               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 27.7.2017
            COM(2017) 389 final
            2017/0178(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind semnarea Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Mauritius de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Republica Mauritius privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               Regulamentul (UE) nr. 610/2013 din 26 iunie 2013
                  1
                (denumit în continuare „modificarea Codului frontierelor Schengen”) a modificat Convenția de punere în aplicare a acordului Schengen (CAAS)
                  2
               , Regulamentul (CE) nr. 562/2006
                  3
                [Codul frontierelor Schengen (SBC)] și Regulamentul (CE) nr. 810/2009
                  4
                (Codul de vize) și – printre altele – a redefinit conceptul de scurtă ședere pentru resortisanții țărilor terțe în spațiul Schengen. Începând din 18 octombrie 2013, durata maximă de ședere autorizată pentru resortisanții țărilor terțe – indiferent dacă trebuie să dețină viză sau dacă sunt scutiți de aceasta – care intenționează să călătorească în spațiul Schengen pentru o ședere de scurtă durată este definită ca fiind o perioadă de „90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile”. Spre deosebire de definiția în vigoare până la 18 octombrie 2013 („trei luni, în cadrul unei perioade de șase luni, calculată de la data primei intrări”), noul concept este mai precis, dat fiind că stabilește durata în zile, iar nu în luni. În plus, sintagma „de la data primei intrări”, care a dat naștere la numeroase incertitudini și întrebări, a fost eliminată din definiție.

               Modificarea Codului frontierelor Schengen a introdus toate modificările necesare ale acquis-ului UE în materie de vize și frontiere, acestea vizând CAAS, Codul frontierelor Schengen, Codul de vize și Regulamentul (CE) nr. 539/2001
                  5
               . Cu toate acestea, conceptul de scurtă ședere este consacrat și în acordurile internaționale încheiate de Uniunea Europeană. Acordurile privind exonerarea de obligația de a deține viză încheiate cu Antigua și Barbuda
                  6
               , Bahamas
                  7
               , Barbados
                  8
               , Brazilia
                  9
               , Mauritius
                  10
               , Saint Kitts și Nevis
                  11
                și Seychelles
                  12
                se referă în continuare, atunci când definesc durata șederii fără viză, la vechea definiție („trei luni, în cadrul unei perioade de șase luni, calculată de la data primei intrări”
                  13
               ).

               La 16 iulie 2014, Comisia a adoptat o recomandare de decizie a Consiliului de autorizare a deschiderii negocierilor pentru modificarea acordului privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere încheiat între Uniunea Europeană și țările menționate mai sus
                  14
               , care a fost adoptată de Consiliu la 9 octombrie 2014
                  15
               . Obiectivul era acela de a pune în aplicare, în raport cu aceste șapte țări, noua definiție a conceptului de scurtă ședere, astfel cum a fost prevăzută de modificarea Codului frontierelor Schengen. În plus, exprimarea în zile, în loc de luni, din definiția dată în acordurile privind exonerarea de obligația de a deține viză conceptului de scurtă ședere este mai simplu de verificat și de calculat prin mijloace electronice/informatice, fiind, prin urmare, mai potrivită pentru sistemele centralizate de gestionare a frontierelor, cum ar fi sistemul de intrare/ieșire (EES)
                  16
                propus.

               În urma autorizării de către Consiliu, Comisia a demarat negocierile pentru modificarea acordurilor privind exonerarea de obligația de a deține viză încheiate cu șapte țări (Antigua și Barbuda, Bahamas, Barbados, Brazilia, Mauritius, Saint Kitts și Nevis și Seychelles).

               Negocierile cu Republica Mauritius s-au încheiat cu succes prin parafarea acordului de modificare la 11 noiembrie 2016. Ambele părți au convenit să adopte noua definiție a conceptului de scurtă ședere în întregul acord privind exonerarea de obligația de a deține viză încheiat între UE și Mauritius. În plus, acordul implică modificarea unor detalii tehnice (a se vedea mai jos), dar nicio modificare nu este semnificativă din punctul de vedere al călătorului.

                  Situația specifică a Regatului Unit și a Irlandei este reflectată în preambulul la acord.

               2.TEMEIUL JURIDIC, SUBSIDIARITATEA ȘI PROPORȚIONALITATEA

               •Temeiul juridic

               Acordul trebuie să fie adoptat de către ambele părți contractante în conformitate cu procedurile fiecăreia. În ceea ce privește Uniunea, sunt necesare decizii ale Consiliului privind semnarea și încheierea acordului.

               Prezenta propunere se înaintează Consiliului în vederea autorizării semnării acordului de modificare a acordului încheiat între Comunitatea Europeană și Republica Mauritius privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere.

               Acordul asigură coerența juridică, precum și armonizarea între statele membre, prin aderarea la noua definiție a conceptului de scurtă ședere, astfel cum este prevăzută de modificarea Codului frontierelor Schengen, care oferă o interpretare clară a acestui concept.

               Temeiul juridic al prezentei propuneri este articolul 77 alineatul (2) litera (a) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), coroborat cu articolul 218.

               Uniunea nu are competența de a aduce modificări la acordurile privind exonerarea de obligația de a deține viză care ar impune obligații celor patru țări asociate la punerea în aplicare a acquis-ului Schengen, inclusiv a politicii comune a vizelor. Pentru a asigura o abordare armonizată și punerea în aplicare a dispozițiilor privind durata de ședere autorizată în spațiul Schengen, o declarație comună este inclusă în acord, afirmând că este de dorit ca Mauritius, pe de o parte, și Islanda, Liechtenstein, Norvegia și Elveția, pe de altă parte, să își modifice în mod corespunzător acordurile bilaterale existente privind exonerarea de obligația de a deține viză.

               •Subsidiaritatea (pentru competența neexclusivă)

               În cazul în care una dintre părțile contractante la un acord internațional este Uniunea Europeană, atunci nicio modificare a unui astfel de acord nu poate fi pusă în aplicare în mod legal de statele membre însele. Acordul cu Mauritius privind exonerarea de obligația de a deține viză a fost încheiat de către Uniunea Europeană. Prin urmare, este necesară o acțiune la nivelul Uniunii.

               În plus, încheierea de acorduri de către statele membre privind exonerarea de obligația de a deține viză ar afecta acquis-ul Uniunii în domeniul vizelor [articolul 3 alineatul (2) din TFUE].

               •Proporționalitatea

               Prezenta propunere nu depășește ceea ce este necesar pentru a atinge obiectivul urmărit, și anume modificarea acordului existent privind exonerarea de obligația de a deține viză încheiat între Mauritius și Uniune.

               3.IMPLICAȚIILE BUGETARE

               Propunerea nu generează costuri suplimentare pentru bugetul UE.

               4. REZULTATELE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR PĂRȚILOR INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI

               •Consultările părților interesate

               La 9 octombrie 2014, Consiliul a adoptat directive de negociere care autorizau Comisia să deschidă negocierile cu Republica Mauritius în vederea modificării acordului privind exonerarea de obligația de a deține viză încheiat între cele două părți. Statele membre au fost informate în legătură cu stadiul negocierilor în cadrul unor reuniuni ale Grupului de lucru pentru vize.

               5.ALTE ELEMENTE

               •Rezultatul negocierilor

                  Comisia consideră că obiectivele stabilite de Consiliu în cadrul directivelor sale de negociere au fost îndeplinite și că proiectul de acord este acceptabil pentru Uniune.

                  Textul final al acordului poate fi rezumat după cum urmează:

                  a. Durata șederii

                  Acordul stabilește scutirea de viză a cetățenilor Uniunii Europene și a celor din Republica Mauritius atunci când călătoresc pe teritoriul celeilalte părți contractante pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile (în loc de perioada maximă de trei luni, în cadrul unei perioade de șase luni, calculată de la data primei intrări). Noua definiție se utilizează în întregul acord dintre Uniunea Europeană și Republica Mauritius privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere.

                  b. Dispoziție finală – suspendarea acordului [articolul 8 alineatul (4)]

               Acordul modifică articolul 8 alineatul (4) ultima teză după cum urmează: „Partea contractantă care a suspendat aplicarea prezentului acord informează de îndată cealaltă parte contractantă, în momentul în care motivele suspendării nu mai există, și revocă suspendarea.” Prin adăugarea formulării „și revocă suspendarea” la textul actual, acordul modificat clarifică faptul că o suspendare a exonerării de obligația de a deține viză trebuie să fie revocată dacă motivele care au dus la suspendare nu mai există. Cu privire la acest aspect, modificarea aliniază formularea acordului privind exonerarea de obligația de a deține viză încheiat cu Mauritius cu cea a tuturor celorlalte acorduri privind exonerarea de obligația de a deține viză semnate de Uniune în 2015 și 2016. La 14 iunie 2016, Grupul de lucru pentru vize a fost consultat cu privire la această modificare și niciun stat membru nu a formulat obiecții.

                  c. Înlocuirea „Comunității” cu „Uniunea”

