title: Propunere de decizie a Consiliului prin care Franța este autorizată să aplice rate diferențiate de impozitare pentru carburanți în temeiul articolului 19 din Directiva 2003/96/CE

text:
Anunţ juridic important

|

52009PC0609

	[pic] | COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE |Bruxelles, 29.10.2009COM(2009)609 finalPropunere deDECIZIE A CONSILIULUIprin care Franța este autorizată să aplice rate diferențiate de impozitare pentru carburanți în temeiul articolului 19 din Directiva 2003/96/CEEXPUNERE DE MOTIVE1) MOTIVELE șI OBIECTIVELE PROPUNERIIImpozitarea produselor energetice și a electricității în Comunitate este reglementată de Directiva 2003/96/CE a Consiliului[1] (denumită în continuare „directiva privind impozitarea energiei” sau „directiva”).În conformitate cu articolul 19 alineatul (1) din directivă, pe lângă dispozițiile prevăzute în special la articolele 5, 15 și 17, Consiliul, hotărând în unanimitate la propunerea Comisiei, poate autoriza orice stat membru să introducă scutiri sau reduceri suplimentare ale accizelor din motive de politică specifice.Obiectivul prezentei propuneri este de a permite Franței să aplice, în anumite limite definite, rate diferențiate de impozitare pentru motorină și benzină fără plumb, cu excepția motorinei utilizate în scopuri comerciale. Această diferențiere are ca scop reflectarea descentralizării anumitor competențe specifice exercitate anterior de administrația publică centrală și adaptarea regimului de impozitare la situația economică din fiecare regiune.2) Cererea și contextul general al acesteiaDecizia 2005/767/CE[2] autorizează Franța să aplice pentru o perioadă de trei ani rate diferențiate de impozitare pentru motorină și benzină fără plumb, în scopul unei reforme administrative implicând descentralizarea anumitor competențe specifice exercitate anterior de administrația publică centrală. În conformitate cu articolul 2, Decizia 2005/767/CE expiră la 31 decembrie 2009.Printr-o scrisoare datată 12 august 2009, autoritățile franceze au informat Comisia, în temeiul articolului 19 din directivă, că intenționează să reînnoiască sistemul de aplicare a ratelor diferențiate de impozitare pentru motorină și benzină fără plumb după expirarea derogării menționate anterior. Ele au cerut o prelungire a Deciziei 2005/767/CE pentru o perioadă suplimentară de șase ani care se încheie la 31 decembrie 2015.Pe baza deciziei respective, Franța aplică în momentul de față un sistem care permite regiunilor administrative franceze aplicarea unor rate diferențiate de impozitare pentru benzină fără plumb și motorină, cu excepția motorinei utilizate în scopuri comerciale. Este vorba despre Taxe Intérieure sur les Produits Pétroliers – taxa națională asupra produselor petroliere (TIPP), care reprezintă o acciză.Guvernul francez a introdus măsura menționată mai sus, care se aplică începând cu 2007, ca parte a unei noi etape în descentralizarea competențelor exercitate anterior la nivel central. Reforma constituțională din martie 2003 asigură cadrul pentru transferul competențelor și responsabilităților statului către autoritățile teritoriale (comune, departamente, regiuni). În contrapartidă pentru aceste noi responsabilități, o parte a veniturilor din TIPP a fost alocată regiunilor. În acest context măsura în cauză, vizând adaptarea regimului la situația economică curentă a fiecărei regiuni, autorizează regiunile administrative să aplice o reducere a accizelor aplicabile carburanților consumați pe teritoriul lor. Această modulare regională permite utilizarea transferului de competențe într-un mod mai bine adaptat caracteristicilor, nevoilor și așteptărilor fiecărei regiuni.Funcționarea măsuriiConform regimului care face obiectul prezentei cereri, consiliile regionale hotărăsc valoarea reducerii prin vot, în limitele stabilite de lege și în conformitate cu derogarea acordată.Ca și până acum, reducerea va respecta următoarele criterii:- nu va depăși 3,54 EUR/hectolitru pentru benzina fără plumb sau 2,30 EUR/hectolitru pentru motorină de-a lungul perioadei de derogare; valoarea accizei înainte de reducere va fi stabilită la 60,69 EUR/hectolitru pentru benzina fără plumb și la 42,84 EUR/hectolitru pentru motorină, aceste cifre putând fi modificate în timp;- nivelul de impozitare în urma reducerii nu va fi niciodată mai scăzut decât minimele comunitare stabilite în Directiva 2003/96/CE;- reducerea nu se va aplica motorinei utilizate în scopuri comerciale.Măsuri de control și mișcareÎn ceea ce privește colectarea și controlul accizelor pe motorină și benzină, se va aplica același sistem ca și până acum. Mai multe amănunte în ceea ce privește acest sistem sunt furnizate în capitolul 1.3 din propunerea inițială a Comisiei[3], pe care se bazează Decizia 2005/767/CE.Argumentele autorităților franceze privitoare la impactul măsurii asupra pieței interneAutoritățile franceze sunt de părere că măsura nu va afecta buna funcționare a pieței interne, în special datorită faptului că domeniul de aplicare al măsurii se limitează la carburanții utilizați în scopuri necomerciale. Mai mult, variațiile, între diferitele rețele de distribuție, a prețului de vânzare cu amănuntul pentru carburantul utilizat în scopuri necomerciale sunt mai mari decât valoarea variațiilor din măsura avută în vedere. Conform autorităților franceze, în timpul aplicării măsurii nu s-au primit plângeri referitoare la posibile efecte de denaturare ale acesteia.Conform autorităților franceze, reducerea planificată a ratei nu ar reprezenta un ajutor de stat, deoarece societățile de transport rutier ar fi supuse acelorași accize pe motorina utilizată în scopuri comerciale, indiferent de regiunea unde a fost cumpărată aceasta.Prin urmare, măsura propusă nu ar denatura concurența din sectorul transporturilor și nu ar afecta comerțul din Comunitate.Dispoziții în vigoare în domeniul propuneriiDirectiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității.3) EVALUAREA MăSURII ÎN TEMEIUL ARTICOLULUI 19 DIN DIRECTIVA 2003/96/CEConsiderații specifice de politicăArticolul 19 alineatul (1), primul paragraf are următorul conținut:Pe lângă dispozițiile prevăzute în articolele anterioare, în special articolele 5, 15 și 17, Consiliul, hotărând în unanimitate la propunerea Comisiei, poate autoriza orice stat membru să introducă alte scutiri sau reduceri din motive de politică specifice.Conform Deciziei 2005/767/CE a Consiliului, măsura națională în cauză îndeplinește această cerință. Din decizie rezultă că ratele diferențiate la nivel regional, ca parte a unei politici mai ample de descentralizare, vizează obiectivul specific de politică de creștere a eficacității administrative. S-a considerat că posibilitatea diferențierii regionale oferă regiunilor un imbold suplimentar pentru îmbunătățirea calității administrației lor într-un mod transparent. Aceeași decizie prevede ca reducerile să fie legate de condițiile socio-economice din regiunile în care sunt aplicate.