fost propuse în mod oficial de către una dintre părți sau de ambele părți pentru stabilirea respectivei subliste sau

               (b)nu mai conține cel puțin cinci persoane, dintre cele care rămân pe respectiva sublistă.

               Copreședintele Comitetului APE din partea părții reclamante poate delega această selecție prin tragere la sorți a arbitrului.

               9.Copreședintele Comitetului APE din partea părții reclamante informează, în scris, fiecare persoană care a fost selectată pentru a fi arbitru cu privire la numirea sa. Fiecare persoană confirmă ambelor părți disponibilitatea sa în termen de cinci zile de la data la care a fost informată cu privire la numirea sa. În scopul stabilirii datei instituirii comisiei de arbitraj în conformitate cu articolul 50 (Instituirea comisiei de arbitraj) alineatul (5) din acord, data la care sunt selectați membrii comisiei se consideră a fi data la care ultimul dintre cei trei membri selectați a anunțat acceptarea numirii.

               d. Mandat

               10.Dacă părțile nu au convenit altfel, în termen de cinci zile de la data constituirii comisiei de arbitraj, mandatul este:

               „examinarea, în lumina dispozițiilor relevante ale prezentului acord citate de părți, chestiunea menționată în cererea de instituire a comisiei de arbitraj, formularea unor constatări cu privire la conformitatea măsurii în cauză cu dispozițiile acordului menționate la articolul 46 (Domeniul de aplicare) și prezentarea un raport în conformitate cu articolele 51 (Raportul intermediar al comisiei de arbitraj) și 52 (Hotărârea comisiei de arbitraj).”

               11.În cazul în care părțile convin cu privire la un alt mandat, ele notifică mandatul convenit comisiei de arbitraj în termenul prevăzut la punctul 10.

               e. Funcțiile comisiei de arbitraj

               12.Comisia de arbitraj:

               (a)efectuează o evaluare obiectivă a problemei pe care o examinează, inclusiv o evaluare obiectivă a elementelor factuale ale cazului, a aplicabilității și a conformității dispozițiilor vizate;

               (b)expune, în deciziile și rapoartele sale, constatările cu privire la faptele examinate, aplicabilitatea dispozițiilor vizate și raționamentul de bază care a stat la baza constatărilor și a concluziilor formulate; precum și

               (c)se consultă la intervale regulate cu părțile și oferă oportunități adecvate pentru ajungerea la o soluție agreată de toate părțile.

               13.Comisia de arbitraj ia în considerare și interpretările relevante din rapoartele grupurilor și ale Organului de apel adoptate de Organul de soluționare a diferendelor al OMC („OSD”).

               f. Reuniune de organizare

               14.Dacă părțile nu convin altfel, ele se reunesc cu comisia de arbitraj în termen de șapte zile de la instituirea acesteia pentru a stabili aspectele pe care părțile sau comisia de arbitraj le consideră adecvate, inclusiv:

               (a)remunerația și cheltuielile care trebuie plătite arbitrilor, dacă nu au fost convenite în prealabil. Remunerația este în conformitate cu standardele OMC;

               (b)remunerația care trebuie plătită asistenților, dacă nu a fost convenită în prealabil. Cuantumul total al remunerației unui asistent sau unor asistenți ai fiecărui arbitru nu depășește 50 % din remunerația respectivului arbitru;

               (c)calendarul procedurii; precum și

               (d)procedura ad-hoc menită să protejeze informațiile confidențiale.

               15.Arbitrii și reprezentanții părților pot participa la această reuniune prin telefon sau videoconferință.

               g. Observații scrise

               16.Partea reclamantă transmite observațiile sale scrise în termen de cel mult 20 de zile de la data instituirii comisiei de arbitraj. Partea pârâtă transmite observațiile sale scrise în termen de cel mult 20 de zile de la data transmiterii observațiilor scrise ale părții reclamante.

               h. Funcționarea comisiei de arbitraj

               17.Președintele comisiei de arbitraj prezidează toate reuniunile acesteia. Comisia de arbitraj poate delega președintelui autoritatea de a lua decizii administrative și procedurale.

               18.Cu excepția cazului în care se prevede altfel în capitolul 3 (Proceduri de soluționare a litigiilor) din acord sau în prezentul regulament de procedură, comisia de arbitraj își poate desfășura activitățile prin orice mijloace, inclusiv prin telefon, transmisii fax sau mijloace informatice.

               19.Numai arbitrii pot participa la deliberările comisiei de arbitraj, dar aceasta poate permite asistenților arbitrilor să fie prezenți la deliberări.

               20.Redactarea oricărei decizii și a oricărui raport rămâne în responsabilitatea exclusivă a comisiei de arbitraj și nu se deleagă.

               21.În cazul în care apare o chestiune procedurală care nu este reglementată în capitolul 3 (Proceduri de soluționare a litigiilor) din acord, comisia de arbitraj, după consultarea părților, poate adopta o procedură corespunzătoare care să fie compatibilă cu dispozițiile respective.

               22.În cazul în care comisia de arbitraj consideră că este necesar să modifice oricare dintre termenele aferente procedurilor, altele decât cele prevăzute în capitolul 3 (Proceduri de soluționare a litigiilor) din acord, sau să efectueze orice altă ajustare procedurală sau administrativă, ea consultă mai întâi părțile și, ulterior, le informează, în scris, cu privire la motivele modificării sau ale ajustării, precum și cu privire la termenul necesar sau ajustarea necesară.

               i. Substituire

               23.În cazul în care o parte consideră că un arbitru nu respectă cerințele Codului de conduită a arbitrilor și mediatorilor (anexa I la prezentul regulament de procedură) și, din acest motiv, este necesar să fie substituit, partea respectivă notifică cealaltă parte în termen de 15 zile de la data la care a obținut suficiente dovezi cu privire la presupusa nerespectare de către arbitrul respectiv a cerințelor codului de conduită respectiv.

               24.Părțile se consultă în termen de 15 zile de la notificarea menționată la punctul 23. Părțile îl informează pe arbitru cu privire la presupusa sa nerespectare a cerințelor și îi pot solicita să ia măsurile necesare pentru remedierea situației. În plus, dacă ajung la un acord, ele pot să revoce arbitrul și să selecteze un nou arbitru în conformitate cu articolul 50 (Instituirea comisiei de arbitraj) din acord.

               25.În cazul în care părțile nu ajung la un acord cu privire la necesitatea substituirii unui arbitru, altul decât președintele comisiei de arbitraj, oricare dintre părți poate solicita ca această chestiune să fie înaintată președintelui comisiei de arbitraj, a cărui decizie este definitivă.

               În cazul în care președintele comisiei de arbitraj constată că arbitrul nu respectă cerințele Codului de conduită a arbitrilor și mediatorilor, noul arbitru se selectează în conformitate cu articolul 50 (Instituirea comisiei de arbitraj) din acord.

               26.Dacă părțile nu ajung la un acord în ceea ce privește necesitatea substituirii președintelui, oricare dintre părți poate solicita ca această chestiune să fie supusă atenției uneia dintre persoanele rămase în sublista președinților, stabilită în temeiul articolului 64 (Lista arbitrilor) din acord. Persoana respectivă este trasă la sorți de către copreședintele Comitetului APE din partea părții solicitante sau de către delegatul președintelui. Decizia cu privire la necesitatea ca persoana selectată să substituie președintele este definitivă.

               În cazul în care persoana respectivă constată că președintele nu respectă cerințele Codului de conduită a arbitrilor și mediatorilor, noul președinte se selectează în conformitate cu articolul 50 (Instituirea comisiei de arbitraj) din acord.

               27.Termenul necesar pentru întocmirea raportului sau luarea deciziei se prelungește cu termenul necesar pentru numirea unui nou arbitru.

               j. Suspendare și încetare

               28.La cererea ambelor părți, comisia de arbitraj își suspendă în orice moment activitatea pentru o perioadă de timp convenită de părți și care nu depășește 12 luni consecutive. Comisia de arbitraj își reia activitatea înainte de încheierea perioadei de suspendare la cererea scrisă a ambelor părți sau la sfârșitul perioadei de suspendare la cererea scrisă a oricăreia dintre părți. Partea solicitantă anunță cealaltă parte în acest sens. În cazul în care o parte nu solicită reluarea activității comisiei de arbitraj la expirarea perioadei de suspendare, autoritatea comisiei de arbitraj expiră, iar procedura de soluționare a litigiilor încetează. În cazul unei suspendări a activității comisiei de arbitraj, termenele relevante prevăzute în prezenta secțiune se amână cu o perioadă de timp egală cu cea în care a fost suspendată activitatea comisiei de arbitraj.

               k. Audieri

               29.Pe baza calendarului stabilit în conformitate cu punctul 14, după consultarea părților și a celorlalți arbitri, președintele comisiei de arbitraj notifică părților data, ora și locul audierii. Aceste informații se pun la dispoziția publicului de către partea pe al cărei teritoriu are loc audierea, cu excepția cazului în care audierea nu este publică.