                  De la intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona, la 1 decembrie 2009, Uniunea Europeană are o personalitate juridică consolidată. Cu toate acestea, denumirea de „Comunitate Europeană” este în continuare consacrată în acordurile internaționale care au intrat în vigoare înaintea Tratatului de la Lisabona, cum este cazul Acordului dintre Comunitatea Europeană și Republica Mauritius privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere. Prin urmare, acordul de modificare înlocuiește termenul de „Comunitate” cu cel de „Uniune” în întregul acord de exonerare de obligația de a deține viză.

                  d. Declarații comune

                  La acord sunt anexate două declarații comune:

                  - una cu privire la interpretarea perioadei de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile

                  - și una privind Islanda, Norvegia, Elveția și Liechtenstein.

                  e. Intrarea în vigoare

                  Acordul va intra în vigoare în prima zi a celei de a șasea luni următoare datei la care ultima parte contractantă notifică celeilalte părți contractante că procedurile de ratificare au fost finalizate. Pentru a asigura securitatea juridică și pentru a permite călătorilor să înțeleagă și să respecte legislația, este necesară o perioadă de tranziție suficient de lungă. După ce ratificarea acordului a fost finalizată, termenul de șase luni va permite călătorilor să își încheie șederile de scurtă durată care sunt încă în întregime calculate în conformitate cu vechea definiție înainte de intrarea în vigoare a noii definiții a conceptului de scurtă ședere și a perioadei de referință retroactive de 180 de zile.

                  Acordul de modificare nu aduce atingere niciunei alte dispoziții a acordului în vigoare încheiat între Comunitatea Europeană și Republica Mauritius privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere, prin urmare nici dispozițiilor privind domeniul de aplicare teritorial.

               6.CONCLUZIE

               Având în vedere considerațiile de mai sus, Comisia propune Consiliului să decidă semnarea acordului în numele Uniunii și să autorizeze președintele Consiliului să numească persoana (persoanele) împuternicită (împuternicite) corespunzător să îl semneze în numele Uniunii.

               2017/0178 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind semnarea Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Mauritius de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Republica Mauritius privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 77 alineatul (2) litera (a), coroborat cu articolul 218 alineatul (5),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Prin decizia din 30 noiembrie 2009, Consiliul a încheiat acordul dintre Comunitatea Europeană și Republica Mauritius privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere. Acordul stabilește posibilitatea de a călători fără viză pentru cetățenii Uniunii Europene și pentru cei din Mauritius în cazul călătoriilor pe teritoriul celeilalte părți contractante „pentru o perioadă maximă de trei luni, în cadrul unei perioade de șase luni”.

               (2)Regulamentul (UE) nr. 610/2013 al Parlamentului European și al Consiliului
                  17
                a adus unele modificări orizontale la acquis-ul Uniunii în materie de vize și frontiere și a definit șederea de scurtă durată ca fiind o perioadă de maximum 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile.

               (3)Este necesar ca acordul dintre Uniune și Republica Mauritius privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere să includă această nouă definiție, pentru a armoniza pe deplin regimul Uniunii de scurtă ședere.

               (4)La 9 octombrie 2014, Consiliul a adoptat o decizie prin care autoriza Comisia să deschidă negocierile privind un acord de modificare a acordului încheiat între Comunitatea Europeană și Republica Mauritius privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere (denumit în continuare „acordul”).

               (5)Negocierile cu Republica Mauritius privind acordul s-au încheiat cu succes prin parafarea acestuia, prin schimb de scrisori, la 11 noiembrie 2016, de către negociatorii-șefi ai Uniunii și de către cei din Republica Mauritius.

               (6)Acordul ar trebui să fie semnat și declarațiile anexate la acord ar trebui să fie aprobate în numele Uniunii.

               (7)Prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Regatul Unit nu participă, în conformitate cu Decizia 2000/365/CE a Consiliului
                  18
               . Prin urmare, Regatul Unit nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale.

               (8)Prezenta decizie reprezintă o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Irlanda nu participă, în conformitate cu Decizia 2002/192/CE a Consiliului
                  19
               . Prin urmare, Irlanda nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Se autorizează semnarea, în numele Uniunii Europene, a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Mauritius de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Republica Mauritius privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere („acordul”), sub rezerva încheierii acordului.

               Textul acordului se anexează la prezenta decizie.

               Articolul 2

               Declarațiile anexate la prezenta decizie se aprobă în numele Uniunii.

               Articolul 3

               Președintele Consiliului este autorizat să desemneze persoana (persoanele) împuternicită (împuternicite) să semneze acordul în numele Uniunii.

               Articolul 4

               Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)
                  JO L 182, 29.6.2013, p. 1.

                     (2)
                  JO L 239, 22.9.2000, p. 19.

                     (3)
                  JO L 105, 13.4.2006, p. 1.

                     (4)
                  JO L 243, 15.9.2009, p. 1.

                     (5)
                  JO L 081, 21.3.2001, p. 1.

                     (6)
                  JO L 169, 30.6.2009, p. 3.

                     (7)
                  JO L 169, 30.6.2009, p. 24.

                     (8)
                  JO L 169, 30.6.2009, p. 10.

                     (9)
                  În ceea ce privește Brazilia, UE a încheiat două acorduri, unul pentru titularii de pașaport simplu (JO L 255, 21.9.2012, p. 4) și un altul pentru titularii de pașaport diplomatic, de serviciu sau oficial (JO L 66, 12.3.2011, p. 2).

                     (10)
                  JO L 169, 30.6.2009, p. 17.

                     (11)
                  JO L 169, 30.6.2009, p. 38.

                     (12)
                  JO L 169, 30.6.2009, p. 31.

                     (13)
                  A se vedea „Obiectivul” și „Durata șederii” din acorduri.

                     (14)
                  COM(2014) 468 final.

                     (15)
                  Decizia Consiliului de autorizare a Comisiei în vederea deschiderii de negocieri pentru modificarea acordurilor privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere încheiate între Uniunea/Comunitatea Europeană și Antigua și Barbuda, Uniunea Bahamas, Barbados, Republica Federativă a Braziliei, Republica Mauritius, Federația Saint Kitts și Nevis și Republica Seychelles, adoptată de Consiliu la 9.10.2014.

                     (16)
                  COM(2016) 194 final.

                     (17)
                  Regulamentul (UE) nr. 610/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul frontierelor Schengen), a Convenției de punere în aplicare a Acordului Schengen, a Regulamentelor (CE) nr. 1683/95 și (CE) nr. 539/2001 ale Consiliului și a Regulamentelor (CE) nr. 767/2008 și (CE) nr. 810/2009 ale Parlamentului European și ale Consiliului, JO L 182, 29.6.2013, p. 1.

                     (18)
                  Decizia 2000/365/CE a Consiliului din 29 mai 2000 privind solicitarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (JO L 131, 1.6.2000, p. 43).

                     (19)
                  Decizia 2002/192/CE a Consiliului din 28 februarie 2002 privind solicitarea Irlandei de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (JO L 64, 7.3.2002, p. 20).

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 27.7.2017
            COM(2017) 389 final
            ANEXĂ
            la
            propunerea de decizie a Consiliului
            privind semnarea Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Mauritius de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Republica Mauritius privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

               ANEXĂ

               la

               propunerea de decizie a Consiliului

               privind semnarea Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Mauritius de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Republica Mauritius privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

               ACORD

               între Uniunea Europeană și Republica Mauritius de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Republica Mauritius privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

               UNIUNEA EUROPEANĂ,

               pe de o parte, și

               REPUBLICA MAURITIUS (denumită în continuare „Mauritius”),

               pe de altă parte,

               denumite în continuare împreună „părțile contractante”,

               AVÂND ÎN VEDERE Acordul dintre Comunitatea Europeană și Republica Mauritius privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere (denumit în continuare „acordul”), care a intrat în vigoare la 1 martie 2010,

               REAFIRMÂND importanța facilitării contactelor interpersonale,

               LUÂND ACT de faptul că acordul acționează în beneficiul cetățenilor părților contractante,

               LUÂND ÎN CONSIDERARE faptul că definiția conceptului de scurtă ședere prevăzută de acord (trei luni în cadrul unei perioade de șase luni, calculată de la data primei intrări) nu este suficient de precisă și, mai exact, că noțiunea „datei primei intrări” poate genera incertitudini și întrebări,

               ȚINÂND SEAMA de faptul că Regulamentul (UE) nr. 610/2013 din 26 iunie 2013 a adus unele modificări orizontale la acquis-ul „intern” al Uniunii în materie de vize și frontiere și a definit conceptul de scurtă ședere ca fiind o perioadă de „90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile”,

               LUÂND ÎN CONSIDERARE faptul că sistemul de intrare/ieșire care urmează să fie instituit de Uniunea Europeană impune utilizarea unei definiții clare și uniforme a conceptului de scurtă ședere, care să se aplice tuturor resortisanților țărilor terțe,

               DORIND să asigure buna circulație a călătorilor la punctele de trecere a frontierelor părților contractante,

               REAFIRMÂND că acordul se aplică cetățenilor tuturor statelor membre ale Uniunii Europene, cu excepția Regatului Unit și a Irlandei,

               LUÂND ÎN CONSIDERARE Protocolul privind poziția Regatului Unit și a Irlandei cu privire la spațiul de libertate, securitate și justiție și Protocolul privind integrarea acquis-ului Schengen în cadrul Uniunii Europene, anexate la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, și confirmând că prevederile prezentului acord nu se aplică Regatului Unit și Irlandei,

               CONVIN DUPĂ CUM URMEAZĂ:

               Articolul 1

               Acordul se modifică în conformitate cu dispozițiile prezentului articol:

               (1)În titlu și la articolul 3 alineatul (5), la articolul 6 alineatul (1) și la articolul 8 alineatul (7), cuvântul „Comunitate” se înlocuiește cu cuvântul „Uniune”.