În acest sens, informațiile furnizate de Franța au confirmat că poate într-adevăr să se stabilească o legătură între aplicarea unei rate regionale situată sub rata națională maximă și condițiile socio-economice ale regiunilor în cauză. În anul 2007, primul an de aplicare a derogării, 13 regiuni, toate având un PIB pe cap de locuitor sub media națională, au aplicat o rată redusă de impozitare. În următorii doi ani, numărul regiunilor care aplicau o scădere a taxei a scăzut considerabil, la trei în 2008 și două în 2009. Regiunile care mențineau rate mai mici erau printre cele mai sărace din punct de vedere al PIB[4].Prin urmare, se poate trage concluzia că posibilitatea de a scădea rata națională pare să fi oferit autorităților regionale posibilitatea de a utiliza taxa în cauză într-un mod adaptat condițiilor socio-economice de pe teritoriul lor. Pe de altă parte, se observă o tendință de convergență a ratelor regionale spre rata maximă permisă. În cazul în care această tendință va conduce din nou la situația în care ratele taxei la benzina fără plumb și motorină vor fi aceleași pe tot teritoriul Franței, această derogare ar deveni lipsită de substanță, deoarece obiectul său îl reprezintă în mod exclusiv variația regională a ratelor taxei și nu transferul bugetar al unei părți a accizelor de la administrația centrală la regiuni. În acest caz ar trebui, de asemenea, să se reanalizeze dacă măsura contribuie într-adevăr la realizarea obiectivului specific de politică descris mai sus.Coerența cu celelalte politici și obiective ale UniuniiÎn conformitate cu articolul 19 alineatul (1) al treilea paragraf din directivă, fiecare cerere se examinează luându-se în considerare, inter alia , funcționarea corectă a pieței interne, nevoia de a asigura o concurență loială și respectarea politicilor comunitare în domeniul sănătății, mediului, energiei și transporturilor.Această analiză a fost deja realizată cu ocazia cererii inițiale a Franței, care a condus la adoptarea Deciziei 2005/767/CE a Consiliului. După cum se precizează în această decizie, s-a constatat că funcționarea generală a măsurii nu creează obstacole în calea comerțului intra-comunitar. În același timp, a fost fixat un număr de condiții pentru a garanta că aplicarea derogării nu va conduce la nicio problemă legată de funcționarea pieței interne și nu va compromite realizarea obiectivelor de politică ale UE, în special în domeniul energiei și al mediului.Prin urmare, pentru o posibilă prelungire a sistemului, cerută de Franța, Comisia trebuie să analizeze dacă, în lumina condițiilor stabilite la articolul 1 alineatele (2) și (3) din decizia originală, în timpul aplicării sale s-au respectat obiectivele și politicile stabilite la articolul 19 alineatul (1) al treilea paragraf din directivă, astfel încât același lucru să poată fi prognozat pentru perioada care începe la 1 ianuarie 2010.În acest context trebuie, de asemenea, să se verifice dacă contextul strategic comunitar a suferit schimbări semnificative de la adoptarea Deciziei 2005/767/CE sau riscă să sufere în viitor o schimbare care să prezinte importanță pentru evaluare.Piața internă și concurența loialăÎn Decizia 2005/767/CE a Consiliului, riscul de denaturare a concurenței a fost considerat scăzut, din cauza limitelor foarte strânse stabilite pentru diferențierea între regiuni a ratelor taxei, care ar trebui să fie compensată prin diferențe importante ale prețurilor între rețelele de distribuție, precum și din cauza excluderii motorinei utilizate în scopuri comerciale de la aplicarea ratelor diferențiate în funcție de regiuni.În ceea ce privește limitele de diferențiere, s-a stabilit o limită strictă, mai precis ca reducerile să nu fie mai mari de 35,4 EUR la 1 000 de litri de benzină fără plumb și de 23,0 EUR la 1 000 de litri de motorină. Franța a respectat această condiție. În plus, decizia stipula ca reducerile să nu depășească diferența dintre nivelul de impozitare a motorinei utilizate în scopuri necomerciale și cel al motorinei utilizate în scopuri comerciale. Această a doua condiție, mai precis garantarea faptului că diferențierea nu va afecta sectorul transportului comercial, a fost de asemenea respectată.Experiența dobândită în aplicarea derogării nu pare să ridice semne de întrebare cu privire la analiza realizată în 2005. Nu a fost adusă la cunoștința Comisiei nicio plângere referitoare la posibile efecte de denaturare ale măsurii asupra comerțului intra-comunitar. În al doilea rând, măsura a fost utilizată într-o proporție limitată din cauza tendinței regiunilor de a se alinia la rata națională, mai mare. Acest lucru ar fi limitat și mai mult potențialul de denaturare.Nu a fost semnalat niciun obstacol în calea bunei funcționări a pieței interne și nici în ceea ce privește în mod special circulația produselor în cauză ca produse supuse accizelor.În privința aspectului legat de ajutorul de stat, în primul rând trebuie reiterat faptul că motorina utilizată în scopuri comerciale este exclusă din domeniul de aplicare al măsurii. Pe de altă parte, însă, în cazul în care alți utilizatori comerciali care nu intră sub incidența articolului 7 alineatul (3) din directiva privind impozitarea energiei ar beneficia de rate reduse pentru benzina fără plumb sau în cazul în care ar fi afectată concurența la nivelul producătorilor de produse petroliere, măsura ar putea constitui ajutor de stat în conformitate cu articolul 87 alineatul (1) din Tratatul CE. Dat fiind faptul că ratele sunt superioare ratei minime stabilite la nivel comunitar, orice posibil ajutor de stat ar respecta totuși Regulamentul general de exceptare pe categorii de ajutoare[5] și ar fi compatibil cu articolul 87 alineatul (3) litera (c) din tratat.Politicile comunitare în domeniul energiei și al mediuluiTaxele aplicate produselor energetice duc la scăderea cererii pentru aceste produse și, ca atare, contribuie la reducerea emisiilor aferente consumului acestora. Prin urmare, Comisia trebuie să analizeze dacă reducerea ratelor aplicate în anumite regiuni nu conduce la creșterea consumului de carburanți (și a emisiilor aferente), care ar fi contrară obiectivelor menționate anterior.