               30.Dacă părțile nu convin altfel, audierea are loc la Bruxelles în cazul în care partea reclamantă este Ghana și la Accra în cazul în care partea reclamantă este Uniunea Europeană. Partea pârâtă suportă cheltuielile care decurg din administrarea logistică a audierii.

               31.Comisia de arbitraj poate convoca audieri suplimentare în cazul în care părțile convin în acest sens.

               32.Toți arbitrii sunt prezenți pe parcursul întregii audieri.

               33.Cu excepția cazului în care părțile convin altfel, următoarele persoane pot participa la audiere, indiferent dacă audierea este sau nu deschisă publicului:

               (a)reprezentanți ai uneia dintre părți;

               (b)consilieri;

               (c)asistenți și personal administrativ;

               (d)interpreți, traducători și grefieri ai comisiei de arbitraj; precum și

               (e)experți, în conformitate cu decizia comisiei în arbitraj în temeiul articolului 60 (Informații și consiliere tehnică) din acord.

               34.Cu cel puțin cinci zile înainte de data unei audieri, fiecare dintre părți trimite comisiei de arbitraj și celeilalte părți o listă cu numele persoanelor care vor pleda sau vor face prezentări în cursul audierii în numele părții respective, precum și cu numele altor reprezentanți sau consilieri care vor lua parte la audiere.

               35.Comisia de arbitraj desfășoară audierea în modul următor, asigurând faptul că partea reclamantă și partea pârâtă beneficiază de timp egal, atât în ceea ce privește pledoariile, cât și obiecțiile:

               Pledoarie

               (a)pledoaria părții reclamante;

               (b)pledoaria părții pârâte.

               Obiecție

               (a)replica părții reclamante;

               (b)contrareplica părții pârâte.

               36.Comisia de arbitraj poate adresa întrebări oricărei părți, în orice moment al audierii.

               37.Comisia de arbitraj ia măsurile necesare în vederea realizării și transmiterii către părți, în cel mai scurt timp de la data audierii, a unei transcrieri a audierii. Părțile pot formula observații referitoare la transcriere, iar comisia de arbitraj poate lua în considerare aceste observații.

               38.În termen de 10 zile de la data audierii, fiecare dintre părți poate trimite observații scrise suplimentare cu privire la oricare dintre aspectele abordate în cadrul audierii.

               l. Întrebări scrise

               39.Comisia de arbitraj poate, în orice moment al procedurii, să adreseze întrebări scrise unei părți sau ambelor părți. Orice întrebare adresată uneia dintre părți se transmite în copie celeilalte părți.

               40.Fiecare parte transmite celeilalte părți o copie a răspunsurilor sale la întrebările adresate de comisie. Cealaltă parte are posibilitatea de a prezenta observații în scris cu privire la răspunsurile părții în termen de cinci zile de la transmiterea copiei respective.

               41.La cererea unei părți sau din proprie inițiativă, comisia de arbitraj poate solicita părților informațiile relevante pe care le consideră necesare și adecvate. Părțile răspund prompt și complet la orice cerere de informații transmisă de comisia de arbitraj.

               m. Confidențialitate

               42.Fiecare parte și comisia de arbitraj tratează toate informațiile transmise de cealaltă parte comisiei de arbitraj ca fiind confidențiale, dacă partea respectivă le-a desemnat ca fiind confidențiale. Atunci când o parte transmite comisiei de arbitraj observații scrise care conțin informații confidențiale, ea transmite, în termen de 15 zile, și observații care nu conțin informații confidențiale și care se pun la dispoziția publicului.

               43.Nicio dispoziție a prezentului regulament de procedură nu împiedică vreuna dintre părți să își facă publice propriile poziții în măsura în care, atunci când face trimiteri la informațiile transmise de cealaltă parte, nu dezvăluie nicio informație desemnată de cealaltă parte ca fiind confidențială.

               44.Comisia de arbitraj desfășoară părțile relevante ale unei sesiuni în condiții de confidențialitate atunci când observațiile scrise și argumentațiile uneia dintre părți conțin informații confidențiale. Părțile păstrează caracterul confidențial al audierilor comisiei de arbitraj în cazul în care audierile se desfășoară în sesiuni închise publicului.

               n. Contacte ex parte

               45.Comisia de arbitraj nu se întâlnește și nu comunică cu o parte în absența celeilalte părți.

               46.Un arbitru nu discută niciun aspect care fac obiectul procedurii cu una dintre părți sau cu ambele părți în absența celorlalți arbitri.

               o. Observații de la amicus curiae

               47.Cu excepția cazului în care părțile convin altfel, în termen de cinci zile de la data constituirii comisiei de arbitraj, aceasta poate primi observații scrise nesolicitate din partea unor persoane fizice ale uneia dintre părți sau din partea unor persoane juridice stabilite pe teritoriul uneia dintre părți, independente de guvernele părților, cu condiția ca ele:

               (a)să fie primite de către comisia de arbitraj în termen de zece zile de la data instituirii comisiei de arbitraj;

               (b)să fie concise și, în niciun caz, să nu depășească 15 pagini, inclusiv anexele, redactate folosind spațiere dublă;

               (c)să fie direct relevante pentru un fapt sau un aspect juridic examinat de comisia de arbitraj;

               (d)să conțină o descriere a persoanei care transmite observațiile, inclusiv, în cazul unei persoane fizice, naționalitatea, iar în cazul unei persoane juridice, locul de rezidență, natura activităților sale, forma juridică, obiectivele sale generale și sursa sa de finanțare;

               (e)să precizeze natura interesului pe care persoana respectivă îl are în legătură cu procedurile comisiei de arbitraj; precum și

               (f)să fie redactate în limbile alese de părți, în conformitate cu punctele 54 și 55 din prezentul regulament de procedură.

               48.Observațiile se transmit părților pentru ca acestea să poată transmite comentariile lor. În termen de 10 zile de la transmitere, părțile pot comunica comentariile lor comisiei de arbitraj.

               49.Comisia de arbitraj menționează, în raportul ei, toate observațiile primite în conformitate cu punctul 47. Comisia de arbitraj nu este obligată să abordeze, în raportul ei, argumentele formulate în aceste observații, însă, în cazul în care o face, ea ține seama și de orice comentarii formulate de părți în temeiul punctului 48.

               p. Cazuri de urgență

               50.În cazurile urgente menționate la articolul 52 (Hotărârea comisiei de arbitraj) alineatul (2) din acord, comisia de arbitraj, după consultarea părților, ajustează, după caz, termenele menționate în prezentul regulament de procedură, cu excepția celor menționate la punctul 10 (Termeni de referință). Comisia de arbitraj notifică părților respectivele ajustări.

               51.La solicitarea unei părți, comisia de arbitraj decide, în termen de 10 zile de la înființarea ei, dacă respectivul caz are sau nu un caracter urgent.

               q. Costuri

               52.Fiecare parte suportă propriile cheltuieli aferente participării la procedura comisiei de arbitraj.

               53.Fără a aduce atingere punctului 30, părțile partajează în comun și în mod egal cheltuielile eferente aspectelor organizatorice, inclusiv remunerația și cheltuielile arbitrilor și asistenților acestora.

               r. Traducere și interpretare

               54.În cursul consultărilor menționate la articolul 47 din acord sau în cursul medierii menționate la articolul 48 din acord, și cel târziu până la reuniunea menționată la punctul 14 din prezentul regulament de procedură, părțile depun eforturi pentru a ajunge la un acord în privința unei limbi comune de lucru care să fie utilizată în cadrul procedurii comisiei de arbitraj.

               55.În cazul în care părțile nu reușesc să ajungă la un acord în privința unei limbi de lucru comune, fiecare parte își redactează observațiile scrise în limba aleasă. Fiecare parte furnizează, în același timp, o traducere în limba aleasă de cealaltă parte, cu excepția cazului în care observațiile sale sunt scrise în una din limbile de lucru ale OMC. Partea pârâtă asigură interpretarea observațiilor orale în limbile alese de părți.

               56.Rapoartele și deciziile comisiei de arbitraj se redactează în limba sau limbile alese de părți. În cazul în care părțile nu au convenit asupra unei limbi de lucru comune, raportul intermediar și cel final al comisiei de arbitraj se redactează într-una din limbile de lucru ale OMC.

