               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 11.4.2018
            COM(2018) 176 final
            2018/0085(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind semnarea, în numele Uniunii Europene, a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei de modificare a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză a titularilor de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               Regulamentul (UE) nr. 610/2013 din 26 iunie 2013
                  1
                (denumit în continuare: „modificarea Codului frontierelor Schengen”) a modificat Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen
                  2
                („CAAS”), Regulamentul (CE) nr. 562/2006
                  3
                („Codul frontierelor Schengen”) și Regulamentul (CE) nr. 810/2009
                  4
                („Codul de vize”) și – printre altele – a redefinit conceptul de scurtă ședere în spațiul Schengen pentru resortisanții țărilor terțe. Începând din 18 octombrie 2013, durata maximă a șederii autorizate pentru resortisanții țărilor terțe – indiferent dacă aceștia au obligația de a deține viză sau sunt scutiți de o astfel de obligație – care intenționează să călătorească în spațiul Schengen pentru o ședere de scurtă durată este definită ca fiind de „90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile”. Spre deosebire de definiția în vigoare până la 18 octombrie 2013 (trei luni, în cadrul unei perioade de șase luni, calculată de la data primei intrări), noul concept este mai precis, dat fiind faptul că stabilește durata în zile, și nu în luni. În plus, sintagma „de la data primei intrări”, care a generat numeroase incertitudini și întrebări, a fost eliminată din definiție.

               Modificarea Codului frontierelor Schengen a introdus în cadrul acquis-ului UE în materie de vize și frontiere toate modificările necesare, acestea vizând CAAS, Codul frontierelor Schengen, Codul de vize și Regulamentul (CE) nr. 539/2001
                  5
               . Cu toate acestea, conceptul de scurtă ședere este consacrat și în acordurile internaționale încheiate de Uniunea Europeană. Acordurile privind exonerarea de obligația de a deține viză încheiate cu Antigua și Barbuda
                  6
               , Bahamas
                  7
               , Barbados
                  8
               , Brazilia
                  9
               , Mauritius
                  10
               , Saint Kitts și Nevis
                  11
                și Seychelles
                  12
                se referă în continuare, atunci când definesc durata șederii fără viză, la vechea definiție („trei luni, în cadrul unei perioade de șase luni, calculată de la data primei intrări”
                  13
               ).

               La 16 iulie 2014, Comisia a adoptat o recomandare de decizie a Consiliului de autorizare a deschiderii de negocieri pentru modificarea acordurilor privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere încheiate între Uniunea Europeană și țările menționate mai sus
                  14
               , care a fost adoptată de Consiliu la 9 octombrie 2014
                  15
               . Obiectivul era de a pune în aplicare, în raport cu aceste șapte țări, noua definiție a scurtei șederi, astfel cum a fost prevăzută în modificarea Codului frontierelor Schengen. În plus, faptul de a defini scurta ședere în zile, în loc de luni, în acordurile privind exonerarea de obligația de a deține viză este mai simplu de verificat și de calculat prin mijloace electronice/informatice, fiind, prin urmare, mai potrivit pentru sistemele centralizate de gestionare a frontierelor, cum ar fi sistemul de intrare/ieșire (EES) propus
                  16
               .

               În urma autorizării de către Consiliu, Comisia a început negocieri pentru modificarea acordurilor privind exonerarea de obligația de a deține viză încheiate cu șapte țări (Antigua și Barbuda, Bahamas, Barbados, Brazilia, Mauritius, Saint Kitts și Nevis și Seychelles).

               Negocierile cu Brazilia au fost finalizate cu succes la 31 octombrie 2017, prin parafarea acordurilor de modificare a celor două acorduri dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere a titularilor de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale și a titularilor de pașapoarte obișnuite. Părțile au convenit ca, printre alte detalii tehnice (a se vedea mai jos), să adopte o nouă definiție a scurtei șederi, dar toate modificările sunt nesemnificative din punctul de vedere al călătorului.

               Situația specifică a Regatului Unit și a Irlandei se reflectă în preambulul la acorduri.

               2.TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE

               •Temeiul juridic

               Acordul dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei de modificare a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere a titularilor de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale (denumit în continuare: „acordul”) trebuie să fie aprobat de către ambele părți contractante în conformitate cu procedurile fiecăreia. În ceea ce privește Uniunea, sunt necesare decizii ale Consiliului privind semnarea și încheierea acordului.

               Prezenta propunere este înaintată Consiliului pentru a autoriza semnarea acordului.

