               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 26.5.2016
            COM(2016) 304 final
            2016/0157(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene, în cadrul Comitetului mixt instituit în temeiul Acordului dintre Uniunea Europeană și Georgia privind facilitarea eliberării vizelor pentru cetățenii Georgiei, cu privire la adoptarea unor orientări comune pentru punerea în aplicare aacordului

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               •Temeiurile și obiectivele propunerii

               Acordul între Uniunea Europeană și Georgia privind facilitarea eliberării vizelor (denumit în continuare „acordul”)
                  1
                a intrat în vigoare la data de 1 martie 2011. Acordul stabilește, pe bază de reciprocitate, drepturile și obligațiile cu caracter obligatoriu din punct de vedere juridic în vederea simplificării procedurilor de eliberare a vizelor pentru cetățenii georgieni. Articolul 12 din acord instituie un comitet mixt a cărui sarcină este să monitorizeze punerea în aplicare a acordului.Comitetul mixt a subliniat necesitatea de a avea orientări comune pentru a asigura o aplicare pe deplin armonizată a acordului de către consulatele statelor membre Schengen și pentru a clarifica relația dintre acord și dispozițiile din legislația părților contractante (denumite în continuare „părțile”) care se aplică în continuare cu privire la acele aspecte legate de vize care nu sunt reglementate de acord.

               Prezentele orientări nu fac parte din acord și nu au un caracter obligatoriu din punct de vedere juridic. Cu toate acestea, este recomandabil ca personalul diplomatic și consular să le urmeze în mod consecvent la punerea în aplicare a dispozițiilor acordului.

               •Coerența cu dispozițiile deja existente în domeniul de politică vizat

               Acordul prevalează asupra Codului de vize în privința aspectelor reglementate de ambele documente.

               Dispozițiile din Codul de vize
                  2
                se aplică tuturor aspectelor nereglementate de acord, cum ar fi determinarea statului membru Schengen responsabil de prelucrarea unei cereri de viză, motivele respingerii unei cereri de viză, dreptul de exercitare a unei căi de atac împotriva unei decizii negative sau regulile generale privind interviul personal cu solicitantul vizei.

               De asemenea, normele Schengen și, după caz, legislația națională continuă să se aplice în cazul aspectelor care nu sunt reglementate de acord, cum ar fi recunoașterea documentelor de călătorie, dovada existenței unor mijloace de subzistență suficiente, refuzul intrării pe teritoriul statelor membre, măsurile de expulzare.

               În conformitate cu articolul 2 alineatul (1) din acord, măsurile de facilitare a eliberării vizelor prevăzute în acord se aplică cetățenilor Georgiei numai în măsura în care aceștia nu sunt exonerați de obligația de a deține viză în temeiul Regulamentului nr. 539/2001
                  3
               . Astfel, în cazul în care Georgia ar fi transferată în lista din anexa II la Regulamentul nr. 539/2001, care include țările ai căror resortisanți sunt exonerați de obligația de a deține viză, acordul ar înceta să se aplice. Însă, dat fiind că o astfel de exonerare ar fi acordată doar titularilor de pașapoarte biometrice (exonerare care ar trebui specificată într-o notă de subsol din anexa II), acordul ar continua să se aplice cetățenilor georgieni care nu dețin un pașaport biometric.

               2.ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII

               Orientările, care urmează să fie adoptate de Comitetul mixt în urma adoptării unei poziții a UE pe baza prezentei propuneri, urmăresc să explice în detaliu dispozițiile acordului, pentru a asigura o aplicare corespunzătoare și complet armonizată a acestora.

               Orientările țin cont de dispozițiile Codului de vize și ale altor acte legislative în domeniul politicii UE în materie de vize. Se dorește să se asigure faptul că personalul consular al statelor membre acționează în conformitate cu acquis-ul UE în materie de vize pentru punerea în aplicare a acordului.

               3.REZULTATE ALE CONSULTĂRILOR ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI

               Comisia a discutat proiectul de orientări cu autoritățile de resort din Georgia în cadrul reuniunilor Comitetului mixt din 1.6.2011, 24.11.2011, 13.2.2012, 26-27.2.2013, 4.6.2014 și 13.10.2015, precum și în corespondența electronică purtată de părți în perioadele dintre reuniunile Comitetului mixt. Mai multe chestiuni nesoluționate au necesitat o analiză atentă din partea ambelor părți înainte de a se putea ajunge la un compromis satisfăcător pentru amândouă, în special în ceea ce privește organizațiile profesionale ale jurnaliștilor și transportatorilor (a se vedea punctul 2.2.1 literele (e) și (k) din orientări).

               Proiectul de orientări care figurează în anexa la prezenta propunere de decizie a Consiliului a făcut obiectul consultărilor cu statele membre în Tbilisi, în contextul cooperării locale Schengen, și cu Grupul de lucru pentru vize (ultima consultare: 20 noiembrie 2015). Versiunea finală a orientărilor a fost agreată de Comitetul mixt în cadrul celei de a șasea reuniuni din 13 octombrie 2015.

               4.IMPLICAȚII BUGETARE

                  Prezenta propunere nu are niciun impact asupra bugetului UE.

               2016/0157 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene, în cadrul Comitetului mixt instituit în temeiul Acordului dintre Uniunea Europeană și Georgia privind facilitarea eliberării vizelor pentru cetățenii Georgiei,
                  cu privire la adoptarea unor orientări comune pentru punerea în aplicare a
                  acordului

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 77 alineatul (2) litera (a), coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Articolul 12 din Acordul dintre Uniunea Europeană și Georgia privind facilitarea eliberării vizelor de scurtă ședere pentru cetățenii Georgiei („acordul”) instituie un comitet mixt. Acest articol prevede, în special, atribuția Comitetului mixt de a monitoriza punerea în aplicare a acordului.

               (2)Codul de vize [Regulamentul (CE) nr. 810/2009 al Parlamentului European și al Consiliului] a stabilit procedurile și condițiile de eliberare a vizelor de tranzit sau de ședere planificată pe teritoriul statelor membre pentru o perioadă de cel mult 90 de zile într-un interval de 180 de zile.

               (3)Orientările comune sunt necesare pentru a asigura o aplicare pe deplin armonizată a acordului de către consulatele statelor membre și pentru a clarifica relația dintre dispozițiile acordului și dispozițiile din legislația părților contractante care se aplică în continuare cu privire la acele aspecte legate de vize care nu sunt reglementate de acord.

               (4)Este oportun să se stabilească poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii, în cadrul Comitetului mixt, cu privire la adoptarea unor orientări comune pentru punerea în aplicare a acordului.

               (5) Prezenta decizie dezvoltă dispozițiile acquis-ului Schengen, la care Regatul Unit nu participă în conformitate cu Decizia 2000/365/CE a Consiliului din 29 mai 2000 privind solicitarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen
                  4
               . Prin urmare, Regatul Unit nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu îi revin obligații în temeiul acesteia și decizia nu i se aplică.

               (6)Prezenta decizie dezvoltă dispozițiile acquis-ului Schengen, la care Irlanda nu participă în conformitate cu Decizia 2002/192/CE a Consiliului din 28 februarie 2002 privind solicitarea Irlandei de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen
                  5
               . Prin urmare, Irlanda nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu îi revin obligații în temeiul acesteia și decizia nu i se aplică.

               (7)În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul (nr. 22) privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și decizia nu i se aplică,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii, în cadrul Comitetului mixt instituit în temeiul articolului 12 din Acordul dintre Uniunea Europeană și Georgia privind facilitarea eliberării vizelor de scurtă ședere pentru cetățenii Georgiei, cu privire la adoptarea unor orientări comune pentru punerea în aplicare a acordului se bazează pe proiectul de decizie a Comitetului mixt atașat la prezenta decizie.

               Articolul 2

               Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)
                  JO L 52, 25.2.2011, p. 34-44.

                     (2)
                  Regulamentul (CE) nr. 810/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 iulie 2009 privind instituirea unui Cod comunitar de vize (Codul de vize), JO L 243, 15.9.2009, p. 1.

                     (3)
                  Regulamentul (CE) nr. 539/2001 al Consiliului din 15 martie 2001 de stabilire a listei țărilor terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe și a listei țărilor terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de această obligație, JO L 81, 21.3.2001, p. 1.

                     (4)
                  Decizia 2000/365/CE a Consiliului din 29 mai 2000 privind solicitarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen, JO L 131, 1.6.2000, p. 43-47.

                     (5)
                  Decizia 2002/192/CE a Consiliului din 28 februarie 2002 privind solicitarea Irlandei de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen, JO L 64, 7.3.2002, p. 20-23.

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 26.5.2016
            COM(2016) 304 final
            ANEXĂ
            la
            Propunerea de DECIZIE A CONSILIULUI
            de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene, în cadrul Comitetului mixt instituit în temeiul Acordului dintre Uniunea Europeană și Georgia privind facilitarea eliberării vizelor pentru cetățenii Georgiei, cu privire la adoptarea unor orientări comune pentru punerea în aplicare a acordului

               ANEXĂ

               la

               Propunerea de DECIZIE A CONSILIULUI

               de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene, în cadrul Comitetului mixt instituit în temeiul Acordului dintre Uniunea Europeană și Georgia privind facilitarea eliberării vizelor pentru cetățenii Georgiei, cu privire la adoptarea unor orientări comune pentru punerea în aplicare a acordului

               PROIECT DE

               DECIZIE NR.../201.. A COMITETULUI MIXT

               INSTITUIT PRIN ACORDUL

               DINTRE UNIUNEA EUROPEANĂ ȘI GEORGIA

               PRIVIND FACILITAREA ELIBERĂRII VIZELOR DE SCURTĂ ȘEDERE PENTRU CETĂȚENII GEORGIEI

               din …….

               cu privire la adoptarea unor orientări comune pentru punerea în aplicare a acordului

               COMITETUL MIXT,

               având în vedere Acordul dintre Uniunea Europeană și Georgia privind facilitarea eliberării vizelor de scurtă ședere pentru cetățenii Georgiei (denumit în continuare „acordul”), în special articolul 12,

               întrucât acordul a intrat în vigoare la 1 martie 2011,

               DECIDE:

               Articolul 1

               Orientările comune pentru punerea în aplicare a Acordului dintre Uniunea Europeană și Georgia privind facilitarea eliberării vizelor de scurtă ședere pentru cetățenii Georgiei sunt prevăzute în anexa la prezenta decizie.

               Articolul 2

               Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

               Adoptată la …

               Pentru Uniunea Europeană,

                     Pentru Georgia,

                  PROIECT DE

                  ORIENTĂRI

                  PENTRU PUNEREA ÎN APLICARE A

                  ACORDULUI DINTRE UNIUNEA EUROPEANĂ ȘI GEORGIA

                  PRIVIND FACILITAREA ELIBERĂRII VIZELOR

               Scopul acordului dintre Uniunea Europeană și Georgia privind facilitarea eliberării vizelor, care a intrat în vigoare la 1 martie 2011, este de a facilita, în baza principiului reciprocității, procedurile de eliberare a vizelor pentru cetățenii georgieni pentru o ședere planificată de cel mult 90 de zile într-un interval de 180 de zile.