În Decizia 2005/767/CE a Consiliului se menționa faptul că introducerea posibilității de diminuare a ratelor este însoțită de o creștere a ratei naționale de referință din Franța. În document se concluziona că este puțin probabil ca efectul general al noului sistem să fie diminuarea stimulentelor în domeniul eficienței combustibililor, deoarece aplicarea derogării nu le permite regiunilor să aplice o rată mai mică decât rata națională în vigoare înainte de introducerea sistemului. În Decizia 2005/767/CE se mai preciza că nu există decât un risc scăzut ca variațiile regionale să conducă la diferențe între prețurile cu amănuntul care să inducă deturnări ale traficului, deoarece aceste diferențe sunt reduse, fiind în același timp depășite de diferențele prețurilor cu amănuntul practicate de rețelele de distribuție. Prin urmare, se estima că măsura nu este, în principiu, contrară politicii comunitare în domeniul energiei și al mediului.Cifrele furnizate de autoritățile franceze cu privire la evoluția consumului de carburanți în regiunile care aplicau rate reduse par să confirme concluziile formulate în 2005. De fapt, analiza evoluției consumului de carburanți în cele trei regiuni care au menținut reduceri de taxe timp de peste un an indică faptul că nivelul consumului de benzină a înregistrat o scădere mai mare decât media națională pentru anii 2006-2008, în timp ce consumul de motorină a depășit acest nivel. În linii generale, nu se remarcă nicio tendință care să izoleze aceste trei regiuni în raport cu restul regiunilor din Franța. Așadar, este foarte posibil ca alți factori independenți de reducerea accizei să fi jucat un anumit rol.Pe de altă parte, elasticitatea prețurilor la combustibili este de obicei mai mare pe termen mediu și lung, în timp ce cifrele prezentate mai jos acoperă o perioadă de timp extrem de scurtă. Așadar nu trebuie exclusă posibilitatea ca efectele unei aplicări pe termen lung a reducerilor taxei la nivel regional să fie mai vizibile. Cu toate acestea, nimic nu sugerează până în prezent că, pe termen scurt, efectele ar depăși ipotezele bazate pe marjele înguste disponibile în ceea ce privește diferențierea regională.fără plumb 95 (în m³) |2006 | 2007 | 2008 | %07-06 | %08-07 |Poitou-Charentes | 315 278 | 320 837 | 308 729 | 1,76% | -3,77% |Franche-Comté | 179 450 | 171 456 | 163 904 | -4,45% | -4,40% |Corsica | 97 333 | 97 082 | 93 045 | -0,26% | -4,16% |Franța | 10 038 226 | 9 923 607 | 9 626 807 | -1,14% | -2,99% |motorină 95 (în m³) |2006 | 2007 | 2008 | %07-06 | %08-07 |Poitou-Charentes | 1 432 726 | 1 514 184 | 1 509 861 | 5,69% | -0,29% |Franche-Comté | 806 862 | 831 643 | 849 432 | 3,07% | 2,14% |Corsica | 168 215 | 176 480 | 183 557 | 4,91% | 4,01% |Franța | 37 740 477 | 39 003 877 | 38 909 562 | 3,35% | -0,24% |Sursă: CPDP ( Comité Professionnel Du Pétrole )Evoluția contextului strategic comunitarUn domeniu în care politica comunitară a evoluat considerabil de la acordarea derogării inițiale și asupra căruia regimul de regionalizare în cauză ar putea avea un impact este politica energetică și de mediu a UE. În aprilie 2009, a fost adoptat un pachet de măsuri care fixează un obiectiv unilateral de reducere a gazelor cu efecte de seră cu 20% până în 2020. Sectorul transporturilor este vizat de decizia privind partajarea eforturilor[6] care stabilește pentru toate statele membre obiective obligatorii de reducere a emisiilor pentru perioada 2013-2020.În timp, ar putea apărea și necesitatea revizuirii cadrului comunitar de impozitare a energiei pentru a-l aduce și mai aproape de obiectivele politicilor energetice și de mediu. În momentul de față nu este clar în ce măsură aceste evoluții viitoare ar fi compatibile cu continuarea utilizării derogării în cauză. În acest context, reînnoirea derogării pentru o perioadă de șase ani, cea mai lungă perioadă permisă în temeiul articolului 19 alineatul (2), conform cererii Franței, ar prezenta riscul de a intra în conflict cu evoluțiile viitoare ale politicii comunitare.Având în vedere motivele citate mai sus, Comisia poate propune reînnoirea autorizației acordată Franței de a aplica rate diferențiate de impozitare pentru carburanți pentru o perioadă suplimentară de trei ani. Acest lucru va permite Franței aplicarea regimului pentru o perioadă totală de șase ani, conform propunerii inițiale a Comisiei.4) CONSULTAREA PĂRȚILOR INTERESATE ȘI EVALUAREA IMPACTULUIConsultarea părților interesatePrezenta propunere se bazează pe o cerere înaintată de Franța și se referă doar la acest stat membru.Obținerea și utilizarea expertizeiNu a fost necesar să se recurgă la expertiză externă.Evaluarea impactuluiPrezenta propunere se referă la o autorizație pentru un anumit stat membru, la cererea acestuia.5) ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERIIPropunerea vizează acordarea unei derogări Franței de la prevederile generale ale Directivei 2003/96/CE și aplicarea, în limite definite, a unor rate diferențiate de impozitare la motorină și benzină fără plumb, cu excepția motorinei utilizate în scopuri comerciale.Temeiul juridicArticolul 19 din Directiva 2003/96/CE a Consiliului.Principiul subsidiaritățiiDomeniul fiscalității indirecte reglementat de articolul 93 din Tratatul CE nu intră în competența exclusivă a Comunității în sensul articolului 5 din Tratatul CE.Cu toate acestea, exercitarea de către statele membre a competențelor lor respective în acest domeniu este încadrată în mod strict și limitată de dreptul comunitar în vigoare. În conformitate cu articolul 19 din Directiva 2003/96/CE, numai Consiliul este abilitat să autorizeze un stat membru să introducă scutiri sau reduceri suplimentare, în sensul respectivei dispoziții. Statele membre nu se pot substitui Consiliului.Prin urmare, propunerea respectă principiul subsidiarității.Principiul proporționalitățiiPropunerea respectă principiul proporționalității. Reducerea taxei nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivului în cauză.Alegerea instrumentelorInstrument(e) propus(e): Decizie a Consiliului.Articolul 19 din Directiva 2003/96/CE nu prevede decât acest tip de măsură.6) IMPLICAȚII BUGETAREAceastă măsură nu impune Comunității nicio sarcină financiară și administrativă. Prin urmare, propunerea nu are implicații asupra bugetului comunitar.Propunere deDECIZIE A CONSILIULUIprin care Franța este autorizată să aplice rate diferențiate de impozitare pentru carburanți în temeiul articolului 19 din Directiva 2003/96/CECONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere propunerea Comisiei[7],având în vedere Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității[8], în special articolul 19,întrucât:1.  