               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 3.10.2016
            COM(2016) 629 final
            2016/0306(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind semnarea, în numele Uniunii Europene, a Acordului sub forma unui schimb de scrisori între Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei în temeiul articolului XXIV alineatul (6) și al articolului XXVIII din Acordul General pentru Tarife și Comerț (GATT) 1994, referitor la modificarea concesiilor din lista de angajamente a Republicii Croația în cursul procesului său de aderare la Uniunea Europeană

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               •Motivele și obiectivele propunerii

               Odată cu aderarea Republicii Croația, Uniunea Europeană și-a extins uniunea vamală. Prin urmare, Uniunea Europeană a fost obligată, conform normelor Organizației Mondiale a Comerțului (OMC) [articolul XXIV alineatul (6) din GATT 1994], să deschidă negocieri cu membrii OMC care au drepturi de negociere în ceea ce privește lista de angajamente tarifare a Croației pentru a ajunge în cele din urmă la un acord referitor la o ajustare compensatorie. O astfel de ajustare este necesară în cazul în care adoptarea regimului tarifar extern al UE duce la creșterea tarifelor peste nivelul pe care statul aderent s-a angajat să îl respecte în cadrul OMC.

               La 15 iulie 2013, Consiliul a autorizat Comisia să deschidă negocieri în temeiul articolului XXIV alineatul (6) din GATT 1994. Comisia a negociat cu membrii OMC, deținători de drepturi de negociere, cu privire la retragerea unor concesii specifice legate de retragerea listei de angajamente a Republicii Croația în cursul procesului său de aderare la Uniunea Europeană.

               Negocierile cu Republica Federativă a Braziliei au condus la un proiect de acord sub forma unui schimb de scrisori, care a fost parafat la 12 iulie 2016 la Geneva (denumit în continuare „acordul”). În consecință, Comisia Europeană propune Consiliului să autorizeze semnarea acordului.

               •Coerența cu dispozițiile existente în domeniul de politică vizat

                  Propunerea este în concordanță cu practica UE urmată în cadrul extinderilor anterioare ale UE.

               •Coerența cu alte politici ale Uniunii

                  Propunerea urmează practica UE, care este în concordanță cu acțiunea externă și cu politicile industriale și agricole ale UE.

               2.TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE

               •Temeiul juridic

                  Articolul 207 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), coroborat cu articolul 218 alineatul (5) din TFUE pentru semnarea acordurilor internaționale.

               •Subsidiaritatea (pentru competența neexclusivă)

               Propunerea este de competența exclusivă a Uniunii, în conformitate cu articolul 3 alineatul (1) litera (e) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene. În consecință, principiul subsidiarității nu se aplică.

               •Proporționalitatea

               Republica Federativă a Braziliei a fost afectată de retragerea concesiilor Croației. Ajustările compensatorii nu depășesc drepturile Braziliei în această privință. Propunerea respectă principiul proporționalității.

               •Alegerea instrumentului

               În temeiul articolului 218 alineatul (5) din TFUE, este necesară o decizie a Consiliului de autorizare a semnării acordului.

               3.CONSULTĂRI CU PĂRȚILE INTERESATE

               •Consultări cu părțile interesate

                  Consiliul (Comitetul pentru politică comercială) a fost consultat periodic cu privire la conținutul și la progresul negocierilor. Parlamentul European (Comisia INTA) a fost informat în acest sens.

               4.IMPLICAȚIILE BUGETARE

                  A se vedea fișa financiară.

               5.ALTE ELEMENTE

               •Planuri de punere în aplicare

               Comisia propune Consiliului ca Acordul sub forma unui schimb de scrisori cu Republica Federativă a Braziliei să fie semnat în numele Uniunii. În paralel, se transmite Consiliului și o propunere separată de încheiere a acestui acord.

               Rezultatele acordului sunt după cum urmează:

               Se adaugă 4 766 de tone la atribuirea pentru Brazilia în cadrul contingentului tarifar al UE „Bucăți congelate de cocoși și de găini din specia Gallus domesticus”, pozițiile tarifare 0207.14.10, 0207.14.50 și 0207.14.70, menținând rata actuală aplicabilă în cadrul contingentului de 0 %.

               Se adaugă 610 tone la atribuirea pentru Brazilia în cadrul contingentului tarifar al UE „Bucăți congelate de curcani și de curci”, pozițiile tarifare 0207.27.10, 0207.27.20 și 0207.27.80, menținând rata actuală aplicabilă în cadrul contingentului de 0 %.

               Se adaugă 36 000 de tone în cadrul părții erga omnes din contingentul tarifar al UE „Zahăr brut din trestie de zahăr, destinat rafinării”, pozițiile tarifare 1701.13.10 și 1701.14.10, menținând rata actuală aplicabilă în cadrul contingentului de 98 EUR/tonă.

               Se adaugă 78 000 de tone la atribuirea pentru Brazilia în cadrul contingentului tarifar al UE „Zahăr brut din trestie de zahăr, destinat rafinării”, pozițiile tarifare 1701.13.10 și 1701.14.10, menținând rata actuală aplicabilă în cadrul contingentului de 98 EUR/tonă.

               În ceea ce privește volumul de 78 000 de tone alocat Braziliei în cadrul contingentului tarifar al UE „Zahăr brut din trestie de zahăr, destinat rafinării”, pozițiile tarifare 1701.13.10 și 1701.14.10, fără a aduce atingere limitei ratei aplicabile în cadrul contingentului de 98 EUR/tonă, UE va aplica în mod autonom:

               –în timpul primilor șase ani în care acest volum este disponibil, o rată aplicabilă în cadrul contingentului de nu mai mult de 11 EUR/tonă și

               –în cel de-al șaptelea an în care acest volum este disponibil, o rată aplicabilă în cadrul contingentului de nu mai mult de 54 EUR/tonă.

               Comisia va adopta regulamente de punere în aplicare pentru a extinde și a gestiona contingentele relevante, în temeiul articolului 187 litera (a) din Regulamentul privind organizarea comună unică a piețelor (OCP) [Regulamentul (CE) nr. 1308/2013].

               Aceste măsuri de punere în aplicare sunt în curs de pregătire în paralel cu prezenta propunere.

               2016/0306 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind semnarea, în numele Uniunii Europene, a Acordului sub forma unui schimb de scrisori între Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei în temeiul articolului XXIV alineatul (6) și al articolului XXVIII din Acordul General pentru Tarife și Comerț (GATT) 1994, referitor la modificarea concesiilor din lista de angajamente a Republicii Croația în cursul procesului său de aderare la Uniunea Europeană

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 alineatul (4) primul paragraf coroborat cu articolul 218 alineatul (5),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)La 15 iulie 2013, Consiliul a autorizat Comisia să deschidă negocieri cu anumite alte state membre ale Organizației Mondiale a Comerțului în temeiul articolului XXIV alineatul (6) din Acordul General pentru Tarife și Comerț 1994 (denumit în continuare „GATT 1994”), în cursul procesului de aderare la Uniune a Republicii Croația.

               (2)Negocierile au fost conduse de Comisie în conformitate cu directivele de negociere adoptate de Consiliu.

               (3)Respectivele negocieri s-au încheiat și, la 12 iulie 2016, a fost parafat un Acord sub forma unui schimb de scrisori între Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei în temeiul articolului XXIV alineatul (6) și al articolului XXVIII din GATT 1994, referitor la modificarea concesiilor din lista de angajamente a Republicii Croația în cursul procesului său de aderare la Uniune.

               (4)Acordul ar trebui să fie semnat,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Este autorizată semnarea, în numele Uniunii, a Acordului sub forma unui schimb de scrisori între Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei, în temeiul articolului XXIV alineatul (6) și al articolului XXVIII din GATT 1994, referitor la modificarea concesiilor din lista de angajamente a Republicii Croația în cursul procesului său de aderare la Uniunea Europeană, sub rezerva încheierii acordului respectiv
                  1
               .

               Articolul 2

               Președintele Consiliului este autorizat să desemneze persoana împuternicită (persoanele împuternicite) să semneze acordul în numele Uniunii.

               Articolul 3

               Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                        FIȘĂ FINANCIARĂ

                        DATA:

                        1.

                        LINIE BUGETARĂ:

                        Capitolul 12 – Taxe vamale și alte taxe

                        2.

                        TITLU:

                        Propunere de decizie a Consiliului privind semnarea Acordului sub forma unui schimb de scrisori între Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei în temeiul articolului XXIV alineatul (6) și al articolului XXVIII din Acordul General pentru Tarife și Comerț (GATT) 1994, referitor la modificarea concesiilor din lista de angajamente a Republicii Croația în cursul procesului său de aderare la Uniunea Europeană

                        3.

                        TEMEI JURIDIC:

                        Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolele 207 și 218.

                        4.

                        OBIECTIVE:

                        Autorizarea semnării Acordului sub forma unui schimb de scrisori între Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei.

                        5.

                        IMPLICAȚII FINANCIARE

                        EXERCIȚIUL FINANCIAR ÎN CURS 2016
                           (milioane EUR)

                        EXERCIȚIUL FINANCIAR URMĂTOR 2017

                        (milioane EUR)

                         EXERCIȚIUL FINANCIAR 2018

                        (milioane EUR)

                        5.0

                        CHELTUIELI

                        -
                              DIN BUGETUL UE
                           (RESTITUIRI/INTERVENȚII)

                        -
                              DIN BUGETELE AUTORITĂȚILOR NAȚIONALE

                        -
                              ALTELE

                           -

                           -

                           -

                        5.1

                        VENITURI

                        -
                              RESURSE PROPRII ALE UE
                           (TAXE/TAXE VAMALE)

                        -
                              LA NIVEL NAȚIONAL

                           4,4

                           4,4

                           4,4

                        2016

                        2017

                        2018

                        5.0.1

                        CHELTUIELI ESTIMATE

                        5.1.1

                        VENITURI ESTIMATE

                        4,4

                        4,4

                        4,4

                        5.2

                        METODA DE CALCUL: volumele multiplicate cu rata taxei aplicabile în cadrul contingentului

                        6.0

                        POATE FI FINANȚAT PROIECTUL DIN CREDITE ÎNSCRISE ÎN CAPITOLUL CORESPUNZĂTOR DIN BUGETUL ACTUAL?

                        NU

                        6.1

                        POATE FI FINANȚAT PROIECTUL PRIN TRANSFER ÎNTRE CAPITOLELE BUGETULUI ACTUAL?

                        NU

                        6.2

                        VA FI NECESAR UN BUGET SUPLIMENTAR?

                        NU

                        6.3

                        VOR TREBUI INCLUSE CREDITE ÎN BUGETELE VIITOARE?