               57.Oricare dintre părți poate prezenta comentarii cu privire la exactitatea oricărei versiuni traduse a unui document elaborat în conformitate cu prezentul regulament de procedură.

               58.Fiecare parte suportă costurile de traducere a observațiilor sale scrise. Costurile aferente traducerii unei hotărâri se suportă în mod egal de către părți.

               s. Alte proceduri

               59.Termenele prevăzute în prezentul regulament de procedură se ajustează în conformitate cu termenele speciale prevăzute pentru adoptarea unui raport sau a unei decizii de către comisia de arbitraj în cadrul procedurilor prevăzute la articolul 54 (Termenul rezonabil prevăzut pentru punerea în conformitate), la articolul 55 (Reexaminarea măsurilor adoptate pentru punerea în conformitate cu hotărârea comisiei de arbitraj), la articolul 56 (Soluții temporare în caz de nepunere în conformitate) și la articolul 57 (Reexaminarea măsurilor adoptate pentru punerea în conformitate după adoptarea măsurilor adecvate) din acord.

               ANEXĂ

               CODUL DE CONDUITĂ

               I.
                     Definiții

               1.În sensul prezentului cod de conduită:

               (a)„personal administrativ”, în legătură cu un arbitru, înseamnă persoanele aflate sub conducerea și sub controlul unui arbitru, altele decât asistenții;

               (b)„asistent” înseamnă o persoană care, în temeiul mandatului unui arbitru, desfășoară activități de cercetare sau îl asistă pe arbitru în activitatea lui;

               (c)„candidat” înseamnă o persoană al cărei nume se află pe lista arbitrilor menționată la articolul 64 (Lista arbitrilor) din acord și care este luată în considerare pentru a fi selectată ca arbitru în temeiul articolului 50 (Instituirea comisiei de arbitraj) din acord;

               (d)„mediator” înseamnă o persoană care a fost selectată ca mediator în conformitate cu articolul 48 (Mediere) din acord;

               (e)„membru al comisiei” sau „arbitru” înseamnă un membru al unei comisii de arbitraj.

               II.
                     Principii fundamentale

               2.Pentru a menține integritatea și imparțialitatea mecanismului de soluționare a litigiilor, fiecare candidat și arbitru:

               (a)se familiarizează cu prezentul cod de conduită;

               (b)este independent și imparțial;

               (c)evită conflictele de interese directe sau indirecte;

               (d)evită conduita necorespunzătoare și aparența de conduită necorespunzătoare sau conduita părtinitoare;

               (e)respectă standarde înalte de conduită; precum și

               (f)nu este influențat de interes personal, presiuni externe, considerente politice, proteste publice, loialitate față de una dintre părți și teama de critici.

               3.Un arbitru nu își asumă, în mod direct sau indirect, o obligație sau nu acceptă beneficii care ar afecta sau ar putea să afecteze îndeplinirea în mod corespunzător a atribuțiilor sale.

               4.Un arbitru nu își folosește poziția în comisia de arbitraj pentru a servi interese personale sau private. Un arbitru evită acțiunile care pot crea impresia că alte persoane se află într-o poziție specială pentru a-l influența.

               5.Un arbitru nu permite ca judecata sau comportamentul său să fie influențate de relații sau responsabilități financiare, comerciale, profesionale, personale sau sociale, actuale sau anterioare.

               6.Un arbitru evită să intre în orice relație sau să dobândească orice interes financiar susceptibil de a-i afecta imparțialitatea sau care ar putea crea, în mod rezonabil, o aparență de conduită necorespunzătoare sau părtinire.

               III.
                     Obligații de dezvăluire

               7.Înainte de acceptarea numirii sale ca arbitru în temeiul articolului 50 (Instituirea comisiei de arbitraj) din acord, un candidat căruia i s-a solicitat să activeze ca arbitru dezvăluie orice interese, relații sau aspecte care i-ar putea afecta independența sau imparțialitatea sau care ar putea, în mod rezonabil, da naștere la o aparență de conduită necorespunzătoare sau de părtinire în cursul procedurii. În acest scop, un candidat depune toate eforturile rezonabile pentru a deveni conștient de existența unor astfel de interese, relații și aspecte, inclusiv interese financiare, interese profesionale sau interese legate de locul de muncă sau de familie.

               8.Obligația de dezvăluire în temeiul punctului 7 reprezintă o datorie permanentă, care impune arbitrului dezvăluirea oricăror astfel de interese, relații sau aspecte care ar putea apărea în orice stadiu al procedurii.

               9.Un candidat sau un arbitru comunică Comitetului APE, în vederea examinării de către părți, orice aspecte privind încălcări efective sau potențiale ale prezentului cod de conduită de îndată ce află de ele.

               IV.
                     Îndatoririle arbitrilor

               10.După acceptarea numirii sale, un arbitru este disponibil să își îndeplinească atribuțiile și le îndeplinește cu minuțiozitate și promptitudine pe întreaga durată a procedurilor, în mod onest și cu profesionalism.

               11.În cadrul procedurii, un arbitru analizează doar aspectele care sunt necesare în vederea adoptării unei decizii și nu deleagă această funcție niciunei alte persoane.

               12.Un arbitru ia toate măsurile necesare pentru a asigura faptul că asistenții și personalul administrativ cunosc și respectă obligațiile ce le revin arbitrilor în temeiul părților II, III, IV și VI din prezentul Cod de conduită.

               V.
                     Obligațiile foștilor arbitri

               13.Orice fost arbitru evită acțiunile care ar putea genera impresia că a favorizat una dintre părți în îndeplinirea atribuțiilor sale sau că ar fi obținut vreun beneficiu în urma deciziei comisiei de arbitraj.

               14.Orice fost arbitru se conformează obligațiilor prevăzute în partea VI din prezentul cod de conduită.

               VI.
                     Confidențialitate

               15.Un arbitru nu dezvăluie, niciodată, informații care nu sunt destinate publicului referitoare la proceduri sau de care a luat cunoștință în cadrul procedurii pentru care a fost desemnat. Un arbitru, în niciun caz, nu dezvăluie, nici nu utilizează, astfel de informații pentru a dobândi avantaje personale, pentru a favoriza alte persoane sau pentru a influența în mod negativ interesele altora.

               16.Un arbitru nu dezvăluie nicio decizie a comisiei de arbitraj sau părți ale acesteia înainte de publicarea ei în conformitate cu capitolul 3 (Proceduri de soluționare a litigiilor) din acord.

               17.Un arbitru nu dezvăluie niciodată conținutul deliberărilor unei comisii de arbitraj sau opiniile vreunui arbitru și nici nu face vreo declarație cu privire la procedura pentru care a fost desemnat sau cu privire la aspectele care fac obiectul litigiului în cadrul procedurii.

               VII.
                     Cheltuieli

               18.Fiecare arbitru păstrează o evidență și întocmește un raport final cu privire la timpul dedicat procedurii și la cheltuielile sale, precum și cu privire la timpul alocat și la cheltuielile suportate de asistenții și de personalul său administrativ.

               VIII.
                     Mediatori

               19.Prezentul cod de conduită se aplică mediatorilor, mutatis mutandis.

               ****

                     (1)

                        JO L 287, 21.10.2016, p. 3.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 27.4.2022
            COM(2022) 186 final
            2022/0129(NLE)

            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Consiliului Organizației Mondiale a Vămilor în legătură cu adoptarea unui proiect de modificare a regulamentului de procedură al Comitetului Sistemului armonizat (SA)

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.
                     Obiectul propunerii

               Prezenta propunere se referă la decizia de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Consiliului Organizației Mondiale a Vămilor în legătură cu aprobarea preconizată a unui proiect de modificare a regulamentului de procedură al Comitetului Sistemului armonizat (SA).

               2.
                     Contextul propunerii

               2.1.
                     Convenția internațională privind Sistemul armonizat de denumire și codificare a mărfurilor

               Convenția internațională privind Sistemul armonizat de denumire și codificare a mărfurilor („acordul”)
                  1
                urmărește să faciliteze comerțul internațional și colectarea, compararea și analiza statisticilor, în special a celor referitoare la comerțul internațional. Convenția include ca anexă Nomenclatura SA, un sistem internațional armonizat care permite țărilor participante să clasifice mărfurile comercializate pe o bază comună, în scopuri vamale. În particular, Nomenclatura SA include descrierea mărfurilor, care apar sub formă de poziții și subpoziții, și codurile numerice aferente, pe baza unui sistem format dintr-un cod de 6 cifre. Nomenclatura SA este revizuită o dată la cinci ani
                  2
               . Ea este aplicată de peste 200 de țări și economii din întreaga lume; în consecință, peste 98 % din totalul mărfurilor care fac obiectul schimburilor comerciale la nivel mondial sunt clasificate în conformitate cu aceasta.