               (2)La articolul 1, cuvintele „trei luni, în cadrul unei perioade de șase luni” se înlocuiesc cu cuvintele „90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile”.

               (3)La articolul 4, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:

               „Cetățenii Uniunii Europene pot rămâne pe teritoriul Mauritius pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile.”

               (4)La articolul 4, alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:

               „Cetățenii Mauritius pot rămâne pe teritoriul statelor membre care aplică integral acquis-ul Schengen pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile. Perioada respectivă se calculează independent de orice ședere într-un stat membru care nu aplică încă integral acquis-ul Schengen.

               Cetățenii Mauritius pot rămâne pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile pe teritoriul fiecărui stat membru care nu aplică încă integral acquis-ul Schengen, independent de perioada de ședere calculată pentru teritoriul statelor membre care aplică integral acquis-ul Schengen.”

               (5)La articolul 4 alineatul (3), cuvintele „trei luni” se înlocuiesc cu cuvintele „90 de zile”, iar cuvântul „comunitară” se înlocuiește cu sintagma „cu cea a Uniunii”.

               (6)La articolul 8 alineatul (4), ultima teză se înlocuiește cu următorul text:

               „Partea contractantă care a suspendat aplicarea prezentului acord informează de îndată cealaltă parte contractantă, în momentul în care motivele suspendării nu mai există, și revocă suspendarea.”

               Articolul 2

               Prezentul acord se ratifică sau se aprobă de către părțile contractante în conformitate cu procedurile corespunzătoare ale acestora și intră în vigoare în prima zi a celei de a șasea luni care urmează datei la care ultima parte notifică celeilalte părți încheierea procedurilor menționate anterior.

               Încheiat la […], în a […] zi a lunii […], în anul două mii șaptesprezece, în dublu exemplar în limbile bulgară, cehă, croată, daneză, engleză, estonă, finlandeză, franceză, germană, greacă, italiană, letonă, lituaniană, maghiară, malteză, neerlandeză, polonă, portugheză, română, slovacă, slovenă, spaniolă și suedeză, fiecare dintre aceste texte fiind în egală măsură autentic.

               Pentru Uniunea Europeană

               Pentru Republica Mauritius

               DECLARAȚIE COMUNĂ PRIVIND ISLANDA, NORVEGIA, ELVEȚIA ȘI LIECHTENSTEIN

               Este de dorit ca autoritățile din Norvegia, Islanda, Elveția și Liechtenstein, pe de o parte, și cele din Mauritius, pe de altă parte, să modifice fără întârziere acordurile bilaterale în vigoare privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere, în conformitate cu dispozițiile prezentul acord.

               Declarație comună cu privire la interpretarea conceptului de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile

               Părțile contractante înțeleg că perioada maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile, astfel cum este prevăzută la articolul 4 din acord, înseamnă fie o vizită continuă a cărei durată nu depășește 90 de zile în total în decursul oricărei perioade de 180 de zile, fie mai multe vizite consecutive a căror durată nu depășește 90 de zile în total în decursul oricărei perioade de 180 de zile.

               Termenul „oricare” presupune aplicarea unei perioade de referință mobile de 180 de zile, examinând, pentru fiecare zi a șederii, perioada de 180 de zile anterioară acestei zile, pentru a verifica dacă cerința privind durata de ședere de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile continuă să fie îndeplinită. Printre altele, aceasta înseamnă că o absență neîntreruptă de 90 zile permite o nouă ședere de până la 90 de zile.

               ________


Anunţ juridic important

|

52009PC0067

Propunere de decizie a Parlamentului European şi a Consiliului de modificare a Deciziei nr. 573/2007/CE de instituire a Fondului european pentru refugiaţi pentru perioada 2008-2013 privind încetarea finanţării anumitor acţiuni comunitare şi modificarea limitei de finanţare a acestora  /* COM/2009/0067 final - COD 2009/0026 */