                        NU

                        OBSERVAȚII:

                     (1)
                  Textul acordului se va publica împreună cu decizia privind încheierea acestuia.

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 3.10.2016
            COM(2016) 629 final
            ANEXĂ
            la
            Propunerea de Decizie a Consiliului
            privind semnarea, în numele Uniunii Europene, a Acordului sub forma unui schimb de scrisori între Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei în temeiul articolului XXIV alineatul (6) și al articolului XXVIII din Acordul General pentru Tarife și Comerț (GATT) 1994, referitor la modificarea concesiilor din lista de angajamente a Republicii Croația în cursul procesului său de aderare la Uniunea Europeană

               ACORD SUB FORMA UNUI SCHIMB DE SCRISORI

               între Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei în temeiul articolului XXIV alineatul (6) și al articolului XXVIII din Acordul General pentru Tarife și Comerț (GATT) 1994, referitor la modificarea concesiilor din lista de angajamente a Republicii Croația în cadrul procesului său de aderare la Uniunea Europeană

               A. Scrisoare din partea Uniunii Europene

               Stimată doamnă/Stimate domn,

               În urma negocierilor purtate în temeiul articolului XXIV alineatul (6) și al articolului XXVIII din Acordul General pentru Tarife și Comerț 1994 (GATT) referitor la modificarea listei de angajamente a Republicii Croația în cadrul procesului său de aderare la Uniunea Europeană, am onoarea să propun următoarele:

               Uniunea Europeană va include în lista sa de angajamente, pentru teritoriul vamal al UE 28, concesiile cuprinse în lista de angajamente a UE 27, cu următoarele modificări:

               Se adaugă 4 766 de tone la atribuirea pentru Brazilia în cadrul contingentului tarifar al UE „Bucăți congelate de cocoși și de găini din specia Gallus domesticus”, pozițiile tarifare 0207.14.10, 0207.14.50 și 0207.14.70, menținând rata actuală aplicabilă în cadrul contingentului de 0 %.

               Se adaugă 610 tone la atribuirea pentru Brazilia în cadrul contingentului tarifar al UE „Bucăți congelate de curcani și de curci”, pozițiile tarifare 0207.27.10, 0207.27.20 și 0207.27.80, menținând rata actuală aplicabilă în cadrul contingentului de 0 %.

               Se adaugă 36 000 de tone în cadrul părții erga omnes din contingentul tarifar al UE „Zahăr brut din trestie de zahăr, destinat rafinării”, pozițiile tarifare 1701.13.10 și 1701.14.10, menținând rata actuală aplicabilă în cadrul contingentului de 98 EUR/tonă.

               Se adaugă 78 000 de tone la atribuirea pentru Brazilia în cadrul contingentului tarifar al UE „Zahăr brut din trestie de zahăr, destinat rafinării”, pozițiile tarifare 1701.13.10 și 1701.14.10, menținând rata actuală aplicabilă în cadrul contingentului de 98 EUR/tonă.

               În ceea ce privește volumul de 78 000 de tone alocat Braziliei în cadrul contingentului tarifar al UE „Zahăr brut din trestie de zahăr, destinat rafinării”, pozițiile tarifare 1701.13.10 și 1701.14.10, fără a aduce atingere limitei ratei aplicabile în cadrul contingentului de 98 EUR/tonă, UE va aplica în mod autonom:

               –în timpul primilor șase ani în care acest volum este disponibil, o rată aplicabilă în cadrul contingentului de nu mai mult de 11 EUR/tonă, și

               –în al șaptelea an în care acest volum este disponibil, o rată aplicabilă în cadrul contingentului de nu mai mult de 54 EUR/tonă.

               Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei își notifică reciproc încheierea procedurilor lor interne în vederea intrării în vigoare a acordului. Prezentul acord intră în vigoare la 14 zile de la data primirii ultimei notificări.

               Vă rog a binevoi să confirmați acordul guvernului dumneavoastră cu privire la cele menționate mai sus. Am onoarea de a propune, dacă cele menționate mai sus sunt acceptabile pentru guvernul dumneavoastră, ca prezenta scrisoare și confirmarea dumneavoastră să constituie împreună un Acord sub forma unui schimb de scrisori între Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei.

               Vă rugăm să primiți, stimată doamnă/stimate domn, expresia înaltei noastre considerații.

               Pentru Uniunea Europeană

               B. Scrisoare din partea Republicii Federative a Braziliei

               Stimată doamnă/Stimate domn,

               Am onoarea de a confirma primirea scrisorii dumneavoastră din …………., cu următorul text:

               „În urma negocierilor purtate în temeiul articolului XXIV alineatul (6) și al articolului XXVIII din Acordul General pentru Tarife și Comerț 1994 (GATT) referitor la modificarea listei de angajamente a Republicii Croația în cadrul procesului său de aderare la Uniunea Europeană, am onoarea să propun următoarele:

               Uniunea Europeană va include în lista sa de angajamente, pentru teritoriul vamal al UE 28, concesiile cuprinse în lista de angajamente a UE 27, cu următoarele modificări:

               Se adaugă 4 766 de tone la atribuirea pentru Brazilia în cadrul contingentului tarifar al UE „Bucăți congelate de cocoși și de găini din specia Gallus domesticus”, pozițiile tarifare 0207.14.10, 0207.14.50 și 0207.14.70, menținând rata actuală aplicabilă în cadrul contingentului de 0 %.

               Se adaugă 610 tone la atribuirea pentru Brazilia în cadrul contingentului tarifar al UE „Bucăți congelate de curcani și de curci”, pozițiile tarifare 0207.27.10, 0207.27.20 și 0207.27.80, menținând rata actuală aplicabilă în cadrul contingentului de 0 %.

               Se adaugă 36 000 de tone în cadrul părții erga omnes din contingentul tarifar al UE „Zahăr brut din trestie de zahăr, destinat rafinării”, pozițiile tarifare 1701.13.10 și 1701.14.10, menținând rata actuală aplicabilă în cadrul contingentului de 98 EUR/tonă.

               Se adaugă 78 000 de tone la atribuirea pentru Brazilia în cadrul contingentului tarifar al UE „Zahăr brut din trestie de zahăr, destinat rafinării”, pozițiile tarifare 1701.13.10 și 1701.14.10, menținând rata actuală aplicabilă în cadrul contingentului de 98 EUR/tonă.

               În ceea ce privește volumul de 78 000 de tone alocat Braziliei în cadrul contingentului tarifar al UE „Zahăr brut din trestie de zahăr, destinat rafinării”, pozițiile tarifare 1701.13.10 și 1701.14.10, fără a aduce atingere limitei ratei aplicabile în cadrul contingentului de 98 EUR/tonă, UE va aplica în mod autonom:

               –în timpul primilor șase ani în care acest volum este disponibil, o rată aplicabilă în cadrul contingentului de nu mai mult de 11 EUR/tonă, și

               –în al șaptelea an în care acest volum este disponibil, o rată aplicabilă în cadrul contingentului de nu mai mult de 54 EUR/tonă.

               Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei își notifică reciproc încheierea procedurilor lor interne în vederea intrării în vigoare a acordului. Prezentul acord intră în vigoare la 14 zile de la data primirii ultimei notificări.

               Vă rog a binevoi să confirmați acordul guvernului dumneavoastră cu privire la cele menționate mai sus. Am onoarea de a propune, dacă cele menționate mai sus sunt acceptabile pentru guvernul dumneavoastră, ca prezenta scrisoare și confirmarea dumneavoastră să constituie împreună un Acord sub forma unui schimb de scrisori între Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei.”

               Vă rugăm să primiți, stimată doamnă/stimate domn, expresia înaltei noastre considerații.

               Pentru Republica Federativă a Braziliei


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 27.7.2017
            COM(2017) 398 final
            2017/0176(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind încheierea Acordului dintre Uniunea Europeană și Federația Saint Kitts și Nevis de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Federația Saint Kitts și Nevis privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               Regulamentul (UE) nr. 610/2013 din 26 iunie 2013
                  1
                (denumit în continuare „modificarea Codului frontierelor Schengen”) a modificat Convenția de punere în aplicare a acordului Schengen (CAAS)
                  2
               , Regulamentul (CE) nr. 562/2006
                  3
                [Codul frontierelor Schengen (SBC)] și Regulamentul (CE) nr. 810/2009
                  4
                (Codul de vize) și – printre altele – a redefinit conceptul de scurtă ședere pentru resortisanții țărilor terțe în spațiul Schengen. Începând din 18 octombrie 2013, durata maximă de ședere autorizată pentru resortisanții țărilor terțe – indiferent dacă trebuie să dețină viză sau dacă sunt scutiți de aceasta – care intenționează să călătorească în spațiul Schengen pentru o ședere de scurtă durată este definită ca fiind o perioadă de „90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile”. Spre deosebire de definiția în vigoare până la 18 octombrie 2013 („trei luni, în cadrul unei perioade de șase luni, calculată de la data primei intrări”), noul concept este mai precis, dat fiind că stabilește durata în zile, iar nu în luni. În plus, sintagma „de la data primei intrări”, care a dat naștere la numeroase incertitudini și întrebări, a fost eliminată din definiție.

               Modificarea Codului frontierelor Schengen a introdus toate modificările necesare ale acquis-ului UE în materie de vize și frontiere, acestea vizând CAAS, Codul frontierelor Schengen, Codul de vize și Regulamentul (CE) nr. 539/2001
                  5
               . Cu toate acestea, conceptul de scurtă ședere este consacrat și în acordurile internaționale încheiate de Uniunea Europeană. Acordurile privind exonerarea de obligația de a deține viză încheiate cu Antigua și Barbuda
                  6
               , Bahamas
                  7
               , Barbados
                  8
               , Brazilia
                  9
               , Mauritius
                  10
               , Saint Kitts și Nevis
                  11
                și Seychelles
                  12
                se referă în continuare, atunci când definesc durata șederii fără viză, la vechea definiție („trei luni, în cadrul unei perioade de șase luni, calculată de la data primei intrări”
                  13
               ).

               La 16 iulie 2014, Comisia a adoptat o recomandare de decizie a Consiliului de autorizare a deschiderii negocierilor pentru modificarea acordului privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere încheiat între Uniunea Europeană și țările menționate mai sus
                  14
               , care a fost adoptată de Consiliu la 9 octombrie 2014
                  15
               . Obiectivul era acela de a pune în aplicare, în raport cu aceste șapte țări, noua definiție a conceptului de scurtă ședere, astfel cum a fost prevăzută de modificarea Codului frontierelor Schengen. În plus, exprimarea în zile, în loc de luni, din definiția dată în acordurile privind exonerarea de obligația de a deține viză conceptului de scurtă ședere este mai simplu de verificat și de calculat prin mijloace electronice/informatice, fiind, prin urmare, mai potrivită pentru sistemele centralizate de gestionare a frontierelor, cum ar fi sistemul de intrare/ieșire (EES)
                  16
                propus.