               Acordul a intrat în vigoare la 1 ianuarie 1988.

               Uniunea Europeană și toate statele membre sunt părți la acord.

               2.2.
                     Organizația Mondială a Vămilor (OMV)

               Organizația Mondială a Vămilor (OMV), creată în 1952 sub forma Consiliului de Cooperare Vamală, este un organism interguvernamental independent a cărui misiune este de a spori eficacitatea și eficiența administrațiilor vamale. OMV pune la dispoziția membrilor săi o serie de convenții și alte instrumente internaționale, precum și servicii de asistență tehnică și formare. OMV reprezintă în prezent 184 de administrații vamale de pe mapamond.

               Organul de conducere al OMV este Consiliul, care se bazează, pentru a-și îndeplini misiunea, pe competențele și abilitățile unui secretariat și ale unei serii de comitete tehnice și consultative.

               Comitetul tehnic din cadrul OMV care este responsabil cu activitatea pregătitoare legată de acord este Comitetul SA. Principalele sarcini ale Comitetului SA sunt următoarele:

               ·de a asigura o interpretare și o aplicare uniforme ale textelor juridice referitoare la SA, inclusiv prin soluționarea litigiilor legate de clasificare dintre părțile contractante, facilitând astfel comerțul;

               ·de a propune amendamente și actualizări ale SA care să reflecte evoluțiile din domeniul tehnologiei și modificările configurațiilor schimburilor comerciale, precum și alte necesități ale utilizatorilor;

               ·de a promova aplicarea pe scară largă a SA și de a examina întrebările generale și chestiunile de politică legate de acesta.

               În conformitate cu articolul 6 alineatul (6) din Convenția SA, Comitetul SA „își stabilește regulamentul de ordine interioară prin hotărâre adoptată cu o majoritate de două treimi din voturile membrilor săi. Acest regulament se supune aprobării Consiliului.”

               În conformitate cu articolul 26 din regulamentul de procedură al Comitetului SA, „[acest] regulament poate fi revizuit, integral sau parțial, în conformitate cu dispozițiile articolului 6 alineatul (6) din convenție.”

               Pozițiile care urmează să fie adoptate de Uniune în cadrul OMV cu privire la chestiuni legate de SA sunt coordonate cu statele membre. Uniunea și statele sale membre dețin împreună un singur vot în Comitetul SA al OMV. În cadrul Consiliului OMV, pentru chestiuni care țin de competența UE, cum ar fi chestiunile legate de SA, UE votează în numele statelor membre prezente la reuniune.

               2.3.
                     Actul avut în vedere al Consiliului OMV

               În cadrul sesiunilor sale cu numerele 139/140 (23-25 iunie 2022), Consiliul OMV urmează să aprobe o serie de modificări ale articolelor 19 și 20 din regulamentul de procedură al Comitetului SA („actul avut în vedere”).

               În cadrul celei de a 64-a sesiuni (septembrie 2019), Comitetul SA a convenit prin consens asupra propunerii de modificare a articolului 20 pentru a clarifica procedura referitoare la rezerve. Din cauza pandemiei, această chestiune nu a fost încă transmisă Consiliului OMV spre aprobare.

               În cadrul celei de a 68-a sesiuni (septembrie 2021), Comitetul SA a convenit asupra propunerii de modificare a articolului 19 pentru a clarifica procedura de vot.

               Propunerile de modificare a articolelor 19 și 20 sunt explicate mai jos.

               Modificări aduse articolului 19

               –Prin modificarea articolului 19 al treilea și al patrulea paragraf, proiectul de modificare clarifică stabilirea majorității necesare pentru adoptarea de către Comitetul SA a deciziilor privind amendamentele aduse Convenției SA (o majoritate de două treimi din voturile exprimate de membrii Comitetului), de exemplu pentru modificările Nomenclaturii SA, precum și pentru alte decizii care necesită o majoritate simplă (peste 50 % din voturile exprimate de membrii Comitetului), de exemplu pentru deciziile de clasificare, notele explicative, avizele de clasificare etc.

               –Obiectivul principal este de a garanta că, în cazul în care sunt discutate mai multe opțiuni, se urmează o procedură simplă și transparentă, astfel încât decizia Comitetului să aibă drept rezultat sprijinul unei majorități globale a membrilor Comitetului pentru opțiunea rămasă după eliminarea treptată a celei sau a celor care au primit mai puțin sprijin.

               –Proiectul de modificare este prezentat în tabelul de mai jos (și modificările sunt subliniate):

                        Textul actual

                        Text nou

                        Al treilea paragraf

                        Deciziile privind amendamentele aduse Convenției se iau cu o majoritate de cel puțin două treimi din voturile exprimate de membrii Comitetului.

                        Deciziile privind amendamentele aduse Convenției se iau cu o majoritate de cel puțin două treimi din voturile exprimate de membrii Comitetului.  Cu toate acestea, în cazul în care există două sau mai multe opțiuni pentru amendament, Comitetul desfășoară mai întâi o procedură de vot în etape, după cum se arată mai jos, în cadrul procedurii de vot cu majoritate simplă, pentru a reduce opțiunile la una singură. După ce rămâne o singură opțiune pentru amendament, votul final cu privire la acceptarea sau respingerea amendamentului se desfășoară în conformitate cu regula majorității de două treimi.

                        Al patrulea paragraf

                        Celelalte decizii se iau cu majoritatea simplă a voturilor exprimate de membrii Comitetului.

                        Celelalte decizii se iau cu majoritatea simplă (peste 50 %) a voturilor exprimate de membrii Comitetului. În cazul în care există mai mult de două opțiuni și niciuna dintre ele nu a obținut mai mult de 50 % din voturile exprimate de membrii Comitetului, votul cu majoritate simplă aplică o practică de vot în etape care reduce numărul de opțiuni, eliminând opțiunea cu cele mai puține voturi până când opțiunea cu cele mai multe voturi obține mai mult de 50 % din voturile exprimate de membrii Comitetului.

               Modificări aduse articolului 20

               –Prin modificarea articolului 20 paragrafele 1 și 4, care devin paragrafele 2, respectiv 1, proiectul de modificare clarifică faptul că notificările adresate Secretarului General al OMV pentru a înainta orice chestiune examinată de Comitetul SA spre reexaminare Consiliului sau înapoi Comitetului SA trebuie să fie primite de Secretarul General înainte de ora 24:00 (ora Bruxelles-ului) din ultima zi a termenului.

               –Această modificare prezintă interes în special pentru administrațiile situate într-o zonă cu un alt fus orar decât sediul OMV, ale căror notificări pot fi primite de Secretarul General al OMV după expirarea termenului acordat pentru introducerea unor astfel de cereri de reexaminare în funcție de fusul orar în care se află secretariatul OMV.

               –Proiectul de modificare este prezentat în tabelul de mai jos (și modificările sunt subliniate):

                        Textul actual

                        Text nou

                        În conformitate cu Decizia nr. 298 a Consiliului, la cererea unei părți contractante, Secretarul General poate înainta direct Comitetului chestiunile menționate la articolul 8 alineatul (2) din Convenție, cu condiția ca cererea să fie formulată în scris cel târziu la sfârșitul celei de-a doua luni care urmează lunii în care s-a încheiat o sesiune a Comitetului. Secretarul General înscrie apoi chestiunea pe ordinea de zi a următoarei sesiuni a Comitetului pentru reexaminare.

                        În cazul în care se primesc cereri referitoare la aceeași chestiune de la părți contractante diferite în vederea înaintării atât către Consiliu, cât și către Comitet sau în cazul în care o parte contractantă nu precizează dacă chestiunea trebuie înaintată Consiliului sau direct Comitetului, chestiunea este înaintată Consiliului. Secretarul General informează toate părțile contractante cu privire la primirea unei cereri de sesizare a Consiliului sau a Comitetului.

                        O parte contractantă care formulează o cerere de sesizare a Consiliului sau a Comitetului își poate retrage cererea în orice moment înainte ca chestiunea să fie examinată de Consiliu sau reexaminată de Comitet. Cu toate acestea, Comitetul examinează orice chestiune care a fost înaintată de Consiliu. În cazul în care o parte contractantă retrage o cerere, decizia inițială a Comitetului se consideră aprobată, cu excepția cazului în care este în curs de examinare o cerere referitoare la aceeași chestiune transmisă de o altă parte contractantă. Secretarul General notifică părților contractante orice retragere a unei cereri.