               Acordul stabilește, în baza principiului reciprocității, drepturi și obligații cu caracter obligatoriu din punct de vedere juridic în scopul de a simplifica procedurile de eliberare a vizelor pentru cetățenii georgieni.

               Prezentele orientări, care vor fi adoptate de Comitetul mixt instituit în temeiul articolului 12 din acord („Comitetul mixt”), urmăresc să asigure o aplicare armonizată a dispozițiilor acordului de către misiunile diplomatice și oficiile consulare ale statelor membre. Orientările nu fac parte din acord și, prin urmare, nu sunt obligatorii din punct de vedere juridic. Cu toate acestea, se recomandă insistent ca personalul diplomatic și consular să le urmeze în mod consecvent atunci când pun în aplicare dispozițiile acordului.

               Orientările urmează să fie actualizate, sub responsabilitatea Comitetului mixt, pentru a ține seama de concluziile desprinse în urma aplicării acordului.

               Pentru a asigura aplicarea continuă și armonizată a dispozițiilor acordului și în conformitate cu Regulamentul de procedură al Comitetului mixt de facilitare a eliberării vizelor, părțile au convenit că vor exista contacte informale între ele între reuniunile oficiale ale Comitetului mixt în vederea soluționării chestiunilor urgente. În cadrul următoarei reuniuni a Comitetului mixt de facilitare a eliberării vizelor, se vor prezenta rapoarte detaliate cu privire la aceste chestiuni și la contactele informale.

               I. ASPECTE GENERALE

               1.1. Scopul și domeniul de aplicare

               Articolul 1 alineatul (1) din acord prevede: „Prezentul acord urmărește facilitarea eliberării vizelor pentru cetățenii Georgiei, în cazul unei șederi planificate de cel mult 90 de zile, întrun interval de 180 de zile.”

               Acordul se aplică tuturor cetățenilor georgieni care solicită o viză de scurtă ședere, indiferent de țara în care își au reședința.

               Acordul nu se aplică apatrizilor care dețin un permis de ședere eliberat de Georgia. Acestei categorii de persoane i se aplică normele obișnuite ale acquis-ului UE în materie de vize.

               Articolul 1 alineatul (2) din acord prevede: „În cazul în care Georgia reintroduce obligația de a deține viză pentru cetățenii tuturor statelor membre sau pentru anumite categorii de cetățeni ai tuturor statelor membre, aceleași facilități acordate în temeiul prezentului acord cetățenilor din Georgia ar fi în mod automat aplicate cetățenilor Uniunii în cauză, în baza principiului reciprocității.”

               Începând cu 1 iunie 2006, toți cetățenii UE și apatrizii care dețin un permis de ședere eliberat de un stat membru al UE sunt exonerați de obligația de a deține viză atunci când călătoresc în Georgia pentru o perioadă de cel mult 90 de zile într-un interval de 180 de zile sau atunci când tranzitează teritoriul Georgiei.

               Pentru a evita orice tratament discriminatoriu din partea Georgiei față de cetățenii unuia sau mai multor state membre ale UE sau față de anumite categorii de cetățeni ai acestor state membre, Uniunea Europeană a anunțat, într-o declarație anexată la acord, că intenționează să suspende aplicarea acordului în cazul în care Georgia reintroduce obligația de a depune o cerere de viză pentru cetățenii unuia sau mai multor state membre ale UE sau pentru anumite categorii de cetățeni ai acestor state membre.

               1.2. Domeniul de aplicare al acordului

               Articolul 2 din acord prevede:

               „(1)
                     Facilitarea eliberării vizelor prevăzută în prezentul acord se aplică cetățenilor Georgiei numai în măsura în care aceștia nu sunt exonerați de obligația de a deține viză în baza dreptului Uniunii sau al statelor membre, a prezentului acord sau a altor acorduri internaționale.

               (2)
                     Legislația națională a Georgiei sau a statelor membre sau dreptul Uniunii se aplică în cazul aspectelor nereglementate de prezentul acord, cum ar fi refuzul de eliberare a unei vize, recunoașterea documentelor de călătorie, dovada mijloacelor suficiente de subzistență, refuzul intrării și măsurile de expulzare.”

               Fără a aduce atingere articolului 10 (care prevede exonerarea titularilor de pașapoarte diplomatice din Georgia de obligația de a deține viză), acordul nu afectează normele existente privind obligațiile în materie de vize și exonerarea de obligația de a deține viză.

               De exemplu, articolul 4 din Regulamentul nr. 539/2001 al Consiliului
                  1
                permite statelor membre să exonereze de obligația de a deține viză, printre alte categorii, echipajele civile ale aeronavelor și navelor. De la intrarea în vigoare a asocierii Elveției și a Principatului Liechtenstein la spațiul Schengen, la 13 decembrie 2008 și, respectiv, la 7 martie 2011, permisele de ședere eliberate de Elveția și Liechtenstein sunt recunoscute ca fiind echivalente cu vizele Schengen de tranzit și de scurtă ședere.

               Codul de vize
                  2
                se aplică tuturor aspectelor nereglementate de acord, cum ar fi determinarea statului membru Schengen responsabil de prelucrarea unei cereri de viză, motivarea refuzului de eliberare a vizei, dreptul de exercitare a unei căi de atac împotriva unei decizii negative sau regula generală privind interviul personal cu solicitantul. În plus, normele Schengen și, după caz, legislația națională continuă să se aplice tuturor aspectelor nereglementate de acord, cum ar fi recunoașterea documentelor de călătorie, dovada mijloacelor suficiente de subzistență, refuzul intrării pe teritoriul statelor membre și măsurile de expulzare. În acest sens, trebuie să se furnizeze informații exacte cu privire la aceste aspecte (a se vedea, de asemenea, declarația comună privind armonizarea informațiilor referitoare la procedurile de eliberare a vizelor de scurtă ședere și la documentele care trebuie depuse pentru eliberarea vizelor de scurtă ședere).

               Chiar dacă se îndeplinesc cerințele prevăzute în acord, de exemplu solicitantul de viză poate prezenta documente justificative privind scopul călătoriei pentru categoriile prevăzute la articolul 4, este posibil ca eliberarea vizei să fie refuzată dacă nu sunt îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 5 din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului (Codul frontierelor Schengen
                  3
               ), și anume dacă persoana nu deține un document de călătorie valabil, dacă a fost emisă o semnalare în SIS, dacă persoana este considerată o amenințare pentru ordinea publică sau securitatea internă etc.

               Alte posibilități de flexibilitate în ceea ce privește eliberarea vizelor, prevăzute de Codul de vize, se aplică în continuare. De exemplu, vizele cu intrări multiple cu o perioadă îndelungată de valabilitate – până la cinci ani – pot fi eliberate pentru alte categorii de persoane decât cele menționate la articolul 5 din acord, în cazul în care condițiile prevăzute în Codul de vize (articolul 24) sunt îndeplinite. La fel, dispozițiile din cod care permit eliminarea sau reducerea taxei de viză vor continua să se aplice [articolul 16 alineatele (5) și (6) din Codul de vize].

               1.3.
                     Tipurile de vize care intră în domeniul de aplicare al acordului

               Articolul 3 litera (d) din acord definește „viza” ca „o autorizație emisă de un stat membru în vederea tranzitării teritoriului statelor membre sau a șederii planificate pe teritoriul statelor membre cu o durată care să nu depășească 90 de zile în decursul unei perioade de 180 de zile de la data primei intrări pe teritoriul statelor membre.”

               Facilitățile oferite de acord se aplică vizelor uniforme și vizelor cu valabilitate teritorială limitată (VTL) eliberate pentru tranzit sau pentru o ședere de scurtă durată.

               1.4. Calcularea duratei de ședere autorizate în baza unei vize și, în special, modul în care se determină perioada de șase luni

               Recenta modificare a Codului frontierelor Schengen
                  4
                a redefinit noțiunea de „scurtă ședere”. Definiția actuală este următoarea: „90 de zile în orice perioadă de 180 de zile, ceea ce implică luarea în considerare a ultimei perioade de 180 de zile precedente fiecărei zile de ședere”.

               Data intrării se calculează ca prima zi de ședere pe teritoriul statelor membre, iar data ieșirii se calculează ca ultima zi de ședere pe teritoriul statelor membre. Termenul „orice” presupune aplicarea unei perioade de referință „mobile” de 180 de zile; aceasta înseamnă că trebuie calculată retroactiv fiecare zi de ședere din ultima perioadă de 180 de zile, pentru a se verifica dacă cerința privind durata de ședere de 90 de zile în decursul unei perioade de 180 de zile continuă să fie îndeplinită. Astfel, o absență pentru o perioadă neîntreruptă de 90 zile permite o nouă ședere de până la 90 de zile.

               Definiția a intrat în vigoare la 18 octombrie 2013.

               Exemplu de calculare a șederii pe baza noii definiții:

               O persoană care deține o viză cu intrări multiple valabilă 1 an (18.4.2010 – 18.4.2011) intră pentru prima dată pe teritoriul statelor membre la 19.4.2010 pentru o ședere de 3 zile. Persoana respectivă intră din nou la 18.6.2010 pentru o ședere de 86 de zile. Care este situația persoanei în cauză la aceste date? Când va putea persoana în cauză să reintre pe teritoriul statelor membre?

               La 11.9.2010: în cursul ultimelor 180 de zile (16.3.2010 – 11.9.2010), persoana în cauză a rămas pe teritoriul statelor membre timp de 3 de zile (19 – 21.4.2010), urmate de alte 86 de zile (18.6.2010 – 11.9.2010) = 89 de zile = Nu a depășit durata maximă de ședere autorizată. Persoana poate să mai rămână cel mult 1 zi.

               Începând cu data de 16.10.2010: Persoana ar putea intra pe teritoriul statelor membre pentru alte 3 zile [la 16.10.2010, șederea din 19.4.2010 nu mai este relevantă (se situează în afara perioadei de 180 de zile); la 17.10.2010, șederea din 20.4.2010 nu mai este relevantă (se situează în afara perioadei de 180 de zile etc.)].

               Începând cu data de 15.12.2010: Persoana ar putea intra pe teritoriul statelor membre pentru alte 86 de zile [la 15.12.2010, șederea din 18.6.2010 nu mai este relevantă (se situează în afara perioadei de 180 de zile); la 16.12.2010, șederea din 19.6.2010 nu mai este relevantă etc.)].

               1.5.
                     Situația statelor membre care au aderat la Uniunea Europeană în 2004 și 2007 fără a fi integrate încă pe deplin în spațiul Schengen, situația statelor membre care nu participă la politica comună a UE în domeniul vizelor și situația țărilor asociate

               Numai Bulgaria, Croația, Cipru și România nu aplică încă integral acquis-ul Schengen. Aceste țări vor continua să elibereze vize naționale a căror valabilitate se limitează la propriul teritoriu. După ce vor fi aplicat integral acquis-ul Schengen, statele membre menționate anterior vor continua să aplice acordul.