               În urma autorizării de către Consiliu, Comisia a demarat negocierile pentru modificarea acordurilor privind exonerarea de obligația de a deține viză încheiate cu șapte țări (Antigua și Barbuda, Bahamas, Barbados, Brazilia, Mauritius, Saint Kitts și Nevis și Seychelles).

               Negocierile cu Federația Saint Kitts și Nevis s-au încheiat cu succes prin parafarea acordului de modificare la 28 iulie 2016. Ambele părți au convenit să adopte noua definiție a conceptului de scurtă ședere în întregul acord privind exonerarea de obligația de a deține viză încheiat între UE și Saint Kitts și Nevis. În plus, acordul implică modificarea unor detalii tehnice (a se vedea mai jos), dar nicio modificare nu este semnificativă din punctul de vedere al călătorului.

                  Situația specifică a Regatului Unit și a Irlandei este reflectată în preambulul la acord.

               2.TEMEIUL JURIDIC, SUBSIDIARITATEA ȘI PROPORȚIONALITATEA

               •Temeiul juridic

               Acordul trebuie să fie adoptat de către ambele părți contractante în conformitate cu procedurile fiecăreia. În ceea ce privește Uniunea, sunt necesare decizii ale Consiliului privind semnarea și încheierea acordului.

               Prezenta propunere se înaintează Consiliului în vederea autorizării încheierii acordului de modificare a acordului încheiat între Comunitatea Europeană și Federația Saint Kitts și Nevis privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere.

               Acordul asigură coerența juridică, precum și armonizarea între statele membre, prin aderarea la noua definiție a conceptului de scurtă ședere, astfel cum este prevăzută de modificarea Codului frontierelor Schengen, care oferă o interpretare clară a acestui concept.

               Temeiul juridic al prezentei propuneri este articolul 77 alineatul (2) litera (a) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), coroborat cu articolul 218.

               Uniunea nu are competența de a aduce modificări la acordurile privind exonerarea de obligația de a deține viză care ar impune obligații celor patru țări asociate la punerea în aplicare a acquis-ului Schengen, inclusiv a politicii comune a vizelor. Pentru a asigura o abordare armonizată și punerea în aplicare a dispozițiilor privind durata de ședere autorizată în spațiul Schengen, o declarație comună este inclusă în acord, afirmând că este de dorit ca Saint Kitts și Nevis, pe de o parte, și Islanda, Liechtenstein, Norvegia și Elveția, pe de altă parte, să își modifice în mod corespunzător acordurile bilaterale existente privind exonerarea de obligația de a deține viză.

               Propunerea anexată constituie instrumentul juridic pentru încheierea acordului. Consiliul va hotărî cu majoritate calificată, după semnarea acordului, în numele Uniunii, de către o persoană desemnată de președinția Consiliului și după obținerea aprobării Parlamentului European, în conformitate cu articolul 218 alineatul (6) al doilea paragraf litera (a) din TFUE.

               •Subsidiaritatea (pentru competența neexclusivă)

               În cazul în care una dintre părțile contractante la un acord internațional este Uniunea Europeană, atunci nicio modificare a unui astfel de acord nu poate fi pusă în aplicare în mod legal de statele membre însele. Acordul cu Saint Kitts și Nevis privind exonerarea de obligația de a deține viză a fost încheiat de către Uniunea Europeană. Prin urmare, este necesară o acțiune la nivelul Uniunii.

               În plus, încheierea de acorduri de către statele membre privind exonerarea de obligația de a deține viză ar afecta acquis-ul Uniunii în domeniul vizelor [articolul 3 alineatul (2) din TFUE].

               •Proporționalitatea

               Prezenta propunere nu depășește ceea ce este necesar pentru a atinge obiectivul urmărit, și anume modificarea acordului existent privind exonerarea de obligația de a deține viză încheiat între Federația Saint Kitts și Nevis și Uniune.

               3.IMPLICAȚIILE BUGETARE

               Propunerea nu generează costuri suplimentare pentru bugetul UE.

               4. REZULTATELE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR PĂRȚILOR INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI

               •Consultările părților interesate

               La 9 octombrie 2014, Consiliul a adoptat directive de negociere care autorizau Comisia să deschidă negocierile cu Federația Saint Kitts și Nevis în vederea modificării acordului privind exonerarea de obligația de a deține viză încheiat între cele două părți. Statele membre au fost informate în legătură cu stadiul negocierilor în cadrul unor reuniuni ale Grupului de lucru pentru vize.

               5.ALTE ELEMENTE

               •Rezultatul negocierilor

                  Comisia consideră că obiectivele stabilite de Consiliu în cadrul directivelor sale de negociere au fost îndeplinite și că proiectul de acord este acceptabil pentru Uniune.

                  Textul final al acordului poate fi rezumat după cum urmează:

                  a. Durata șederii

                  Acordul stabilește scutirea de viză a cetățenilor Uniunii Europene și a celor din Federația Saint Kitts și Nevis atunci când călătoresc pe teritoriul celeilalte părți contractante pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile (în loc de perioada maximă de trei luni, în cadrul unei perioade de șase luni, calculată de la data primei intrări). Noua definiție se utilizează în întregul acord dintre Uniunea Europeană și Federația Saint Kitts și Nevis privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere.

                  b. Dispoziție finală – suspendarea acordului [articolul 8 alineatul (4)]

               Acordul modifică articolul 8 alineatul (4) ultima teză după cum urmează: „Partea contractantă care a suspendat aplicarea prezentului acord informează de îndată cealaltă parte contractantă, în momentul în care motivele suspendării nu mai există, și revocă suspendarea.” Prin adăugarea formulării „și revocă suspendarea” la textul actual, acordul modificat clarifică faptul că o suspendare a exonerării de obligația de a deține viză trebuie să fie revocată dacă motivele care au dus la suspendare nu mai există. Cu privire la acest aspect, modificarea aliniază formularea acordului privind exonerarea de obligația de a deține viză încheiat cu Federația Saint Kitts și Nevis cu cea a tuturor celorlalte acorduri privind exonerarea de obligația de a deține viză semnate de Uniune în 2015 și 2016. La 14 iunie 2016, Grupul de lucru pentru vize a fost consultat cu privire la această modificare și niciun stat membru nu a formulat obiecții.

                  c. Înlocuirea „Comunității” cu „Uniunea”

                  De la intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona, la 1 decembrie 2009, Uniunea Europeană are o personalitate juridică consolidată. Cu toate acestea, denumirea de „Comunitate Europeană” este în continuare consacrată în acordurile internaționale care au intrat în vigoare înaintea Tratatului de la Lisabona, cum este cazul Acordului dintre Comunitatea Europeană și Federația Saint Kitts și Nevis privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere. Prin urmare, acordul de modificare înlocuiește termenul de „Comunitate” cu cel de „Uniune” în întregul acord de exonerare de obligația de a deține viză.

                  d. Declarații comune

                  La acord sunt anexate două declarații comune:

                  - una cu privire la interpretarea perioadei de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile

                  - și una privind Islanda, Norvegia, Elveția și Liechtenstein.

                  e. Intrarea în vigoare

                  Acordul va intra în vigoare în prima zi a celei de a șasea luni următoare datei la care ultima parte contractantă notifică celeilalte părți contractante că procedurile de ratificare au fost finalizate. Pentru a asigura securitatea juridică și pentru a permite călătorilor să înțeleagă și să respecte legislația, este necesară o perioadă de tranziție suficient de lungă. După ce ratificarea acordului a fost finalizată, termenul de șase luni va permite călătorilor să își încheie șederile de scurtă durată care sunt încă în întregime calculate în conformitate cu vechea definiție înainte de intrarea în vigoare a noii definiții a conceptului de scurtă ședere și a perioadei de referință retroactive de 180 de zile.

                  Acordul de modificare nu aduce atingere niciunei alte dispoziții a acordului în vigoare încheiat între Comunitatea Europeană și Federația Saint Kitts și Nevis privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere, prin urmare nici dispozițiilor privind domeniul de aplicare teritorial.

               6.CONCLUZIE

               Având în vedere considerațiile de mai sus, Comisia propune Consiliului să aprobe, după obținerea aprobării Parlamentului European, Acordul dintre Uniunea Europeană și Federația Saint Kitts și Nevis de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Federația Saint Kitts și Nevis privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere.

               2017/0176 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind încheierea Acordului dintre Uniunea Europeană și Federația Saint Kitts și Nevis de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Federația Saint Kitts și Nevis privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 77 alineatul (2) litera (a), coroborat cu articolul 218 alineatul (6) al doilea paragraf litera (a) punctul (v),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               având în vedere aprobarea Parlamentului European
                  17
               ,

               întrucât:

               (1)Prin decizia din 30 noiembrie 2009, Consiliul a încheiat acordul dintre Comunitatea Europeană și Federația Saint Kitts și Nevis privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere. Acordul stabilește posibilitatea de a călători fără viză pentru cetățenii Uniunii Europene și pentru cei din Saint Kitts și Nevis în cazul călătoriilor pe teritoriul celeilalte părți contractante „pentru o perioadă maximă de trei luni, în cadrul unei perioade de șase luni”.

               (2)Regulamentul (UE) nr. 610/2013 al Parlamentului European și al Consiliului
                  18
                a adus unele modificări orizontale la acquis-ul Uniunii în materie de vize și frontiere și a definit șederea de scurtă durată ca fiind o perioadă de maximum 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile.

               (3)Este necesar ca acordul dintre Uniune și Federația Saint Kitts și Nevis privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere să includă această nouă definiție, pentru a armoniza pe deplin regimul Uniunii de scurtă ședere.

               (4)Comisia a negociat, în numele Uniunii, un acord cu Federația Saint Kitts și Nevis de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Federația Saint Kitts și Nevis privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere (denumit în continuare „acordul”).

               (5)În conformitate cu Decizia (UE) 2017/[...] a Consiliului, acordul a fost semnat.

               (6)Prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Regatul Unit nu participă, în conformitate cu Decizia 2000/365/CE a Consiliului
                  19
               . Prin urmare, Regatul Unit nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale.