                        Notificările adresate Secretarului General pentru a înainta o chestiune Consiliului sau Comitetului în vederea reexaminării, în conformitate cu articolul 8.2 din Convenție și cu Decizia nr. 298 a Consiliului, nu pot fi prezentate înainte de ziua următoare datei de încheiere a sesiunii Comitetului, dar trebuie transmise până la sfârșitul celei de-a doua luni care urmează lunii în care s-a încheiat sesiunea respectivă.

                        În cazul în care, în conformitate cu dispozițiile articolului 8 alineatul (3) din Convenție și ale Deciziei nr. 298 a Consiliului, o chestiune este înaintată integral sau parțial Comitetului pentru reexaminare, partea contractantă care a solicitat reexaminarea chestiunii prezintă Secretarului General, cu cel puțin 60 de zile înainte de data deschiderii următoarei sesiuni a Comitetului, o notă în care își expune motivele pentru solicitarea reexaminării, împreună cu propunerile sale de soluționare a problemei. Secretarul General transmite această notă celorlalte părți contractante.

                        Notificările adresate Secretarului General pentru a înainta o chestiune Consiliului sau Comitetului în vederea reexaminării, în conformitate cu articolul 8 alineatul (2) din Convenție și cu Decizia nr. 298 a Consiliului, nu pot fi efectuate înainte de ziua următoare datei de încheiere a sesiunii Comitetului, dar trebuie efectuate până la sfârșitul celei de-a doua luni care urmează lunii în care s-a încheiat sesiunea respectivă.  O notificare se consideră efectuată în termen dacă a fost primită de Secretarul General înainte de ora 24:00 (ora Bruxelles-ului) din ultima zi a termenului.

                        În conformitate cu Decizia nr. 298 a Consiliului, la cererea unei părți contractante, Secretarul General poate înainta direct Comitetului chestiunile menționate la articolul 8 alineatul (2) din Convenție, cu condiția ca cererea să fie formulată în termenul indicat în paragraful precedent.  Secretarul General înscrie apoi chestiunea pe ordinea de zi a următoarei sesiuni a Comitetului pentru reexaminare.

                        În cazul în care se primesc cereri referitoare la aceeași chestiune de la părți contractante diferite în vederea înaintării atât către Consiliu, cât și către Comitet sau în cazul în care o parte contractantă nu precizează dacă chestiunea trebuie înaintată Consiliului sau direct Comitetului, chestiunea este înaintată Consiliului.  Secretarul General informează toate părțile contractante cu privire la primirea unei cereri de sesizare a Consiliului sau a Comitetului.

                        O parte contractantă care formulează o cerere de sesizare a Consiliului sau a Comitetului își poate retrage cererea în orice moment înainte ca chestiunea să fie examinată de Consiliu sau reexaminată de Comitet.  Cu toate acestea, Comitetul examinează orice chestiune care a fost înaintată de Consiliu.  În cazul în care o parte contractantă retrage o cerere, decizia inițială a Comitetului se consideră aprobată, cu excepția cazului în care este în curs de examinare o cerere referitoare la aceeași chestiune transmisă de o altă parte contractantă.  Secretarul General notifică părților contractante orice retragere a unei cereri.

                        În cazul în care, în conformitate cu dispozițiile articolului 8 alineatul (3) din Convenție și ale Deciziei nr. 298 a Consiliului, o chestiune este înaintată integral sau parțial Comitetului pentru reexaminare, partea contractantă care a solicitat reexaminarea chestiunii prezintă Secretarului General, cu cel puțin 60 de zile înainte de data deschiderii următoarei sesiuni a Comitetului, o notă în care își expune motivele pentru solicitarea reexaminării, împreună cu propunerile sale de soluționare a problemei.  Secretarul General transmite această notă celorlalte părți contractante.

               3.
                     Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii

               Poziția propusă constă în exprimarea sprijinului pentru proiectul de modificare a regulamentului de procedură al Comitetului SA.

               Este important pentru UE ca această modificare să fie adoptată, deoarece vizează clarificarea procesului decizional al Comitetului SA și asigurarea faptului că deciziile sunt luate de o majoritate incontestabilă a membrilor acestui comitet.

               Au avut loc consultări cu statele membre în cadrul Grupului de experți în domeniul vamal – SA/Coordonarea cu OMV și în cadrul Consiliului.

               Prin urmare, poziția propusă este următoarea:

               –în ceea ce privește modificarea regulamentului de procedură, Uniunea ar trebui să sprijine adoptarea acesteia;

               –dacă va fi cazul, Uniunea ar trebui, de asemenea, să sprijine noi modificări de redactare care ar putea fi propuse de Secretariatul OMV.

               Poziția propusă a UE este conformă cu politica și practicile vamale stabilite urmate de Comitetul SA.

               Poziția propusă este necesară pentru ca UE să poată exprima o poziție în cadrul următorului Consiliu OMV.

               4.
                     Temei juridic

               4.1.
                     Temeiul juridic procedural

               4.1.1.
                     Principii

               Articolul 218 alineatul (9) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) prevede posibilitatea adoptării unor decizii de stabilire „a pozițiilor care trebuie adoptate în numele Uniunii în cadrul unui organism creat printr-un acord, în cazul în care acest organism trebuie să adopte acte cu efecte juridice, cu excepția actelor care modifică sau completează cadrul instituțional al acordului.”

               Noțiunea de „acte cu efecte juridice” include actele care au efecte juridice în temeiul normelor de drept internațional aplicabile organismului în cauză. Sunt, de asemenea, incluse instrumentele care nu au un caracter obligatoriu în temeiul dreptului internațional, dar care „au vocația de a influența în mod decisiv conținutul reglementării adoptate de legiuitorul Uniunii”
                  3
               .

               Prin urmare, temeiul juridic procedural pentru decizia propusă de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii și privind actul avut în vedere este articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               4.1.2.
                     Aplicarea la cazul în discuție

               Consiliul OMV este un organism instituit printr-un acord, și anume Convenția de instituire a Consiliului de Cooperare Vamală din 15 decembrie 1950. Acesta este organismul responsabil, în temeiul Convenției internaționale privind Sistemul armonizat de denumire și codificare a mărfurilor, de emiterea de recomandări către părțile contractante pentru modificarea acestei convenții și de aprobarea regulamentului de procedură al Comitetului SA.

               În conformitate cu articolul 6 din Convenția SA, Consiliul OMV urmează să aprobe o modificare a regulamentului de procedură al Comitetului SA în cadrul reuniunii sale din iunie. Odată aprobată, modificarea va produce efecte juridice în legislația UE, și anume: anexa 1 la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun. Acest lucru se datorează faptului că articolul 2 litera (a) din regulamentul menționat prevede: „(2)  Nomenclatura combinată cuprinde: (a) nomenclatura Sistemului armonizat;” și că această modificare va avea efecte asupra modului în care se desfășoară procesul decizional privind interpretarea și modificarea Nomenclaturii Sistemului armonizat în cadrul Comitetului SA și, în consecință, asupra modului de interpretare a Nomenclaturii combinate.

               Actul avut în vedere nu aduce modificări sau completări cadrului instituțional al acordului.

               Prin urmare, temeiul juridic procedural al deciziei propuse este articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               4.2.
                     Temeiul juridic material

               4.2.1.
                     Principii

               Temeiul juridic material al unei decizii adoptate în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE depinde în primul rând de obiectivul și de conținutul actului avut în vedere cu privire la care se adoptă o poziție în numele Uniunii. În cazul în care actul avut în vedere urmărește două obiective sau include două elemente, iar unul dintre aceste obiective sau elemente poate fi identificat ca fiind obiectivul sau elementul principal, iar celălalt obiectiv sau element are mai degrabă un caracter accesoriu, decizia adoptată în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE trebuie să se întemeieze pe un singur temei juridic material, respectiv cel impus de obiectivul sau de elementul principal sau predominant.

               4.2.2.
                     Aplicarea la cazul în discuție

               Întrucât obiectivul principal și conținutul actului avut în vedere se referă la procesul decizional în ceea ce privește interpretarea tarifului vamal și la aplicarea unui acord internațional în politica comercială comună, precum și la implementarea Nomenclaturii SA și a Nomenclaturii combinate a UE, temeiul juridic material al deciziei propuse este reprezentat de articolul 31, articolul 43 alineatul (2) și articolul 207 alineatul (4) primul paragraf din TFUE.

               4.3.
                     Concluzie

               Temeiul juridic al deciziei propuse ar trebui să fie articolul 31, articolul 43 alineatul (2) și articolul 207 alineatul (4) primul paragraf din TFUE, coroborate cu articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               5.
                     Implicații bugetare

               Propunerea nu are implicații asupra bugetului Uniunii Europene.