               Acordul asigură coerența juridică, precum și armonizarea între statele membre, prin aderarea la noua definiție a scurtei șederi, astfel cum este prevăzută în modificarea Codului frontierelor Schengen, care oferă o interpretare clară a scurtei șederi.

               Temeiul juridic al prezentei propuneri este articolul 77 alineatul (2) litera (a) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) coroborat cu articolul 218.

               Uniunea nu are competența de a modifica acordurile privind exonerarea de obligația de a deține viză care ar impune obligații celor patru țări asociate la punerea în aplicare a acquis-ului Schengen, inclusiv a politicii comune a vizelor. Pentru a asigura o abordare și o punere în aplicare armonizate ale dispozițiilor privind durata șederii autorizate în spațiul Schengen, în acord este inclusă o declarație comună în care se afirmă că este de dorit ca Brazilia, pe de o parte, și Islanda, Liechtenstein, Norvegia și Elveția, pe de altă parte, să își modifice în mod corespunzător acordurile bilaterale existente privind exonerarea de obligația de a deține viză.

               •Subsidiaritatea (în cazul competențelor neexclusive)

               În temeiul articolului 77 alineatul (2) litera (a) din TFUE, negocierea acordurilor de exonerare de obligația de a deține viză ține de competența exclusivă a Uniunii.

               În plus, dacă una dintre părțile contractante la un acord internațional este Uniunea Europeană, atunci nicio modificare a unui astfel de acord nu poate fi pusă în aplicare în mod legal de către statele membre. Prin urmare, este necesară o acțiune la nivelul Uniunii.

               •Proporționalitatea

               Prezenta propunere nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivul urmărit, și anume modificarea acordului existent dintre Republica Federativă a Braziliei și Uniunea Europeană cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere a titularilor de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale.

               3.IMPLICAȚII BUGETARE

               Propunerea nu generează costuri suplimentare pentru bugetul UE.

               4. REZULTATELE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI

               •Consultările cu părțile interesate

               La 9 octombrie 2014, Consiliul a adoptat directive de negociere care autorizau Comisia să deschidă negocieri cu Brazilia în vederea modificării acordului dintre cele două părți cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere a titularilor de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale. Statele membre au fost informate în legătură cu stadiul negocierilor în cadrul unor reuniuni ale Grupului de lucru pentru vize.

               5.ALTE ELEMENTE

               •Rezultatul negocierilor

               Comisia consideră că obiectivele stabilite de Consiliu în cadrul directivelor sale de negociere au fost îndeplinite și că proiectul de acord este acceptabil pentru Uniune.

               Textul final al acordului poate fi rezumat după cum urmează:

               a. Durata șederii

               Acordul prevede un regim de scutire de viză a cetățenilor Uniunii Europene care sunt titulari de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale valabile și a cetățenilor Braziliei care sunt titulari de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale valabile atunci când călătoresc pe teritoriul celeilalte părți contractante pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile (în loc de o perioadă maximă de trei luni, în cadrul unei perioade de șase luni, calculată de la data primei intrări). Noua definiție se aplică în cadrul întregului acord.

               b. Dispoziție finală – suspendarea acordului [articolul 8 alineatul (4)]

               Acordul modifică articolul 8 alineatul (4) ultima teză după cum urmează: „Partea contractantă care a suspendat aplicarea prezentului acord informează de îndată cealaltă parte contractantă în momentul în care motivele suspendării nu mai există și revocă suspendarea.” Prin adăugarea formulării „și revocă suspendarea” la textul actual, acordul clarifică faptul că o suspendare a exonerării de obligația de a deține viză trebuie să fie efectiv revocată dacă motivele care au dus la suspendare nu mai există. Referitor la acest aspect, modificarea aliniază formularea prevăzută în acordul încheiat cu Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere a titularilor de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale la formularea prevăzută în toate celelalte acorduri cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză semnate de Uniune în 2015 și 2016. La 14 iunie 2016, Grupul de lucru pentru vize a fost consultat cu privire la această modificare și niciun stat membru nu a formulat obiecții.

               c. Declarații comune

               La acord sunt atașate două declarații comune:

               – una privind interpretarea perioadei de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile și

               – alta privind Islanda, Norvegia, Elveția și Liechtenstein.

               e. Intrarea în vigoare

               Acordul va intra în vigoare în prima zi a celei de a șasea luni care urmează datei la care ultima parte contractantă notifică celeilalte părți contractante încheierea procedurilor de ratificare. Pentru a asigura securitatea juridică și pentru a permite călătorilor să înțeleagă și să respecte legislația, este necesară o perioadă de tranziție suficient de lungă. Termenul de șase luni de după ratificarea acordului le va permite călătorilor să își încheie șederile de scurtă durată care sunt încă în întregime calculate în temeiul vechii definiții, înainte de intrarea în vigoare a noii definiții a scurtei șederi și a perioadei de referință retroactive de 180 de zile.