	[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |Bruxelles, 18.2.2009COM(2009) 67 final2009/0026 (COD)Propunere deDECIZIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUIde modificare a Deciziei nr. 573/2007/CE de instituire a Fondului european pentru refugiați pentru perioada 2008-2013 privind încetarea finanțării anumitor acțiuni comunitare și modificarea limitei de finanțare a acestoraEXPUNERE DE MOTIVE-  Motivele și obiectivele propuneriiPrezenta propunere are ca obiectiv modificarea deciziei de instituire a Fondului European pentru Refugiați, în contextul creării și stabilirii unui Birou European de Sprijin pentru Azil, care va prelua în mandatul său anumite operațiuni finanțate până în prezent prin intermediul fondului.-  Context general: noile provocări ale politicii de azil și crearea unui Birou European de Sprijin pentru AzilFondul european pentru refugiați (FER) a fost creat prin Decizia nr. 573/2007/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 mai 2007 de instituire a Fondului european pentru refugiați pentru perioada 2008-2013, ca parte a Programului general „Solidaritatea și gestionarea fluxurilor migratorii”, precum și de abrogare a Deciziei 2004/904/CE a Consiliului[1], în temeiul articolului 63 punctul 2 litera (b) din Tratatul de instituire a Comunității Europene.Propunerea de regulament privind crearea Biroului European de Sprijin pentru Azil, precum și prezenta propunere de modificare a deciziei de instituire a Fondului European pentru Refugiați pentru perioada 2008-2013 se înscriu în cadrul eforturilor depuse de Uniunea Europeană în vederea elaborării unei politici globale în materie de azil. Obiectivul actelor este de a răspunde la solicitările Consiliului și Consiliului European de a crea o structură de sprijin în materie de azil și fac parte din activitățile anunțate în planul strategic în materie de azil adoptat în iunie 2008 de către Comisie.Comisia propune înființarea unui Birou European de Sprijin pentru Azil, care din punct de vedere instituțional se va constitui sub forma unei agenții de reglementare și care va avea atribuții de promovare și întărire a cooperării practice între statele membre în materie de azil, contribuind în egală măsură la sprijinirea punerii în aplicare a sistemului comun de azil.Din punct de vedere instituțional, biroul va fi constituit sub forma unei agenții de reglementare și astfel va fi un organism creat de Comunități, în conformitate cu dispozițiile articolului 185 din regulamentul financiar. Astfel, finanțarea acestuia se va efectua în mare parte dintr-o linie bugetară înscrisă în bugetul Comunităților Europene. Pentru a completa fondurile alocate pentru funcționarea biroului și din considerente de simplificare a utilizării fondurilor comunitare, în măsura în care Biroul European de Sprijin pentru Azil va avea responsabilitatea anumitor atribuții care în prezent sunt finanțate în temeiul Fondului european pentru refugiați, este necesar transferul unei părți din mijloacele bugetare alocate actualmente FER în favoarea biroului, pentru a se asigura finanțarea optimă a cooperării practice în materie de azil.-  Coerența cu celelalte politici și obiective ale UniuniiPrezenta propunere se înscrie pe deplin în cadrul planului strategic în materie de azil adoptat în iunie 2008 de către Comisie, obiectivul fiind, pe de o parte, consolidarea legislației în materie de azil în vederea creării unui sistem de azil european comun eficace și echitabil pentru solicitanții de protecție internațională și, pe de altă parte, susținerea acestui efort legislativ prin întărirea cooperării practice în materie de azil între statele membre. Propunerea este unul din elementele cheie pentru crearea viitorului Birou European de Sprijin pentru Azil.-  Elementele juridice ale propunerii-  Rezumatul măsurilor propuseMăsurile propuse au ca obiectiv modificarea deciziei privind instituirea Fondului european pentru refugiați pentru perioada 2008-2013 în vederea realizării, din considerente de simplificare a utilizării fondurilor comunitare, a unei mai bune repartizări și redirecționări a fondurilor între FER și viitorul Birou European de Sprijin pentru Azil.Propunerea de modificare a deciziei FER are ca scop, în primul rând, restrângerea sferei de aplicare a acțiunilor comunitare prevăzute la articolul 4 din decizia FER pentru a ține seama de transferul a două atribuții care de acum vor fi, integral, în responsabilitatea biroului, și anume acțiunile prevăzute la articolul 4 alineatul (2) litera (a) cu privire la aprofundarea cooperării comunitare în domeniul aplicării dreptului comunitar și a bunelor practici, inclusiv prin intermediul serviciilor de interpretare și de traducere care susțin o asemenea cooperare, precum și cele prevăzute la articolul 4 alineatul (2) litera (f) cu privire la susținerea dezvoltării și aplicării de către statele membre a unor instrumente statistice, metode și indicatori comuni pentru cuantificarea dezvoltărilor înregistrate în cadrul politicii de azil.În al doilea rând, pentru a ține seama de restrângerea sferei de acțiune, limita de 10% pentru finanțarea acțiunilor comunitare din sursele disponibile ale fondului, prevăzută la articolul 4 alineatul (1) din decizia FER se reduce la 4%.Mai mult, se propune ca pachetul financiar pentru punerea în aplicare a deciziei FER să se reducă pentru ca resursele să devină disponibile pentru contribuția la finanțarea biroului. Suma indicată la articolul 12 alineatul (1) din decizia FER în valoare de 628 de milioane EUR va fi redusă, în consecință la 614 de milioane EUR (această valoare ține seama de creșterea de 10 milioane EUR stabilită de autoritatea bugetară în bugetul pentru 2009 și de reducere cu 24 de milioane EUR aferentă restrângerii domeniului de aplicare a acțiunilor comunitare).Propunerea de modificare a deciziei FER nu implică schimbări în raport cu obiectivele generale ale Fondului european pentru refugiați.-  Temeiul juridicPropunerea se fundamentează pe articolul 63 punctul 2 litera (b) din Tratatul de instituire a Comunității Europene, temei juridic al actului modificat.-  Principiul subsidiaritățiiCerința privind echilibrul între eforturile depuse de statele membre pentru a pune în aplicare sistemul european comun de azil presupune un efort financiar care are ca obiectiv atât acordarea de ajutor statelor membre cel mai afectate cât și dezvoltarea capacităților statelor membre ale căror infrastructuri și servicii consacrate azilului sunt insuficiente, și implică împărtășirea responsabilităților la nivelul Uniunii Europene, lucru care nu poate fi asigurat de statele membre în mod izolat. Acest principiu a fost recunoscut pentru adoptarea Deciziei 573/2007/CE. Prezentul act constituie o simplă modificare a actului de bază, și anume Decizia 573/2007/CE de instituire a Fondului european pentru refugiați. În mod similar, aceleași principii se aplică în cazul prezentei propuneri de modificare.2009/0026 (COD)Propunere deDECIZIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUIde modificare a Deciziei nr. 573/2007/CE de instituire a Fondului european pentru refugiați pentru perioada 2008-2013 privind încetarea finanțării anumitor acțiuni comunitare și modificarea limitei de finanțare a acestoraPARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene și, în special, articolul 63 punctul 2 litera (b),având în vedere propunerea Comisiei[2],având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European[3],având în vedere avizul Comitetului Regiunilor[4],hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat[5],întrucât:(1) Politica comunitară cu privire la sistemul european comun de azil, în baza condițiilor Programului de la Haga, are ca obiectiv crearea unui spațiu de azil comun, prin intermediul unei proceduri armonizate efective conform valorilor și tradiției umanitare a Uniunii Europene.(2) În ultimii ani s-au înregistrat numeroase progrese, datorită punerii în aplicare a unor norme comune minime, în vederea creării unui sistem european comun de azil. Cu toate acestea, există puternice disparități de la un stat membru la altul în ceea ce privește acordarea protecției internaționale și formele pe care aceasta le îmbracă.(3) Comisia, în planul strategic în materie de azil[6], adoptat în iunie 2008, a anunțat intenția de a lucra, pe de o parte, la dezvoltarea sistemului european comun de azil, propunând revizuirea instrumentelor legislative în vederea unei mai bune armonizări a normelor în vigoare, iar pe de altă parte de a consolida sprijinul pentru cooperarea practică între statele membre, în special prin intermediul unei propuneri legislative cu obiectivul de a crea un birou european de sprijin pentru azil, care să contribuie la o mai mare coordonare a cooperării operaționale între statele membre în vederea aplicării, în mod eficace, a normelor comune.(4) Prin Pactul european privind imigrația și azilul, adoptat în septembrie 2008, Consiliul European a reiterat faptul că orice străin persecutat are dreptul de a obține ajutor și protecție pe teritoriul Uniunii Europene prin aplicarea Convenției de la Geneva. De asemenea, s-a convenit în mod expres înființarea în 2009 a unui birou european de sprijin pentru azil.(5) Cooperarea practică în sectorul azilului are ca obiectiv creșterea convergenței proceselor decizionale ale statelor membre în materie de azil, în limitele cadrului legislativ european. În ultimii ani s-au întreprins deja numeroase măsuri de cooperare practică, în special adoptarea unei abordări comune în domeniul informațiilor privind țara de origine și stabilirea unui program de formare european comun în materie de azil.(6) Pentru a contribui la consolidarea și dezvoltarea acestor măsuri, este necesară crearea unei structuri specifice cu scopul de a susține și coordona măsurile, sub forma unui birou european de sprijin pentru azil (biroul).