               (7)Prezenta decizie reprezintă o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Irlanda nu participă, în conformitate cu Decizia 2002/192/CE a Consiliului
                  20
               . Prin urmare, Irlanda nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale,

               (8)Prin urmare, acordul ar trebui aprobat,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Se aprobă, în numele Uniunii Europene, Acordul dintre Uniunea Europeană și Federația Saint Kitts și Nevis de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Federația Saint Kitts și Nevis privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere („acordul”).

               Textul acordului se anexează la prezenta decizie.

               Articolul 2

               Președintele Consiliului efectuează, în numele Uniunii, notificarea prevăzută la articolul 2 din acord
                  21
               .

               Articolul 3

               Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)
                  JO L 182, 29.6.2013, p. 1.

                     (2)
                  JO L 239, 22.9.2000, p. 19.

                     (3)
                  JO L 105, 13.4.2006, p. 1.

                     (4)
                  JO L 243, 15.9.2009, p. 1.

                     (5)
                  JO L 081, 21.3.2001, p. 1.

                     (6)
                  JO L 169, 30.6.2009, p. 3.

                     (7)
                  JO L 169, 30.6.2009, p. 24.

                     (8)
                  JO L 169, 30.6.2009, p. 10.

                     (9)
                  În ceea ce privește Brazilia, UE a încheiat două acorduri, unul pentru titularii de pașaport simplu (JO L 255, 21.9.2012, p. 4) și un altul pentru titularii de pașaport diplomatic, de serviciu sau oficial (JO L 66, 12.3.2011, p. 2).

                     (10)
                  JO L 169, 30.6.2009, p. 17.

                     (11)
                  JO L 169, 30.6.2009, p. 38.

                     (12)
                  JO L 169, 30.6.2009, p. 31.

                     (13)
                  A se vedea „Obiectivul” și „Durata șederii” din acorduri.

                     (14)
                  COM(2014) 468 final.

                     (15)
                  Decizia Consiliului de autorizare a Comisiei în vederea deschiderii de negocieri pentru modificarea acordurilor privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere încheiate între Uniunea/Comunitatea Europeană și Antigua și Barbuda, Uniunea Bahamas, Barbados, Republica Federativă a Braziliei, Republica Mauritius, Federația Saint Kitts și Nevis și Republica Seychelles, adoptată de Consiliu la 9.10.2014.

                     (16)
                  COM(2016) 194 final.

                     (17)
                  Aprobare dată la [...].

                     (18)
                  Regulamentul (UE) nr. 610/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul frontierelor Schengen), a Convenției de punere în aplicare a Acordului Schengen, a Regulamentelor (CE) nr. 1683/95 și (CE) nr. 539/2001 ale Consiliului și a Regulamentelor (CE) nr. 767/2008 și (CE) nr. 810/2009 ale Parlamentului European și ale Consiliului (JO L 182, 29.6.2013, p. 1).

                     (19)
                  Decizia 2000/365/CE a Consiliului din 29 mai 2000 privind solicitarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (JO L 131, 1.6.2000, p. 43).

                     (20)
                  Decizia 2002/192/CE a Consiliului din 28 februarie 2002 privind solicitarea Irlandei de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (JO L 64, 7.3.2002, p. 20).

                     (21)
                  Data intrării în vigoare a acordului va fi publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene de către Secretariatul General al Consiliului.

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 27.7.2017
            COM(2017) 398 final
            ANEXĂ
            la
            propunerea de decizie a Consiliului
            privind încheierea Acordului dintre Uniunea Europeană și Federația Saint Kitts și Nevis de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Federația Saint Kitts și Nevis privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

               ACORD

               între Uniunea Europeană și Federația Saint Kitts și Nevis de modificare a Acordului dintre Comunitatea Europeană și Federația Saint Kitts și Nevis privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

               UNIUNEA EUROPEANĂ,

               pe de o parte, și

               FEDERAȚIA SAINT KITTS ȘI NEVIS (denumită în continuare „Saint Kitts și Nevis”),

               pe de altă parte,

               denumite în continuare împreună „părțile contractante”,

               AVÂND ÎN VEDERE Acordul dintre Comunitatea Europeană și Federația Saint Kitts și Nevis privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere (denumit în continuare „acordul”), care a intrat în vigoare la 1 august 2015,

               REAFIRMÂND importanța facilitării contactelor interpersonale,

               LUÂND ACT de faptul că acordul acționează în beneficiul cetățenilor părților contractante,

               LUÂND ÎN CONSIDERARE faptul că definiția conceptului de scurtă ședere prevăzută de acord (trei luni în cadrul unei perioade de șase luni, calculată de la data primei intrări) nu este suficient de precisă și, mai exact, că noțiunea „datei primei intrări” poate genera incertitudini și întrebări,

               ȚINÂND SEAMA de faptul că Regulamentul (UE) nr. 610/2013 din 26 iunie 2013 a adus unele modificări orizontale la acquis-ul „intern” al Uniunii în materie de vize și frontiere și a definit conceptul de scurtă ședere ca fiind o perioadă de „90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile”,

               LUÂND ÎN CONSIDERARE faptul că sistemul de intrare/ieșire care urmează să fie instituit de Uniunea Europeană impune utilizarea unei definiții clare și uniforme a conceptului de scurtă ședere, care să se aplice tuturor resortisanților țărilor terțe,

               DORIND să asigure buna circulație a călătorilor la punctele de trecere a frontierelor părților contractante,

               REAFIRMÂND că acordul se aplică cetățenilor tuturor statelor membre ale Uniunii Europene, cu excepția Regatului Unit și a Irlandei,

               LUÂND ÎN CONSIDERARE Protocolul privind poziția Regatului Unit și a Irlandei cu privire la spațiul de libertate, securitate și justiție și Protocolul privind integrarea acquis-ului Schengen în cadrul Uniunii Europene, anexate la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, și confirmând că prevederile prezentului acord nu se aplică Regatului Unit și Irlandei,

               CONVIN DUPĂ CUM URMEAZĂ:

               Articolul 1

               Acordul se modifică în conformitate cu dispozițiile prezentului articol:

               (1)În titlu și la articolul 3 alineatul (5), la articolul 6 alineatul (1) și la articolul 8 alineatul (7), cuvântul „Comunitate” se înlocuiește cu cuvântul „Uniune”.

               (2)La articolul 1, cuvintele „trei luni, în cadrul unei perioade de șase luni” se înlocuiesc cu cuvintele „90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile”.

               (3)La articolul 4, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:

               „Cetățenii Uniunii Europene pot rămâne pe teritoriul Saint Kitts și Nevis pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile.”

               (4)La articolul 4, alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:

               „Cetățenii Saint Kitts și Nevis pot rămâne pe teritoriul statelor membre care aplică integral acquis-ul Schengen pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile. Perioada respectivă se calculează independent de orice ședere într-un stat membru care nu aplică încă integral acquis-ul Schengen.

               Cetățenii Saint Kitts și Nevis pot rămâne pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile pe teritoriul fiecărui stat membru care nu aplică încă integral acquis-ul Schengen, independent de perioada de ședere calculată pentru teritoriul statelor membre care aplică integral acquis-ul Schengen.”

               (5)La articolul 4 alineatul (3), cuvintele „trei luni” se înlocuiesc cu cuvintele „90 de zile”, iar cuvântul „comunitară” se înlocuiește cu sintagma „cu cea a Uniunii”.

               (6)La articolul 8 alineatul (4), ultima teză se înlocuiește cu următorul text:

               „Partea contractantă care a suspendat aplicarea prezentului acord informează de îndată cealaltă parte contractantă, în momentul în care motivele suspendării nu mai există, și revocă suspendarea.”

               Articolul 2

               Prezentul acord se ratifică sau se aprobă de către părțile contractante în conformitate cu procedurile corespunzătoare ale acestora și intră în vigoare în prima zi a celei de a șasea luni care urmează datei la care ultima parte notifică celeilalte părți încheierea procedurilor menționate anterior.

               Încheiat la […], în a […] zi a lunii […], în anul două mii șaptesprezece, în dublu exemplar în limbile bulgară, cehă, croată, daneză, engleză, estonă, finlandeză, franceză, germană, greacă, italiană, letonă, lituaniană, maghiară, malteză, neerlandeză, polonă, portugheză, română, slovacă, slovenă, spaniolă și suedeză, fiecare dintre aceste texte fiind în egală măsură autentic.

               Pentru Uniunea Europeană

               Pentru Federația Saint Kitts și Nevis

               DECLARAȚIE COMUNĂ PRIVIND ISLANDA, NORVEGIA, ELVEȚIA ȘI LIECHTENSTEIN

               Este de dorit ca autoritățile din Norvegia, Islanda, Elveția și Liechtenstein, pe de o parte, și cele din Saint Kitts și Nevis, pe de altă parte, să modifice fără întârziere acordurile bilaterale în vigoare privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere, în conformitate cu dispozițiile prezentul acord.

               Declarație comună cu privire la interpretarea conceptului de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile

               Părțile contractante înțeleg că perioada maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile, astfel cum este prevăzută la articolul 4 din acord, înseamnă fie o vizită continuă a cărei durată nu depășește 90 de zile în total în decursul oricărei perioade de 180 de zile, fie mai multe vizite consecutive a căror durată nu depășește 90 de zile în total în decursul oricărei perioade de 180 de zile.

               Termenul „oricare” presupune aplicarea unei perioade de referință mobile de 180 de zile, examinând, pentru fiecare zi a șederii, perioada de 180 de zile anterioară acestei zile, pentru a verifica dacă cerința privind durata de ședere de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile continuă să fie îndeplinită. Printre altele, aceasta înseamnă că o absență neîntreruptă de 90 zile permite o nouă ședere de până la 90 de zile.