               Niciuna dintre celelalte dispoziții ale acordului existent dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere a titularilor de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale, inclusiv domeniul de aplicare teritorial, nu este afectată de acord.

               6.CONCLUZIE

               Având în vedere considerațiile de mai sus, Comisia propune Consiliului să aprobe semnarea acordului în numele Uniunii și să îl autorizeze pe președintele Consiliului să numească persoana (persoanele) împuternicită (împuternicite) în mod corespunzător să semneze acordul în numele Uniunii.

               2018/0085 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind semnarea, în numele Uniunii Europene, a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei de modificare a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză a titularilor de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 77 alineatul (2) litera (a) coroborat cu articolul 218 alineatul (5),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Regulamentul (UE) nr. 610/2013 al Parlamentului European și al Consiliului
                  17
                a introdus modificări orizontale în cadrul acquis-ului Uniunii în materie de vize și frontiere și a definit scurta ședere ca o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile.

               (2)Este necesar ca Acordul dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere a titularilor de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale să încorporeze această nouă definiție în lumina armonizării regimului de scurtă ședere al Uniunii.

               (3)La 9 octombrie 2014, Consiliul a autorizat Comisia să deschidă negocieri referitoare la un acord între Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei de modificare a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză a titularilor de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale („acordul”). Negocierile cu Brazilia privind acordul s-au încheiat cu succes prin parafarea acestuia la 31 octombrie 2017.

               (4)Prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Regatul Unit nu participă, în conformitate cu Decizia 2000/365/CE a Consiliului
                  18
               ; prin urmare, Regatul Unit nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale.

               (5)Prezenta decizie reprezintă o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Irlanda nu participă, în conformitate cu Decizia 2002/192/CE a Consiliului
                  19
               ; prin urmare, Irlanda nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale.

               (6)Acordul modificat ar trebui să fie semnat și declarațiile atașate la acordul de modificare ar trebui să fie aprobate, în numele Uniunii,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Se aprobă, în numele Uniunii, semnarea Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei de modificare a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere a titularilor de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale („acordul”), sub rezerva încheierii acordului menționat.

               Textul acordului care urmează să fie semnat este atașat la prezenta decizie.

               Articolul 2

               Declarațiile atașate la prezenta decizie se aprobă în numele Uniunii.

               Articolul 3

               Secretariatul General al Consiliului stabilește instrumentul prin care se acordă puteri depline pentru semnarea acordului, sub rezerva încheierii acestuia, persoanei (persoanelor) indicate de către negociatorul acordului.

               Articolul 4

               Prezenta decizie intră în vigoare în a douăzecea zi de la data adoptării.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)

                        JO L 182, 29.6.2013, p. 1.

                     (2)

                        JO L 239, 22.9.2000, p. 19.

                     (3)

                        JO L 105, 13.4.2006, p. 1.

                     (4)

                        JO L 243, 15.9.2009, p. 1.

                     (5)

                        JO L 81, 21.3.2001, p. 1.

                     (6)

                        JO L 169, 30.6.2009, p. 1.

                     (7)

                        JO L 169, 30.6.2009, p. 23.

                     (8)

                        JO L 169, 30.6.2009, p. 9.

                     (9)

                        În ceea ce privește Brazilia, UE a încheiat două acorduri, unul pentru titularii de pașapoarte obișnuite (JO L 255, 21.9.2012, p. 4) și un altul pentru titularii de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale (JO L 66, 12.3.2011, p. 2).

                     (10)

                        JO L 169, 30.6.2009, p. 16.

                     (11)

                        JO L 169, 30.6.2009, p. 37.

                     (12)

                        JO L 169, 30.6.2009, p. 30.

                     (13)

                        A se vedea articolele din acorduri intitulate „Obiectiv” și „Durata șederii”.

                     (14)

                        COM(2014) 468 final.