(7) Din considerente de simplificare a acțiunilor de sprijinire a cooperării practice în materie de azil și în măsura în care biroul va trebui să își asume anumite atribuții care în prezent sunt finanțate prin Fondul european pentru refugiați, trebuie abrogate unele acțiuni comunitare prevăzute la articolul 4 alineatul (2) din Decizia nr. 573/2007/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 mai 2007 de instituire a Fondului European pentru Refugiați pentru perioada 2008-2013, ca parte a Programului general „Solidaritatea și gestionarea fluxurilor migratorii”, precum și de abrogare a Deciziei 2004/904/CE a Consiliului[7], cu scopul de a garanta o cooperare practică optimă în materie de azil.(8) Pentru a ține seama de restrângerea sferei de acțiune, ar trebui modificată limita de 10% pentru finanțarea acțiunilor comunitare din sursele disponibile ale fondului, prevăzută la articolul 4 alineatul (1) din Decizia nr. 573/2007/CE la nivelul de 4%.(9) Trebuie redus pachetul financiar menționat la articolul 12 alineatul (1) din Decizia nr. 573/2007/CE de punere în aplicare a deciziei menționate anterior pentru ca resursele să fie disponibile pentru contribuția la finanțarea biroului,ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:Articolul 1Decizia nr. 573/2007/CE se modifică după cum urmează:1) Articolul 4 se modifică după cum urmează:a) alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:„1. La inițiativa Comisiei, până la 4% din resursele disponibile ale fondului pot fi utilizate pentru finanțarea unor acțiuni transnaționale sau acțiuni în interesul întregii Comunități („acțiuni comunitare”) privind politica în domeniul azilului și măsurile aplicabile grupurilor-țintă menționate la articolul 6”.b) la alineatul (2) literele (a) și (f) se elimină.2) Articolul 12 alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:„1. Pachetul financiar pentru punerea în aplicare a prezentei decizii, pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2008 și 31 decembrie 2013, este de 614 milioane EUR.”Articolul 2Prezenta decizie se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles, […]Pentru Parlamentul European Pentru ConsiliuPreședintele Președintele […] […]  FIȘĂ FINANCIARĂ LEGISLATIVĂ1. TITLUL PROPUNERIIPropunere de decizie a Parlamentului European și a Consiliului de modificare a Deciziei nr. 573/2007/CE de instituire a Fondului european pentru refugiați pentru perioada 20082013 privind încetarea finanțării anumitor acțiuni comunitare și modificarea limitei de finanțare a acestora.2. CADRU ABM / ABB (GESTIONAREA/STABILIREA BUGETULUI PE ACTIVITĂȚI)Domeniul de politică vizat: spațiul de libertate, securitate și justiție (titlul 18)Activitatea asociată: fluxuri de migrație, politica comună în domeniul imigrării și a azilului (capitolul 18.03)3. LINII BUGETARE3.1. Linii bugetare [linii operaționale și linii conexe de asistență tehnică și administrativă (foste linii BA)], inclusiv titlurile acestora:Cadrul financiar 2007-2013: rubrica 3ADe la capitolul 18.03 – Fluxuri de migrație, politica comună în domeniul imigrării și a azilului.Articolul 18.03.03: Fondul european pentru refugiați3.2. Durata acțiunii și a implicațiilor financiare:2010- 20133.3. Caracteristici bugetare:Linia bugetară | Natura cheltuielilor | Nouă | Contribuție AELS | Contribuție AELS | Rubrica PF |Fondul european pentru refugiați | Neobligatorii | CD[8]/ | NU | NU | NU | Nr. 3a |4. SINTEZA RESURSELOR4.1. Resurse financiare (prețuri curente)4.1.1. Sinteza creditelor de angajament (CA) și a creditelor de plată (CP)Secțiunea nr. | 2007-2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 -… | Total |Natura cheltuielilor |Credite de angajament (CA) | Fondul european pentru refugiați | a | 82,250 | 93,530 | 93,530 | 112,330 | 381,640 |Măsuri de urgență | a | 9,800 | 9,800 | 9,800 | 9,800 | 39,200 |Credite de plată (CP) | Fondul european pentru refugiați | b | 56,479 | 79,121 | 68,479 | 89,121 | 293,200 |Măsuri de urgență | b | 9,800 | 9,800 | 9,800 | 9,800 | 39,200 |Asistență tehnică și administrativă -ATA | Fondul european pentru refugiați | c | 0,500 | 0,500 | 0,500 | 0,500 | 2,000 |Asistență tehnică și administrativă -ATA | Măsuri de urgență | c | 0,200 | 0,200 | 0,200 | 0,200 | 0,800 |Credite de angajament | a+c | 92,750 | 104,030 | 104,030 | 122,830 | 423,640 |Credite de plată | b+c | 66,979 | 89,621 | 78,979 | 99,621 | 335,200 |Resurse umane și cheltuieli conexe (CND) | 8.2.5 | d | 12,680 | 14,030 | 15,120 | 15,380 | 57,21 |Costuri administrative, altele decât resursele umane și costurile conexe, neincluse în suma de referință (CND) | 8.2.6 | e | 0,761 | 0,776 | 0,792 | 0,808 | 3,137 |TOTAL CE, inclusiv costul resurselor umane | a+c+d+e | 106,191 | 118,836 | 119,942 | 139,018 | 483,987 |TOTAL CP, inclusiv costul resurselor umane | b+c+d+e | 80,420 | 104,427 | 94,891 | 115,809 | 395,547 |Detalii privind cofinanțareaÎn cazul în care propunerea prevede o cofinanțare din partea statelor membre sau a altor organisme (a se specifica), este necesar să se furnizeze o estimare a nivelului cofinanțării în tabelul de mai jos (se pot adăuga rânduri suplimentare în cazul în care se prevede participarea mai multor organisme la cofinanțare):milioane EUR (cu 3 zecimale)Organism cofinanțator | Anul n | n + 1 | n + 2 | n + 3 | n + 4 | n + 5 și anii urm. | Total |…………………… | f |TOTAL CA, inclusiv cofinanțare | a+c+d+e+f |4.1.2. Compatibilitatea cu programarea financiarăX Propunerea este compatibilă cu programarea financiară viitoare 20072013.( Propunerea duce la reprogramarea rubricii corespunzătoare din perspectivele financiare.( Propunerea poate necesita aplicarea dispozițiilor Acordului interinstituțional[9] (referitoare la instrumentul de flexibilitate sau la revizuirea perspectivelor financiare).4.1.3. Implicațiile financiare asupra veniturilorx Propunerea nu are implicații financiare asupra veniturilorx( Propunerea are implicații financiare – efectul asupra veniturilor este următorul:Notă: toate precizările și observațiile privind metoda de calcul al efectului asupra veniturilor trebuie incluse într-o anexă separată.milioane EUR (cu o zecimală)Anterior acțiunii Anul n-1] | Situația după acțiune |Număr total de resurse umane | 104 | 115 | 124 | 126 |5. CARACTERISTICI ȘI OBIECTIVE5.1. Obiective de îndeplinit pe termen scurt sau lungPrezenta propunere are ca obiectiv modificarea descrierii operațiunilor Fondului european pentru refugiați și a sumei alocate în acest sens, în contextul creării și stabilirii unui Birou European de Sprijin pentru Azil, care va prelua în mandatul său anumite operațiuni finanțate până în prezent prin intermediul fondului în temeiul acțiunilor comunitare.5.2. Valoarea adăugată a implicării comunitare, coerența propunerii cu alte instrumente financiare și eventuala sinergieFondul european pentru refugiați (FER) a fost creat prin Decizia 573/2007/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 mai 2007 de instituire a Fondului European pentru Refugiați pentru perioada 2008-2013, ca parte a Programului general „Solidaritatea și gestionarea fluxurilor migratorii”, precum și de abrogare a Deciziei 2004/904/CE a Consiliului[10], în temeiul articolului 63 punctul 2 litera (b) din Tratatul de instituire a Comunității Europene.Propunerea de regulament privind crearea Biroului European de Sprijin pentru Azil, precum și prezenta propunere de modificare a deciziei de instituire a Fondului european pentru refugiați se înscriu în cadrul eforturilor depuse de Uniunea Europeană în vederea elaborării unei politici globale în materie de azil. Obiectivul actelor este de a răspunde la solicitările Consiliului și Consiliului European de a crea o structură de sprijin în materie de azil și se înscriu în cadrul activităților anunțate în planul strategic în materie de azil adoptat în iunie 2008 de către Comisie.Comisia propune înființarea unui Birou European de Sprijin pentru Azil, care din punct de vedere instituțional se va constitui sub forma unei agenții de reglementare și care va avea atribuții de promovare și întărire a cooperării practice între statele membre în materie de azil, contribuind în egală măsură la sprijinirea punerii în aplicare a sistemului comun de azil.Din punct de vedere instituțional, biroul va fi constituit sub forma unei agenții de reglementare, fiind astfel un organism creat de Comunități, în conformitate cu dispozițiile articolului 185 din regulamentul financiar. Finanțarea acestuia se va realiza așadar în mare parte dintr-o linie bugetară înscrisă în bugetul Comunităților Europene. Pentru a contribui la finanțarea funcționării biroului și în vederea raționalizării cheltuielilor, în măsura în care Biroul European de Sprijin pentru Azil va asuma anumite atribuții care, în prezent, sunt finanțate în temeiul FER, mijloacele bugetare alocate în prezent pentru FER trebuie reduse, iar nivelul actual de 10% din resursele globale disponibile ale fondului trebuie adus la nivelul de 4% pentru finanțarea acțiunilor comunitare.5.3. Obiective, rezultate preconizate și indicatori aferenți acestora care fac obiectul propunerii în cadrul gestionării pe activități (ABM)Măsurile propuse au ca obiectiv modificarea deciziei cu privire la instituirea Fondului European pentru refugiați pentru perioada 2008-2013 în vederea efectuării, din considerente de simplificare a utilizării fondurilor comunitare, unei mai bune repartizări și redirecționări a fondurilor între FER și viitorul Birou European de Sprijin pentru Azil.Procentul de 10% din fondurile alocate în prezent pentru FER în cadrul acțiunilor comunitare se va situa, cu începere din 2010, la 4% pe an, restul fondurilor devenind disponibile în rubrica 3A din cadrul financiar, putând fi astfel alocate în cadrul procedurii bugetare anuale în