               ________


Anunţ juridic important

|

52007PC0508(02)

Propunere de decizie a Parlamentului European si a Consiliului de stabilire a unui regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe, bazat pe recunoaşterea unilaterală de către Bulgaria, Republica Cehă, Cipru, Letonia, Ungaria, Malta, Polonia, România, Slovenia şi Slovacia a anumitor documentele ca fiind echivalente ale vizele lor naţionale în scopul tranzitului pe teritoriul lor  /* COM/2007/0508 final - COD 2007/0186 */  Propunere de decizie a Parlamentului European si a Consiliului de modificare a Deciziei nr. 896/2006/CE de stabilire a unui regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe, bazat pe recunoaşterea unilaterală de către statele membre a anumitor permise de şedere eliberate de Elveţia şi de Liechtenstein în scopul tranzitului pe teritoriul lor.  /* COM/2007/0508 final - COD 2007/0185 */

	[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |Bruxelles, 15.10.2007COM(2007) 508 final/22007/0185 (COD)2007/0186 (COD)CorrigendumCe document annule et remplace le COM(2007)508 du 11.9.2007.Concerne le version RO.Propunere deDECIZIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUIde stabilire a unui regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe, bazat pe recunoaşterea unilaterală de către Bulgaria, Republica Cehă, Cipru, Letonia, Ungaria, Malta, Polonia, România, Slovenia şi Slovacia a anumitor documentele ca fiind echivalente ale vizele lor naţionale în scopul tranzitului pe teritoriul lorPropunere deDECIZIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUIde modificare a Deciziei nr. 896/2006/CE de stabilire a unui regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe, bazat pe recunoaşterea unilaterală de către statele membre a anumitor permise de şedere eliberate de Elveţia şi de Liechtenstein în scopul tranzitului pe teritoriul lor.(prezentate de Comisie)EXPUNERE DE MOTIVE1. INTRODUCERELa data de 14 iunie 2006, Parlamentul European şi Consiliul au adoptat două decizii de stabilire a unui regim simplificat de control la frontierele externe ale Uniunii al resortisanţilor ţărilor terţe care sunt supuşi obligaţiei de a avea viză în temeiul Regulamentului (CE) nr. 539/2001[1]:-  Decizia nr. 895/2006/CE[2] de stabilire a unui regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe, bazat pe recunoaşterea unilaterală de către Republica Cehă, Estonia, Cipru, Letonia, Lituania, Ungaria, Malta, Polonia, Slovenia şi Slovacia a anumitor documentele ca fiind echivalente ale vizele lor naţionale în scopul tranzitului pe teritoriul lor, şi-  Decizia nr. 896/2006/CE[3] de stabilire a unui regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe, bazat pe recunoaşterea unilaterală de către statele membre a anumitor permise de şedere eliberate de Elveţia şi de Liechtenstein în scopul tranzitului pe teritoriul lor.Aceasta a fost prima dată când au fost introduse în acquis -ul comunitar privind vizele, norme comune de bază privind recunoaşterea unilaterală a vizelor şi a permiselor de şedere.Decizia nr. 895/2006/CE ia în considerare nevoile specifice în materie de vize ale statelor membre care au aderat la Uniunea Europeană în anul 2004, în special cerinţele acestora în materie de vize, aplicate în perioada de tranziţie, până la integrarea completă în spaţiul Schengen. De fapt, decizia menţionată anterior reduce supraîncărcarea administrativă semnificativă care revine birourilor consulare ale acestor ţări, care au trebuit să emită vize naţionale de tranzit pentru persoanele care nu reprezintă niciun risc pentru statele membre.Fără să creeze nicio altă obligaţie în afară de cele enumerate în Actul de aderare din 2003, Decizia nr. 895/2006/CE introduce un regim facultativ care se bazează pe norme comune care permit acestor state membre să simplifice controalele, la frontierele externe, ale resortisanţilor ţărilor terţe, care deţin anumite documente eliberate de către state membre care pun în aplicare în întregime acquis -ul Schengen, precum şi documente similare eliberate de alte state membre, care nu pun încă în aplicare în întregime acest acquis . Normele comune se aplică până la sfârşitul perioadei de tranziţie, adică până în momentul în care statele membre respective vor participa pe deplin la spaţiul fără frontiere interne, data începând cu care recunoaşterea reciprocă a acestor documente devine obligatorie.Regimul de recunoaştere unilaterală este limitat în scopul tranzitului, a cărui durată nu poate depăşi cinci zile. Această restricţie a fost considerată necesară în scopul evitării oricărui risc de confuzie sau aplicare greşită a actualelor norme Schengen privind vizele, care definesc statul responsabil de prelucrarea unei cereri de viză (fie statul pe teritoriul căruia se află destinaţia principală a vizitei, fie statul în care se face prima intrare).Aceeaşi abordare a fost adoptată în cazul Deciziei nr. 896/2006/CE, care ia în considerare dificultăţile administrative cu care se confruntă statele membre atunci când trebuie să emită vize pentru resortisanţi ai ţărilor terţe care au drept de şedere în Elveţia şi Liechtenstein. Având în vedere importanta mobilitate sezonieră (pe perioada vacanţei de vară), birourile consulare din Elveţia şi Liechtenstein ale anumitor state membre, care au fost afectate în mod special, din cauza poziţiei lor geografice, de aceste tipuri de mişcări ale populaţiei, s-au confruntat cu o povară administrativă importantă, ca urmare a necesităţii de a emite, la timp, vizele solicitate, în perioadele menţionate anterior.Decizia nr. 896/2006/CE introduce norme comune pentru recunoaşterea unilaterală de către statele membre a anumitor permise de şedere eliberate de Elveţia şi Liechtenstein ca echivalente ale vizelor lor de tranzit. Noile norme sunt obligatorii pentru statele membre care participă pe deplin la spaţiul comun fără frontiere interne şi, respectiv, facultative pentru statele membre care au aderat la Uniune în 2004. Această distincţie a fost considerată necesară pentru a se evita impunerea unor obligaţii suplimentare noilor state membre în perioada de tranziţie premergătoare integrării lor depline în spaţiul Schengen.În conformitate cu articolul 5 din Decizia nr. 895/2006/CE şi articolul 4 din Decizia nr. 896/2006/CE[4], Republica Cehă, Cipru, Letonia, Ungaria, Malta, Polonia, Slovenia şi Slovacia au informat Comisia cu privire la hotărârea lor de a pune în aplicare regimul comun pentru ambele decizii. În ceea ce priveşte Decizia nr. 895/2006/CE, în special, aceste ţări au optat, de asemenea, pentru recunoaşterea unilaterală a tuturor documentelor enumerate în anexă, eliberate de alte state membre, care nu pun încă în întregime acquis -ul Schengen.Comisia a publicat informaţiile astfel notificate în Jurnalul Oficial[5]. Data de începere a punerii în aplicare a normelor comune variază de la un stat membru la altul. În absenţa unor dispoziţii specifice prevăzute de aceste decizii, anumite state membre au optat pentru punerea imediată în aplicare a normelor comune (Slovenia şi Cipru), în timp ce altele au decis, din motive administrative, să înceapă punerea în aplicare la o dată ulterioară. Începând cu 1 decembrie 2006, normele comune sunt aplicabile în Republica Cehă, Cipru, Letonia, Ungaria, Malta, Polonia, Slovenia şi Slovacia.Pentru a garanta o aplicare eficientă a normelor comune, statele membre au adresat întrebări (în cadrul grupului de lucru relevant al Consiliului) privind aspecte specifice legate de Decizia nr. 895/2006/CE şi au solicitat serviciilor Comisiei să ofere consiliere şi sugestii de interpretare în ceea ce priveşte domeniul de aplicare al anumitor dispoziţii.Ca răspuns la aceste întrebări, serviciile Comisiei au reamintit scopul introducerii normelor comune, subliniind că domeniul de aplicare al acestora se limitează la tranzit. Acest regim comun este aplicabil în perioada de tranziţie, până la integrarea completă a statelor membre respective în spaţiul Schengen (prima decizie) şi până la punerea completă în aplicare a acquis -ului Schengen de către Elveţia şi Liechtenstein (a doua decizie).Serviciile Comisiei au subliniat faptul că introducerea normelor comune are ca scop simplificarea tranzitului anumitor categorii de persoane şi eliminarea oricărei sarcini administrative nejustificate care revine birourilor consulare, legată de solicitanţii de viză care nu prezintă niciun risc pentru statele membre.Introducerea acestor noi reguli nu are niciun efect asupra punerii în aplicare de către statele membre a tuturor celorlalte dispoziţii ale acquis -ului comunitar în materie de vize şi frontiere externe, care rămân aplicabile. În special, aceste norme comune nu afectează dispoziţiile acquis -ului referitoare la vizele cu valabilitate teritorială limitată, vizele de tranzit aeroportuar sau controalele efectuate asupra persoanelor la frontierele externe.În ceea ce priveşte acest ultim punct, Comisia a subliniat că controlul persoanelor la frontierele externe trebuie să se efectueze în conformitate cu articolele 5-13 şi articolele 18 şi 19 din Regulamentul (CE) nr. 562/2006[6]. Grănicerii trebuie să efectueze controalele la frontierele externe ţinând cont de simplificarea introdusă de normele comune şi evitând orice aplicare abuzivă a dispoziţiilor Deciziei nr. 895/2006/CE. Prin urmare, aceste controale sunt echilibrate şi proporţionale cu obiectivele urmărite. Grănicerii ar trebui să examineze, pentru fiecare caz în parte, dacă resortisanţii ţărilor terţe ar putea beneficia de regimul simplificat şi dacă aceştia îndeplinesc condiţiile de intrare şi respectă termenul pentru tranzit prevăzut în Decizia nr. 895/2006/CE. În funcţie de evaluarea efectuată de grănicer, în cazul în care o persoană încalcă durata autorizată de tranzit, acesteia îi poate fi refuzată intrarea. Se pot impune şi alte măsuri administrative, mai potrivite pentru cazul respectiv (de exemplu, amenzi).Având în vedere experienţa reuşită cu aceste două decizii, UE ar trebui să extindă regimul simplificat la Bulgaria şi România, care au aderat la Uniunea Europeană la 1 ianuarie 2007 şi nu intră încă sub incidenţa normelor comune actuale. Într-adevăr, motivele care stau la baza celor două decizii menţionate anterior sunt valabile, de asemenea, pentru Bulgaria şi România.Pentru aceste două state membre, precum şi în cazul extinderii din 2004, în aspectele legate de acquis -ul în materie de vize s-a urmărit aşa-numita „procedură de punere în aplicare în două etape a acquis -ului Schengen” [articolul 4 din Actul privind condiţiile de aderare a Republicii Bulgaria şi a României şi adaptările tratatelor pe care se întemeiază Uniunea Europeană (denumit în continuare „Actul de aderare din 2005”)]. Aceasta implică faptul că Bulgaria şi România trebuie să aplice, de la data aderării (1.1.2007), dispoziţiile Regulamentului (CE) nr. 539/2001 şi, prin urmare, să impună obligativitatea vizei resortisanţilor ţărilor terţe enumerate în anexa I la regulamentul respectiv, eliberând în continuare vizele naţionale până la data care urmează a fi fixată de Consiliu, care va autoriza integrarea completă a acestor state în spaţiul Schengen. Având în vedere că normele de recunoaştere reciprocă în scopuri de tranzit şi scurtă şedere nu se aplică Bulgariei şi României de la data aderării, aceste state membre au obligaţia ca, începând cu 1 ianuarie 2007, să elibereze vize naţionale de intrare şi tranzit pe teritoriul lor pentru resortisanţii ţărilor terţe care sunt supuşi obligaţiei de a avea viză în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 539/2001, chiar dacă persoanele în cauză deţin o viză Schengen, un permis de şedere sau o viză naţională de lungă şedere eliberată de un stat Schengen. Acelaşi lucru se aplică documentelor similare eliberate de alte state membre care au aderat la Uniune în 2004 şi care nu pun încă în aplicare în întregime acquis -ul Schengen.