               Legislația națională continuă să se aplice în cazul tuturor aspectelor care nu sunt reglementate de acord până la data aplicării integrale a acquis-ului Schengen de către aceste state membre. Începând cu data respectivă, normele Schengen/actele legislative naționale se vor aplica în cazul aspectelor care nu sunt reglementate de acord.

               Bulgaria, Croația, Cipru și România sunt autorizate să recunoască permisele de ședere, vizele de tip „D” și vizele de scurtă ședere eliberate de statele membre Schengen și de țările asociate pentru șederile de scurtă durată pe teritoriul lor
                  5
               .

               În conformitate cu articolul 21 din Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen din 14 iunie 1985 privind eliminarea treptată a controalelor la frontierele comune, toate statele Schengen trebuie să recunoască vizele de lungă ședere și permisele de ședere eliberate de oricare dintre ele ca fiind valabile pentru șederi de scurtă durată pe teritoriile celorlalte state Schengen. Statele membre Schengen acceptă permisele de ședere, vizele de tip „D” și vizele de scurtă ședere ale țărilor asociate pentru intrarea și șederea de scurtă durată și viceversa.

               Acordul nu se aplică Danemarcei, Irlandei și Regatului Unit, însă cuprinde declarații comune în care se precizează că ar fi de dorit ca statele membre respective să încheie acorduri bilaterale privind facilitarea eliberării vizelor cu Georgia.

               Deși sunt asociate spațiului Schengen, Islanda, Principatul Liechtenstein, Norvegia și Elveția nu fac obiectul acordului.

               1.6.
                     Acordul/acordurile bilaterale

               Articolul 13 din acord prevede „De la intrarea sa în vigoare, prezentul acord prevalează în fața prevederilor oricăror acorduri sau regimuri bilaterale sau multilaterale încheiate între un stat membru și Georgia, în măsura în care prevederile acordurilor sau regimurilor în cauză se referă la aceleași aspecte ca și prezentul acord.”

               De la data intrării în vigoare a acordului, dispozițiile acordurilor bilaterale în vigoare dintre statele membre și Georgia cu privire la aspectele care fac obiectul acordului încetează să se mai aplice. În conformitate cu dreptul Uniunii, statele membre trebuie să ia măsurile necesare pentru a elimina incompatibilitățile dintre acordurile bilaterale ale acestora și acord.

               În cazul în care există un acord bilateral sau o înțelegere între un stat membru și Georgia cu privire la aspecte care nu sunt reglementate de acord, cum ar fi exonerarea titularilor de pașapoarte de serviciu de obligația de a deține viză, această exonerare va continua să se aplice după intrarea în vigoare a acordului Uniunii Europene privind facilitarea eliberării vizelor.

               Următoarele state membre au semnat un acord bilateral cu Georgia care prevede exonerarea titularilor de pașapoarte de serviciu de obligația de a deține viză: Bulgaria, Cipru, Ungaria, Letonia, România și Republica Slovacă.

               Exonerarea de obligația de a deține viză acordată de un stat membru titularilor de pașapoarte de serviciu se aplică numai pentru călătoriile pe teritoriul statului membru respectiv și nu pentru călătoriile pe teritoriul altor state membre Schengen.

               1.7. Declarația comună privind armonizarea informațiilor referitoare la procedurile de eliberare a vizelor de scurtă ședere și la documentele care trebuie prezentate în momentul solicitării vizei de scurtă ședere

               O declarație comună anexată la acord indică angajamentul părților de a furniza cetățenilor Georgiei informații coerente și uniforme privind accesul la misiunile diplomatice și la oficiile consulare ale statelor membre și privind procedurile și condițiile de solicitare a vizelor și valabilitatea vizelor eliberate. Aceste informații sunt disponibile pe site-ul delegației UE în Georgia:

                  http://www.eeas.europa.eu/delegations/georgia/travel_eu/visa/index_en.htm

               .

               Articolul 47 din Codul de vize stabilește obligația autorităților centrale și a consulatelor statelor membre ale UE de a oferi publicului larg toate informațiile relevante cu privire la cererile de viză.

               Misiunile diplomatice și oficiile consulare trebuie să asigure difuzarea acestor informații pe scară largă (prin intermediul panourilor de informare, al broșurilor, al site-urilor etc.) și să furnizeze totodată informații precise privind condițiile de eliberare a vizelor, reprezentarea statelor membre în Georgia și lista documentelor justificative necesare în cazul acestora.

               1.8. Informații furnizate de autoritățile georgiene cu privire la acordul dintre Uniunea Europeană și Georgia privind facilitarea eliberării vizelor

               Pentru o informare corectă a cetățenilor Georgiei cu privire la avantajele acordului și la misiunile diplomatice și oficiile consulare ale UE la care pot fi depuse cererile de viză, Ministerul Afacerilor Externe din Georgia a creat un link special cu aceste informații. Pagina web:

                  http://mfa.gov.ge/index.php?lang_id=GEO&sec_id=95&info_id=13448

               II. ORIENTĂRI PRIVIND DISPOZIȚII SPECIFICE

               (2.1)
                     Norme noi care se aplică tuturor solicitanților de viză

               Important: Se reamintește faptul că facilitățile menționate mai jos privind taxa de viză, durata procedurilor de prelucrare a cererilor de viză și prelungirea vizei în circumstanțe excepționale se aplică tuturor solicitanților de viză, inclusiv, de exemplu, turiștilor.

               2.1.1.
                     Taxa de viză

               Articolul 6 alineatul (1) din acord prevede:

               „(1) Taxa pentru prelucrarea cererilor de viză depuse de cetățenii Georgiei este de 35 EUR.”

               În conformitate cu articolul 6 alineatul (1), taxa pentru prelucrarea unei cereri de viză este de 35 EUR. Această taxă este percepută în cazul tuturor solicitanților de viză din Georgia (inclusiv al turiștilor) și se referă la vizele de scurtă ședere, indiferent de numărul intrărilor.

               Articolul 6 alineatul (2) din acord prevede:

               „ (2)
                     Atunci când statele membre cooperează cu un prestator extern de servicii, se poate percepe o taxă pentru un serviciu suplimentar. Taxa pentru servicii este proporțională cu costurile suportate de prestatorul extern de servicii în îndeplinirea sarcinilor sale și nu depășește 30 EUR. Statul membru (statele membre) în cauză menține (mențin) posibilitatea pentru toți solicitanții de a depune cererile direct la consulatele sale (lor).”

               În ceea ce privește modalitățile de cooperare cu prestatorii externi de servicii, articolul 43 din Codul de vize detaliază sarcinile acestora.

               Articolul 6 alineatul (3) din acord prevede:

               „ (3)
                     Taxele pentru prelucrarea cererilor de viză nu se aplică următoarelor categorii de cetățeni:

               (a)
                     pensionari; (N.B. Pentru a beneficia de scutirea de taxă pentru această categorie de persoane, solicitanții de viză trebuie să prezinte documente justificative care să ateste statutul lor de pensionar. Scutirea de taxă nu este justificată atunci când călătoria este întreprinsă în scopul realizării unei activități remunerate.)

               (b)
                     copiii sub 12 ani; (N.B. Pentru a beneficia de scutirea de taxă pentru această categorie, solicitanții de viză trebuie să prezinte documente justificative care să ateste vârsta acestora.)

               (c)
                     membri ai guvernelor naționale și regionale, ai instanțelor constituționale și supreme, în cazul în care aceștia nu sunt exonerați de obligația de a deține viză prin prezentul acord;” (N.B. Pentru a beneficia de scutirea de taxă pentru această categorie, solicitanții de viză trebuie să prezinte documente justificative emise de autoritățile georgiene care să ateste funcția deținută.)

               „(d)
                     persoane cu handicap și persoane care le însoțesc, dacă este cazul;” (N.B. Pentru a beneficia de scutirea de taxă, trebuie să se prezinte documente justificative care să ateste că ambii solicitanți de viză se încadrează în această categorie.)

               Pentru a beneficia de scutirea de taxă pentru această categorie, solicitanții de viză trebuie să prezinte un „certificat de handicap” (primul sau al doilea grad) eliberat de Ministerul Sănătății, Muncii și al Afacerilor Sociale din Georgia sau un certificat eliberat de spitale sau clinici private sau publice. În cazul în care handicapul solicitantului este evident (persoane nevăzătoare, persoane cu un picior amputat), se acceptă recunoașterea vizuală la oficiul consular. În principiu, nu sunt necesare documente suplimentare din partea persoanelor însoțitoare.

               În cazuri justificate, cererea poate fi depusă de un reprezentant sau de tutorele persoanei cu handicap.

               „(e)
                     rude apropiate – soț (soție), copii (inclusiv copii adoptați), părinți (inclusiv tutori), bunici și nepoți – care vizitează cetățeni ai Georgiei cu reședința legală pe teritoriul statelor membre;”

               Acest alineat reglementează situația rudelor apropiate din Georgia care călătoresc în statele membre pentru a vizita cetățeni ai Georgiei cu reședința legală pe teritoriul statelor membre respective.

               „(f)
                     membri ai delegațiilor oficiale care, ca urmare a unei invitații oficiale adresate Georgiei, participă la reuniuni, consultări, negocieri sau programe de schimb, precum și la evenimente care au loc pe teritoriul statelor membre la inițiativa unor organizații interguvernamentale;

               (g)
                     elevi, studenți, absolvenți de studii universitare și profesori însoțitori care efectuează călătorii de studii sau de formare educațională, inclusiv în cadrul programelor de schimb, precum și al altor activități școlare sau academice conexe;

               (h)
                     jurnaliști și persoane acreditate care îi însoțesc, în scop profesional;” (N.B. Pentru a beneficia de scutirea de taxă pentru această categorie, solicitanții de viză trebuie să prezinte documente care să ateste că sunt membri ai unei organizații profesionale de jurnalism sau mass-media - legătură cu articolul 4 din acord)

               „(i)
                     participanți la evenimente sportive internaționale și persoane care îi însoțesc, în scop profesional; (N.B. Suporterii nu sunt considerați drept persoane însoțitoare.)

               (j)
                     reprezentanți ai organizațiilor societății civile care efectuează călătorii în scopul formării educaționale, al participării la seminarii, conferințe, inclusiv în cadrul programelor de schimb;

               (k)
                     persoane care participă la activități științifice, culturale și artistice, inclusiv programe de schimb între universități și alte tipuri de programe de schimb;

               (l)
                     persoane care au prezentat documente din care rezultă necesitatea călătoriei lor în scopuri umanitare, inclusiv pentru a primi tratament medical de urgență și persoana însoțitoare sau persoane care participă la funeraliile unei rude apropiate sau vizitează o rudă apropiată care este grav bolnavă.”

               Categoriile de persoane menționate mai sus sunt scutite de taxă. De asemenea, sunt scutiți de taxă solicitanții din categoriile prevăzute la articolul 16 alineatul (4) din Codul de vize.