favoarea viitorului birou cu scopul de a contribui la finanțarea acestuia.Propunerea de modificare a deciziei FER nu modifică obiectivele generale ale Fondului european pentru refugiați.5.4. Modalități de punere în aplicare (cu titlu indicativ)Indicați mai jos modalitatea (modalitățile) de punere în aplicare aleasă (alese).X Gestionare centralizatăX direct de către Comisieٱ indirect, prin delegare către:ٱ agenții executive,organisme instituite de Comunități, prevăzute la articolul 185 din regulamentul financiar,ٱ organisme publice naționale/organisme cu misiune de serviciu public.X Gestionare repartizată sau descentralizatăX cu state membreX cu țări terțe6. MONITORIZARE ȘI EVALUARE6.1. Sistem de monitorizareN/A6.2. Evaluare7. Măsuri antifraudăGestionarea directă centralizată a Comisiei pentru acțiune (Acțiunea comunitară, cheltuieli de asistență tehnică) care se pune în aplicare în conformitate cu normele aplicabile, astfel cum sunt definite în regulamentul financiar și normele sale de aplicare. Contractele și subvențiile utilizate vor fi modelele recomandate de Comisie și vor permite controlul de către Comisie și Curtea Europeană de Conturi.Normele generale cu privire la gestionarea administrativă și financiară a acțiunii în statele membre vor cuprinde dispoziții specifice cu privire la gestiunea și controlul proiectelor de către autoritățile responsabile, precum și dispoziții cu privire la controalele ex post efectuate de către Comisie și Curtea Europeană de Conturi.8. DETALII PRIVIND RESURSELE8.1. Obiectivele propunerii din perspectiva costurilor ( Credite de angajament în milioane €)(Se indică denumirea obiectivelor, acțiunilor și realizărilor) | Tipul realizării | Costul mediu | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | Total |2010 | 2011 | 2012 | 2013 |Funcționari sau agenți temporari[11] (XX 01 01) | A*/AD | 32 | 35 | 37 | 37,5 |B*, C*/AST | 58 | 64 | 70 | 70,5 |Personal finanțat[12] în temeiul articolului XX 01 02 | 14 | 16 | 17 | 18 |Alte tipuri de personal finanțat în temeiul articolului XX 01 04/05 |TOTAL | 104 | 115 | 124 | 126 |8.2.2. Descrierea sarcinilor care decurg din acțiuneTitlul | Descriere | Număr |Gestiune |Gestiune | 4 |Definirea politicilor și programarea |Elaborarea politicilor | Definirea strategiilor, temei juridic | 4 |Definirea programului | Stabilirea programului anual de lucru (decizia de finanțare) și consultare interservicii. | 1 |Interfața cu programele și acțiunile comunitare relevante. | Coordonare interservicii pentru a asigura complementaritatea / sinergia cu ceilalți | 2 |Interfața cu celelalte instituții și cu statele membre | Interfața Consiliu / PE asigurând în mod corespunzător rapoartele, informațiile, întrebările, cererile de informații specifice. | 2 |Informare și comunicare | 1. Informare și activități de publicitate 2. Site-ul EUROPA | 2 |Interfața comitet, președinție și secretariat | 1 |Buget | APS,PDB,AAR,BIP,RAL – Pregătire – urmărire - raportare | 1,5 |Program: Primirea, selectarea și atribuirea proiectelor, angajamente financiare și juridice |Pregătirea cererilor de propuneri | 2 |Primirea și evaluarea propunerilor/programelor multianuale și anuale | (cuprinde, în egală măsură, personalul indicat la 12, 13, 14 și 15) | 10 |Deciziile de atribuire | 0,5 |Angajament financiar | Pregătirea, urmărirea și închiderea tuturor angajamentelor financiare + rectificările ulterioare | 2 |Angajament juridic | Pregătirea, semnarea și închiderea tuturor angajamentelor juridice + modificările ulterioare | 4 |Program: controlul proiectelor |Plăți - inițiere | Pregătirea și prelucrarea tuturor prefinanțărilor, plăților intermediare și finale (inclusiv documentele suport pentru verificare) | 5 |Controlul proiectelor | Primirea și evaluarea rapoartelor; cereri de informații, proiecte de vizite | 20 |Contracte, control și audit |Verificarea ex-ante a tranzacțiilor, instituirea de standarde de control | Instituirea de standarde de control adecvate | 3 |Sistem de audit | Instituirea și controlul sistemului de audit al statelor membre (gestiune repartizată) | 10 |Audit financiar | Audit ex-post al cheltuielilor / al executării | 8 |Audit intern | Verificarea conformității cu ICS | 3 |Proceduri de atribuire a contractelor | Redactare proceduri și autorizarea procedurilor de atribuire a contractelor pentru proiecte și asistență tehnică (evaluare, studii …), inclusiv JPC, helpdesk proceduri de atribuire a contractelor | 8 |Rapoarte | Raportul ordonatorului, rapoarte anuale de activitate, relațiile cu Curtea de Conturi … | 2 |Servicii suport |Clasificare și arhivare | Baze de date, clasificare pe suport digital și pe hârtie | 3 |Evaluarea programului | Evaluare ex-ante – pe termen mediu - finală | 3 |Sprijin informatic | Dezvoltarea instrumentelor informatice specifice legate de control și punere în aplicare | 4 |Cheltuieli generale |Administrare (cheltuieli generale) | CIS, traduceri, HRM, logistică … | 21 |126 |8.2.3. Originea resurselor umane (statutare)În cazul în care se indică mai multe origini, se precizează numărul posturilor corespunzătoare fiecăreia dintre acestea.X( Posturi alocate în prezent pentru gestionarea programului care urmează să fie înlocuite sau prelungite( Posturi prealocate în cadrul exercițiului financiar SPA/PPB pentru anul n( Posturi care urmează să fie solicitate în cadrul următoarei proceduri SPA/PPB( Posturi care urmează să fie redistribuite pe baza resurselor existente în cadrul serviciului în cauză (redistribuire internă)( Posturi necesare pentru anul n, dar care nu sunt prevăzute în exercițiul SPA/PPB al exercițiului financiar în cauzăNecesarul de resurse umane și administrative va fi acoperit din sumele care ar putea fi alocate direcției generale gestionare în cadrul procedurii de alocare anuale, în funcție de constrângerile bugetare existente.8.2.4. Alte cheltuieli administrative incluse în suma de referință ( XX 01 04/05 - Cheltuieli de gestiune administrativă )milioane EUR (cu 3 zecimale)Linia bugetară | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | TOTAL |Fondul european pentru refugiați |1 Asistență tehnică și administrativă (inclusiv costurile cu personalul aferente) |Alt tip de asistență tehnică și administrativă |Statistici azil, schimburi de informații, reuniuni tematice, proiecte internet, gestiune administrativă și financiară informatizată, inclusiv pentru dezvoltarea și întreținerea sistemelor de gestiune informatizată. | 0,250 | 0,250 | 0,250 | 0,250 | 1,000 |Studii (inclusiv evaluare) | 0,200 | 0,200 | 0,150 | 0,100 | 0,650 |Reuniuni ale experților | 0,050 | 0,050 | 0,050 | 0,050 | 0,200 |Publicații și informare | 0,000 | 0,000 | 0,050 | 0,100 | 0,150 |Total | 0,500 | 0,500 | 0,500 | 0,500 | 2,000 |Măsuri de urgență |1 Asistență tehnică și administrativă (inclusiv costurile cu personalul aferente) |Alt tip de asistență tehnică și administrativă |Statistici azil, reuniuni tematice, proiecte internet, gestiune administrativă și financiară informatizată, inclusiv pentru dezvoltarea și întreținerea sistemelor de gestiune informatizată. | 0,110 | 0,110 | 0,110 | 0,110 | 0,440 |Studii (inclusiv evaluare) | 0,080 | 0,080 | 0,080 | 0,080 | 0,320 |Reuniuni ale experților |Publicații și informare | 0,010 | 0,010 | 0,010 | 0,010 | 0,040 |Total | 0,200 | 0,200 | 0,200 | 0,200 | 0,800 |8.2.5. Costul resurselor umane și costuri conexe ne incluse în suma de referințămilioane EUR (cu 3 zecimale)Tip de resurse umane | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | Total |Funcționari și agenți temporari (XX 01 01) | 10,98 | 12,08 | 13,05 | 13,18 | 49,29 |Personal finanțat prin articolul XX 01 02 (auxiliari, END, agenți contractuali etc.) (se indică linia bugetară) | 1,70 | 1,95 | 2,07 | 2,20 | 7,92 |Costul total al resurselor umane și costuri conexe (care NU sunt incluse în suma de referință) | 12,680 | 14,030 | 15,120 | 15,380 | 57,210 |Calcul – Funcționari și agenți temporariSe face trimitere la punctul 8.2.1, dacă este cazulFiecare ENI evaluat la 122 000 € pe ENI.Calcul – Personal finanțat în temeiul articolului XX 01 02Se face trimitere la punctul 8.2.1, dacă este cazulFiecare ENI evaluat la 122 000 € pe ENI.8.2.6 Alte cheltuieli administrative neincluse în suma de referință milioane EUR (cu 3 zecimale) |2010 | 2011 | 2012 | 2013 | TOTAL |XX 01 02 11 01 – Misiuni | 0,243 | 0,248 | 0,253 | 0,258 | 1,002 |XX 01 02 11 02 – Reuniuni și conferințe |XX 01 02 11 03 – Comitete | 0,518 | 0,528 | 0,539 | 0,550 | 2,135 |XX 01 02 11 04 - Studii și consultări |XX 01 02 11 05 - Sisteme de informații |2. Total alte cheltuieli de gestiune (XX 01 02 11) | 0,761 | 0,776 | 0,792 | 0,808 | 3,137 |3 Alte cheltuieli de natură administrativă (precizați indicând linia bugetară) |Totalul cheltuielilor administrative altele decât cele pentru resursele umane și costurile conexe (care NU sunt incluse în suma de referință) | 11,993 | 13,197 | 14,184 | 14,416 | 68,015 |[pic][pic][pic][1] JO L 144, 6.6.2007, p. 1-21.[2] JO C […], […], p. […].[3] JO C […], […], p. […].[4] JO C […], […], p. […].[5] Avizul Parlamentului European din […] și Decizia Consiliului din […].[6] COM(2008) 360 final.[7] JO L 144, 6.6.2007, p. 1.[8] Credite diferențiate.[9] A se vedea punctele 19 și 24 din Acordul interinstituțional.[10] JO L 144, 6.6.2007, p. 1-21.[11] Ale căror costuri NU sunt acoperite de suma de referință.[12] Ale căror costuri NU sunt acoperite de suma de referință.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 7.6.2016
            COM(2016) 368 final
            2016/0169(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            de autorizare a anumitor state membre să accepte, în interesul Uniunii Europene, aderarea Kazahstanului la Convenția de la Haga din 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               •Motivele și obiectivele propunerii