                     (15)

                        Decizia Consiliului de autorizare a Comisiei în vederea deschiderii de negocieri pentru modificarea acordurilor privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere încheiate între Uniunea/Comunitatea Europeană și Antigua și Barbuda, Uniunea Bahamas, Barbados, Republica Federativă a Braziliei, Republica Mauritius, Federația Saint Kitts și Nevis și Republica Seychelles, adoptată de Consiliu la 9.10.2014.

                     (16)

                        COM(2016) 194 final.

                     (17)

                        Regulamentul (UE) nr. 610/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul frontierelor Schengen), a Convenției de punere în aplicare a Acordului Schengen, a Regulamentelor (CE) nr. 1683/95 și (CE) nr. 539/2001 ale Consiliului și a Regulamentelor (CE) nr. 767/2008 și (CE) nr. 810/2009 ale Parlamentului European și ale Consiliului, JO L 182, 29.6.2013, p. 1.

                     (18)

                        Decizia 2000/365/CE a Consiliului din 29 mai 2000 privind solicitarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen, JO L 131, 1.6.2000, p. 43.

                     (19)

                        Decizia 2002/192/CE a Consiliului din 28 februarie 2002 privind solicitarea Irlandei de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen, JO L 64, 7.3.2002, p. 20.

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles,11.4.2018
            COM(2018) 176 final
            ANEXĂ
            la
            Propunerea de Decizie a Consiliului
            privind semnarea, în numele Uniunii Europene, a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei de modificare a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere a titularilor de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale

               ANEXĂ

               ACORD

               între Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei de modificare a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere a titularilor de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale

               UNIUNEA EUROPEANĂ,

               pe de o parte, și

               REPUBLICA FEDERATIVĂ A BRAZILIEI (denumită în continuare „Brazilia”),

               pe de altă parte,

               denumite în continuare împreună „părțile contractante”,

               AVÂND ÎN VEDERE Acordul dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere a titularilor de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale (denumit în continuare „acordul”), care a intrat în vigoare la 1 aprilie 2011,

               LUÂND ACT de faptul că acordul acționează în beneficiul cetățenilor părților contractante care sunt titulari de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale,

               LUÂND ÎN CONSIDERARE faptul că definiția scurtei șederi prevăzută în acord (trei luni în cadrul unei perioade de șase luni, calculată de la data primei intrări) nu este suficient de precisă și, în special, că noțiunea de „dată a primei intrări” poate genera incertitudini și întrebări,

               ȚINÂND SEAMA de faptul că Regulamentul (UE) nr. 610/2013 din 26 iunie 2013 a introdus modificări orizontale ale acquis-ului „intern” al UE în materie de vize și frontiere și a definit scurta ședere ca fiind o perioadă de „90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile”,

               LUÂND ÎN CONSIDERARE faptul că sistemul de intrare/ieșire care urmează să fie instituit de Uniunea Europeană impune utilizarea unei definiții uniforme și clare a conceptului de scurtă ședere care să se aplice tuturor resortisanților țărilor terțe,

               DORIND să asigure fluiditatea fluxului de călători la punctele de trecere a frontierelor părților contractante,

               LUÂND ÎN CONSIDERARE Protocolul privind poziția Regatului Unit și a Irlandei cu privire la spațiul de libertate, securitate și justiție și Protocolul privind acquis-ul Schengen integrat în cadrul Uniunii Europene, anexate la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, și confirmând faptul că dispozițiile acestui acord nu se aplică Regatului Unit și Irlandei,

               CONVIN DUPĂ CUM URMEAZĂ:

               Articolul 1

               Acordul se modifică în conformitate cu dispozițiile prezentului articol:

               (1)La articolul 1, cuvintele „trei luni în cadrul unei perioade de șase luni” se înlocuiesc cu cuvintele „90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile”.

               (2)Articolul 4 alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:

               „Cetățenii Uniunii care sunt titulari de pașapoarte diplomatice, oficiale sau de serviciu valabile pot rămâne pe teritoriul Braziliei pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile.”

               (3)Articolul 4 alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:

               „Cetățenii Braziliei care sunt titulari de pașapoarte diplomatice, oficiale sau de serviciu valabile pot rămâne pe teritoriul statelor membre care aplică integral acquisul Schengen pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile. Perioada respectivă se calculează independent de orice ședere într-un stat membru care nu aplică încă integral acquis-ul Schengen.

               Cetățenii Braziliei care sunt titulari de pașapoarte diplomatice, oficiale sau de serviciu valabile pot rămâne pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile pe teritoriul fiecărui stat membru care nu aplică încă integral acquis-ul Schengen, independent de perioada de ședere calculată pentru teritoriul statelor membre care aplică integral acquis-ul Schengen.”