               Astfel cum se prevede la articolul 16 alineatul (6) din Codul de vize, „în cazuri particulare, se poate renunța la perceperea taxei de viză sau valoarea acesteia poate fi redusă dacă acest lucru contribuie la promovarea unor interese de ordin cultural sau sportiv, precum și a unor interese din domeniul politicii externe, al politicii de dezvoltare și alte domenii de interes public vital sau din motive umanitare”.

               Articolul 16 alineatul (7) din Codul de vize prevede că taxa de viză se încasează în euro, în moneda națională a țării terțe sau în moneda utilizată în mod curent în țara terță în care se depune cererea de viză și că taxa nu este rambursabilă, exceptând cazurile în care o cerere este inadmisibilă sau consulatul nu are competența necesară.

               În situația în care taxa se încasează într-o altă monedă decât euro, valoarea taxei de viză percepute în respectiva monedă este stabilită și revizuită periodic, conform cursului de schimb de referință al euro stabilit de Banca Centrală Europeană. Suma percepută poate fi rotunjită, iar consulatele se asigură, în cadrul cooperării locale Schengen, că se percep taxe similare.

               Pentru a se evita discrepanțe care ar putea conduce la introducerea de cereri multiple de viză (fenomenul de „visa shopping”), misiunile diplomatice și oficiile consulare ale statelor membre în Georgia ar trebui să se asigure că taxele de viză percepute în monedă străină sunt similare pentru toți solicitanții de viză georgieni.

               Solicitanților georgieni li se eliberează o chitanță pentru taxa de viză achitată în conformitate cu articolul 16 alineatul (8) din Codul de vize.

               2.1.2.
                     Durata procedurilor pentru prelucrarea cererilor de viză

               Articolul 7 din acord prevede:

               „(1)
                     Misiunile diplomatice și consulatele statelor membre iau o decizie cu privire la solicitarea de eliberare a vizei în termen de 10 zile calendaristice de la data primirii cererii și a documentelor necesare pentru eliberarea vizei.

               (2)
                     Termenul pentru luarea unei decizii cu privire la o cerere de viză se poate prelungi până la 30 de zile calendaristice în cazuri individuale, mai ales atunci când este necesară o analiză suplimentară a cererii.

               (3)
                     Termenul pentru luarea unei decizii cu privire la o cerere de viză se poate reduce la două zile lucrătoare sau mai puțin, în situații urgente.”

               Decizia privind cererea de viză se ia, în principiu, în termen de 10 zile calendaristice de la data primirii unei cereri admisibile de viză.

               Această perioadă poate fi prelungită până la 30 de zile atunci când este necesară o analiză suplimentară, de exemplu, în scopul consultării autorităților centrale.

               Toate aceste termene încep să curgă numai din momentul în care dosarul de cerere este complet, adică de la data primirii cererii de viză și a documentelor justificative.

               Pentru misiunile diplomatice și oficiile consulare care au un sistem de programare, perioada de timp pentru obținerea unei programări nu trebuie considerată ca făcând parte din timpul de prelucrare a cererii. Acest aspect, precum și alte chestiuni practice legate de depunerea unei cereri de viză, sunt reglementate de normele generale prevăzute în Codul de vize (articolul 9). În special, în cazul în care solicitanții trebuie să obțină o programare pentru depunerea unei cereri, programarea se face, de regulă, în termen de două săptămâni de la data solicitării acesteia.

               La stabilirea programării, ar trebui să se țină cont de posibilele situații urgente invocate de solicitantul de viză. Decizia privind reducerea termenului pentru luarea unei decizii cu privire la o cerere de viză, astfel cum se menționează la articolul 7 alineatul (3), este luată de către funcționarul consular.

               Conform Manualului privind prelucrarea cererilor de viză și modificarea vizelor eliberate (partea 2, punctul 3.2.2), capacitatea consulatelor statelor membre din Georgia de a prelucra cererile de viză ar trebui adaptată astfel încât să se respecte termenul de două săptămâni prevăzut de Codul de vize pentru programări, inclusiv în perioadele de vârf.

               În situații urgente justificate (în cazul în care cererea de viză nu ar fi putut fi depusă mai repede din motive care nu puteau fi prevăzute de către solicitant), trebuie să se stabilească imediat o programare sau să se asigure acces direct pentru depunerea cererii [a se vedea articolul 9 alineatul (3) din Codul de vize].

               De asemenea, un consulat poate decide să instituie o procedură „accelerată” de depunere a cererilor pentru a primi anumite categorii de solicitanți.

               2.1.3. Prelungirea vizei în circumstanțe excepționale

               Articolul 9 din acord prevede:

               „Perioada de valabilitate a unei vize eliberate unui cetățean al Georgiei și/sau durata de ședere în temeiul unei vize eliberate unui cetățean al Georgiei se prelungesc/prelungește atunci când autoritatea competentă a unui stat membru consideră că titularul vizei a făcut dovada unei situații de forță majoră sau a unor motive de ordin umanitar care îl împiedică să părăsească teritoriul statelor membre înainte de expirarea perioadei de valabilitate sau a duratei de ședere autorizate prin viză. O astfel de prelungire se acordă gratuit.”

               În ceea ce privește posibilitatea de a prelungi perioada de valabilitate a vizei din motive personale justificate, în cazul în care titularul vizei nu poate părăsi teritoriul statului membru până la data menționată pe autocolantul de viză, dispozițiile Codului de vize (articolul 33) se vor aplica în măsura în care acestea sunt compatibile cu dispozițiile acordului. Cu toate acestea, în temeiul acordului, prelungirea perioadei de valabilitate a vizei se efectuează gratuit în caz de „forță majoră” sau din „motive de ordin umanitar.”

               (2.2) Norme noi care se aplică anumitor categorii de solicitanți de viză

               2.2.1.
                     Documente justificative privind scopul călătoriei

               Pentru categoriile de persoane enumerate la articolul 4 alineatul (1) din acord sunt necesare doar documentele justificative privind scopul călătoriei care au fost indicate. Astfel cum se prevede la articolul 4 alineatul (3), nu se va mai solicita nicio altă justificare, invitație sau validare referitoare la scopul călătoriei. Aceasta nu înseamnă, însă, că se renunță la cerința generală de a depune în persoană cererea de viză și documentele justificative referitoare la mijloacele de subzistență. Această cerință rămâne neschimbată.

               Dacă, în cazuri individuale, persistă îndoieli cu privire la autenticitatea documentului care face dovada scopului călătoriei, solicitantul vizei poate fi invitat la un nou interviu detaliat la sediul ambasadei/consulatului, unde poate fi chestionat în legătură cu scopul real al vizitei sau intenția solicitantului de a se întoarce – a se vedea articolul 21 alineatul (8) din Codul de vize. În astfel de cazuri individuale, solicitantul de viză poate furniza documente suplimentare sau acestea îi pot fi solicitate, în mod excepțional, de către funcționarul consular. Comitetul mixt va monitoriza îndeaproape această chestiune.

               Pentru categoriile de persoane care nu sunt menționate la articolul 4 din acord (cum ar fi turiștii), se aplică în continuare normele generale privind documentele care fac dovada scopului călătoriei. Același lucru este valabil și pentru documentele referitoare la consimțământul părinților pentru călătoria copiilor cu vârsta sub 18 ani.

               Normele Schengen sau legislația națională se aplică în cazul aspectelor care nu sunt reglementate de acord, cum ar fi recunoașterea documentelor de călătorie și garanțiile privind întoarcerea în țara de origine și privind existența unor mijloace de subzistență suficiente.

               În principiu, cererea sau certificatul prevăzute la articolul 4 alineatul (1) din acord sunt depuse, în original, împreună cu cererea de viză. Consulatul poate începe însă prelucrarea cererii de viză pe baza documentelor transmise prin fax sau a unei copii a cererii ori a certificatului. Cu toate acestea, consulatul poate solicita documentul original în situația în care solicitantul depune o cerere pentru prima dată. De asemenea, consulatul solicită originalul dacă are îndoieli cu privire la un anumit caz.

               „Articolul 4 - Documente justificative privind scopul călătoriei

               (1)Pentru următoarele categorii de cetățeni ai Georgiei, documentele enumerate mai jos sunt suficiente pentru a justifica scopul călătoriei pe teritoriul celeilalte părți:

               (a)
                     pentru rude apropiate – soț (soție), copii (inclusiv copii adoptați), părinți (inclusiv tutori), bunici, nepoți – care vizitează cetățeni ai Georgiei cu reședința legală pe teritoriul statelor membre:

               –
                     o cerere scrisă din partea gazdei;”

               Acest alineat reglementează situația rudelor apropiate din Georgia care călătoresc în statele membre pentru a vizita cetățeni ai Georgiei cu reședința legală pe teritoriul statelor membre respective. Această facilitate nu se aplică cetățenilor UE care locuiesc în UE și care invită rude din Georgia.

               Autenticitatea semnăturii persoanei care face invitația trebuie dovedită de autoritatea competentă în conformitate cu legislația națională a țării de reședință.

               Este necesar, de asemenea, să se facă dovada șederii legale a persoanei care face invitația și a legăturii de familie. De exemplu, se furnizează, împreună cu invitația scrisă din partea gazdei, copii ale documentelor care atestă statutul acesteia, cum ar fi o fotocopie a permisului de ședere, și ale documentelor care confirmă legătura de familie.

               Această dispoziție se aplică și rudelor personalului misiunilor diplomatice și al consulatelor care călătoresc pentru a efectua o vizită de familie de până la 90 de zile pe teritoriul statelor membre, însă nu este necesar să se facă dovada șederii legale și a legăturii de familie.

               „(b)
                     pentru membri ai delegațiilor oficiale care, ca urmare a unei invitații oficiale adresate Georgiei, participă la reuniuni, consultări, negocieri sau programe de schimb, precum și la evenimente care au loc pe teritoriul statelor membre la inițiativa unor organizații interguvernamentale:

               –
                     o scrisoare din partea unei autorități georgiene care să confirme că solicitantul este membru al delegației respective care călătorește pe teritoriul statelor membre pentru a participa la evenimentele menționate anterior, însoțită de o copie a invitației oficiale;”

               Numele solicitantului trebuie să fie indicat în scrisoarea emisă de autoritatea competentă care confirmă că persoana face parte din delegația care călătorește pe teritoriul celeilalte părți în scopul de a participa la reuniunea oficială. Numele solicitantului nu trebuie indicat în mod obligatoriu în invitația oficială de participare la reuniune, deși acest lucru ar putea fi necesar atunci când invitația oficială se adresează unei anumite persoane.

               Această dispoziție se aplică membrilor delegațiilor oficiale, indiferent de tipul de pașaport (de serviciu sau obișnuit) pe care îl dețin.