Prin Decizia 2005/767/CE a Consiliului, Franța este autorizată să aplice, pentru o perioadă de trei ani, rate diferențiate de impozitare pentru motorină și benzină fără plumb. Această autorizare a fost solicitată, la momentul respectiv, în contextul reformei administrative care viza printre altele descentralizarea anumitor competențe specifice exercitate anterior de către administrația centrală. Decizia 2005/767/CE expiră la data de 31 decembrie 2009.2.  Prin scrisoarea din 12 august 2009, Franța a solicitat autorizarea de a continua să aplice rate diferențiate de impozitare, în aceleași condiții, pentru o perioadă suplimentară de șase ani de la data expirării.3.  Decizia 2005/767/CE a Consiliului a fost adoptată pe baza faptului că măsura solicitată de Franța îndeplinea cerințele stabilite la articolul 19 din directivă. Mai concret, s-a considerat că măsura nu va împiedica buna funcționare a pieței interne. De asemenea, s-a considerat că măsura este conformă cu politicile comunitare în domeniu.4.  Măsura națională face parte dintr-o politică de creștere a eficienței administrative prin îmbunătățirea calității și reducerea costului serviciilor publice, precum și dintr-o politică a subsidiarității. Ea oferă regiunilor un stimulent suplimentar pentru îmbunătățirea calității administrației, într-un mod transparent. În această privință, Decizia 2005/767/CE a Consiliului prevede ca reducerile să fie legate de condițiile socio-economice din regiunile în care sunt aplicate. Până în prezent, posibilitatea aplicării unei reduceri nu a fost folosită decât de regiunile cu un PIB sub nivelul mediu. În general, măsura națională se bazează pe considerații specifice de politică.5.  Limitele restrictive stabilite pentru diferențierea ratelor la nivel regional, precum și excluderea motorinei utilizate în scopuri comerciale de la aplicarea măsurii denotă faptul că riscul apariției unor denaturări ale concurenței este foarte scăzut. Pe lângă aceasta, până în prezent aplicarea măsurii a indicat o tendință netă a regiunilor de a aplica nivelul maxim autorizat, fapt care reduce și mai mult orice posibilă denaturare a concurenței.6.  Nu a fost semnalat niciun obstacol în calea bunei funcționări a pieței interne și nici în ceea ce privește în mod special circulația produselor în cauză ca produse supuse accizelor.7.  La vremea respectivă, măsura națională a fost precedată de o majorare a taxei egală cu marja pentru reducerile regionale. În acest context și având în vedere condițiile autorizării, precum și experiența acumulată, în această etapă măsura nu pare să fie contrară politicilor comunitare în domeniul energiei și climei.8.  Conform articolului 19 alineatul (2) din Directiva 2003/96/CE, fiecare autorizare acordată în temeiul acestui articol trebuie să fie strict limitată în timp. Având în vedere posibilele evoluții viitoare ale cadrului comunitar în domeniul impozitării energiei, prezenta autorizare trebuie limitată la o perioadă de trei ani.ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:Articolul 11. Franța este autorizată să aplice rate reduse de impozitare pentru benzină fără plumb și motorină utilizate drept carburanți. Motorina utilizată în scopuri comerciale în sensul articolului 7 alineatul (2) din Directiva 2003/96/CE nu se califică pentru nici una dintre aceste reduceri.2. Regiunile administrative pot aplica reduceri diferențiate, dar numai dacă respectă următoarele condiții:-  (a) reducerile nu depășesc 35,4 EUR/1 000 de litri de benzină fără plumb sau 23,0 EUR/1 000 de litri de motorină;-  (b) reducerile nu depășesc diferența dintre nivelul de impozitare a motorinei utilizate în scopuri necomerciale și cel al motorinei utilizate în scopuri comerciale;-  (c) reducerile depind de condițiile socio-economice reale ale regiunilor în care se aplică;-  (d) aplicarea reducerilor regionale nu are ca efect acordarea unui avantaj în materie de concurență pentru o anumită regiune în cadrul comerțului intracomunitar.3. Ratele reduse trebuie să respecte cerințele Directivei 2003/96/CE și, în special, nivelurile minime stabilite la articolul 7.Articolul 2Prezenta decizie se aplică de la 1 ianuarie 2010 și expiră la 31 decembrie 2012.Articolul 3Prezenta decizie se adresează Republicii Franceze.Adoptată la Bruxelles,Pentru ConsiliuLaszlo KOVACS Membru al Comisiei [1] Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității (JO L 283, 31.10.2003, p. 51; Directivă modificată ultima dată prin Directivele 2004/74/CE și 2004/75/CE (JO L 157, 30.4.2004, p. 87 și p.100).[2] JO L 290, 4.11.2005, p. 25.[3] Propunere de Decizie a Consiliului prin care Franța este autorizată să aplice rate diferențiate de impozitare pentru carburanți în temeiul articolului 19 din Directiva 2003/96/CE, COM (2004) 597 final.[4] În 2007, regiunile care aplicau o reducere erau: Alsacia, Aquitania, Burgundia, Bretania, Champagne-Ardennes, Corsica, Franch-Comté, Languedoc-Rousillon, Limousin, Pirineii de Sud, Normandia de Jos, Pays de la Loire, Poitou-Charentes, Provence-Alpi-Coasta de Azur, Ron-Alpi; în 2008 Corsica, Franche-Comté și Poitou-Charentes; iar în 2009 Corsica și Poitou-Charentes.[5] Regulamentul (CE) nr. 800/2008 al Comisiei din 6 august 2008 de declarare a anumitor categorii de ajutoare compatibile cu piața comună în aplicarea articolelor 87 și 88 din tratat (Regulament general de exceptare pe categorii de ajutoare) , JO L 214, 9.8.2008, p.3.[6] Decizia nr. 406/2009/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind efortul statelor membre de a reduce emisiile de gaze cu efect de seră astfel încât să respecte angajamentele Comunității de reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră până în 2020, JO L 140, 5.6.2009, p. 136. În cazul Franței, obiectivul este de -14%.[7] JO C , , p. .[8] JO L 283, 31.10.2003, p. 51.