               (4)La articolul 4 alineatul (3), cuvintele „trei luni” se înlocuiesc cu cuvintele „90 de zile”.

               (5)La articolul 8 alineatul (4), ultima teză se înlocuiește cu următorul text:

               „Partea contractantă care a suspendat aplicarea prezentului acord informează de îndată cealaltă parte contractantă în momentul în care motivele suspendării nu mai există și revocă suspendarea.”

               Articolul 2

               Prezentul acord se ratifică sau se aprobă de către părțile contractante în conformitate cu procedurile corespunzătoare ale acestora și intră în vigoare în prima zi a celei de a șasea luni care urmează datei la care ultima parte notifică celeilalte părți încheierea procedurilor menționate anterior.

               Încheiat la […], în a […] zi a lunii […], în anul două mii șaptesprezece, în dublu exemplar în limbile bulgară, cehă, croată, daneză, engleză, estonă, finlandeză, franceză, germană, greacă, italiană, letonă, lituaniană, maghiară, malteză, neerlandeză, polonă, portugheză, română, slovacă, slovenă, spaniolă și suedeză, fiecare dintre aceste texte fiind în egală măsură autentic.

               Pentru Uniunea Europeană,

               Pentru Republica Federativă a Braziliei,

               DECLARAȚIE COMUNĂ PRIVIND ISLANDA, NORVEGIA, ELVEȚIA ȘI LIECHTENSTEIN

               Este de dorit ca autoritățile Norvegiei, Islandei, Elveției și Liechtensteinului, pe de o parte, și cele ale Braziliei, pe de altă parte, să modifice fără întârziere acordurile bilaterale existente cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere a titularilor de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale, în conformitate cu dispozițiile prezentul acord.

               DECLARAȚIE COMUNĂ PRIVIND INTERPRETAREA PERIOADEI DE 90 DE ZILE DIN CURSUL ORICĂREI PERIOADE DE 180 DE ZILE

               Părțile contractante înțeleg că perioada maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile, astfel cum este prevăzută la articolul 4 din acord, înseamnă fie o vizită continuă a cărei durată nu depășește 90 de zile în total în decursul oricărei perioade de 180 de zile, fie mai multe vizite consecutive a căror durată nu depășește 90 de zile în total în decursul oricărei perioade de 180 de zile.

               Noțiunea „oricare” presupune aplicarea unei perioade de referință mobile de 180 de zile; aceasta înseamnă că trebuie calculată fiecare zi de ședere din ultima perioadă de 180 de zile, pentru a verifica dacă cerința privind durata de ședere de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile continuă să fie îndeplinită. Printre altele, aceasta înseamnă că o absență neîntreruptă de 90 zile permite o nouă ședere de până la 90 de zile.

               ________


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 17.5.2018
            COM(2018) 275 final
            2018/0130(COD)
            Propunere de
            DECIZIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI
            de modificare a Directivei 96/53/CE a Consiliului în ceea ce privește termenul-limită pentru punerea în aplicare de norme speciale privind lungimea maximă în cazul cabinelor care îmbunătățesc performanțele aerodinamice, eficiența energetică și performanțele în materie de siguranță

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.
                     CONTEXTUL PROPUNERII

               •
                     Motivele și obiectivele propunerii

               Directiva 96/53/CE a Consiliului din 25 iulie 1996 de stabilire, pentru anumite vehicule rutiere care circulă în interiorul Comunității, a dimensiunilor maxime autorizate în traficul național și internațional și a greutății maxime autorizate în traficul internațional
                  1
                a fost revizuită ultima dată prin Directiva (UE) 2015/719 a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2015 de stabilire, pentru anumite vehicule rutiere care circulă în interiorul Comunității, a dimensiunilor maxime autorizate în traficul național și internațional și a greutății maxime autorizate în traficul internațional
                  2
               .

               Unul dintre obiectivele Directivei (UE) 2015/719 este îmbunătățirea aerodinamicii autovehiculelor care intră în domeniul de aplicare al directivei, permițând, pentru acestea, o derogare de la restricțiile privind lungimile maxime dacă anumite condiții au fost respectate. Scopul era, de asemenea, să se adapteze legislația la evoluția tehnologică și la noile nevoi ale pieței și să se faciliteze transportul intermodal.

               Derogarea de la restricțiile privind lungimea maximă a fost acordată pentru partea din spate a vehiculelor, pentru montarea de dispozitive aerodinamice
                  3
                și pentru partea din față a vehiculelor
                  4
               , pentru a permite o formă mai rotunjită și mai aerodinamică a cabinei camioanelor.