                  Obiectivul Convenției de la Haga din 25 octombrie 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii (denumită în continuare „Convenția din 1980”), ratificată până în prezent de 93 de țări, inclusiv de toate statele membre ale UE, este de a restabili statu-quo-ul prin înapoierea imediată a copiilor deplasați sau reținuți ilicit, prin intermediul unui sistem de cooperare între autoritățile centrale desemnate de părțile contractante.

                  Întrucât prevenirea răpirii copiilor este o parte esențială a politicii UE de promovare a drepturilor copilului, Uniunea Europeană întreprinde acțiuni la nivel internațional pentru a îmbunătăți aplicarea Convenției din 1980 și încurajează țările terțe să adere la convenție.

                  La 3 iunie 2013, Kazahstan și-a depus instrumentul de aderare la Convenția din 1980. Convenția a intrat în vigoare în Kazahstan la 1 septembrie 2013.

                  Conform articolului 38 alineatul (4) din Convenția din 1980, aceasta se aplică între statul care aderă și statele contractante care vor fi declarat că acceptă această aderare.

                  Întrucât problema răpirii internaționale de copii intră în sfera competenței externe exclusive a Uniunii Europene, decizia privind acceptarea de către statele membre a aderării Kazahstanului la convenție trebuie luată la nivelul UE printr-o decizie a Consiliului. Prin urmare, statele membre ar trebui să depună declarația de acceptare a aderării Kazahstanului în interesul Uniunii Europene.

                  Existența competenței exclusive a UE în ceea ce privește acceptarea aderării unui stat terț la Convenția din 1980 a fost confirmată de Curtea de Justiție a Uniunii Europene, care a fost consultată la inițiativa Comisiei.

                  La 14 octombrie 2014, prin Avizul 1/13 al Curții de Justiție a Uniunii Europene s-a confirmat că acceptarea aderării unui stat terț la Convenția de la Haga din 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii ține de competența exclusivă a Uniunii Europene.

                  Curtea a insistat asupra nevoii de uniformitate la nivelul UE în acest domeniu, în vederea evitării unei geometrii variabile între statele membre. Obiectivul prezentei decizii este de a asigura intrarea în vigoare a Convenției din 1980 între Kazahstan și toate statele membre ale UE.

               •Coerența cu dispozițiile existente în domeniul de politică vizat

                  În ceea ce privește răpirea copiilor de către unul dintre părinți, Convenția de la Haga din 1980 este contrapartea internațională a Regulamentului nr. 2201/2003 al Consiliului (cunoscut sub denumirea de „Regulamentul Bruxelles IIa”), care reprezintă piatra de temelie a cooperării judiciare în cadrul UE în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești
                     1
                  .

                  Unul dintre obiectivele principale ale regulamentului este acela de a descuraja răpirile de copii între statele membre prin stabilirea de proceduri pentru a asigura înapoierea imediată a copilului în statul membru în care își are reședința obișnuită. În acest scop, Regulamentul Bruxelles IIa include, la articolul 11, procedura prevăzută în Convenția de la Haga din 1980 și o completează prin clarificarea unor aspecte ale acesteia, în special în ceea ce privește ascultarea copilului, perioada de timp necesară pentru a pronunța o hotărâre după depunerea unei cereri de înapoiere și motivele de refuz al înapoierii copilului. Regulamentul introduce, de asemenea, dispoziții care reglementează situațiile în care în state membre diferite se pronunță hotărâri contradictorii de înapoiere și de refuz al înapoierii.

                  La nivel internațional, Uniunea Europeană sprijină aderarea statelor terțe la Convenția din 1980 pentru ca statele sale membre să se bazeze pe un cadru juridic comun atunci când tratează cazurile de răpiri internaționale de copii.

                  La 21 decembrie 2011, Comisia a adoptat 8 propuneri de decizii ale Consiliului de acceptare a aderării la Convenția de la Haga din 1980 privind răpirea internațională de copii a 8 țări terțe (Maroc, Singapore, Federația Rusă, Albania, Andorra, Seychelles, Gabon și Armenia)
                     2
                  .

                  Între iunie și decembrie 2015, Consiliul Uniunii Europene a adoptat 7 decizii
                     3
                   pe baza propunerilor menționate anterior.

                  Prezenta propunere vizează o țară terță (Kazahstan) care a aderat la Convenția din 1980 după adoptarea propunerilor din 2011.

               •Coerența cu alte politici ale Uniunii

                  Pe lângă obiectivul general al dezvoltării cooperării judiciare în materie civilă care are implicații transfrontaliere, în temeiul articolului 81 din TFUE, prezenta propunere are legătură și cu obiectivul consacrat la articolul 3 din Tratatul privind Uniunea Europeană de a proteja drepturile copilului. Sistemul prevăzut de Convenția de la Haga din 1980 vizează protejarea copilului de efectele dăunătoare ale unei răpiri parentale și asigurarea faptului că respectivul copil poate menține contactul cu ambii părinți, de exemplu prin protejarea exercitării efective a drepturilor de vizitare.

                  Propunerea este, de asemenea, în concordanță cu promovarea utilizării medierii în soluționarea litigiilor familiale transfrontaliere. Directiva privind anumite aspecte ale medierii în materie civilă și comercială
                     4
                   se aplică, printre altele, dreptului familiei în spațiul judiciar european comun. Convenția de la Haga din 1980 încurajează, de asemenea, soluționarea pe cale amiabilă a litigiilor familiale. Unul dintre ghidurile de bune practici elaborate în temeiul Convenției de la Haga din 1980, care este publicat de Conferința de la Haga privind dreptul internațional privat, este consacrat utilizării medierii pentru soluționarea litigiilor familiale internaționale legate de copii care intră în domeniul de aplicare al convenției. La inițiativa Comisiei Europene, acest ghid a fost tradus în toate limbile UE, în afara englezei și francezei, precum și în arabă, pentru a sprijini dialogul cu statele care nu au ratificat încă această convenție și pentru a contribui la găsirea, împreună cu țările care nu au ratificat convenția
                     5
                  , a unor modalități concrete de soluționare a problemelor legate de răpirea internațională de copii.

               2.TEMEIUL JURIDIC, SUBSIDIARITATEA ȘI PROPORȚIONALITATEA

               •Temeiul juridic

                  Dat fiind că decizia se referă la un acord internațional, temeiul juridic aplicabil este articolul 218 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, coroborat cu articolul 81 alineatul (3). Consiliul hotărăște în unanimitate, după consultarea Parlamentului European.

                  Regatului Unit și Irlandei le revin obligații în temeiul Regulamentului (CE) nr. 2201/2003 și, în consecință, acestea participă la adoptarea și la aplicarea prezentei decizii.

                  În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul nr. 22 privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale.

                  •
                        Subsidiaritatea

                  Inițiativa intră în sfera competenței exclusive a UE în conformitate cu articolul 3 alineatul (2) din TFUE, astfel cum s-a confirmat prin Avizul 1/13 al Curții de Justiție a Uniunii Europene. În consecință, principiul subsidiarității nu se aplică.

               •Proporționalitatea

                  Prezenta propunere este elaborată pe modelul deciziilor Consiliului adoptate deja pe aceeași temă și nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivului ce constă în întreprinderea unei acțiuni coerente la nivelul UE în ceea ce privește răpirea internațională de copii, asigurându-se că toate statele membre ale UE acceptă aderarea Kazahstanului la Convenția de la Haga din 1980 într-un anumit interval de timp.

               3.REZULTATELE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRILOR IMPACTULUI

               •Consultări cu părțile interesate

                  Pentru ca UE să ia o decizie în cunoștință de cauză cu privire la acceptarea sau neacceptarea aderării unei anumite țări terțe la Convenția din 1980, este necesar să se efectueze o muncă pregătitoare adecvată.

                  În cadrul unei reuniuni a experților din 20 ianuarie 2015, Comisia și statele membre ale UE au convenit asupra unui set de criterii de referință pentru a evalua situația țării terțe care a aderat la convenție. Din consultarea cu statele membre și din discuțiile care au avut loc în cadrul unei reuniuni a experților din 15 ianuarie 2016 reiese că, în această etapă, nu există obiecții din partea statelor membre cu privire la acceptarea aderării Kazahstanului la Convenția din 1980.

               •Obținerea și utilizarea expertizei

                  Informațiile relevante privind nivelul de punere în aplicare a convenției în Kazahstan au fost colectate din mai multe surse. În primul rând, au fost colectate informații de către delegația UE în Kazahstan, în special cu privire la adoptarea legislației de punere în aplicare, la funcționarea autorității centrale, la procedura de executare în cazurile de răpire de copii și la posibilitatea ca străinii să aibă acces la asistență juridică. Rezultatele verificării au fost satisfăcătoare și, chiar dacă există unele motive de îngrijorare cu privire la dificultatea localizării unui copil într-un teritoriu atât de vast, acestea nu sunt de natură să împiedice acceptarea aderării Kazahstanului.

                  Statele membre au colectat, la rândul lor, informații privind situația din Kazahstan, iar rezultatul a fost discutat în cadrul reuniunii experților din 15 ianuarie 2016.