|

52010PC0246

 Propunere de decizie a Consiliului cu privire la semnarea și aplicarea provizorie a acordului dintre Uniunea Europeană şi Republica Indonezia privind anumite aspecte ale serviciilor aeriene  /* COM/2010/0246 final - NLE 2010/0131 */

	[pic] | COMISIA EUROPEANĂ |Bruxelles, 26.5.2010COM(2010)246 final2010/0131 (NLE)Propunere deDECIZIE A CONSILIULUIcu privire la semnarea și aplicarea provizorie a acordului dintre Uniunea Europeană şi Republica Indonezia privind anumite aspecte ale serviciilor aerieneEXPUNERE DE MOTIVE1. Contextul propunerii |110 | Motivele şi obiectivele propunerii Ca urmare a hotărârilor Curţii de Justiţie în aşa-numitele cauze „cer deschis”, la data de 5 iunie 2003 Consiliul a autorizat Comisia să deschidă negocieri cu ţări terţe privind înlocuirea anumitor dispoziţii din acordurile existente cu un acord la nivel de Uniune[1] („mandat orizontal”). Obiectivele acestor acorduri sunt să ofere tuturor transportatorilor aerieni din Uniunea Europeană acces nediscriminatoriu la rutele aeriene dintre Uniunea Europeană şi ţările terţe şi de a alinia acordurile bilaterale privind serviciile aeriene încheiate între statele membre ale Uniunii Europene şi ţări terţe la legislaţia Uniunii Europene. |120 | Context general Relaţiile internaţionale în materie de aviaţie dintre statele membre ale Uniunii Europene şi ţările terţe au fost întotdeauna reglementate de acorduri bilaterale privind serviciile aeriene, încheiate între statele membre ale Uniunii Europene şi ţările terţe, de anexele la acestea şi de alte aranjamente bilaterale sau multilaterale conexe. Clauzele de desemnare tradiţionale din acordurile bilaterale privind serviciile aeriene încheiate de statele membre încalcă legislaţia Uniunii Europene. Aceste clauze permit unei ţări terţe să respingă, să retragă sau să suspende permisele sau autorizaţiile unui transportator aerian desemnat de un stat membru al Uniunii Europene, dar care nu se află în proprietatea şi sub controlul efectiv ale acelui stat membru sau ale resortisanţilor săi. S-a constatat că acest fapt reprezintă o discriminare a transportatorilor aerieni din Uniunea Europeană stabiliţi pe teritoriul unui stat membru, dar deţinuţi şi controlaţi de resortisanţi ai altor state membre. Acest fapt contravine articolului 49 din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene care garantează, pentru resortisanţii statelor membre ale Uniunii Europene care şi-au exercitat dreptul de stabilire, aplicarea în statul membru gazdă a unui tratament egal cu cel aplicat resortisanţilor statului membru respectiv. În ceea ce priveşte alte aspecte, cum sunt impozitarea carburantului pentru aviaţie sau tarifele percepute de transportatorii aerieni din ţări terţe pe rutele intra-UE, în cazul cărora respectarea legislaţiei Uniunii Europene trebuie asigurată prin modificarea sau completarea dispoziţiilor existente din acordurile bilaterale privind serviciile aeriene încheiate între statele membre ale Uniunii Europene şi ţări terţe. |130 | Dispoziţiile în vigoare în domeniul propunerii Dispoziţiile acordului înlocuiesc sau completează dispoziţiile existente în cele 18 acorduri bilaterale privind serviciile aeriene dintre statele membre ale Uniunii Europene şi Republica Indonezia. |140 | Coerenţa cu celelalte politici şi obiective ale Uniunii Acordul va răspunde unui obiectiv fundamental al politicii externe a Uniunii Europene în domeniul aviaţiei, prin alinierea acordurilor bilaterale existente privind serviciile aeriene la legislaţia Uniunii Europene. |2. Consultarea părţilor interesate şi evaluarea impactului |Consultarea părţilor interesate |211 | Metode de consultare, principalele sectoare vizate şi profilul general al respondenţilor Statele membre ale Uniunii Europene şi reprezentanţii sectorului au fost consultaţi pe durata negocierilor. |212 | Rezumatul răspunsurilor şi modul în care au fost luate în considerare Au fost luate în considerare observaţiile prezentate de statele membre ale Uniunii Europene şi de reprezentanţii sectorului. |3. Elementele juridice ale propunerii |305 | Rezumatul acţiunii propuse În conformitate cu mecanismele şi directivele din anexa la „mandatul orizontal”, Comisia a negociat cu acord cu Republica Indonezia care înlocuieşte anumite dispoziţii din acordurile bilaterale existente privind serviciile aeriene încheiate între statele membre ale Uniunii Europene şi Republica Indonezia. Articolul 2 din acord înlocuieşte clauzele de desemnare tradiţionale cu o clauză de desemnare comunitară, care permite tuturor transportatorilor din Uniunea Europeană să beneficieze de dreptul de stabilire. Articolul 4 vizează impozitarea carburantului pentru aviaţie, aspect armonizat prin Directiva 2003/96/CE a Consiliului privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice şi a electricităţii, în special articolul 14 alineatul (2). Articolul 5 soluţionează potenţialele conflicte cu normele Uniunii Europene în materie de concurenţă. |310 | Temeiul juridic Articolul 100 alineatul (2) şi articolul 218 alineatul (5) și alineatul (6) litera (a) din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene. |329 | Principiul subsidiarităţii Propunerea se bazează în întregime pe „mandatul orizontal” acordat de Consiliu, luând în considerare aspectele reglementate de legislaţia Uniunii Europene şi de acordurile bilaterale privind serviciile aeriene. |Principiul proporţionalităţii Acordul va modifica sau completa dispoziţiile din acordurile bilaterale privind serviciile aeriene numai în măsura necesară asigurării respectării legislaţiei Uniunii Europene. |Alegerea instrumentelor |342 | Acordul dintre Uniunea Europeană şi Republica Indonezia este cel mai eficient instrument de aliniere a tuturor acordurilor bilaterale privind serviciile de transport aerian existent între statele membre ale Uniunii Europene şi Republica Indonezia la legislaţia Uniunii Europene. |4. Implicaţii bugetare |409 | Propunerea nu are implicaţii asupra bugetului Uniunii Europene. |5. Informaţii suplimentare |510 | Simplificare |511 | Propunerea asigură simplificarea legislaţiei. |512 | Dispoziţiile relevante ale acordurilor bilaterale privind serviciile aeriene dintre statele membre ale Uniunii Europene şi Republica Indonezia vor fi înlocuite sau completate de dispoziţiile unui acord unic al Uniunii Europene. |570 | Explicarea detaliată a propunerii În conformitate cu procedura standard de semnare şi încheiere a acordurilor internaţionale, Consiliul este invitat să aprobe deciziile privind semnarea şi încheierea Acordului dintre Uniunea Europeană şi Republica Indonezia privind anumite aspecte ale serviciilor aeriene şi să desemneze persoanele autorizate să semneze acordul în numele Uniunii Europene. |2010/0131 (NLE)Propunere deDECIZIE A CONSILIULUIcu privire la semnarea și aplicarea provizorie a acordului dintre Uniunea Europeană şi Republica Indonezia privind anumite aspecte ale serviciilor aerieneCONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene, în special articolul 100 alineatul (2), coroborat cu articolul 218 alineatul (5),având în vedere propunerea Comisiei Europene[2],întrucât:1.  Prin decizia sa din 5 iunie 2003, Consiliul a autorizat Comisia să deschidă negocieri cu ţări terţe în vederea înlocuirii anumitor dispoziţii din acordurile bilaterale existente cu un acord la nivel de Uniune,2.  În numele Uniunii, Comisia a negociat cu Republica Indonezia un acord privind anumite aspecte ale serviciilor aeriene (denumit în continuare „acordul”) în conformitate cu mecanismele şi directivele din anexa la decizia Consiliului din 5 iunie 2003,3.  Acordul negociat de Comisie trebuie semnat și aplicat cu titlu provizoriu sub rezerva încheierii sale la o dată ulterioară.ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:Articolul 1Prin prezenta se aprobă, în numele Uniunii, semnarea acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Indonezia privind anumite aspecte ale serviciilor aeriene, sub rezerva încheierii acestuia.Textul acordului se anexează la prezenta decizie.Articolul 2Președintele Consiliului este autorizat prin prezenta să desemneze persoana sau persoanele împuternicite să semneze acordul, în numele Uniunii, sub rezerva încheierii acestuia.Articolul 3Până la intrarea sa în vigoare, acordul se aplică cu titlu provizoriu începând cu prima zi a primei luni ulterioare datei la care părțile și-au notificat reciproc încheierea procedurilor necesare în acest sens[3].Articolul 4Preşedintele Consiliului este autorizat prin prezenta să facă notificarea prevăzută la articolul 8 alineatul (2) din acord.Articolul 5Prezenta decizie întră în vigoare la data adoptării sale.Articolul 6Prezenta decizie se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene .Adoptată la Bruxelles,Pentru ConsiliuPreşedintele [1] Decizia nr. 11323/03 a Consiliului din 5 iunie 2003 (document „restreint UE”).[2] JO C , , p..[3] Data începând cu care acordul se aplică cu titlu provizoriu urmează să fie publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene de către Secretariatul General al Consiliului.


Anunţ juridic important

|

52009PC0619

Propunere de decizie a Consiliului privind contribuțiile financiare care trebuie plătite de statele membre pentru a finanța Fondul european de dezvoltare în 2010 și 2011  /* COM/2009/0619 final */