               „(c)
                     pentru elevi, studenți, absolvenți de studii universitare și profesori însoțitori care efectuează călătorii de studii sau de formare educațională, inclusiv în cadrul programelor de schimb, precum și al altor activități școlare sau academice conexe:

               –
                     o cerere scrisă sau o adeverință de înscriere din partea universității, a colegiului sau a școlii-gazdă sau legitimație de student sau certificate pentru cursurile care vor fi urmate;”

               Carnetul de student se acceptă ca document justificativ pentru scopul călătoriei doar dacă este emis de universitatea, colegiul sau școala gazdă în care urmează să se desfășoare studiile sau formarea educațională.

               „(d)
                     pentru persoane care călătoresc în scopuri medicale și persoane care trebuie să le însoțească:

               –
                     un document oficial din partea instituției medicale, care să confirme necesitatea îngrijirii medicale în această instituție, necesitatea de a fi însoțit și dovada mijloacelor financiare suficiente pentru achitarea tratamentului medical;”

               Se prezintă documentul emis de instituția medicală, care confirmă cele trei elemente (necesitatea îngrijirii medicale în această instituție, necesitatea de a fi însoțit și dovada mijloacelor financiare suficiente pentru achitarea tratamentului medical).

               „(e)
                     pentru jurnaliști și persoane acreditate care îi însoțesc, în scop profesional:

               –
                     un certificat sau un alt document eliberat de o organizație profesională, din care să rezulte că persoana în cauză este un jurnalist calificat sau că îl însoțește pe jurnalist în scop profesional și un document eliberat de angajatorul său, în care se precizează că scopul călătoriei îl reprezintă desfășurarea unei activități de natură jurnalistică sau asistența în vederea desfășurării unei astfel de activități;”

               Această categorie nu include jurnaliștii independenți și asistenții acestora.

               Trebuie să se prezinte certificatul sau documentul care atestă faptul că solicitantul este jurnalist calificat sau că „îl însoțește pe jurnalist în scop profesional”, precum și documentul original eliberat de angajator din care reiese că scopul călătoriei este de a desfășura o activitate jurnalistică sau de a furniza asistență în vederea desfășurării unei astfel de activități.

               În prezent nu există în Georgia asociații profesionale, centre, instituții, sindicate sau alte organizații similare în domeniul mass-media, care să reprezinte interesul unui grup de jurnaliști sau al persoanelor care îi însoțesc în scop profesional și care să poată elibera certificate care să ateste că persoana în cauză este un jurnalist profesionist sau că însoțește un jurnalist în virtutea calificării sale într-un anumit domeniu profesional. Până la crearea unor astfel de organizații, consulatele pot accepta un certificat de la angajator și o acreditare de presă valabilă pentru unul din statele membre.

               „(f)
                     pentru participanți la evenimente sportive internaționale și persoane care îi însoțesc, în scop profesional:

               –
                     o cerere scrisă din partea organizației-gazdă, a autorităților competente, a federațiilor sportive naționale sau a comitetelor olimpice naționale ale statelor membre;”

               Lista persoanelor însoțitoare în cazul evenimentelor sportive internaționale se va limita la persoanele care însoțesc sportivul/sportiva în scop profesional: antrenori, maseuri, manager, personal medical și șeful clubului sportiv. Suporterii nu sunt considerați drept persoane însoțitoare.

               „(g)
                     pentru oameni de afaceri și reprezentanți ai organizațiilor de afaceri:

               –
                     o cerere scrisă din partea persoanei juridice-gazdă, a societății-gazdă, a organizației-gazdă, a biroului sau a filialei unei astfel de persoane juridice sau societăți, din partea autorităților naționale sau locale ale statelor membre sau a comitetelor de organizare a târgurilor și a expozițiilor industriale, a conferințelor și simpozioanelor organizate pe teritoriile statelor membre, aprobate de Camera Înregistrării de Stat din Georgia;”

               Agenția Națională a Registrului Public va emite un document care să confirme existența organizațiilor de afaceri.

               „(h)
                     pentru membri ai profesiilor liberale care participă la expoziții internaționale, conferințe, simpozioane, seminare sau alte evenimente similare organizate pe teritoriile statelor membre ale UE:

               –
                     o cerere scrisă din partea organizației-gazdă care să confirme că persoana în cauză participă la eveniment;”

               (i)
                     pentru reprezentanți ai organizațiilor societății civile care efectuează călătorii în scopul formării educaționale, al participării la seminarii, conferințe, inclusiv în cadrul programelor de schimb:

               –
                     o cerere scrisă din partea organizației-gazdă, o confirmare că persoana respectivă reprezintă organizația societății civile și certificatul privind constituirea unei astfel de organizații de la registrul competent, eliberat de o autoritate de stat, în conformitate cu legislația națională;”

               Trebuie să se prezinte un document din partea unei organizații a societății civile care să confirme că solicitantul reprezintă organizația în cauză.

               Autoritatea competentă din Georgia care emite certificatul de înființare a unei organizații a societății civile este Agenția Națională a Registrului Public.

               Registrul în care sunt înregistrate certificatele de înființare a organizațiilor societății civile este cel ținut de Agenția Națională a Registrului Public. Ministerul Justiției și Agenția Națională a Registrului Public colaborează cu autoritățile locale pentru a crea o bază de date electronica privind ONG-urile, care, odată finalizată, va putea fi accesată de pe site-ul Ministerului Justiției

                  https://enreg.reestri.gov.ge/main.php

               .

               Membrii organizațiilor societății civile nu fac obiectul acordului.

               „(j)
                     pentru persoane care participă la activități științifice, culturale și artistice, inclusiv programe de schimb între universități și alte programe de schimb:

               –
                     o cerere scrisă din partea organizației-gazdă pentru a participa la activități;

               (k)
                     pentru conducătorii auto care prestează servicii de transport internațional de mărfuri și de pasageri către teritoriile statelor membre, cu vehicule înmatriculate în Georgia:

               –
                     o cerere scrisă din partea societății sau a asociației naționale a transportatorilor din Georgia care prestează servicii de transport rutier internațional, care să menționeze scopul, durata și frecvența călătoriilor;”

               Există în prezent în Georgia două asociații naționale ale transportatorilor care au competența de a emite o cerere scrisă pentru conducătorii auto profesioniști: Asociația transportatorilor rutieri internaționali din Georgia (GIRCA) și Asociația transportatorilor rutieri de călători din Georgia (GACPR). Transportatorii care nu sunt membri ai niciuneia dintre asociațiile de mai sus pot prezenta o cerere emisă de Agenția de transport terestru, de Ministerul Economiei și al Dezvoltării Durabile din Georgia sau, în cazul unor transportatori bine-cunoscuți, consulatele pot accepta o cerere scrisă din partea transportatorului/societății de transport din Georgia pentru care lucrează conducătorul auto. Cererea va indica scopul, durata și frecvența călătoriilor.

                „(l)
                     pentru participanți la programe oficiale de schimb organizate de orașe înfrățite:

               –
                     o cerere scrisă din partea șefilor administrației/primarilor acestor orașe sau a autorităților municipale;”

               Șefii administrației/primarii orașelor sau ai altor localități care au competența de a elibera cererea scrisă sunt șefii administrației/primarii orașelor sau ai localităților în care urmează să se desfășoare activitatea programului de înfrățire. Această categorie include doar programele oficiale de înfrățire.

               „(m)
                     pentru vizitarea cimitirelor civile și militare:

               –
                     un document oficial care să confirme existența și conservarea mormântului, precum și legătura de rudenie sau de alt tip dintre solicitant și decedat.”

               Acordul nu specifică dacă documentul oficial menționat mai sus ar trebui să fie eliberat de autoritățile din țara în care se află cimitirul sau de autoritățile din țara în care își are reședința persoana care dorește să viziteze cimitirul. Ar trebui să se accepte posibilitatea ca autoritățile competente din ambele țări să poată elibera un astfel de document oficial.

               Trebuie să se prezinte documentul oficial menționat mai sus, care confirmă existența și conservarea mormântului, precum și gradul de rudenie sau alt tip de legătură dintre solicitant și decedat.

               Important: Acordul nu creează noi norme în materie de răspundere pentru persoanele fizice sau juridice care emit cererile scrise. În cazul emiterii unor cereri false, se va aplica legislația UE sau cea națională relevantă.

               2.2.2.
                     Eliberarea vizelor cu intrări multiple

               În cazul în care solicitantul de viză trebuie să călătorească în mod frecvent în statele membre, se pot elibera vize de scurtă ședere pentru mai multe vizite, cu condiția ca durata totală a acestor vizite să nu depășească 90 de zile într-un interval de 180 de zile.

               Articolul 5 din acord prevede:

               „(1)
                     Misiunile diplomatice și consulatele statelor membre eliberează vize cu intrări multiple cu termen de valabilitate de cel mult cinci ani pentru următoarele categorii de cetățeni:

               (a)
                     soți (soții), copii (inclusiv copii adoptați) în vârstă de până la 21 de ani sau aflați în întreținere, părinți care vizitează cetățeni ai Georgiei cu reședința legală pe teritoriul statelor membre, cu termenul de valabilitate care să nu depășească durata de valabilitate a mandatului acestora sau a autorizației de ședere legală);

               (b)
                     membri ai guvernelor naționale și regionale, ai Curții Constituționale și ai Curții Supreme, în cazul în care aceștia nu sunt exonerați de obligația de a deține viză prin prezentul acord, în vederea exercitării atribuțiilor ce le revin, cu un termen de valabilitate limitat de perioada de exercitare a funcției deținute, în cazul în care aceasta nu depășește cinci ani;

               (c)
                     membri permanenți ai delegațiilor oficiale care, ca urmare a unei invitații oficiale adresate Georgiei, participă în mod regulat la reuniuni, consultări, negocieri sau programe de schimb, precum și la evenimente care au loc pe teritoriul statelor membre la inițiativa unor organizații interguvernamentale;”

               Ținând cont de statutul profesional al acestor categorii de persoane sau de gradul de rudenie cu un cetățean al Georgiei care își exercită dreptul de ședere pe teritoriul statelor membre, se justifică acordarea unei vize cu intrări multiple cu o perioadă de valabilitate de până la cinci ani sau limitată la durata mandatului sau la durata șederii legale, în cazul în care această durată nu depășește 5 ani.

               Persoanele care intră sub incidența articolului 5 alineatul (1) litera (a) din acord trebuie să facă dovada șederii legale a persoanei care adresează invitația.

               În ceea ce privește persoanele care intră sub incidența articolului 5 alineatul (1) litera (b) din acord, acestea ar trebui să furnizeze un document care să ateste statutul lor profesional și durata mandatului acestora.

               Această dispoziție nu se aplică persoanelor care intră sub incidența articolului 5 alineatul (1) litera (b) din acord dacă acestea sunt exonerate de obligația de a deține viză în temeiul acordului, și anume dacă sunt titulari de pașapoarte diplomatice.

               Persoanele care intră sub incidența articolului 5 alineatul (1) litera (c) din acord trebuie să facă dovada statutului lor de membru permanent al delegației și a necesității de a participa în mod regulat la reuniuni, consultări, negocieri sau programe de schimb.