               Prezenta decizie se referă la partea din față a vehiculelor, și anume cabinele, astfel cum sunt prevăzute în articolul 9a din Directiva 96/53/CE, astfel cum a fost modificată prin Directiva (UE) 2015/719. Această dispoziție stabilește o serie de condiții, printre care conformitatea vehiculului cu cerințele privind raza de viraj prevăzute la punctul 1.5 din anexa I.

               În evaluarea impactului
                  5
                care însoțește propunerea de modificare a Directivei 96/53/CE
                  6
               , Comisia a identificat beneficii semnificative ale acordării derogărilor de la restricțiile privind lungimea, avute în prezent în vedere în Directiva de modificare (UE) 2015/719. Pe lângă îmbunătățirile aerodinamice importante aduse de dispozitivele aerodinamice posterioare și de cabinele alungite, astfel de cabine ar oferi, de asemenea, avantaje în ceea ce privește o mai bună vizibilitate pentru conducătorii auto, îmbunătățirea siguranței și pentru alți participanți la trafic, precum și a siguranței și confortului conducătorilor auto.

               Întrucât evaluarea de impact a Comisiei nu a sugerat necesitatea unui moratoriu pentru intrarea în vigoare a cabinelor cu formă alungită, compromisul final între legiuitori, astfel cum a fost adoptat în conformitate cu articolul 9a alineatul (3) din Directiva (UE) 2015/719, include un moratoriu pentru o perioadă de trei ani.

               Dată fiind situația actuală și având în vedere că emisiile de CO2 generate de transportul rutier reprezintă un sfert din totalul emisiilor de CO2 din UE și că emisiile provenite din transportul rutier se preconizează că vor crește cu 6 % în perioada 2015-2030, Comisia consideră că beneficiile cabinelor cu formă alungită ar trebui exploatate cât mai repede posibil. Importanța acestui aspect este confirmată de propunerea referitoare la standardele privind emisiile de CO2 pentru vehicule grele de marfă, prezentată de Comisie ca parte a pachetului III privind mobilitatea, care subliniază în mod specific importanța cabinelor aerodinamice
                  7
               . De fapt, conformitatea cu viitoarele standarde de emisii de CO2 pentru vehiculele grele de marfă va necesita aplicarea unor diverse tehnologii pentru îmbunătățirea eficienței energetice; printre acestea, introducerea unor cabine aerodinamice este cea mai eficace măsură pentru a reduce frecarea cu aerul.

               Cu toate acestea, moratoriul inclus în actuala reglementare descurajează producătorii de la îmbunătățirea aerodinamicii cabinelor, ca o modalitate de a obține conformitatea cu viitoarele standarde în materie de CO2 pentru vehiculele grele de marfă. În plus, moratoriul este, de asemenea, contrar principiului inovării și principiilor unei mai bune reglementări, întrucât el împiedică dezvoltarea unor noi tehnologii și concepte.

               Prin urmare, Comisia propune să se scurteze termenul-limită de transpunere a articolului 9a alineatul (1) din Directiva 95/53/CE. Noul text propus al articolului 9a alineatul (3) ar lăsa, totuși, suficient timp pentru ca statele membre să ia măsurile necesare.

               În acest context, s-a ținut seama de timpul necesar pentru adoptarea prezentei decizii.

               De asemenea, trebuie menționat, în primul rând, că modificarea cadrului de omologare de tip prevăzută la articolul 9a alineatul (2) poate fi cauzată de o modificare a Regulamentului (UE) nr. 1230/2012 al Comisiei
                  8
               , astfel cum reiese dintr-o examinare atentă a chestiunii. Modificarea la Regulamentul (UE) nr. 1230/2012, care se estimează a fi finalizată până la sfârșitul anului 2018, va fi realizată printr-o măsură de punere în aplicare în temeiul Regulamentului privind siguranța generală
                  9
               . Noul termen prevăzut în prezenta propunere ține cont de acest lucru și ar trebui să asigure ca măsurile naționale de transpunere a articolului 9a alineatul (1) din Directiva 96/53/CE să devină aplicabile la aproximativ același moment ca modificarea la Regulamentul (UE) nr. 1230/2012 al Comisiei.