În plus, Republica Cehă, Cipru, Letonia, Ungaria, Malta, Polonia, Slovenia şi Slovacia care au aplicat, de la 1 decembrie 2006, regimul comun prevăzut de Decizia nr. 895/2006/CE şi care nu sunt încă pe deplin integrate în spaţiul Schengen, nu au avut posibilitatea de a recunoaşte unilateral permisele de şedere şi vizele eliberate de Bulgaria şi România în scopul tranzitului pe teritoriul lor.Normele actuale nu permit Bulgariei şi României să recunoască permisele de şedere eliberate de Elveţia şi Liechtenstein.2. DOUĂ PROPUNERIÎn absenţa unor dispoziţii specifice care să permită reducerea sarcinii administrative cu care se confruntă consulatele bulgare şi române şi pentru a răspunde nevoilor specifice ale altor state membre după aderarea Bulgariei şi României la Uniunea Europeană, Comisia consideră că este necesară revizuirea normelor comune prevăzute de Deciziile nr. 895/2006/CE şi 896/2006/CE.În acest scop, Comisia a luat în considerare:-  nevoile specifice ale Bulgariei şi ale României în materie de vize, noile dificultăţi întâmpinate de statele membre după ultima extindere şi în perioada premergătoare integrării complete în spaţiul Schengen a statelor membre care au aderat la Uniunea Europeană în 2004 şi 2007, precum şi-  controalele şi verificările severe la care au fost supuşi resortisanţii ţărilor terţe respectivi de către statul membru care a eliberat o viză de scurtă şedere sau un permis de şedere, precum şi nivelul scăzut de risc pe care îl prezintă această categorie de persoane pentru alte state membre.În consecinţă, se propun două instrumente:2.1. Decizie a Parlamentului European şi a Consiliului, de stabilire a unui regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe, bazat pe recunoaşterea unilaterală de către Bulgaria, Republica Cehă, Cipru, Letonia, Ungaria, Malta, Polonia, România, Slovenia şi Slovacia a anumitor documentele ca fiind echivalente ale vizele lor naţionale în scopul tranzitului pe teritoriul lor.Decizia propusă se bazează pe articolul 62 alineatul (2) din Tratatul de instituire a Comunităţii Europene şi se adresează Bulgariei şi României, precum şi statelor membre care au decis să aplice Decizia nr. 895/2006/CE.În absenţa oricărei dispoziţii prevăzute de Decizia nr. 895/2006/CE care să permită, în urma ultimei extinderi a Uniunii Europene, ca regimul simplificat să fie extins la controalele la frontierele externe ale anumitor categorii de persoane care deţin anumite tipuri de documente, s-a considerat necesar să se revizuiască normele comune pentru a răspunde nevoilor specifice create de aderarea, la 1 ianuarie 2007, a Bulgariei şi României.Extinderea regimului de recunoaştere reciprocă printr-un instrument comunitar nu ar impune noi obligaţii statelor membre, pe lângă cele enumerate în Actul de aderare din 2003 şi în Actul de aderare din 2005. Prin urmare, aceasta nu ar constitui o derogare de la aceste două tratate de aderare.Punerea în aplicare a regimului propus va fi facultativă: statele membre în cauză au posibilitatea fie de aplica noul instrument, fie de a elibera în continuare vizele naţionale cerute de tratatele de aderare.Noua propunere ar trebui să permită Bulgariei şi României, care au aderat la Uniunea Europeană în 2007, să recunoască unilateral, ca fiind echivalente ale vizelor lor naţionale, vizele şi permisele de şedere eliberate de statele Schengen, precum şi documente similare eliberate de aceste două ţări şi de statele membre care au aderat la Uniune în 2004 şi care nu sunt încă pe deplin integrate în spaţiul SchengenÎn plus, ar trebui să li se permită statelor membre care au decis să pună în aplicare Decizia nr. 895/2006/CE şi care nu sunt încă pe deplin integrate în spaţiul fără frontiere interne să recunoască unilateral vizele şi permisele de şedere eliberate de Bulgaria şi România. Nu ar trebui să li se permită statelor membre care nu au decis să pună în aplicare Decizia nr. 895/2006/CE să aplice prezenta decizie, deoarece acestea consideră că numai permisele de şedere şi vizele eliberate de statele membre care pun în aplicare în întregime acquis -ul Schengen pot fi considerate ca fiind echivalente ale vizelor lor naţionale în scopul tranzitului.Regimul simplificat se bazează pe considerentul că resortisanţii ţărilor terţe care ar beneficia de sistem au fost deja supuşi unei verificări severe efectuate de către un stat membru şi se consideră că nu reprezintă o ameninţare la adresa ordinii publice sau un risc privind imigraţia clandestină.Prezentul regim se va aplica până la sfârşitul perioadei de tranziţie şi până în momentul în care statele membre respective vor participa pe deplin la spaţiul fără frontiere interne, dată începând cu care recunoaşterea reciprocă a acestor documente devine obligatorie.Astfel cum este prevăzut în Decizia nr. 895/2006/CE, regimul de recunoaştere va fi limitat la tranzitul pe teritoriul statelor membre în cauză. Durata tranzitului nu poate depăşi cinci zile. Obiectivul prezentului regim nu este de a înlocui eliberarea de vize naţionale de către statele membre respective pentru scurte şederi. Pe lângă acestea, în conformitate cu normele actuale, aceste state membre au posibilitatea să elibereze vize naţionale de scurtă şedere cu intrări multiple care ar putea fi valabile pentru unul sau mai mulţi ani pentru a facilita mobilitatea resortisanţilor ţărilor terţe, titulari de documente Schengen, care au nevoie să călătorească frecvent spre teritoriul lor.Documentele selecţionate pentru regimul de recunoaştere sunt:-  viza uniformă eliberată de un stat Schengen în conformitate cu normele comune prevăzute de instrucţiunile consulare comune (viză de tranzit, viză de scurtă şedere sau de călătorie, viză colectivă);-  vize naţionale de lungă şedere eliberate de un stat Schengen în conformitate cu legislaţia sa internă;-  permise de şedere eliberate de un stat Schengen şi care sunt incluse în anexa IV la Instrucţiunile consulare comune, în care sunt enumerate documentele care dau dreptul titularilor lor să intre în spaţiul Schengen fără viză;-  vize naţionale de scurtă şi de lungă şedere, precum şi permise de şedere eliberate de un stat membru care a aderat la Uniunea Europeană în 2004, astfel cum sunt enumerate în anexa la Decizia nr. 895/2006/CE;-  vize naţionale de scurtă şi lungă şedere, precum şi permise de şedere eliberate de Bulgaria şi România.În cazul în care decid să aplice regimul comun, Bulgaria şi România vor trebui să accepte toate documentele eliberate de statele membre care pun în aplicare în întregime acquis -ul Schengen, evitând astfel orice distincţie în ceea ce priveşte autoritatea emitentă.Statele membre respective au obligaţia de a comunica decizia lor Comisiei. Aceasta va publica aceste informaţii în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene şi va garanta, astfel, transparenţa întregului sistem. Cu toate acestea, statele membre ar putea refuza intrarea resortisanţilor ţărilor terţe ale căror nume figurează pe listele lor naţionale de alerte.Prezentul instrument va fi adoptat prin procedura de codecizie.2.2 . Decizie a Parlamentului European şi a Consiliului de modificare a Deciziei nr. 896/2006/CE de stabilire a unui regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe, bazat pe recunoaşterea unilaterală de către statele membre a anumitor permise de şedere eliberate de Elveţia şi de Liechtenstein în scopul tranzitului pe teritoriul lor.Decizia propusă se bazează pe articolul 62 alineatul (2) litera (a) din Tratatul de instituire a Comunităţii Europene.Decizia propusă ia în considerare aderarea Bulgariei şi României la Uniunea Europeană în ianuarie 2007 şi îşi propune să modifice Decizia nr. 896/2006/CE astfel încât să permită Bulgariei şi României să aplice un regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe, bazat pe recunoaşterea unilaterală de către aceste două state membre a permiselor de şedere eliberate de Elveţia şi Liechtenstein şi care sunt enumerate în anexa la Decizia nr. 896/2006/CE. Decizia propusă se bazează pe considerentul că resortisanţii ţărilor terţe care deţin un permis de şedere eliberat de Elveţia sau Liechtenstein nu ar reprezenta o ameninţare la adresa ordinii publice sau un risc privind imigraţia clandestină.Recunoaşterea este limitată la tranzit. În cazul în care Bulgaria şi România decid să ia parte la decizia Parlamentului European şi a Consiliului, care le permite recunoaşterea unilaterală a documentelor eliberate de statele Schengen şi alte state membre ca fiind echivalente ale vizelor lor naţionale în scopul tranzitului, punerea în aplicare a prezentului instrument este facultativă în perioada de tranziţie, până la data care urmează a fi fixată de Consiliu pentru integrarea completă a acestora în spaţiul Schengen.Bulgaria şi România au posibilitatea de a decide dacă iau parte la regimul de recunoaştere şi au obligaţia de a informa Comisia Europeană cu privire la decizia lor. Comisia va asigura publicarea informaţiilor respective.Sistemul propus nu afectează în niciun fel normele prevăzute de acquis -ul Schengen cu privire la procedurile şi verificările necesare în cazul trecerii frontierelor externe.Deoarece sistemul propus este limitat la tranzit, acesta nu afectează posibilitatea pe care o au Bulgaria şi România de a elibera vize de scurtă şedere cu intrări multiple, valabile pentru unul sau mai mulţi ani pentru a facilita mobilitatea resortisanţilor ţărilor terţe, titulari de permise