               „(2)
                     Misiunile diplomatice și consulatele statelor membre eliberează vize cu intrări multiple cu termen de valabilitate de până la un an pentru următoarele categorii de persoane, cu condiția ca, în cursul anului precedent, acestea să fi obținut cel puțin o viză, să o fi utilizat în conformitate cu legislația privind intrarea și șederea în statul membru vizitat și să existe motive pentru solicitarea unei vize cu intrări multiple:

               (a)
                     membri ai delegațiilor oficiale care, ca urmare a unei invitații oficiale, participă în mod regulat la reuniuni, consultări, negocieri sau programe de schimb, precum și la evenimente care au loc pe teritoriul statelor membre la inițiativa unor organizații interguvernamentale;

               (b)
                     reprezentanți ai organizațiilor societății civile care călătoresc în mod regulat în statele membre în scopul formării educaționale, al participării la seminarii, conferințe, inclusiv în cadrul programelor de schimb;

               (c)
                     membri ai profesiilor liberale care participă la expoziții internaționale, conferințe, simpozioane, seminarii sau alte evenimente similare, care călătoresc în mod regulat în statele membre;

               (d)
                     persoane care participă la activități științifice, culturale și artistice, inclusiv programe de schimb între universități și alte tipuri de programe de schimb, care călătoresc în mod regulat în statele membre;

               (e)
                     studenți și absolvenți de studii universitare care efectuează în mod regulat călătorii de studii sau de formare educațională, inclusiv în cadrul programelor de schimb;

               (f)
                     participanți la programe oficiale de schimb organizate de orașe înfrățite sau de autorități municipale;

               (g)
                     persoane care călătoresc în scopuri medicale și persoane care trebuie să le însoțească;

               (h)
                     jurnaliști și persoane acreditate care îi însoțesc, în scop profesional;

               (i)
                     oameni de afaceri și reprezentanți ai organizațiilor de afaceri care călătoresc în mod regulat în statele membre;

               (j)
                     participanți la evenimente sportive internaționale și persoane care îi însoțesc, în scop profesional;

               (k)
                     conducători auto care prestează servicii de transport internațional de mărfuri și de pasageri către teritoriile statelor membre, cu vehicule înmatriculate în Georgia.

               (3)
                     Misiunile diplomatice și consulatele statelor membre eliberează vize cu intrări multiple cu termen de valabilitate de minimum doi ani și maximum cinci ani pentru categoriile de persoane menționate la alineatul (2) din prezentul articol, cu condiția ca, în cursul ultimilor doi ani acestea să fi utilizat vize cu intrări multiple de un an, în conformitate cu legislația privind intrarea și șederea în statul membru gazdă și ca motivele pentru care a fost solicitată o viză cu intrări multiple să fie în continuare valabile.

               (4)
                     Durata totală a șederii pe teritoriul statelor membre a persoanelor menționate la alineatele (1) – (3) din prezentul articol nu depășește 90 de zile, într-un interval de 180 de zile.”

               În principiu, se eliberează vize cu intrări multiple valabile timp de un an categoriilor de persoane menționate mai sus dacă solicitantul de viză a obținut în anul precedent (12 luni) cel puțin o viză și a utilizat-o în conformitate cu legislația statului (statelor) vizitat(e) privind intrarea și șederea (de exemplu, persoana nu a depășit perioada legală de ședere) și dacă există motive pentru a solicita o viză cu intrări multiple. În cazurile în care nu se justifică eliberarea unei vize valabile timp de un an (de exemplu, dacă programul de schimb durează mai puțin de un an sau dacă persoana nu trebuie să călătorească pentru un an complet), durata de valabilitate a vizei va fi mai mică de un an, cu condiția ca celelalte cerințe pentru eliberarea vizei să fie îndeplinite.

               Categoriilor menționate la articolul 5 alineatul (2) din acord li se vor elibera vize cu intrări multiple valabile între 2 și 5 ani, cu condiția ca în ultimii doi ani (24 de luni) acestea să fi utilizat cele două vize cu intrări multiple valabile un an în conformitate cu legislația statului (statelor) vizitat(e) privind intrarea și șederea pe teritoriul/teritoriile respectiv(e) și ca motivele pentru solicitarea vizei cu intrări multiple să fie în continuare valabile. Trebuie remarcat faptul că o viză cu o valabilitate între 2 și 5 ani se eliberează numai dacă solicitantului de viză i s-au eliberat două vize valabile timp de un an (și nu mai puțin) în cursul celor doi ani precedenți și dacă solicitantul a utilizat aceste vize în conformitate cu legislația statului (statelor) vizitat(e) privind intrarea și șederea pe teritoriul (teritoriile) respectiv(e). Misiunile diplomatice și oficiile consulare vor decide, pe baza evaluării fiecărei cereri de viză, perioada de valabilitate a acestor vize, și anume de la 2 la 5 ani.

               În ceea ce privește definirea criteriilor prevăzute la articolul 5 alineatul (2) din acord: „cu condiția ca ... să existe motive pentru solicitarea unei vize cu intrări multiple” și de articolul 5 alineatul (3) din acord: „cu condiția ca ... motivele pentru care a fost solicitată o viză cu intrări multiple să fie în continuare valabile”, se vor aplica criteriile prevăzute de Codul de vize pentru eliberarea de vize cu intrări multiple: și anume ca persoana să dovedească existența unui motiv pentru a călători frecvent într-unul sau mai multe state membre, de exemplu pentru afaceri.

               Nu există nicio obligație de a elibera o viză cu intrări multiple dacă solicitantul nu a utilizat o viză eliberată anterior.

               2.2.3. Titularii de pașapoarte diplomatice

               Articolul 10 din acord prevede:

               „(1)
                     Cetățenii Georgiei care sunt titulari de pașapoarte diplomatice valabile pot intra pe teritoriile statelor membre, ieși de pe teritoriile statelor membre și tranzita teritoriile statelor membre fără viză.

               (2)
                     Persoanele menționate la alineatul (1) din prezentul articol au drept de ședere pe teritoriile statelor membre pentru o perioadă de cel mult 90 de zile, într-un interval de 180 de zile.”

               Procedurile de detașare a diplomaților în statele membre nu sunt reglementate de acord. Se aplică procedura de acreditare obișnuită.

               III. COOPERAREA PRIVIND SECURITATEA DOCUMENTELOR

               Într-o declarație comună anexată la acord, părțile convin că impactul nivelului de securitate al documentelor de călătorie asupra funcționării acordului ar trebui să fie evaluat de Comitetul mixt instituit în temeiul articolului 12 din acord. În acest scop, părțile s-au angajat să se informeze reciproc, cu regularitate, cu privire la măsurile luate pentru a se evita proliferarea documentelor de călătorie, pentru a se dezvolta aspectele tehnice ale securității documentelor de călătorie, precum și cele referitoare la procesul de personalizare a eliberării documentelor de călătorie.

               IV. STATISTICI

               Pentru a permite Comitetului mixt instituit prin acord să monitorizeze în mod eficient aplicarea acordului, misiunile diplomatice și oficiile consulare ale statelor membre ar trebui să transmită Comisiei, o dată la 6 luni, statistici care să urmărească cu precădere, în măsura posibilului, și care să precizeze pentru fiecare lună:

               numărul de vize cu intrări multiple eliberate;

               numărul de vize eliberate fără taxe.

               V. DECLARAȚIA UNIUNII EUROPENE PRIVIND FACILITĂȚILE ACORDATE MEMBRILOR DE FAMILIE

               Deși acordul nu include drepturi și obligații cu caracter obligatoriu din punct de vedere juridic pentru facilitarea mobilității unui număr mai mare de cetățeni georgieni care sunt membri ai familiei unor cetățeni georgieni cu reședința legală pe teritoriul statelor membre, Uniunea Europeană ia act de sugestia Georgiei de a da o definiție mai largă noțiunii de membru de familie care ar trebui să beneficieze de facilitarea eliberării vizelor, precum și de importanța pe care Georgia o acordă îmbunătățirii mobilității pentru această categorie de persoane.

               Prin urmare, în scopul facilitării mobilității unui număr mai mare de persoane care au legături de familie (în special frați și surori, precum și copiii acestora) cu cetățeni georgieni cu reședința legală pe teritoriul statelor membre, Uniunea Europeană invită oficiile consulare ale statelor membre, într-o declarație anexată la acord, să profite pe deplin de posibilitățile prevăzute deja de acquis în ceea ce privește facilitarea eliberării vizelor pentru această categorie de persoane, posibilități care includ, în special, simplificarea documentelor justificative care trebuie prezentate de solicitanții de viză, scutirea de taxele de prelucrare a cererilor și, dacă este cazul, eliberarea de vize cu intrări multiple.

                     (1)
                  Regulamentul (CE) nr. 539/2001 al Consiliului din 15 martie 2001 de stabilire a listei țărilor terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe și a listei țărilor terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de această obligație, JO L 81 din 21.3.2001, astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul nr. 1211/2010/UE, JO L 339 din 22.12.2010.

                     (2)
                  Regulamentul (CE) nr. 810/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 13 iulie 2009 privind instituirea unui Cod comunitar de vize (Codul de vize), JO L 243, 15.9.2009, p. 1.

                     (3)
                  Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul frontierelor Schengen), JO L 105 din 13.4.2006, p. 1.

                     (4)
                  JO L 182, 29.6.2013, p. 1.

                     (5)
                  Decizia nr. 565/2014/UE din 15 mai 2014 prin care Bulgaria, Croația, Cipru și România sunt autorizate, începând cu 16.6.2014, să recunoască unilateral doar acele vize uniforme de scurtă ședere care sunt valabile pentru două intrări sau pentru intrări multiple și vizele de lungă ședere și permisele de ședere eliberate de statele membre Schengen, vizele cu valabilitate teritorială limitată eliberate de statele membre Schengen pentru titularii de pașapoarte emise de Kosovo, precum și vizele naționale și permisele de ședere eliberate de Croația, ca fiind echivalente cu vizele lor naționale, atât pentru tranzit, cât și pentru o ședere preconizată pe teritoriile lor care nu depășește 90 de zile în orice perioadă de 180 de zile. Bulgaria, Croația, Cipru și România pot aplica noile norme, care înlocuiesc Decizia nr. 895/2006/CE din 14 iunie 2006 și Decizia nr. 582/2008/CE din 17 iunie 2008, începând cu 14.7.2014.