               2022/0129 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Consiliului Organizației Mondiale a Vămilor în legătură cu adoptarea unui proiect de modificare a regulamentului de procedură al Comitetului Sistemului armonizat (SA)

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 31, articolul 43 alineatul (2) și articolul 207 alineatul (4) primul paragraf, coroborate cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)
                     Convenția internațională privind Sistemul armonizat de denumire și codificare a mărfurilor („acordul”), încheiată de Uniune prin Decizia 87/369 a Consiliului
                  41., a intrat în vigoare la 1 ianuarie 1988.

               (2)
                     În conformitate cu articolul 6 alineatul (6) din acord, Comitetul Sistemului armonizat (SA) își stabilește regulamentul de procedură prin hotărâre adoptată cu o majoritate de două treimi din voturile membrilor săi. Regulamentul de procedură se supune aprobării Consiliului.

               (3)
                     Consiliul OMV urmează să aprobe un proiect de modificare a regulamentului de procedură al Comitetului SA în cadrul sesiunilor sale din iunie. Această modificare va fi aprobată pe baza unei propuneri elaborate de Comitetul SA și finalizate cu ocazia celei de-a 64-a sesiuni (18-27 septembrie 2019) și a celei de-a 68-a sesiuni (6-28 septembrie 2021) ale sale. Ea va intra în vigoare după adoptare.

               (4)
                     Este extrem de important ca deciziile Comitetului SA să fie luate în mod transparent și eficient și să beneficieze de sprijinul maxim al membrilor acestui comitet.

               (5)
                     Dat fiind că proiectul de modificare a regulamentului de procedură al Comitetului SA trebuie aprobat de Consiliul OMV, este necesar să se stabilească poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii, întrucât, odată aprobat, regulamentul de procedură modificat va fi obligatoriu pentru Uniune și va putea să influențeze conținutul legislației Uniunii, respectiv al anexei 1 la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului
                  52..

               (6)
                     Prin urmare, este oportun ca poziția Uniunii să fie aceea de a sprijini proiectul de modificare a regulamentului de procedură al Comitetului SA, precum și orice adaptări minore de redactare sau lingvistice care ar putea fi considerate necesare,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul sesiunilor din iunie 2022 ale Consiliului OMV este de a sprijini proiectul de modificare a regulamentului de procedură al Comitetului SA, astfel cum figurează în anexă.

               Reprezentanții Uniunii pot conveni asupra unor adaptări minore de redactare sau lingvistice în lumina evoluțiilor din cadrul viitoarelor sesiuni ale Consiliului OMV, în consultare cu statele membre, sau în cadrul reuniunilor de coordonare la fața locului, fără a fi necesară o altă decizie a Consiliului.

               Articolul 2

               Prezenta decizie se adresează Comisiei.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)

                        Decizia 87/369/CEE a Consiliului din 7 aprilie 1987 privind încheierea Convenției internaționale privind Sistemul armonizat de denumire și codificare a mărfurilor, precum și a protocolului de modificare a acesteia (JO L 198, 20.7.1987, p. 1).

                     (2)

                        De când a fost introdusă, în 1988, Nomenclatura SA a fost revizuită de șase ori. Aceste revizuiri au intrat în vigoare în 1996, 2002, 2007, 2012, 2017 și 2022.

                     (3)

                        Hotărârea Curții de Justiție din 7 octombrie 2014, Germania/Consiliul, Cauza C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punctele 61-64.

                     (4)
                  1.
                        Decizia 87/369/CEE a Consiliului din 7 aprilie 1987 privind încheierea Convenției internaționale privind Sistemul armonizat de denumire și codificare a mărfurilor, precum și a protocolului de modificare a acesteia (JO L 198, 20.7.1987, p. 1).

                     (5)
                  2.
                        Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful Vamal Comun (JO L 256, 7/9/1987, p. 1).

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 27.4.2022
            COM(2022) 186 final

            ANEXĂ
            la
            Propunerea de DECIZIE A CONSILIULUI
            de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Consiliului Organizației Mondiale a Vămilor în legătură cu adoptarea unui proiect de modificare a regulamentului de procedură al Comitetului Sistemului armonizat (SA)

               ANEXĂ

               Modificări aduse articolului 19

                        Al treilea paragraf

                        Deciziile privind amendamentele aduse Convenției se iau cu o majoritate de cel puțin două treimi din voturile exprimate de membrii Comitetului.  Cu toate acestea, în cazul în care există două sau mai multe opțiuni pentru amendament, Comitetul desfășoară mai întâi o procedură de vot în etape, după cum se arată mai jos, în cadrul procedurii de vot cu majoritate simplă, pentru a reduce opțiunile la una singură. După ce rămâne o singură opțiune pentru amendament, votul final cu privire la acceptarea sau respingerea amendamentului se desfășoară în conformitate cu regula majorității de două treimi.

                        Al patrulea paragraf

                        Celelalte decizii se iau cu majoritatea simplă (peste 50 %) a voturilor exprimate de membrii Comitetului. În cazul în care există mai mult de două opțiuni și niciuna dintre ele nu a obținut mai mult de 50 % din voturile exprimate de membrii Comitetului, votul cu majoritate simplă aplică o practică de vot în etape care reduce numărul de opțiuni, eliminând opțiunea cu cele mai puține voturi până când opțiunea cu cele mai multe voturi obține mai mult de 50 % din voturile exprimate de membrii Comitetului.

               Modificări aduse articolului 20

                        Notificările adresate Secretarului General pentru a înainta o chestiune Consiliului sau Comitetului în vederea reexaminării, în conformitate cu articolul 8 alineatul (2) din Convenție și cu Decizia nr. 298 a Consiliului, nu pot fi efectuate înainte de ziua următoare datei de încheiere a sesiunii Comitetului, dar trebuie efectuate până la sfârșitul celei de-a doua luni care urmează lunii în care s-a încheiat sesiunea respectivă.  O notificare se consideră efectuată în termen dacă a fost primită de Secretarul General înainte de ora 24:00 (ora Bruxelles-ului) din ultima zi a termenului.

                        În conformitate cu Decizia nr. 298 a Consiliului, la cererea unei părți contractante, Secretarul General poate înainta direct Comitetului chestiunile menționate la articolul 8 alineatul (2) din Convenție, cu condiția ca cererea să fie formulată în termenul indicat în paragraful precedent.  Secretarul General înscrie apoi chestiunea pe ordinea de zi a următoarei sesiuni a Comitetului pentru reexaminare.

                        În cazul în care se primesc cereri referitoare la aceeași chestiune de la părți contractante diferite în vederea înaintării atât către Consiliu, cât și către Comitet sau în cazul în care o parte contractantă nu precizează dacă chestiunea trebuie înaintată Consiliului sau direct Comitetului, chestiunea este înaintată Consiliului.  Secretarul General informează toate părțile contractante cu privire la primirea unei cereri de sesizare a Consiliului sau a Comitetului.

                        O parte contractantă care formulează o cerere de sesizare a Consiliului sau a Comitetului își poate retrage cererea în orice moment înainte ca chestiunea să fie examinată de Consiliu sau reexaminată de Comitet.  Cu toate acestea, Comitetul examinează orice chestiune care a fost înaintată de Consiliu.  În cazul în care o parte contractantă retrage o cerere, decizia inițială a Comitetului se consideră aprobată, cu excepția cazului în care este în curs de examinare o cerere referitoare la aceeași chestiune transmisă de o altă parte contractantă.  Secretarul General notifică părților contractante orice retragere a unei cereri.

                        În cazul în care, în conformitate cu dispozițiile articolului 8 alineatul (3) din Convenție și ale Deciziei nr. 298 a Consiliului, o chestiune este înaintată integral sau parțial Comitetului pentru reexaminare, partea contractantă care a solicitat reexaminarea chestiunii prezintă Secretarului General, cu cel puțin 60 de zile înainte de data deschiderii următoarei sesiuni a Comitetului, o notă în care își expune motivele pentru solicitarea reexaminării, împreună cu propunerile sale de soluționare a problemei.  Secretarul General transmite această notă celorlalte părți contractante.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 29.4.2022
            COM(2022) 202 final
            2022/0144(NLE)

            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul Comitetului de control al statului portului din cadrul Memorandumului de înțelegere de la Paris privind controlul statului portului în ceea ce privește statutul Federației Ruse de membru al organizației

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.Contextul propunerii

               Regimul UE privind controlul statului portului (CSP) este prevăzut în Directiva 2009/16/CE (astfel cum a fost modificată). CSP din Uniune se bazează pe structura Memorandumului de înțelegere de la Paris (MoU de la Paris) privind controlul statului portului, în vigoare din 1982. Directiva 2009/16/CE (astfel cum a fost modificată) prevede procedurile și instrumentele MoU de la Paris. Toate statele membre maritime ale UE, precum și Canada, Islanda, Norvegia, Federația Rusă și Regatul Unit sunt parte la Memorandumul de înțelegere. Uniunea Europeană nu este parte la MoU de la Paris.