de şedere eliberate de Elveţia şi Liechtenstein.Prezentul instrument va fi adoptat prin procedura de codecizie.3. SUBSIDIARITATE ŞI PROPORŢIONALITATEArticolul 5 din Tratatul CE prevede că „acţiunea Comunităţii nu depăşeşte ceea ce este necesar în vederea atingerii obiectivelor prezentului tratat”. Acţiunea Comunităţii trebuie să ia forma cea mai simplă posibilă care să permită prezentei propuneri să îşi atingă obiectivul şi să fie pusă în aplicare în mod cât mai eficient posibil. În acest sens, instrumentele juridice propuse în vederea revizuirii normelor comune pentru regimul de recunoaştere unilaterală stabilite de Deciziile nr. 895/2006/CE şi 896/2006/CE sunt următoarele:-  O decizie care să permită Bulgariei, Republicii Cehe, Ciprului, Letoniei, Maltei, Poloniei, României, Slovaciei, Sloveniei şi Ungariei să recunoască unilateral anumite documente ca fiind echivalente ale vizele lor naţionale în scopul tranzitului pe teritoriile lor, în perioada de tranziţie, până la integrarea completă a statelor membre respective în spaţiul comun fără frontiere interne. Participarea la acest regim este facultativă;-  O modificare a Deciziei nr. 896/2006/CE de stabilire a unui regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe, bazat pe recunoaşterea unilaterală de către statele membre a anumitor permise de şedere eliberate de Elveţia şi de Liechtenstein în scopul tranzitului pe teritoriul lor. Obiectivul modificării propuse este de a extinde la Bulgaria şi România regimul simplificat pentru tranzitul pe teritoriul lor, renunţându-se la obligativitatea vizelor de tranzit pentru titularii unor astfel de permise de şedere eliberate de aceste două ţări.Participarea la regimul de recunoaştere este facultativă pentru statele membre care au aderat la Uniunea Europeană în 2004 şi 2007, pe perioada de tranziţie, până la integrarea completă a statelor membre respective în spaţiul comun fără frontiere interne, dată începând cu care regimul de recunoaştere reciprocă devine obligatoriu între statele membre care participă pe deplin la spaţiul fără frontiere interne.Obiectivul urmărit de propunerile menţionate anterior, şi anume acela de introducere temporară a normelor comune privind recunoaşterea unilaterală a anumitor documente de către Bulgaria, România şi statele membre care aplică deja Decizia nr. 895/2006/CE, precum şi extinderea la Bulgaria şi România a unui regim comun de recunoaştere unilaterală a anumitor permise de şedere eliberate de Elveţia şi Liechtenstein, poate fi atins numai printr-o acţiune la nivel comunitar, deoarece niciun stat membru nu ar avea posibilitatea de a adopta măsuri pur naţionale prin care să se obţină efectul dorit.Acţiunea comunitară a reţinut măsuri care ar permite prezentei propuneri să îşi atingă obiectivul şi să fie pusă în aplicare în mod cât mai eficient posibil. În acest sens, în conformitate cu cele două decizii din 14 iunie 2006 şi având în vedere obiectivele urmărite, au fost alese două instrumente juridice diferite. Pentru această primă propunere, o decizie a Parlamentului European şi a Consiliului este instrumentul juridic potrivit pentru aplicarea facultativă de către statele membre respective a normelor comune de recunoaştere unilaterală care constituie o derogare temporară de la normele actuale de recunoaştere reciprocă. În ceea ce priveşte a doua propunere, se alege modificarea Deciziei nr. 896/2006/CE printr-o nouă decizie a Parlamentului European şi a Consiliului, în vederea extinderii normelor comune şi a autorizării Bulgariei şi României să recunoască unilateral anumite permise de şedere eliberate de Elveţia şi Liechtenstein.4. CONSECINŢE LEGATE DE DIFERITELE PROTOCOALE ANEXATE LA TRATATPrima decizie a Parlamentului European şi a Consiliului propusă se adresează exclusiv Bulgariei, Republicii Cehe, Ciprului, Ungariei, Letoniei, Maltei, Poloniei, României, Slovaciei şi Sloveniei şi introduce un regim tranzitoriu specific care permite acestora să recunoască unilateral anumite documente eliberate de statele membre ca fiind echivalente ale vizelor lor naţionale de tranzit. Decizia propusă este facultativă şi ar fi aplicabilă de către statele membre respective până la data pe care urmează să o fixeze Consiliul în conformitate cu articolul 3 alineatul (2) din Actul de aderare din 2003 şi articolul 4 alineatul (2) din Actul de aderare din 2005.Prin însăşi natura sa, regimul stabilit de această propunere nu poate implica situaţia variabilă astfel cum se prevede în protocoalele privind poziţia Regatului Unit, Irlandei şi a Danemarcei.Prezenta decizie, adresată exclusiv statelor membre care sunt obligate să aplice acquis -ul Schengen şi care nu sunt integrate pe deplin în spaţiul comun fără frontiere interne, nu constituie o dezvoltare a acquis -ului Schengen în sensul acordului semnat la 18 mai 1999 între Consiliu, Norvegia şi Islanda în scopul asocierii acestor două ţări la implementarea, punerea în aplicare şi dezvoltarea acquis -ului Schengen[7]. Cu toate acestea, pentru coerenţa şi buna funcţionare a sistemului Schengen, prezenta decizie reglementează, de asemenea, vizele şi permisele de şedere eliberate de Norvegia şi Islanda, ţări asociate la implementarea, punerea în aplicare şi dezvoltarea acquis -ului Schengen şi care pun în aplicare în întregime acquis -ul Schengen.Prezenta decizie, adresată exclusiv statelor membre care sunt obligate să aplice acquis -ul Schengen şi care nu sunt integrate pe deplin în spaţiul comun fără frontiere interne, nu constituie o dezvoltare a acquis -ului Schengen în sensul acordului semnat de Uniunea Europeană Comunitatea Europeană şi Confederaţia Elveţiană privind asocierea Confederaţiei Elveţiene la transpunerea, punerea în aplicare şi dezvoltarea acquis -ului Schengen[8], care intră sub incidenţa articolului 4 alineatul (1) din Decizia Consiliului privind semnarea, în numele Comunităţii Europene şi aplicarea provizorie.Decizia Parlamentului European şi a Consiliului propusă de modificare a Deciziei nr. 896/2006/CE se adresează Bulgariei şi României, cu obiectivul de a le permite să recunoască unilateral anumite permise de şedere eliberate de Elveţia şi Liechtenstein ca fiind echivalente ale vizelor lor de tranzit. Prin însăşi natura sa, regimul stabilit de această propunere nu poate implica situaţia variabilă astfel cum se prevede în protocoalele privind poziţia Regatului Unit, Irlandei şi cea a Danemarcei.Decizia nu constituie o dezvoltare a acquis -ului Schengen în sensul acordului semnat la 18 mai 1999, între Consiliu, Norvegia şi Islanda în scopul asocierii acestor două ţări la implementarea, punerea în aplicare şi dezvoltarea acquis -ului Schengen, deoarece noul element introdus de prezenta decizie se referă la extinderea la Bulgaria şi România a regimului simplificat al Deciziei nr. 896/2006/CE, fără a modifica normele şi principiile de bază.2007/0185(COD)Propunere deDECIZIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUIde stabilire a unui regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe, bazat pe recunoaşterea unilaterală de către Bulgaria, Republica Cehă, Cipru, Letonia, Ungaria, Malta, Polonia, România, Slovenia şi Slovacia a anumitor documentele ca fiind echivalente ale vizele lor naţionale în scopul tranzitului pe teritoriul lorPARLAMENTUL EUROPEAN ŞI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, în special articolul 62, punctul (2),având în vedere propunerea Comisiei[9],hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat,întrucât:(1) În temeiul articolului 4 alineatul (1) din Actul privind condiţiile de aderare a Republicii Bulgaria şi a României şi adaptările tratatelor pe care se întemeiază Uniunea Europeană (denumit în continuare „Actul de aderare din 2005”), Bulgaria şi România, care au aderat la Uniune la 1 ianuarie 2007, au obligaţia să se supună obligativităţii vizelor resortisanţii ţărilor terţe, care sunt enumerate în anexa I la Regulamentul (CE) nr. 539/2001 al Consiliului din 15 martie 2001 de stabilire a listei ţărilor terţe ai căror resortisanţi trebuie să deţină viză pentru trecerea frontierelor externe şi a listei ţărilor terţe ai căror resortisanţi sunt exoneraţi de această obligaţie[10].(2) În conformitate cu articolul 4 alineatul (2) din Actul de aderare din 2005, dispoziţiile acquis -ului Schengen privind condiţiile şi criteriile de eliberare a vizelor uniforme de scurtă şedere, precum şi dispoziţiile privind recunoaşterea reciprocă a vizelor şi echivalenţa dintre permisele de şedere şi vize se aplică în Bulgaria şi România numai după adoptarea unei decizii a Consiliului în acest sens. Cu toate acestea, aceste dispoziţii sunt obligatorii pentru statele membre respective de la data aderării.(3) Prin urmare, Bulgaria şi România au obligaţia de a elibera vize naţionale, pentru intrare sau tranzit pe teritoriul lor, resortisanţilor ţărilor terţe care deţin o viză uniformă, o viză de lungă şedere sau un permis de şedere eliberat de un stat membru care pune în aplicare în întregime acquis -ul Schengen ori un document similar eliberat de statele membre care nu pun încă în aplicare în întregime acquis -ul Schengen.(4) Titularii de documente eliberate de statele membre care pun în aplicare în întregime acquis -ul Schengen şi de documente similare eliberate de statele membre care nu pun încă în aplicare în întregime acquis -ul Schengen nu prezintă niciun risc pentru Bulgaria şi România, deoarece aceştia au fost supuşi de către alte state membre la toate controalele necesare. Pentru a evita aplicarea unor sarcini administrative suplimentare nejustificate Bulgariei şi României, ar trebui ca normele comune introduse de Decizia nr. 895/2006/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 14 iunie 2006 de stabilire a unui regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe, bazat pe recunoaşterea unilaterală de către Republica Cehă, Cipru, Estonia, Letonia, Lituania, Ungaria, Malta, Polonia, Slovenia şi Slovacia a anumitor documentele ca fiind echivalente ale vizele lor naţionale în scopul tranzitului pe teritoriul lor[11] să fie extinse la aceste ţări.(5) Noile norme comune ar trebui să autorizeze Bulgaria şi România să recunoască unilateral, ca fiind echivalente ale vizelor lor naţionale, anumite documente eliberate de statele membre care pun în aplicare în întregime acquis -ul Schengen, documente similare eliberate de acestea şi documentele enumerate în anexa la Decizia nr. 895/2006/CE, eliberate de statele membre care au aderat la Uniunea Europeană în 2004 şi să instituie un regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe, bazat pe această echivalenţă unilaterală.