title: Propunere de decizie a Consiliului privind autorizarea Franţei în vederea aplicării unei rate reduse de impozitare a benzinei fără plumb utilizate drept carburant şi eliberate pentru consum în departamentele din insula Corsica în conformitate cu articolul 19 din Directiva 2003/96/CE

text:
Anunţ juridic important

|

52007PC0442

	[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |Bruxelles, 24.7.2007COM(2007) 442 finalPropunere deDECIZIE A CONSILIULUIprivind autorizarea Franţei în vederea aplicării unei rate reduse de impozitare a benzinei fără plumb utilizate drept carburant şi eliberate pentru consum în departamentele din insula Corsica în conformitate cu articolul 19 din Directiva 2003/96/CE(prezentată de Comisie)EXPUNERE DE MOTIVE1. Contextul propunerii-  Motivele şi obiectivele propuneriiImpozitarea produselor energetice şi a electricităţii în cadrul Comunităţii este reglementată de Directiva 2003/96/CE a Consiliului[1]. Această directivă precizează produsele impozabile, utilizările care determină impozitarea acestora şi ratele minime aplicabile în funcţie de utilizarea acestora drept carburanţi, în anumite scopuri industriale sau comerciale sau pentru încălzire.În temeiul articolului 19 alineatul (1) din Directiva 2003/96/CE a Consiliului, Consiliul, hotărând în unanimitate la propunerea Comisiei, poate autoriza un stat membru să introducă scutiri de sau reduceri suplimentare a accizelor din motive de politică specifice.Prezenta propunere are drept obiectiv să permită Franţei aplicarea unei reduceri a ratei de impozitare a benzinei fără plumb utilizate drept carburant şi eliberate pentru consum în insula Corsica, în scopul compensării parţiale a costurilor suplimentare ocazionate de izolarea geografică şi de dificultăţile de aprovizionare.-  Context generalPrin scrisoarea din data de 16 octombrie 2006, autorităţile franceze au solicitat autorizaţia de a aplica o rată redusă de impozitare a energiei pentru benzina fără plumb utilizată drept carburant, pentru continuarea unei practici aplicate în contextul derogării prevăzute la articolul 18 alineatul (1) din Directiva 2003/96/CE coroborat cu anexa II punctul (6) a treia liniuţă, înainte de expirarea directivei. Această dispoziţie autoriza Franţa să aplice până la 31 decembrie 2006 o rată redusă de impozitare a consumului din insula Corsica, sub rezerva ca ratele reduse să respecte în permanenţă ratele minime ale accizelor la produsele energetice prevăzute de legislaţia comunitară. Autorizaţia solicitată vizează o reducere de 1 EUR/hl în perioada 1 ianuarie 2007 – 31 decembrie 2012. Autorităţile franceze au transmis informaţii suplimentare la 13 februarie şi 3 mai 2007.Pentru a-şi justifica solicitarea de autorizare în temeiul articolului 19 din Directiva 2003/96/CE a Consiliului, Franţa subliniază caracterul insular al Corsicii. Această caracteristică determină costuri suplimentare pentru transportul şi depozitarea pe insulă a diferiţilor carburanţi, reducerea solicitată de impozitare având drept obiectiv compensarea parţială a acestui dezavantaj.Insula Corsica prezintă un relief muntos: numai 10% din teritoriul insulei prezintă o declivitate mai mică de 12% şi, cu excepţia câmpiei orientale, terenurile plane sunt practic inexistente. Comunicaţiile în interiorul insulei sunt extrem de dificile, întrucât văile nu sunt interconectate. Prin urmare, insula Corsica este compartimentată, fiind divizată în numeroase microregiuni.Astfel, în timp ce costul pentru transportul şi distribuţia benzinei fără plumb cu cifra octanică 95 revine la 8,05 EUR/hl pe continent, în insula Corsica acesta creşte la 17,34 EUR. Transportul maritim al produselor petroliere şi condiţiile de depozitare pe insulă determină creşterea semnificativă a preţului de cost al carburanţilor. Cele două depozite petroliere de pe insulă dispun de o capacitate de 400 000 m3 pe an, în timp ce, având în vedere dimensiunea acestora, nivelul de rentabilitate s-ar situa în jur de un milion de metri cubi pentru fiecare depozit. Cu toate acestea, existenţa celor două depozite este necesară având în vedere geografia insulei şi necesitatea de depozitare a carburanţilor pentru evitarea unei întreruperi a aprovizionării. Astfel, preţul mediu anual pentru benzina fără plumb consumată în Franţa continentală ajungea în februarie 2007 la 116,96 EUR/hl TTI (toate taxele incluse). În insula Corsica, această valoare a fost majorată cu 3-6 EUR/hl TTI, ceea ce reprezintă o diferenţă de 4-7 EUR/hl, fără reducerea fiscală de 1 EUR/hl.[2]Diferenţa fiscală contribuie, astfel, la garantarea continuităţii teritoriale cu regiunea continentală prin reducerea preţului benzinei fără plumb cu 1 EUR/hl, această valoare menţinându-se mai mică decât costul suplimentar suportat.Cheltuielile bugetare anuale aferente reducerii fiscale se ridică la 890 000 EUR. Se estimează că, la 1 ianuarie 2007, populaţia insulei era de 279 000 de locuitori, la care se adaugă o populaţie sezonieră, fiecare consumator de benzină fără plumb din insula Corsica beneficiind de această reducere a accizelor.-  Dispoziţii în vigoare în domeniul prezentei propuneriDirectiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice şi a electricităţii.Decizia 2005/767/CE a Consiliului din 24 octombrie 2005 privind autorizarea Franţei în vederea aplicării unui nivel diferenţiat de impozitare a carburanţilor, în conformitate cu articolul 19 din Directiva 2003/96/CE[3]. Regionalizarea ratelor taxei interne la consumul de produsele petroliere (Taxe Intérieure de consommation sur les Produits Pétroliers – TIPP) vizează atât motorina, cât şi benzina fără plumb, utilizate drept carburanţi. Aceasta face parte din politica de descentralizare planificată de autorităţile franceze, întrucât aceasta permite regiunilor franceze, inclusiv colectivităţii teritoriale a insulei Corsica, de a adapta, în mod crescător sau descrescător, ratele accizelor aplicabile carburanţilor. Această descentralizare se înscrie într-o abordare care vizează consolidarea eficienţei administrative prin îmbunătăţirea calităţii şi reducerea costurilor serviciilor publice . De asemenea, aceasta este parte integrantă a unei politici de subsidiaritate care permite adoptarea deciziilor într-o multitudine de sectoare la nivelul corespunzător (a se vedea Decizia 2005/767/CE, al doilea considerent) şi astfel, urmăreşte obiective diferite de cele vizate de reducerea fiscală solicitată.-  Coerenţa cu celelalte politici şi obiective ale UniuniiÎn temeiul articolului 19 alineatul (1) din Directiva 2003/96/CE a Consiliului, Consiliul, hotărând în unanimitate la propunerea Comisiei, poate autoriza un stat membru să introducă scutiri de sau reduceri suplimentare a accizelor din motive de politică specifice. Comisia analizează fiecare cerere, luând în considerare funcţionarea corespunzătoare a pieţei interne, necesitatea de garantare a unei concurenţe loiale şi punerea în aplicare a politicilor comunitare în materie de sănătate, mediu, energie şi transport.Diferenţierea fiscală îi avantajează mai mult pe consumatorii de benzină fără plumb din insula Corsica în raport cu cei de pe continent, prin compensarea parţială a costurilor suplimentare suportate de consumatorii din insula Corsica. Astfel, măsura propusă corespunde obiectivelor politicii regionale şi de coeziune.Reducerea fiscală nu depăşeşte costurile suplimentare de transport şi de distribuţie suportate de consumatorii din insula Corsica. De fapt, reducerea cu 1 EUR/hl a costului benzinei fără plumb se menţine mult mai mică atât în raport cu costul suplimentar suportat, cât şi cu diferenţa dintre preţurile finale aferente .De altfel, rata redusă de impozitare a consumului de benzină fără plumb în insula Corsica (57,92 EUR/hl) se menţine semnificativ mai ridicată în raport cu nivelul minim comunitar stabilit prin Directiva 2003/96/CE (35,90 EUR/hl). Acest lucru se aplică chiar dacă se ia în considerare regionalizarea TIPP autorizată prin Decizia Consiliului din 24 octombrie 2005[4]. În acest context, colectivitatea teritorială a insulei Corsica este autorizată să adapteze rata TIPP astfel cum rezultă din dispoziţiile prevăzute în tabelul B de la articolul 265 din Codul Vamal Francez. Această adaptare nu poate să depăşească 1,77 EUR/hl, valoare care constituie nivelul maxim de adaptare permis regiunilor. Astfel, prin cumularea reducerii fiscale solicitate cu reducerea maximă care ar putea decurge din decizia adoptată de insula Corsica privind regionalizarea TIPP, rata redusă de impozitare a consumului de benzină fără plumb în insula Corsica ar fi de 56,15 EUR/hl, aceasta menţinându-se la un nivel net superior nivelului minim comunitar stabilit prin Directiva 2003/96/CE (35,90 EUR/hl).În consecinţă, Comisia consideră că această reducere este compatibilă cu efectul stimulativ al impozitului în vederea îmbunătăţirii eficienţei energetice.În concluzie, această măsură este acceptabilă din perspectiva funcţionării corespunzătoare a pieţei interne şi a necesităţii de a garanta o concurenţă loială. Aceasta vizează compensarea parţială a costurilor suplimentare asociate caracterului insular al Corsicii. Având în vedere caracterul izolat şi insular al departamentelor cărora li se aplică, precum şi caracterul limitat al reducerii ratei, care este, de altfel, foarte ridicată în raport cu valoarea minimă comunitară, această măsură nu va determina o modificare asociată în mod specific furnizării de carburant.Articolul 19 alineatul (2) din Directiva 2003/96/CE prevede, pentru acest tip de măsură, o perioadă de maxim şase ani, cu posibilitate de extindere. În această etapă este necesară acordarea acestei autorizaţii pentru şase ani, şi anume pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2007 şi 31 decembrie 2012.Este necesară adoptarea unor măsuri pentru a garanta că, în contextul derogării prevăzute la articolul 18 coroborat cu anexa II la directivă, Franţa poate aplica respectiva reducere fără întrerupere, în temeiul legislaţiei aplicabile înainte de 1 ianuarie 2007, reducere care face obiectul prezentei propuneri de decizie. În consecinţă, este necesară acordarea autorizaţiei solicitate, începând cu data de 1 ianuarie 2007.2. Consultarea părţilor interesate şi evaluarea impactului-  Consultarea părţilor interesatePropunerea constă într-o autorizaţie de derogare care se adresează numai Franţei.-  Obţinerea şi utilizarea expertizeiNu a fost necesar să se recurgă la expertiză externă.-  Evaluarea impactuluiNu se aplică.3. ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII-  Rezumatul acţiunii propuseComisia propune autorizarea reducerii fiscale de 1 EUR/hl până la 31 decembrie 2012, permiţând astfel, Franţei, să aplice o rată redusă de impozitare a benzinei fără plumb utilizate drept carburant şi eliberate pentru consum în departamentele insulei Corsica.-  Temei juridicArticolul 19 din Directiva 2003/96/CE a Consiliului.-  Principiul subsidiarităţiiTrebuie să se admită că domeniul fiscalităţii indirecte reglementat prin articolul 93 CE nu constituie în sine obiectul unei competenţe exclusive a Comunităţii în sensul articolului 5 CE.Cu toate acestea, exercitarea de către statele membre a competenţelor concurente ce le revin în acest domeniu este strict încadrată în măsurile de armonizare a legislaţiilor naţionale care au fost deja adoptate de Consiliu şi limitată de acestea.În acest caz, doar Consiliul dispune de competenţa de a autoriza un stat membru să introducă scutiri sau reduceri suplimentare în sensul articolului 19 din Directiva 2003/96/CE, astfel cum prevede prezenta dispoziţie. Statele membre nu se pot substitui Consiliului.În consecinţă, propunerea respectă principiul subsidiarităţii.-  Principiul proporţionalităţiiPropunerea respectă principiul proporţionalităţii. Reducerea cu 1 EUR/hl a costului pentru benzina fără plumb se menţine sub nivelul costului suplimentar suportat (4-7 EUR/hl).-  Alegerea instrumentelorInstrument(e) propus(e): Decizie a Consiliului.Articolul 19 din Directiva 2003/96 nu prevede decât acest tip de măsură .4. implicaţii bugetareAceastă măsură nu implică sarcini financiare şi administrative pentru Comunitate. Propunerea nu are implicaţii asupra bugetului comunitar.Propunere deDECIZIE A CONSILIULUIprivind autorizarea Franţei în vederea aplicării unei rate reduse de impozitare a benzinei fără plumb utilizate drept carburant şi eliberate pentru consum în departamentele din insula Corsica în conformitate cu articolul 19 din Directiva 2003/96/CE(Numai textul în limba franceză este autentic)CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene,având în vedere Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice şi a electricităţii[5], în special articolul 19 alineatul (1),având în vedere propunerea Comisiei,întrucât:(1) În temeiul articolului 18 alineatul (1) din Directiva 2003/96/CE coroborat cu anexa II la acesta, Franţa este autorizată să aplice o rată redusă de impozitare a consumului din insula Corsica. Această autorizaţie a fost acordată până la 31 decembrie 2006.(2) Prin scrisoarea din 16 octombrie 2006, autorităţile franceze au solicitat acordarea unei autorizaţii de a aplica o rată redusă de impozitare a energiei pentru benzina fără plumb utilizată drept carburant, pentru continuarea unei practici aplicate în contextul derogării menţionate anterior şi înainte de expirarea acesteia. Reducerea se ridică la o valoare de 1 EUR/hl. Autorizaţia este solicitată pentru perioada 1 ianuarie 2007 – 31 decembrie 2012. În insula Corsica, furnizarea benzinei fără plumb la staţiile de distribuţie implică un cost suplimentar substanţial mai mare decât pe continent, preţul final fiind cu 4-7 EUR/l mai mare decât preţurile practicate pe continent.(3) Prin reducerea taxei pe benzina fără plumb, suportată de consumatorii din insula Corsica, consumatorii în cauză sunt mai avantajaţi decât cei de pe continent. Astfel, această măsură corespunde obiectivelor politicii regionale şi de coeziune.(4) Reducerea fiscală nu se ridică la o valoare mai mare decât este necesar pentru a ţine cont de costurile suplimentare de transport şi de distribuţie suportate de consumatorii din insula Corsica .(5) Nivelul final de impozitare respectă ratele minime prevăzute de Directiva 2003/96/CE - acestea fiind în prezent de 359 EUR/1 000 l (sau 35,90 EUR/hl). Acest lucru se aplică chiar dacă se ia în considerare autorizaţia acordată prin Decizia 2005/767/CE a Consiliului din 24 octombrie 2005[6], ale cărei efecte se pot cumula cu efectele prezentei decizii.(6) Având în vedere caracterul izolat şi insular al departamentelor cărora li se aplică, precum şi caracterul limitat al reducerii ratei, care este, de altfel, foarte ridicată în raport cu valoarea minimă comunitară, această măsură nu va determina o modificare asociată în mod specific furnizării de carburant.(7) În consecinţă, măsura vizată de cerere este acceptabilă din perspectiva funcţionării corespunzătoare a pieţei interne şi a necesităţii de a garanta o concurenţă loială şi nu este incompatibilă cu politicile comunitare în materie de sănătate, mediu, energie şi transport.(8) Astfel, în conformitate cu dispoziţiile articolului 19 alineatul (2) din Directiva 2003/96/CE, Franţa ar trebui autorizată să aplice o rată redusă de impozitare a benzinei fără plumb utilizate drept carburant şi eliberate pentru consum în insula Corsica, până la 31 decembrie 2012.(9) Este necesară adoptarea unor măsuri pentru a garanta că, în contextul derogării prevăzute la articolul 18 coroborat cu anexa II la Directiva 2003/96/CE, Franţa poate aplica reducerea specifică fără întrerupere, în temeiul legislaţiei aplicabile înainte de 1 ianuarie 2007, reducere care face obiectul prezentei propuneri de decizie. În consecinţă, este necesară acordarea autorizaţiei solicitate, începând cu data de 1 ianuarie 2007,ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:Articolul 1Franţa este autorizată să aplice o rată redusă de impozitare a benzinei fără plumb utilizate drept carburant şi eliberate pentru consum în departamentele din insula Corsica.Pentru a evita o compensaţie în exces, reducerea nu trebuie să depăşească costurile suplimentare de transport, depozitare şi distribuţie în raport cu Franţa continentală.Rata redusă trebuie să respecte obligaţiile prevăzute de Directiva 2003/96/CE, în special ratele minime menţionate la articolul 7.Articolul 2Prezenta decizie se aplică de la 1 ianuarie 2007 până la 31 decembrie 2012.Articolul 3Prezenta decizie se adresează Republicii Franceze.Adoptată la Bruxelles,Pentru ConsiliuPreşedintele [1] JO L 238, 31.10.2003, p. 51.[2] Diferenţa de cost menţionată mai sus nu se reflectă în întregime în preţul final de comercializare, rata de TVA fiind mult mai redusă în insula Corsica decât pe continent.[3] JO L 290, 04.11.2005, p. 25.[4] Reducerea pe care prezentul proiect vizează să o autorizeze s-ar aplica în mod automat fără ca o decizie specifică a colectivităţii teritoriale a insulei Corsica să fie necesară, în timp ce adaptarea în contextul Deciziei 2005/767/CE ar necesita o astfel de decizie.[5] JO L 283, 31.10.2003, p. 51. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2004/75/CE (JO L 157, 30.4.2004, p. 100).[6] JO L 290, 04.11.2005, p. 25.