	[pic] | COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE |Bruxelles, 4.11.2009COM(2009)619 finalPropunere deDECIZIE A CONSILIULUIprivind contribuțiile financiare care trebuie plătite de statele membre pentru a finanța Fondul european de dezvoltare în 2010 și 2011EXPUNERE DE MOTIVEAcordul intern și Regulamentul financiar al celui de al 10-lea FED prevăd o nouă procedură pentru solicitările de contribuții care trebuie să fie plătite de statele membre pentru a finanța FED. Conform articolului 157 din Regulamentul financiar, această nouă procedură se aplică în practică pentru prima dată pentru contribuțiile exercițiului 2009.În conformitate cu articolul 57 alineatul (2) din Regulamentul financiar, prezenta propunere se referă la:-  plafonul corespunzător valorii anuale a contribuțiilor pentru exercițiul 2011;-  valoarea anuală a contribuțiilor pentru exercițiul 2010 și-  valoarea primei tranșe a contribuțiilor pentru exercițiul 2010.În conformitate cu articolul 57 alineatul (7) din Regulamentul financiar, se precizează separat suma pentru care gestiunea este asigurată de Comisie și suma pentru care gestiunea este asigurată de BEI.În conformitate cu articolul 145 din Regulamentul financiar, BEI i-a transmis Comisiei previziunile sale actualizate cu privire la angajamentele și plățile pentru instrumentele a căror gestiune este asigurată de aceasta.În conformitate cu articolul 57 alineatul (2) din Regulamentul financiar, Consiliul trebuie să se pronunțe în legătură cu această propunere până la 15 noiembrie 2009, iar statele membre trebuie să plătească prima tranșă a contribuțiilor cel târziu până la 21 ianuarie 2010.Articolul 58 alineatul (2) din Regulamentul financiar prevede că solicitările de contribuții utilizează mai întâi, succesiv, sumele stabilite pentru FED-urile anterioare. Prin urmare, solicitările de contribuții care fac obiectul prezentei propuneri se referă la sumele corespunzătoare celui de al 9-lea FED.Trebuie luat la cunoștință faptul că articolul 60 alineatul (1) din Regulamentul financiar prevede că, în cazul în care tranșele de contribuții exigibile nu sunt achitate la termenele fixate, statul membru respectiv va trebui să plătească o dobândă pentru suma neachitată, conform procedurilor stabilite la același articol.Propunere deDECIZIE A CONSILIULUIprivind contribuțiile financiare care trebuie plătite de statele membre pentru a finanța Fondul european de dezvoltare în 2010 și 2011CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,având în vedere acordul intern între reprezentanții guvernelor statelor membre, reuniți în cadrul Consiliului, privind finanțarea și gestionarea ajutoarelor comunitare în cadrul Protocolului financiar la Acordul de parteneriat între statele din Africa, Caraibe și Pacific și Comunitatea Europeană și statele sale membre, semnat la Cotonou (Benin) la 23 iunie 2000, și privind alocarea de asistență financiară pentru țările și teritoriile de peste mări cărora li se aplică partea a patra din Tratatul CE[1], în special articolul 10 alineatul (1),având în vedere acordul intern între reprezentanții guvernelor statelor membre, reuniți în cadrul Consiliului, privind finanțarea ajutoarelor comunitare în baza cadrului financiar multianual pentru perioada 2008-2013 în conformitate cu Acordul de parteneriat ACP-CE și privind alocarea de asistență financiară pentru țările și teritoriile de peste mări cărora li se aplică dispozițiile din partea a patra din Tratatul CE[2], în special articolul 7,având în vedere Regulamentul financiar din 18 februarie 2008, aplicabil celui de al zecelea Fond european de dezvoltare (denumit în continuare „Regulamentul financiar al celui de al 10-lea FED”)[3], în special articolul 57, articolul 58 alineatul (2) și articolul 157,având în vedere propunerea Comisiei[4],întrucât:1) Articolul 157 din Regulamentul financiar al celui de al 10-lea FED prevede că procedura stabilită la articolele 57 – 61 se aplică pentru prima data în exercițiul 2009. Conform acestei proceduri, Comisia prezintă, la 15 octombrie 2009, o propunere care se referă la: (a) plafonul corespunzător valorii anuale a contribuțiilor pentru exercițiul 2011, (b) valoarea anuală a contribuțiilor pentru exercițiul 2010 și (c) valoarea primei tranșe a contribuțiilor pentru exercițiul 2010. Consiliul se pronunță cu privire la această propunere până la 15 noiembrie 2009, iar statele membre plătesc prima tranșă din contribuțiile pentru exercițiul 2010 cel târziu la 21 ianuarie 2010.(2) Cu toate acestea, articolul 58 alineatul (2) din Regulamentul financiar al celui de al 10-lea FED prevede că solicitările de contribuții utilizează mai întâi sumele stabilite pentru FED-urile anterioare. Prin urmare, este necesar să se facă o solicitare de fonduri din cel de al 9-lea FED, de asemenea în temeiul articolului 10 alineatul (1) din Acordul intern privind cel de al 9-lea FED.(3) În conformitate cu articolul 145 primul paragraf din Regulamentul financiar al celui de al 10-lea FED, Banca Europeană de Investiții i-a comunicat Comisiei previziunile actualizate cu privire la angajamentele și plățile pentru instrumentele a căror gestiune este asigurată de aceasta,ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:Articolul 1Plafonul corespunzător valorii anuale a contribuțiilor pentru exercițiul 2011 este fixat la 3 950 000 000 EUR pentru Comisie și la 220 000 000 EUR pentru Banca Europeană de Investiții.Articolul 2Valoarea anuală a contribuțiilor pentru exercițiul 2010 este fixată la 3 500 000 000 EUR pentru Comisie și la 240 000 000 EUR pentru Banca Europeană de Investiții.Articolul 3Contribuțiile pe care statele membre le plătesc Comisiei și Băncii Europene de Investiții în cadrul primei tranșe pentru exercițiul 2010 sunt prezentate în tabelul din anexă.Articolul 4Prezenta decizie se aplică de la data adoptării.Articolul 5Prezenta decizie se adresează statelor membre care contribuie la cel de al 9-lea FED.Adoptată la Bruxelles,Pentru ConsiliuPreședinteleANEXĂPrima tranșă din contribuțiile pentru 2010 (în EUR)[pic][1] JO L 317, 15.12.2000, p. 355.[2] JO L 247, 9.9.2006, p. 32.[3] JO L 78, 19.3.2008, p. 1.[4] JO C …, …, p. ….


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 13.7.2016
            COM(2016) 462 final
            Propunere de
            DECIZIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI
            privind mobilizarea Fondului de solidaritate al Uniunii Europene în vederea furnizării de asistență Greciei în urma cutremurului care a afectat Insulele Ionice în noiembrie 2015

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               Prezenta decizie se referă la mobilizarea Fondului de solidaritate al Uniunii Europene (denumit în continuare „fondul”) pentru suma de 1 651 834 EUR în urma producerii unui cutremur în Grecia. Această mobilizare va fi finanțată integral prin utilizarea parțială a sumei de 50 000 000 EUR sub formă de credite de angajament și credite de plată înscrise deja în bugetul pentru 2016; prin urmare, nu este nevoie de un buget rectificativ.

               2.INFORMAȚII ȘI CONDIȚII

               La 5 februarie 2016, Comisia a primit o cerere de asistență financiară din cadrul fondului în urma catastrofei produse în Grecia la 17 noiembrie 2015 (cutremurul care a afectat regiunea Insulelor Ionice, în special insulele Lefkada și Kefalonia). Comisia a efectuat o analiză amănunțită a acestei cereri, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 2012/2002 al Consiliului din 11 noiembrie 2002 de instituire a Fondului de solidaritate al Uniunii Europene
                  1
                (denumit în continuare „regulamentul”), în special articolele 2, 3 și 4. Cele mai importante elemente ale evaluărilor sunt prezentate mai jos.

               (1)Grecia a depus cererea sa pentru o contribuție financiară din fond la 5 februarie 2016, în termenul de 12 săptămâni de la data înregistrării primelor daune, și anume 17 noiembrie 2015 (insula Lefkada). Cererea a fost depusă în temeiul articolului 2 alineatul (3) din regulament, invocându-se producerea unei „catastrofe regionale”. În urma unei solicitări din partea Comisiei, au fost prezentate informații actualizate la 9 martie 2016.

               (2)La momentul depunerii cererii, Grecia a solicitat plata unui avans din contribuțiile anticipate din fond. În urma unei evaluări preliminare a cererii, Comisia a concluzionat că sunt întrunite condițiile prevăzute la articolul 4a din regulament.

               (3)Prin Decizia C(2016) 1772 a Comisiei din 18 martie 2016 s-a acordat un avans în valoare de 164 798 EUR, care reprezenta 10 % din contribuția financiară anticipată din fond.

               (4)Inițial, autoritățile elene au estimat suma totală a daunelor directe la 65 919 000 EUR. La 9 martie 2016, autoritățile din Grecia au prezentat o situație actualizată a cererii, mărind suma totală a daunelor directe la 66 073 345 EUR. Valoarea daunelor actualizate reprezintă 2,1 % din PIB-ul regional din regiunea NUTS 2 vizată Insulele Ionice (3 137 milioane EUR, pe baza cifrelor Eurostat pentru 2014
                  2
                pentru EL62) și, prin urmare, depășește pragul de 1,5 % din PIB-ul regional, pe care îl prevede regulamentul, pentru ca un eveniment să fie calificat drept „catastrofă regională”.

               (5)Totalul daunelor directe reprezintă baza de calcul a valorii contribuției financiare din fond. Contribuția financiară poate fi utilizată exclusiv pentru operațiuni de urgență și de recuperare esențiale, astfel cum sunt definite la articolul 3 din regulament.