               Funcționarea CSP în Uniune depinde de adoptarea, în fiecare an, a unei serii de decizii în contextul MoU de la Paris. Aceste decizii sunt luate prin consens, în cadrul reuniunii anuale a „Comitetului de control al statului portului” (CCSP) care are loc în luna mai a fiecărui an. În temeiul Directivei 2009/16/CE, deciziile luate de organismul competent al MoU Paris au caracter obligatoriu pentru statele membre ale UE.

               În temeiul articolului 218 alineatul (9) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul unor organizații internaționale precum MoU de la Paris, atunci când acestea trebuie să adopte acte cu efecte juridice, trebuie să fie adoptată printr-o decizie a Consiliului, la propunerea Comisiei.

               În urma invaziei Ucrainei de către Federația Rusă, la 14 martie 2022, Secretariatul MoU de la Paris a primit o scrisoare din partea ministrului ucrainean al infrastructurii, domnul Oleksandr Kubrakov. În această scrisoare, MoU de la Paris este invitat (i) să nu rețină în mod nejustificat navele sub pavilion ucrainean în urma inspecțiilor efectuate în cadrul controlului statului portului, (ii) să excludă Federația Rusă din MoU de la Paris și (iii) să nu recunoască certificatele eliberate în numele administrației maritime a Federației Ruse.

               În ceea ce privește prima cerere, de a nu reține în mod nejustificat nave ucrainene, la 2 martie 2022, MoU de la Paris a emis documentul PSCircular 101 (Orientări privind repatrierea navigatorilor din cauza situației din Ucraina), care abordează această chestiune. PSCircular 101 informează autoritățile membre că este necesar să se aplice flexibilitate în circumstanțele actuale, inclusiv în ceea ce privește repatrierea navigatorilor, Convenția din 2006 privind munca din domeniul maritim, certificatele eliberate în temeiul Convenției internaționale din 1978 privind standardele de pregătire a navigatorilor, brevetare/atestare și efectuare a serviciului de cart și certificatele medicale. MoU de la Paris poate analiza oportunitatea unor ajustări suplimentare ale PSCircular 101, dacă evoluția situației impune acest lucru.

               În ceea ce privește cererea referitoare la statutul de membru al Federației Ruse în cadrul MoU de la Paris, trebuie remarcat faptul că Federația Rusă a fost exclusă de la accesul la instrumentul de selecție CSP THETIS și la baza de date privind inspecțiile prevăzută la articolul 24 din Directiva 2009/16/CE și de la utilizarea acestora. Acest lucru înseamnă că participarea Federației Ruse la activitățile MoU de la Paris este deja foarte limitată și, fără acces la baza de date respectivă, Federația Rusă nu își poate îndeplini în mod efectiv obligațiile care îi revin în temeiul MoU de la Paris și nu poate contribui la activitatea MoU.

               Deși există un consens între statele membre ale UE cu privire la faptul că trebuie luate măsuri împotriva Federației Ruse, nici memorandumul, nici îndrumările în materie de politică nu conțin vreo procedură sau vreun mecanism de excludere a membrilor din MoU de la Paris. Pe lângă excludere, membrii care și-au exprimat opinia și-au manifestat preferința de a suspenda calitatea de membru până la noi dispoziții. Deși efectul juridic imediat ar fi similar cu excluderea, suspendarea nu are caracter permanent. Suspendarea ar permite o analiză suplimentară a necesității excluderii complete din MoU de la Paris și ar putea fi revocată dacă circumstanțele se schimbă. Cu toate acestea, memorandumul nu prevede nici suspendarea calității de membru.

               Președintele MoU de la Paris a propus desfășurarea unei proceduri scrise în cadrul MoU de la Paris pentru a decide cu privire la suspendarea statutului de membru al Federației Ruse înainte de reuniunea anuală a Comitetului de control al statului portului (CCSP55) programată să aibă loc în perioada 16-20 mai 2022. Scopul acestui demers este ca această chestiune sensibilă să nu umbrească reuniunea CCSP55.

               2.Poziția care urmează să fie luată în numele Uniunii

               Având în vedere gravitatea situației, este necesar: (i) să se ajungă la un acord cu privire la abordarea prevăzută la punctul 5 din documentul PSCC55/11.1 de a nu reține în mod nejustificat navele sub pavilion ucrainean în urma inspecțiilor efectuate în cadrul controlului statului portului, (ii) să se suspende calitatea de membru a Federației Ruse în cadrul MoU de la Paris ca răspuns la invazia neprovocată și nejustificată a Ucrainei de către Rusia, în conformitate cu articolul 62 alineatul (3) din Convenția de la Viena privind dreptul tratatelor, (iii) să se ajungă la un acord cu privire la abordarea prevăzută la punctul 7 din documentul PSCC55/11.1 privind derecunoașterea certificatelor statutare eliberate de Federația Rusă.

               Textul anexat este o propunere de poziție a Uniunii în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE, care trebuie adoptată ulterior de Consiliu. Este vorba de un acord asupra unei direcții de acțiune prevăzute în documentul PSCC55/11.1 al MoU de la Paris. Detaliile referitoare la poziția UE figurează în anexa 1 la proiectul de decizie a Consiliului.

               Directiva 2009/16/CE introduce în mod efectiv în domeniul de aplicare al dreptului Uniunii procedurile, instrumentele și activitățile desfășurate de MoU de la Paris. Prin urmare, MoU de la Paris intră în sfera competenței externe exclusive a Uniunii în temeiul ultimei părți a articolului 3 alineatul (2) din TFUE.

               3.Temei juridic

               Prezenta decizie are la bază Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 100 alineatul (2), coroborat cu articolul 218 alineatul (9), care prevede că Consiliul, la propunerea Comisiei, adoptă o decizie de stabilire a pozițiilor care urmează să fie adoptate în numele Uniunii în cadrul unui organism creat printr-un acord, în cazul în care acest organism este invitat să adopte acte cu efecte juridice. Această dispoziție se aplică poziției care urmează să fie adoptată de statele membre, acționând împreună în interesul Uniunii, în contextul MoU de la Paris.

               Directiva 2009/16/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind controlul statului portului (astfel cum a fost modificată) reprezintă temeiul juridic care stabilește principiile pe care statele membre trebuie să le respecte în cadrul CCSP al MoU de la Paris.

               Actele care urmează să fie adoptate în cadrul MoU de la Paris constituie acte cu efecte juridice. Actele avute în vedere au efecte juridice deoarece pot influența în mod decisiv conținutul legislației UE, și anume Directiva 2009/16/CE, motivul fiind că Directiva 2009/16/CE introduce în mod efectiv în domeniul de aplicare al dreptului Uniunii procedurile, instrumentele și activitățile desfășurate de MoU de la Paris. În plus, suspendarea statutului de membru al Federației Ruse la MoU de la Paris este un act de natură organizațională, care influențează modul în care sunt luate deciziile în cadrul MoU de la Paris.

               Actele avute în vedere nu completează cadrul instituțional al acordului și nu îl modifică. Prin urmare, temeiul juridic procedural al deciziei propuse este articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               2022/0144 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul Comitetului de control al statului portului din cadrul Memorandumului de înțelegere de la Paris privind controlul statului portului în ceea ce privește statutul Federației Ruse de membru al organizației

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), în special articolul 100 alineatul (2), coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Memorandumul de înțelegere privind controlul statului portului (denumit în continuare „MoU de la Paris”) a fost semnat la Paris la 26 ianuarie 1982 și a intrat în vigoare la 1 iulie 1982. MoU de la Paris are ca membri 27 de administrații maritime (Belgia, Bulgaria, Canada, Cipru, Croația, Danemarca, Estonia, Federația Rusă, Finlanda, Franța, Germania, Grecia, Irlanda, Islanda, Italia, Letonia, Lituania, Malta, Norvegia, Polonia, Portugalia, România, Slovenia, Spania, Suedia, Țările de Jos și Regatul Unit). Uniunea nu este parte la MoU de la Paris.