               În al doilea rând, nu este necesar să se mențină ordinea exactă a modificărilor prevăzute în prezent la articolul 9a alineatul (3) din Directiva 96/53/CE. Circulația vehiculelor vizate pe drumuri necesită, în mod cumulativ, modificări ale cadrului privind omologarea de tip și modificarea prevăzută la articolul 9a alineatul (1) din Directiva 96/53/CE. Transpunerea acestei din urmă modificări nu necesită, în sine, o modificare prealabilă a cadrului privind omologarea de tip. Este suficient ca reglementarea națională să prevadă condiția omologării de tip, astfel cum este prevăzut la articolul 9a alineatul (1) din Directiva 96/53/CE.

               Modificarea propusă este pe deplin în conformitate cu evaluarea impactului
                  10
                efectuată deja de Comisie, care - astfel cum s-a menționat - nu avea în vedere un moratoriu, astfel cum a fost adoptat de către colegiuitori. Pentru același motiv, nu ar fi necesar să se efectueze o evaluare a impactului pentru prezenta propunere.

               •
                     Coerența cu dispozițiile deja existente în domeniul de politică vizat

               Prezenta propunere este conformă cu și sprijină politicile existente în ceea ce privește standardele privind emisiile de CO2 pentru vehicule grele de marfă, astfel cum sunt propuse în prezent. Ea este, de asemenea, în concordanță cu politicile existente în scopul reducerii numărului accidentelor și al deceselor în transportul rutier.

               Prezenta propunere nu face decât să avanseze data de la care pot fi utilizate cabine mai aerodinamice și/sau mai sigure, astfel cum s-a prevăzut deja de la intrarea în vigoare a Directivei (UE) 2015/719, și, prin urmare, nu are un impact asupra transportului intermodal și asupra obiectivului general de promovare a unor alternative la transportul rutier.

               •
                     Coerența cu alte politici ale Uniunii

               Propunerea contribuie în mod direct la realizarea primei priorități politice a Comisiei Juncker: locuri de muncă, creștere și investiții, permițând constructorilor de camioane și celor care furnizează echipamente pentru acestea să inoveze și să elaboreze noi modele de vehicule grele pentru transportul de mărfuri. Prezenta propunere urmărește, de asemenea, să contribuie la prioritatea privind uniunea energetică și clima, prin reducerea emisiilor provenite de la vehiculele grele de marfă.

               2.
                     TEMEIUL JURIDIC, SUBSIDIARITATEA ȘI PROPORȚIONALITATEA

               •
                     Temeiul juridic

               Temeiul juridic al modificării propuse îl constituie articolul 91 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE).

               •
                     Subsidiaritate

               Propunerea se limitează la ajustarea termenului-limită prevăzut în articolul 9a alineatul (3) din Directiva 96/53/CE. O astfel de ajustare poate fi introdusă numai de către Uniune.

               În plus, denaturările de pe piața internă nu pot fi evitate decât prin o dată unică de aplicare a noilor norme.

               •
                     Proporționalitate

               Propunerea de politică este proporțională cu problemele identificate și nu depășește ceea ce este necesar pentru a le soluționa. Mai precis, măsura se limitează la adaptarea termenului-limită de transpunere a articolului 9a alineatul (1) din Directiva 96/53/CE și, în plus, lasă totuși statelor membre suficient timp pentru a lua măsurile necesare.

               •
                     Alegerea instrumentului

               Modificări ale directivelor ar trebui în mod normal aibă aceeași formă, și anume directive de modificare.

               Cu toate acestea, acest caz particular implică numai modificarea unui termen-limită impus statelor membre. Această modificare nu este, ca atare, de natură să fie transpusă de către statele membre. În consecință, ea ar trebui să ia forma unei decizii.

               3.
                     REZULTATELE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI

               Având în vedere că nu este necesară efectuarea unei evaluări a impactului suplimentare pentru prezenta propunere, se face trimitere la analiza de impact realizată deja de către Comisie: SWD (2013) 108 final.

               4.
                     IMPLICAȚIILE BUGETARE

               Modificarea propusă nu are implicații pentru bugetul Uniunii.

               5.
                     ALTE ELEMENTE

               •
                     Explicația detaliată a dispozițiilor specifice ale propunerii

               Principalele elemente ale propunerii sunt următoarele:

               Directiva 96/53/CE

               Articolul 9a

               Actualul articol 9a alineatul (3) include un moratoriu de trei ani pentru introducerea unor cabine aerodinamice de la data transpunerii sau de la data aplicării modificărilor necesare în ceea ce privește cerințele tehnice de omologare de tip.