               (6)În ceea ce privește impactul și consecințele catastrofei, o serie de cutremure catastrofale atingând o magnitudine de 6,1 grade pe scara Richter a lovit Lefkada în dimineața zilei de 17 noiembrie 2015. S-au înregistrat, de asemenea, daune și în partea de nord a insulelor Ithaca și Kefalonia. Cutremurul a fost urmat de o serie de replici. Două persoane și-au pierdut viața iar opt persoane au fost rănite. Conform experților seismologi, cutremurul a deplasat insula Lefkada cu 36 cm mai la sud. Centrul elen de operațiuni de protecție civilă a fost activat imediat, iar populației afectate i s-au pus la dispoziție locuințe temporare, adăposturi și alimente. Cutremurul a avariat 120 de locuințe, din care 20 au fost considerate improprii pentru locuit. În plus, s-au raportat daune importante în ceea ce privește rețelele de infrastructură provinciale și municipale, clădirile publice și private (inclusiv spitalul local) și alte infrastructuri (porturi, rețele biologice), dar și siturile culturale (în principal biserici). Alunecările de teren au îngropat și distrus o parte din plajele cele mai importante din punct de vedere turistic din vestul insulei.

               (7)Costul operațiunilor urgente de primă necesitate eligibile în temeiul articolul 3 alineatul (2) din regulament a fost estimat de către autoritățile elene la 52,374 milioane EUR și a fost defalcat pe tipuri de operațiuni. Cea mai mare parte a costurilor, și anume peste 38 de milioane EUR, vizează sectorul transporturilor. Pe locul al doilea în ceea ce privește ponderea costurilor se află protecția patrimoniului cultural, care va necesita o sumă de peste 7 milioane EUR.

               (8)Regiunea afectată este eligibilă pentru a beneficia de finanțare din fondurile structurale și de investiții europene (2014-2020) ca „regiune mai puțin dezvoltată”. Autoritățile elene nu au indicat Comisiei că ar avea intenția de a realoca fonduri din programul aferent fondurilor ESI pentru măsurile de reabilitare.

               (9)În ceea ce privește punerea în aplicare a legislației Uniunii privind prevenirea și gestionarea riscurilor de catastrofe, în prezent nu se desfășoară nicio procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor. Grecia, una dintre țările cele mai active din punct de vedere seismic din Europa, a urmărit să creeze un cadru de prevenire și gestionare a riscului de catastrofe naturale. Primul regulament privind cutremurele din Grecia (EAK-2000) a intrat în vigoare în 1959 și de atunci a suferit mai multe modificări. Acest regulament a fost completat în 2003 cu o nouă hartă a zonelor de risc seismic. Organizația de planificare și protecție împotriva cutremurelor (OASP) este o entitate juridică de drept public, supervizată de Ministerul Infrastructurii, Transporturilor și Rețelelor, și are drept obiectiv reducerea la minimum a efectelor devastatoare cauzate de cutremure.

               (10)La data depunerii cererii, Grecia nu făcea obiectul procedurii de constatare a neîndeplinirii obligațiilor în ceea ce privește legislația Uniunii referitoare la natura catastrofei.

               (11)Autoritățile elene au confirmat faptul că nicio parte a costurilor eligibile nu este acoperită de vreo asigurare.

               3.IMPLICAȚIILE BUGETARE

               Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1311/2013 al Consiliului din 2 decembrie 2013 de stabilire a cadrului financiar multianual pentru perioada 2014-2020
                  3
               , în special articolul 10, permite mobilizarea Fondului de solidaritate al Uniunii Europene („fondul”) în limita unui plafon anual de 500 000 000 milioane EUR (la prețurile din 2011) peste plafoanele rubricilor relevante din cadrul financiar. Condițiile de eligibilitate pentru a beneficia de acest fond sunt detaliate în Regulamentul (CE) nr. 2012/2002 al Consiliului, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (UE) nr. 661/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 mai 2014 de instituire a Fondului de solidaritate al Uniunii Europene. Punctul 11 din Acordul interinstituțional din 2 decembrie 2013 dintre Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară, cooperarea în chestiuni bugetare și buna gestiune financiară
                  4
                (AII) a stabilit modalitățile de mobilizare a fondului.

               Având în vedere că solidaritatea reprezintă principalul motiv pentru care a fost creat fondul, Comisia consideră că ajutorul provenit din acest fond ar trebui să fie progresiv. Astfel, potrivit practicilor anterioare, partea din daune care depășește pragul de „catastrofă majoră” pentru mobilizarea Fondului de solidaritate (și anume 0,6 % din VNB sau 3 miliarde EUR, la prețurile din 2011, luându-se în considerare cea mai mică sumă) ar trebui să beneficieze de o intensitate mai mare a ajutorului față de daunele inferioare pragului. Rata aplicată în trecut pentru definirea sumelor alocate pentru catastrofe majore este de 2,5 % din valoarea daunelor totale directe situată sub prag și de 6 % pentru partea din daune care depășește pragul. Pentru catastrofele regionale și pentru catastrofele acceptate în temeiul dispoziției „țară învecinată”, rata este de 2,5 %.

               Contribuția nu poate depăși costul total estimat al operațiunilor eligibile. Metoda de calcul a ajutorului din Fondul de solidaritate a fost stabilită în raportul anual pe 2002-2003 privind Fondul de solidaritate și acceptată de Consiliu și de Parlamentul European.

               Pe baza cererii prezentate de Grecia, calculul ajutorului acordat din fond, bazat pe estimarea valorii daunelor directe totale, este următorul:

                        Catastrofă

                        Daune directe
                        (milioane EUR)

                        2,5 % din daunele directe care nu depășesc pragul
                        (EUR)

                        6 % din daunele directe care depășesc pragul

                        Suma totală a ajutorului propus
                        (EUR)

                        GRECIA

                        66 073

                        1 651 834

                        -

                        1 651 834

                        TOTAL

                        1 651 834

               La adoptarea bugetului pentru 2016, a fost mobilizată o sumă de 50 000 000 EUR pentru plata avansurilor, iar creditele de angajament și de plată aferente au fost înscrise în buget. În urma examinării prezentei cereri
                  5
                și având în vedere grantul maxim care poate fi acordat din fond, Comisia propune mobilizarea fondului prin utilizarea sumei de 1 651 834 EUR din cei 50 000 000 EUR mobilizați în mod specific pentru avansuri în cadrul bugetului general al Uniunii Europene pentru exercițiul financiar 2016.

               Dat fiind că suma de 164 798 EUR a fost deja plătită ca avans de 10 % în conformitate cu articolul 4a alineatul (2) din regulament, soldul restant care trebuie plătit este de 1 487 036 EUR.

               După plata avansurilor menționate mai sus, soldul disponibil în buget pentru plata de avansuri este de 49 835 202 EUR. În conformitate cu punctul 11 din AII, care prevede posibilitatea de realocare a creditelor, Comisia propune să tragă din soldul disponibil suma de 1 487 036 EUR necesară pentru Grecia. După plata soldului restant, rămâne disponibilă suma de 48 348 166 EUR pentru plata altor avansuri în 2016, în cazul în care va fi necesar. Pe baza informațiilor disponibile în prezent, se consideră că această sumă este suficientă în cazul primirii de noi cereri în partea rămasă din acest an.

               În caz de dezacord, va fi inițiată o procedură de trilog, în conformitate cu punctul 11 din AII
                  6
               .

               Propunere de

               DECIZIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI

               privind mobilizarea Fondului de solidaritate al Uniunii Europene în vederea furnizării de asistență Greciei în urma cutremurului care a afectat Insulele Ionice în noiembrie 2015

               PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

               având în vedere Regulamentul (CE) nr. 2012/2002 al Consiliului din 11 noiembrie 2002 de instituire a Fondului de solidaritate al Uniunii Europene
                  7
               , în special articolul 4 alineatul (3),

               având în vedere Acordul interinstituțional din 2 decembrie 2013 dintre Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară, cooperarea în chestiuni bugetare și buna gestiune financiară
                  8
               , în special punctul 11,

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Obiectivul Fondului de solidaritate al Uniunii Europene (denumit în continuare „fondul”) este de a permite Uniunii să răspundă rapid, eficient și cu flexibilitate situațiilor de urgență pentru a-și exprima solidaritatea față de populația din regiunile afectate de catastrofe naturale.