				|

		52013PC0763

			Propunere de DECIZIE DE PUNERE ÎN APLICARE A CONSILIULUI de aprobare a actualizării programului de ajustare macroeconomică al Portugaliei /* COM/2013/0763 final - 2013/0372 (NLE) */

			   	EXPUNERE DE MOTIVE
La data de 17 mai
2011, Consiliul a acordat Portugaliei, la cererea acesteia (Decizia de punere
în aplicare 2011/344/UE), o asistență financiară pentru susținerea
unui program solid de reforme economice și financiare vizând restabilirea
încrederii, facilitarea revenirii economiei la o creștere sustenabilă
și asigurarea stabilității financiare a Portugaliei, a zonei
euro și a Uniunii Europene.
În conformitate cu articolul 3 alineatul (10)
din Decizia 2011/344/UE, Comisia a efectuat, împreună cu Fondul Monetar
Internațional (FMI) și în colaborare cu Banca Centrală
Europeană (BCE), evaluările a opta și a noua combinate ale
progreselor înregistrate în implementarea măsurilor convenite, precum și
a eficacității și a impactului social și economic al
măsurilor respective.
Ținând cont de informațiile
apărute între timp, prin propunerea [a se insera referința], Comisia
a propus modificarea Deciziei 2011/344/UE.
Este necesară o nouă decizie în urma
intrării în vigoare a pachetului privind supravegherea și
monitorizarea bugetară [în mod concret, a Regulamentului (UE) nr.
472/2013], care reglementează și modalitățile de modificare
a condițiilor de politică economică aflate la baza unui program
de ajustare economică. Regulamentul (UE) nr. 472/2013 se aplică
programelor de ajustare macroeconomică existente la intrarea sa în
vigoare, ceea ce înseamnă că ajustările trebuie efectuate
conform procedurii prevăzute la articolul 7 alineatul (5).
2013/0372 (NLE)
Propunere de
DECIZIE DE PUNERE ÎN APLICARE A CONSILIULUI
de aprobare a actualizării programului
de ajustare macroeconomică al Portugaliei
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea
Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (UE) nr. 472/2013
al Parlamentului European și al Consiliului din 21 mai 2013 privind
consolidarea supravegherii economice și bugetare a statelor membre din
zona euro care întâmpină sau care sunt amenințate de dificultăți
grave în ceea ce privește stabilitatea lor financiară, în special
articolul 7 alineatul (5),
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
întrucât:
(1)       Regulamentul (UE) nr.
472/2013 se aplică statelor membre care beneficiază deja de asistență
financiară, inclusiv prin Mecanismul european de stabilizare
financiară (MESF) și/sau Fondul european de stabilitate
financiară (FESF), în momentul intrării sale în vigoare.
(2)       Regulamentul (UE) nr.
472/2013 prevede norme pentru aprobarea programului de ajustare
macroeconomică al statelor membre care beneficiază de o astfel de
asistență financiară, care trebuie să fie coordonate cu
dispozițiile Regulamentului (UE) nr. 407/2010 de instituire a MESF în
cazul în care statul membru în cauză primește asistență din
partea MESF și din alte surse.
(3)       Portugalia beneficiază
de asistență financiară atât din partea MESF, prin Decizia de
punere în aplicare 2011/344/UE privind acordarea de asistență
financiară din partea Uniunii pentru Portugalia, cât și din partea
FESF.
(4)       Din motive de coerență,
aprobarea actualizării programului de ajustare macroeconomică al
Portugaliei în temeiul Regulamentului (UE) nr. 472/2013 ar trebui să
facă trimitere la dispozițiile pertinente din Decizia de punere în
aplicare 2011/344/UE a Consiliului.
(5)       În conformitate cu articolul
3 alineatul (10) din Decizia 2011/344/UE, Comisia a efectuat, împreună cu
FMI și în colaborare cu BCE, evaluările a opta și a noua
combinate ale progreselor înregistrate de Portugalia în implementarea
măsurilor convenite, precum și a eficacității și a
impactului social și economic al acestor măsuri. Ca urmare a acestei
evaluări, trebuie aduse unele modificări programului de ajustare
macroeconomică existent.
(6)       Modificările respective
sunt prevăzute în Decizia nr. [a se insera referința] de modificare a
Deciziei de punere în aplicare nr. 2011/344/UE,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Măsurile menționate la articolul 3
alineatele (7)-(9) din Decizia de punere în aplicare 2011/344/UE, care trebuie
adoptate de Portugalia în cadrul programului de ajustare macroeconomică,
se aprobă.
Articolul 2
Prezenta decizie
se adresează Portugaliei.
Articolul 3
Prezenta decizie
se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Adoptată la Bruxelles,
                                                                       Pentru
Consiliu
                                                                       Președintele