               (2)Directiva 2009/16/CE a Parlamentului European și a Consiliului
                  1
                stabilește regimul juridic al Uniunii privind controlul statului portului, reformulând și consolidând legislația anterioară a Uniunii în acest domeniu, în vigoare din 1995. Regimul juridic al Uniunii se bazează pe MoU de la Paris.

               (3)În ceea ce privește statele membre ale Uniunii, Directiva 2009/16/CE introduce în mod efectiv procedurile, instrumentele și activitățile prevăzute în MoU de la Paris în domeniul de aplicare al dreptului Uniunii. În temeiul respectivei directive, anumite decizii luate de organismul competent adecvat al MoU de la Paris devin obligatorii pentru statele membre ale Uniunii.

               (4)Este oportun să se stabilească poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul MoU de la Paris, întrucât actele avute în vedere vor putea influența în mod decisiv conținutul legislației Uniunii, și anume Directiva 2009/16/CE. În temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE, poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul unui organism creat printr-un acord, în cazul în care acest organism trebuie să adopte acte cu efecte juridice, trebuie să fie adoptată printr-o decizie a Consiliului, la propunerea Comisiei.

               (5)În concluziile sale, adoptate în 24 februarie 2022, Consiliul European a condamnat în cei mai fermi termeni posibili agresiunea militară neprovocată și nejustificată a Federației Ruse împotriva Ucrainei. În cadrul reuniunii sale din 24-25 martie 2022, Consiliul European a stabilit că războiul de agresiune al Rusiei împotriva Ucrainei încalcă grav dreptul internațional și a reiterat solicitarea ca Rusia să își înceteze imediat agresiunea militară de pe teritoriul Ucrainei.

               (6)În contextul invaziei Ucrainei de către Federația Rusă, la 14 martie 2022, Secretariatul MoU de la Paris a primit o scrisoare din partea ministrului ucrainean al infrastructurii. În această scrisoare, MoU de la Paris este invitat să nu rețină în mod nejustificat navele sub pavilion ucrainean în urma inspecțiilor efectuate în cadrul controlului statului portului, să excludă Federația Rusă din MoU de la Paris și să nu recunoască certificatele eliberate în numele administrației maritime a Federației Ruse.

               (7)În ceea ce privește prima cerere, de a nu reține în mod nejustificat nave ucrainene, la 2 martie 2022, MoU de la Paris a emis documentul PSCircular 101 (Orientări privind repatrierea navigatorilor din cauza situației din Ucraina), care abordează această chestiune. PSCircular 101 informează autoritățile membre că este necesar să se aplice flexibilitate în circumstanțele actuale, inclusiv în ceea ce privește repatrierea navigatorilor, Convenția din 2006 privind munca din domeniul maritim, certificatele eliberate în temeiul Convenției internaționale din 1978 privind standardele de pregătire a navigatorilor, brevetare/atestare și efectuare a serviciului de cart și certificatele medicale. MoU de la Paris poate analiza oportunitatea unor ajustări suplimentare ale PSCircular 101, dacă evoluția situației impune acest lucru. Această poziție trebuie comunicată autorităților ucrainene.

               (8)În ceea ce privește cererea referitoare la statutul de membru al Federației Ruse, trebuie remarcat faptul că Federația Rusă a fost exclusă de la accesul la instrumentul de selecție CSP THETIS și la baza de date privind inspecțiile prevăzută la articolul 24 din Directiva 2009/16/CE și de la utilizarea acestora. Acest lucru înseamnă că participarea Federației Ruse la activitățile MoU de la Paris este deja foarte limitată și, fără acces la baza de date respectivă, Federația Rusă nu își poate îndeplini în mod efectiv obligațiile care îi revin în temeiul MoU de la Paris.

               (9)Nici memorandumul, nici îndrumările în materie de politică nu conțin vreo procedură sau vreun mecanism de excludere a membrilor din MoU de la Paris. Pe lângă excluderea din MoU de la Paris, există alternativa de suspendare a statutului de membru până la noi dispoziții. Deși efectul imediat ar fi similar cu excluderea, suspendarea este mai puțin permanentă. Cu toate acestea, memorandumul nu conține nici dispoziții privind suspendarea. Suspendarea permite o analiză suplimentară a necesității excluderii complete din MoU de la Paris și ar putea fi revocată dacă circumstanțele se schimbă.

               (10)Uniunea Europeană, în calitate de actor global, se află în centrul eforturilor depuse în cadrul ONU
                  2
                și al altor foruri și procese multilaterale de a trage la răspundere Federația Rusă pentru invazia neprovocată și nejustificată a Ucrainei, de se asigura revenirea la situația dinaintea invaziei și la respectarea deplină a suveranității, independenței și integrității teritoriale a Ucrainei în cadrul frontierelor sale recunoscute la nivel internațional. Actul de agresiune neprovocat și nejustificat al Rusiei împotriva Ucrainei reprezintă o încălcare gravă a articolului 2 alineatul (4) din Carta ONU, care interzice amenințarea cu forța sau folosirea ei împotriva integrității teritoriale sau a independenței politice a vreunui stat.

               (11)Având în vedere cele de mai sus, precum și gravitatea situației și atât timp cât Federația Rusă nu respectă principiile Cartei ONU și obligațiile internaționale care îi revin, este oportun să se suspende statutul de membru al Federației Ruse la MoU de la Paris, în conformitate cu articolul 62 alineatul (3) din Convenția de la Viena privind dreptul tratatelor, ca răspuns la invazia neprovocată și nejustificată a Ucrainei de către Rusia.

               (12)În ceea ce privește a treia cerere, de a nu recunoaște certificatele eliberate de administrația maritimă a Federației Ruse, aceste certificate sunt eliberate în conformitate cu convențiile internaționale, iar Federația Rusă este în continuare membră a Organizației Maritime Internaț0ionale și MoU de la Paris nu are competența de a derecunoaște respectivele certificate. Această poziție trebuie comunicată autorităților ucrainene.

               (13)Uniunea nu este parte contractantă la MoU de la Paris. Poziția Uniunii, așadar, trebuie exprimată de statele membre ale Uniunii care sunt membre ale MoU de la Paris, acționând împreună,

               (14)Prin urmare, este necesar ca statele membre să fie autorizate să acționeze în conformitate cu poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii.

               (15)Cooperarea cu alte țări terțe membre ale MoU de la Paris (Canada, Islanda, Norvegia și Regatul Unit) în cadrul CCSP este esențială pentru a se ajunge la o decizie de suspendare a statutului de membru al Federației Ruse la MoU de la Paris,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în contextul Memorandumului de înțelegere de la Paris privind controlul statului portului („MoU de la Paris”) în ceea ce privește statutul de membru al Federației Ruse în cadrul MoU de la Paris este stabilită în anexa I la prezenta decizie.

               Articolul 2

               Poziția menționată la articolul 1 este exprimată de statele membre ale Uniunii care sunt membre ale MoU de la Paris, acționând împreună.

               Articolul 3

               Prezenta decizie se adresează statelor membre.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)

                        Directiva 2009/16/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind controlul statului portului (JO L 131, 28.5.2009, p. 57).

                     (2)

                        A se vedea Rezoluția ES-11/1 a Adunării Generale a Organizației Națiunilor Unite intitulată „Agresiunea împotriva Ucrainei”, adoptată în cadrul celei de a 11-a sesiuni speciale de urgență a Adunării Generale a Organizației Națiunilor Unite din 2 martie 2022, și Rezoluția 49/1 a Consiliului ONU pentru Drepturile Omului din martie 2022.

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 29.4.2022
            COM(2022) 202 final

            ANEXĂ
            la
            Propunerea de decizie a Consiliului
            privind poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul Comitetului de control al statului portului din cadrul Memorandumului de înțelegere de la Paris privind controlul statului portului în ceea ce privește statutul Federației Ruse de membru al organizației

               ANEXĂ

               În legătură cu documentul PSCC55/11.1 al CCSP55

               Poziția Uniunii este următoarea:

               (1)este de acord cu abordarea prezentată la punctul 5 din documentul PSCC55/11.1 privind reținerea navelor sub pavilion ucrainean în porturile care sunt parte la MoU de la Paris;

               (2)sprijină în mod activ suspendarea Federației Ruse din cadrul MoU de la Paris în urma agresiunii sale militare neprovocate și nejustificate împotriva Ucrainei;

               (3)depune eforturi pentru a obține consensul membrilor MoU de la Paris, alții decât Federația Rusă, pentru a suspenda, până la noi dispoziții, statutul de membru al MoU de la Paris al Federației Ruse;

               (4)este de acord cu abordarea prezentată la punctul 7 din documentul PSCC55/11.1 privind derecunoașterea certificatelor statutare eliberate de Federația Rusă.