                  Informații suplimentare au fost primite de la Biroul permanent al Conferinței de la Haga de drept internațional privat. Kazahstanul a colaborat îndeaproape cu UNICEF în ceea ce privește punerea în aplicare a Convenției din 1980. Au fost elaborate orientări privind punerea în aplicare a convenției. Sub auspiciile UNICEF, a fost planificat un schimb de cunoștințe între autoritățile kazahe /judecătorii kazahi și judecători din alte state contractante la Convenția din 1980, pentru a discuta rolul pe care îl au judecătorii în punerea în aplicare și aplicarea Convenției din 1980 și a dispozițiilor relevante ale legislației naționale. În plus, Kazahstan a desemnat un judecător care să facă parte din Rețeaua Internațională a Judecătorilor de la Haga. În octombrie 2015, secretarul general al Conferinței de la Haga de drept internațional privat s-a întâlnit cu autoritatea centrală și a fost informat cu privire la faptul că profilul de țară era în curs de pregătire și că legislația de punere în aplicare era deja în vigoare. În noiembrie 2015, a fost organizat în Kazahstan un seminar regional de trei zile cu Tadjikistanul, Turkmenistanul, Rusia și Belarus, care a promovat principalele convenții de la Haga, inclusiv Convenția din 1980. În opinia Biroului permanent al Conferinței de la Haga de drept internațional privat, Kazahstanul este un stat motivat, care depune eforturi susținute în vederea punerii în aplicare adecvate a Convenției din 1980.

                   •
                        Evaluarea impactului

                  Prezenta propunere nu are un impact economic, social sau de mediu semnificativ care să necesite efectuarea unei evaluări a impactului în cadrul Orientărilor Comisiei privind o mai bună legiferare. La fel ca în cazul celor 7 decizii ale Consiliului adoptate deja în 2015 privind acceptarea aderării anumitor state terțe la Convenția de la Haga din 1980, nu este necesară o evaluare a impactului pentru prezenta propunere, având în vedere natura prezentului act legislativ. Într-adevăr, nu există alte opțiuni decât o decizie a Consiliului pentru acceptarea aderării unui stat terț la Convenția din 1980.

                  Cu toate acestea, Comisia și statele membre au efectuat în comun, în conformitate cu cele de mai sus, o evaluare ce vizează în mod specific situația din Kazahstan, pentru a verifica dacă acest stat este capabil să pună în aplicare în mod satisfăcător Convenția din 1980.

                  4.
                        IMPLICAȚIILE BUGETARE

                  Decizia propusă nu are implicații bugetare.

               5.ALTE ELEMENTE

               •Planurile de punere în aplicare și mecanismele de monitorizare, evaluare și raportare

                  Având în vedere faptul că propunerea se referă numai la autorizarea statelor membre de a accepta aderarea Kazahstanului la Convenția din 1980, monitorizarea punerii în aplicare a acesteia este limitată la respectarea de către statele membre a textului declarației, precum și a termenului pentru depunerea acesteia și pentru notificarea Comisiei cu privire la depunere, astfel cum s-a stabilit în decizia Consiliului.

               2016/0169 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               de autorizare a anumitor state membre să accepte, în interesul Uniunii Europene, aderarea Kazahstanului la Convenția de la Haga din 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 81 alineatul (3), coroborat cu articolul 218,

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               având în vedere avizul Parlamentului European
                  6
               ,

               întrucât:

               (1)Printre obiectivele pe care și le-a stabilit Uniunea Europeană se numără promovarea protecției drepturilor copilului, așa cum se prevede la articolul 3 din Tratatul privind Uniunea Europeană. Măsurile de protecție a copiilor împotriva deplasării sau reținerii ilicite reprezintă o parte esențială a acestei politici.

               (2)Uniunea a adoptat Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului
                  7
                („Regulamentul Bruxelles IIa”), care urmărește protejarea copiilor împotriva efectelor dăunătoare ale unei deplasări sau rețineri ilicite și stabilirea de proceduri în vederea asigurării înapoierii imediate a copiilor în statul în care își au reședința obișnuită, precum și în vederea garantării protecției drepturilor de vizitare și a drepturilor privind încredințarea.

               (3)Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 completează și consolidează Convenția de la Haga din 25 octombrie 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii („Convenția de la Haga din 1980”), care stabilește, la nivel internațional, un sistem de obligații și de cooperare între statele contractante și între autoritățile centrale și urmărește să asigure înapoierea imediată a copiilor deplasați sau reținuți ilicit.

               (4)Toate statele membre ale Uniunii sunt parte la Convenția de la Haga din 1980.

               (5)Uniunea încurajează statele terțe să adere la Convenția de la Haga din 1980 și sprijină punerea în aplicare corectă a Convenției de la Haga din 1980, prin participarea alături de statele membre, printre altele, la comisiile speciale organizate periodic de Conferința de la Haga de drept internațional privat.

               (6)Se poate considera că un cadru juridic comun aplicabil între statele membre ale Uniunii și statele terțe oferă cea mai bună soluție pentru cazurile delicate de răpire internațională de copii.

               (7)Convenția de la Haga din 1980 prevede că aceasta se aplică în raporturile dintre statul care aderă și statele contractante care vor fi declarat că acceptă această aderare.

               (8)Convenția de la Haga din 1980 nu permite organizațiilor de integrare economică regională, precum Uniunea, să devină parte la aceasta. Prin urmare, Uniunea nu poate să adere la convenția menționată și nici să depună o declarație de acceptare a unui stat care aderă.

               (9)În temeiul Avizului 1/13 al Curții de Justiție a Uniunii Europene, declarațiile de acceptare făcute în conformitate cu Convenția de la Haga din 1980 țin de competența externă exclusivă a Uniunii.

               (10)La 3 iunie 2013, Kazahstanul și-a depus instrumentul de aderare la Convenția de la Haga din 1980. Convenția menționată a intrat în vigoare în cazul Kazahstanului la 1 septembrie 2013.

               (11)Numai Regatul Țărilor de Jos a acceptat deja aderarea Kazahstanului la Convenția de la Haga din 1980. O evaluare a situației din Kazahstan a condus la concluzia că acele state membre care nu au acceptat încă aderarea Kazahstanului sunt în măsură să accepte, în interesul Uniunii, aderarea Kazahstanului în conformitate cu dispozițiile Convenției de la Haga din 1980.

               (12)Prin urmare, statele membre care nu au acceptat încă aderarea Kazahstanului ar trebui să fie autorizate să o accepte, în interesul Uniunii, și să își depună declarațiile de acceptare a aderării Kazahstanului în conformitate cu dispozițiile prezentei decizii. Regatul Țărilor de Jos a acceptat deja aderarea Kazahstanului la Convenția de la Haga din 1980 și, prin urmare, nu trebuie să depună o nouă declarație de acceptare, deoarece declarația existentă rămâne valabilă în temeiul dreptului internațional public.

               (13)Regatului Unit și Irlandei le revin obligații în temeiul Regulamentului (CE) nr. 2201/2003 și, în consecință, acestea participă la adoptarea și la aplicarea prezentei decizii.

               (14)În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul nr. 22 privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               1.
                     Statele membre care nu au făcut încă acest lucru sunt autorizate, prin prezenta decizie, să accepte aderarea Kazahstanului la Convenția de la Haga din 25 octombrie 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii („Convenția de la Haga din 1980”), în interesul Uniunii.

               2.
                     Statele membre menționate la alineatul (1) depun cel târziu la …* o declarație de acceptare a aderării Kazahstanului la Convenția de la Haga din 1980, în interesul Uniunii, formulată astfel:

               „[Denumirea completă a STATULUI MEMBRU] declară că acceptă aderarea Kazahstanului la Convenția de la Haga din 25 octombrie 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii, în conformitate cu Decizia (UE) 2016/…** a Consiliului.”

               3.
                     Fiecare stat membru informează Consiliul și Comisia în legătură cu depunerea declarației sale și transmite Comisiei textul declarației în termen de două luni de la depunerea acesteia.

               Articolul 2

               Statele membre care și-au depus declarația de acceptare a aderării Kazahstanului la Convenția de la Haga din 1980 înainte de data adoptării prezentei decizii nu fac noi declarații.

               Articolul 3

               Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

               Articolul 4

               Prezenta decizie se adresează tuturor statelor membre, cu excepția Regatului Țărilor de Jos și Regatului Danemarcei.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)
                  JO L 338, 23.12.2003, p. 31.

                     (2)
                  COM (2011) 904, 908, 909, 911, 912, 915, 916, 917, adoptate la 21.12.2011.

                     (3)
                  DECIZIA (UE) 2015/1023 A CONSILIULUI din 15.6.2015; DECIZIA (UE) 2015/1024 A CONSILIULUI din 15 iunie 2015; DECIZIA (UE) 2015/2354 A CONSILIULUI din 10 decembrie 2015; DECIZIA (UE) 2015/2355 A CONSILIULUI din 10 decembrie 2015; DECIZIA (UE) 2015/2356 A CONSILIULUI din 10 decembrie 2015; DECIZIA (UE) 2015/2357 A CONSILIULUI din 10 decembrie 2015; DECIZIA (UE) 2015/2358 A CONSILIULUI din 10 decembrie 2015. Decizia cu privire la Gabon este suspendată temporar până la numirea de către Gabon a autorității centrale care trebuie desemnată în temeiul articolului 6 din convenție.

                     (4)
                  Directiva 2008/52/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2008 privind anumite aspecte ale medierii în materie civilă și comercială (JO L 136, 24 mai 2008, p. 3).

                     (5)

                     https://assets.hcch.net/upload/mediation_ro.pdf

                     (6)
                  JO C , , p. .

                     (7)
                  Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 (JO L 338, 23.12.2003, p. 1).