               (2)Fondul nu depășește o sumă anuală maximă de 500 000 000 EUR (la prețurile din 2011), astfel cum se prevede la articolul 10 din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1311/2013 al Consiliului
                  9
               .

               (3)La 5 februarie 2016, Grecia a depus o cerere de mobilizare a fondului, în urma cutremurului care a afectat Insulele Ionice în noiembrie 2015.

               (4)Cererea Greciei îndeplinește condițiile de acordare a unei contribuții financiare din fond, astfel cum se prevede la articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 2012/2002.

               (5)În consecință, fondul ar trebui să fie mobilizat pentru a oferi o contribuție financiară Greciei.

               (6)Prin Decizia (UE) 2016/252 a Parlamentului European și a Consiliului
                  10
               , a fost mobilizat un cuantum de 50 000 000 EUR din Fondul de solidaritate al Uniunii Europene sub formă de credite de angajament și credite de plată pentru efectuarea unor plăți în avans pentru exercițiul financiar 2016. Aceste credite au fost utilizate doar într-o măsură foarte limitată. Prin urmare, există posibilitatea de finanțare a sumei totale pentru prezenta mobilizare prin realocarea creditelor disponibile pentru plata avansurilor în cadrul bugetului general al Uniunii pentru exercițiul financiar 2016.

               (7)Pentru a reduce la minimum perioada necesară pentru mobilizarea fondului, prezenta decizie ar trebui să se aplice de la data adoptării,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               În cadrul bugetului general al Uniunii pentru exercițiul financiar 2016, se mobilizează suma de 1 651 834 EUR din Fondul de solidaritate al Uniunii Europene sub formă de credite de angajament și credite de plată acordate Greciei.

               Valoarea totală a mobilizării menționate la primul paragraf se acoperă din creditele mobilizate pentru efectuarea de plăți în avans la bugetul Uniunii Europene pentru exercițiul financiar 2016, iar suma disponibilă pentru plăți în avans se reduce în consecință.

               Articolul 2

               Prezenta decizie intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

               Se aplică de la … [data adoptării].*

               Adoptată la Bruxelles,

                  Pentru Parlamentul European
                        Pentru Consiliu

                  Președintele
                        Președintele

                     (1)
                  Regulamentul (CE) nr. 2012/2002 al Consiliului din 11 noiembrie 2002 de instituire a Fondului de Solidaritate al Uniunii Europene, JO L 311, 14.11.2002, p. 3.

                     (2)
                  Aceasta se bazează pe cele mai recente date Eurostat primite în mai 2016. La momentul primirii cererii, pragul a fost calculat pe baza datelor provizorii (cele mai ridicate) și, ca urmare, pragul calculat provizoriu de 48,7 de milioane de EUR este redus la 47,1 de milioane EUR. În ambele cazuri, pragul este atins și nu există niciun impact asupra cuantumului ajutorului propus.

                     (3)
                  JO L 347, 20.12.2013, p. 884.

                     (4)
                  JO C 373, 20.12.2013, p. 1.

                     (5)
                  Comunicarea Comisiei C(2016) 3872.

                     (6)
                  JO C 373, 20.12.2013, p. 1.

                     (7)
                  JO L 311, 14.11.2002, p. 3.

                     (8)
                  JO C 373, 20.12.2013, p. 1.

                     (9)
                  Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1311/2013 al Consiliului din 2 decembrie 2013 de stabilire a cadrului financiar multianual pentru perioada 2014-2020 (JO L 347, 20.12.2013, p. 884).

                     (10)
                  Decizia (UE) 2016/252 a Parlamentului European și a Consiliului din 25 noiembrie 2015 privind mobilizarea Fondului de solidaritate al Uniunii Europene pentru plata unor avansuri (JO L 47, 24.2.2016, p. 5).


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 25.11.2015
            COM(2015) 582 final
            2015/0265(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind încheierea Acordului de cooperare privind sistemul global de navigație prin satelit de uz civil (GNSS) între Comunitatea Europeană și statele membre, pe de o parte, și Republica Coreea, pe de altă parte

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               Republica Coreea este o țară cu capacități în domeniul tehnologiei și aplicațiilor spațiale. Ea este un utilizator activ al serviciilor de navigație prin satelit în diverse sectoare, care includ transporturile, gestionarea flotei, știința și geodezia.

               Comisia Europeană, pe baza autorizației acordate de Consiliu la 18 iulie 2005, a negociat un acord de cooperare privind sistemul global de navigație prin satelit de uz civil (GNSS) între Comunitatea Europeană și statele membre, pe de o parte, și Republica Coreea, pe de altă parte (denumit în continuare „acordul”). Acordul a fost semnat la 9 septembrie 2006, în temeiul deciziei Consiliului din 1 septembrie 2006 privind semnarea sa.

               Statele semnatare membre ale Uniunii Europene și Republica Coreea și-au finalizat procedurile interne legate de intrarea în vigoare a acordului.

               În conformitate cu articolul 218 alineatul (6) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Comisia propune Consiliului o decizie privind încheierea acordului în numele Uniunii Europene, după obținerea avizului Parlamentului European.

               Bulgaria, Croația și România urmează să devină părți la acord prin încheierea unui protocol în conformitate cu articolul 6 alineatul (2) din Actele privind condițiile de aderare a Republicii Bulgaria, respectiv a României și a Republicii Croația și cu adaptările tratatelor pe care se întemeiază Uniunea Europeană.

               2015/0265 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind încheierea Acordului de cooperare privind sistemul global de navigație prin satelit de uz civil (GNSS) între Comunitatea Europeană și statele membre, pe de o parte, și Republica Coreea, pe de altă parte

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 172 coroborat cu articolul 218 alineatul (6) litera (a),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               având în vedere avizul Parlamentului European
                  1
               ,

               întrucât:

               (1)În conformitate cu Decizia 2006/700/CE a Consiliului din 1 septembrie 2006
                  2
               , Acordul de cooperare privind sistemul global de navigație prin satelit de uz civil (GNSS) între Comunitatea Europeană și statele membre, pe de o parte, și Republica Coreea, pe de altă parte, a fost semnat la 9 septembrie 2006, sub rezerva încheierii sale la o dată ulterioară.

               (2)Acordul are drept obiectiv să încurajeze, să faciliteze și să intensifice cooperarea între părți în domeniul navigației prin satelit de uz civil.

               (3)Acordul ar trebui aprobat în numele Uniunii Europene.

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Acordul de cooperare privind sistemul global de navigație prin satelit de uz civil (GNSS) între Comunitatea Europeană și statele membre, pe de o parte, și Republica Coreea, pe de altă parte, se aprobă în numele Uniunii Europene.

               Textul acordului este atașat la prezenta decizie.

               Articolul 2

               Președintele Consiliului desemnează persoana împuternicită să trimită, în numele Uniunii Europene, notificarea prevăzută la articolul 18 alineatul (1) din acord, pentru a exprima consimțământul Uniunii Europene de a-și asuma obligații în temeiul acordului și face următoarea notificare:

               „Ca urmare a intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona la 1 decembrie 2009, Uniunea Europeană a înlocuit Comunitatea Europeană și i-a succedat acesteia, iar de la data menționată exercită toate drepturile și își asumă toate obligațiile Comunității Europene. Prin urmare, trimiterile la «Comunitatea Europeană» în textul acordului se interpretează ca trimiteri la «Uniunea Europeană»”.

               Articolul 3

               Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării. Prezenta decizie se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
                  3
               .

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)
                  Aviz acordat la [...201.].

                     (2)
                  JO L 288, 19.10.2006, p. 30.

                     (3)
                  Data intrării în vigoare a acordului va fi publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene de către Secretariatul General al Consiliului.