               Se propune adaptarea articolului 9a alineatul (3) astfel încât să se suprime moratoriul de trei ani și să se stabilească un termen-limită mai scurt, dar proporțional.

               2018/0130 (COD)

               Propunere de

               DECIZIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI

               de modificare a Directivei 96/53/CE a Consiliului în ceea ce privește termenul-limită pentru punerea în aplicare de norme speciale privind lungimea maximă în cazul cabinelor care îmbunătățesc performanțele aerodinamice, eficiența energetică și performanțele în materie de siguranță

               PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 91 alineatul (1),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,

               având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European
                  11
               ,

               având în vedere avizul Comitetului Regiunilor
                  12
               ,

               hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară,

               întrucât:

               (1)Directiva 96/53/CE a Consiliului din 25 iulie 1996 de stabilire, pentru anumite vehicule rutiere care circulă în interiorul Comunității, a dimensiunilor maxime autorizate în traficul național și internațional și a greutății maxime autorizate în traficul internațional
                  13
                a fost modificată prin Directiva (UE) 2015/719 a Parlamentului European și a Consiliului
                  14
               , pentru a reduce consumul de energie și emisiile de gaze cu efect de seră, a adapta legislația la evoluția tehnologiilor și la noile nevoi ale pieței și a facilita transportul intermodal.

               (2)Îmbunătățirea aerodinamicii cabinelor autovehiculelor ar duce la beneficii apreciabile în ceea ce privește performanțele energetice ale vehiculelor. Cu toate acestea, această îmbunătățire nu era posibilă având în vedere restricțiile privind lungimea maximă stabilite prin Directiva 96/53/CE, fără o reducere a capacității de încărcare a vehiculelor. Prin urmare, o derogare de la restricțiile privind lungimea maximă a fost introdusă prin Directiva (UE) 2015/719.

               (3)Directiva (UE) 2015/719 includea, de asemenea, un moratoriu de trei ani pentru introducerea unor cabine aerodinamice de la data transpunerii sau de la data aplicării modificărilor necesare în ceea ce privește cerințele tehnice de omologare de tip.

               (4)Pentru ca beneficiile cabinelor aerodinamice, în ceea ce privește performanța energetică a vehiculelor grele de marfă, dar și în ceea ce privește o mai bună vizibilitate pentru conducătorii auto, siguranța altor participanți la trafic, precum și siguranța și confortul conducătorilor auto să se materializeze cât mai curând posibil, este necesar să se vegheze ca aceste cabine aerodinamice să poată fi introduse fără întârzieri inutile, de îndată ce cerințele de omologare de tip sunt în vigoare.

               (5)Prin urmare, Directiva 96/53/CE a Consiliului ar trebui modificată în consecință,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               La articolul 9a din Directiva 96/53/CE a Consiliului, alineatul (3) se înlocuiește cu următorul text:

               „(3) Alineatul (1) se aplică de la [XXX] [OP: a se introduce data: 4 luni de la data intrării în vigoare a prezentei decizii].”

               Articolul 2

               Prezenta decizie intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

               Adoptată la Bruxelles,

                  Pentru Parlamentul European
                        Pentru Consiliu

                  Președintele
                        Președintele

                     (1)

                        JO L 235, 17.9.1996, p. 59.

                     (2)

                        JO L 115, 6.5.2015, p. 1.

                     (3)

                        Articolul 8b.

                     (4)

                        Articolul 9a.

                     (5)

                        SWD(2013) 108 final.

                     (6)

                        COM(2013) 195 final.

                     (7)

                        COM(2018)284.

                     (8)

                        Regulamentul (UE) nr. 1230/2012 al Comisiei din 12 decembrie 2012 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 661/2009 al Parlamentului European și al Consiliului privind cerințele de omologare de tip pentru masele și dimensiunile autovehiculelor și ale remorcilor acestora și de modificare a Directivei 2007/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului, JO L 353, 21.12.2012, p. 31.

                     (9)

                        Regulamentul (CE) nr. 661/2009.

                     (10)

                        SWD(2013) 108 final.

                     (11)

                        JO C […], […], p. […].

                     (12)

                        JO C […], […], p. […].

                     (13)

                        JO L 235, 17.9.1996, p. 59.

                     (14)

                        Directiva (UE) 2015/719 a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2015 de modificare a Directivei 96/53/CE a Consiliului de stabilire, pentru anumite vehicule rutiere care circulă în interiorul Comunității, a dimensiunilor maxime autorizate în traficul național și internațional și a greutății maxime autorizate în traficul internațional (JO L 115, 6.5.2015, p. 1).