(6) Având în vedere că Republica Cehă, Cipru, Letonia, Ungaria, Malta, Polonia, Slovenia şi Slovacia au informat Comisia cu privire la decizia lor de a aplica regimul simplificat introdus de Decizia nr. 895/2006/CE, noile norme comune ar trebui, de asemenea, să permită statelor membre să recunoască vizele şi permisele de şedere eliberate de Bulgaria şi România ca fiind echivalente ale vizelor lor naţionale în scopul tranzitului pe teritoriul lor.(7) Noul regim comun ar trebui să se aplice pe o perioadă de tranziţie, până la data care urmează a fi fixată printr-o decizie a Consiliului, astfel cum este prevăzut la articolul 3 alineatul (2) primul paragraf din Actul de aderare din 2003 şi la articolul 4 alineatul (2) din Actul de aderare din 2005.(8) Recunoaşterea unui document ar trebui limitată la scopul tranzitului pe teritoriul Bulgariei, Republicii Cehe, Ciprului, Letoniei, Maltei, Poloniei, României, Slovaciei, Sloveniei şi Ungariei. Participarea la sistemul comun ar trebui să fie facultativă, fără să impună obligaţii suplimentare statelor membre, definite de Actul de aderare din 2003 şi de Actul de aderare din 2005.(9) Normele comune ar trebui să se aplice vizelor uniforme de scurtă şedere, vizelor de lungă şedere şi permiselor de şedere eliberate de statele membre care pun în aplicare în întregime acquis -ul Schengen, documentelor similare eliberate de state membre care nu pun încă în aplicare în întregime acquis -ul Schengen, precum şi vizelor de scurtă şedere, vizelor de lungă şedere şi permiselor de şedere eliberate de Bulgaria şi România.(10) Condiţiile de intrare menţionate la articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European şi al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod Comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul Frontierelor Schengen)[12] trebuie îndeplinite, cu excepţia condiţiei prevăzute la articolul 5 alineatul (1) litera (b) din regulamentul menţionat anterior, în măsura în care prezenta decizie de extindere a normelor comune prevăzute de Decizia nr. 895/2006/CE stabileşte un regim de recunoaştere unilaterală de către Bulgaria şi România a anumitor documente eliberate de statele membre care pun în aplicare în întregime acquis -ul Schengen, documente similare eliberate de statele membre care nu pun în aplicare în întregime acquis -ul Schengen, precum şi a vizelor de scurtă sau lungă şedere şi a permiselor de şedere eliberate de Bulgaria sau România în scopul tranzitului şi, în plus, permite Republicii Cehe, Ciprului, Letoniei, Maltei, Poloniei, Slovaciei, Sloveniei şi Ungariei care aplică regimul simplificat introdus de Decizia nr. 895/2006/CE, să recunoască documentele similare eliberate de Bulgaria şi România.(11) Deoarece obiectivul prezentei decizii, şi anume introducerea unui regim de recunoaştere unilaterală care trebuie aplicat de statele membre care au aderat la Uniune în 2004 şi 2007, nu poate fi realizat în mod satisfăcător şi, prin urmare, date fiind importanţa şi efectele acţiunii, poate să fie realizat mai bine la nivel comunitar, Comunitatea poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarităţii, enunţat la articolul 5 din tratat. În conformitate cu principiul proporţionalităţii, enunţat în respectivul articol, prezenta decizie nu depăşeşte ceea ce este necesar pentru realizarea acestor obiective.(12) Având în vedere că se adresează numai statelor membre care au aderat la Uniunea Europeană în 2004 şi 2007 şi care nu pun încă în aplicare în întregime acquis -ul Schengen, prezenta decizie nu constituie o dezvoltare a dispoziţiilor acquis -ului Schengen în sensul acordului încheiat de către Consiliul Uniunii Europene, Republica Islanda şi Regatul Norvegiei în scopul asocierii acestor două ţări la implementarea, punerea în aplicare şi dezvoltarea acquis -ului Schengen. Cu toate acestea, pentru coerenţa şi buna funcţionare a sistemului Schengen, prezenta decizie reglementează, de asemenea, vizele şi permisele de şedere eliberate de ţările terţe asociate la implementarea, punerea în aplicare şi dezvoltarea acquis -ului Schengen şi care pun în aplicare în întregime acquis -ul Schengen, precum Islanda şi Norvegia.(13) În conformitate cu articolele 1 şi 2 din Protocolul privind poziţia Regatului Unit şi a Irlandei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană şi la Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, statele membre menţionate anterior nu participă la adoptarea prezentei decizii.(14) În conformitate cu articolele 1 şi 2 din Protocolul privind poziţia Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană şi la Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei decizii.ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:Articolul 1Prezenta decizie introduce un regim simplificat pentru controlul persoanelor la frontierele externe, prin care:-  Bulgaria şi România pot recunoaşte unilateral, ca fiind echivalente ale vizelor lor naţionale în scopul tranzitului, documentele menţionate la articolele 2 şi 3, precum şi cele menţionate la articolul 4 eliberate de aceste două ţări pentru resortisanţii ţărilor terţe care intră sub incidenţa obligativităţii vizei în temeiul Regulamentului (CE) nr. 539/2001.-  Republica Cehă, Cipru, Letonia, Ungaria, Malta, Polonia, Slovenia şi Slovacia, care au informat Comisia cu privire la decizia de a aplica regimul simplificat introdus de Decizia nr. 895/2006/CE, pot recunoaşte unilateral, ca fiind echivalente ale vizelor lor naţionale în scopul tranzitului, documentele menţionate la articolul 4, eliberate de Bulgaria şi România resortisanţilor ţărilor terţe care intră sub incidenţa obligativităţii vizei în temeiul Regulamentului (CE) nr. 539/2001.Articolul 2(1) Bulgaria şi România pot considera ca fiind echivalente ale vizelor lor naţionale în scopul tranzitului următoarele documente eliberate de statele membre care pun în aplicare în întregime acquis -ul Schengen, indiferent de naţionalitatea titularilor:(i) o „viză uniformă”, menţionată la articolul 10 din Convenţia de punere în aplicare a Acordului Schengen;(ii) o „viză de lungă şedere”, menţionată la articolul 18 din Convenţia de punere în aplicare a Acordului Schengen;(iii) un „permis de şedere”, inclus în anexa IV la Instrucţiunile consulare comune.(2) În cazul în care Bulgaria şi România decid să aplice prezenta Decizie, acestea recunosc toate documentele menţionate la alineatul (1), indiferent de statul care a eliberat documentul.Articolul 3În cazul în care Bulgaria şi România decid să aplice articolul 2, acestea pot, în plus, să recunoască vizele naţionale de scurtă şedere, vizele de lungă şedere şi permisele de şedere eliberate de unul sau mai multe dintre statele membre care au aderat la Uniune în 2004 şi care nu pun încă în aplicare în întregime acquis -ul Schengen, ca fiind echivalente vizelor lor naţionale în scopul tranzitului.Documentele eliberate de state membre care nu pun încă în aplicare în întregime acquis -ul Schengen, care pot fi recunoscute, sunt enumerate în anexa la Decizia nr. 895/2006/CE.Articolul 4În plus, Bulgaria şi România pot, de asemenea, să recunoască vizele naţionale de scurtă şedere, vizele de lungă şedere şi permisele de şedere pe care le eliberează, ca fiind echivalente vizelor lor naţionale în scopul tranzitului.Documentele eliberate de Bulgaria şi România, care pot fi recunoscute în temeiul prezentei decizii, sunt enumerate în anexă.Articolul 5Republica Cehă, Cipru, Letonia, Ungaria, Malta, Polonia, Slovenia şi Slovacia pot recunoaşte, de asemenea, în scopul tranzitului, documentele eliberate de Bulgaria şi România, enumerate în anexa la prezenta decizie.Articolul 6Bulgaria, Republica Cehă, Cipru, Letonia, Ungaria, Malta, Polonia, România, Slovenia şi Slovacia pot recunoaşte documente ca fiind echivalente vizelor lor naţionale în scopul tranzitului numai în cazul în care perioada în care resortisantul unei ţări terţe tranzitează teritoriul lor nu depăşeşte cinci zile.Durata de valabilitate a documentelor menţionate la articolele 2, 3 şi 4 trebuie să acopere durata tranzitului.Articolul 7Bulgaria, Republica Cehă, Cipru, Letonia, Ungaria, Malta, Polonia, România, Slovenia şi Slovacia informează Comisia cu privire la decizia de a aplica sau nu prezenta decizie, în termen de 10 zile lucrătoare de la data intrării acesteia în vigoare. Comisia publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene informaţia comunicată de statele membre în cauză.Articolul 8Prezenta decizie intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării sale în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.Aceasta se aplică până la data care urmează a fi stabilită de decizia Consiliului, adoptată în temeiul articolului 4 alineatul (2) din Actul de aderare din 2005.Articolul 9Prezenta decizie se adresează Bulgariei, Republicii Cehe, Ciprului, Letoniei, Maltei, Poloniei, României, Slovaciei, Sloveniei şi Ungariei.Adoptată la Bruxelles, […]Pentru Parlamentul European Pentru ConsiliuPreşedintele Preşedintele[…]  ANEXĂListă cu documentele eliberate de BULGARIA- Vize1. Виза за летищен транзит (виза вид "А") – viză de tranzit aeroportuar (tip „A”)2. Визи за транзитно преминаване (виза вид "B") – vize de tranzit (tip „B”)-  Еднократна транзитна виза – viză pentru tranzit simplu-  Двукратна транзитна виза – viză pentru tranzit dublu-  Многократна транзитна виза – viză pentru tranzit multiplu3. Визи за краткосрочно пребиваване (виза вид "C") – vize de scurtă şedere (tip „C”)-  Еднократна входна виза – viză cu o singură intrare-  Многократна входна виза – viză cu intrări multiple4. Виза за дългосрочно пребиваване (виза вид "D") – viză de lungă şedere (tip „D”)- Permise de şedere1. Карта на продължително пребиваващ в Република България чужденец – permis de lungă şedere2. Карта на постоянно пребиваващ в Република България чужденец – permis de şedere permanentă3. Карта на бежанец – permis de şedere pentru refugiaţi4. Удостоверение за пътуване зад граница на чужденец с хуманитарен статут – permis de şedere pentru un resortisant al unei ţări terţe, căruia Republica Bulgaria i-a acordat un statut de protecţie umanitară.Listă cu documentele eliberate de ROMÂNIA- Vize-  viză de tranzit, identificată prin simbolul B-  viză de scurtă şedere, identificată prin simbolul C-  viză de lungă şedere, identificată prin unul dintre următoarele simboluri, în funcţie de activitatea pe care urmează să o desfăşoare în România străinul căruia i-a fost acordată:(i) desfăşurarea de activităţi economice, identificată prin simbolul D/AE(ii) desfăşurarea de activităţi profesionale, identificată prin simbolul D/AP(iii) desfăşurarea de activităţi comerciale, identificată prin simbolul D/AC(iv) angajare în muncă, identificată prin simbolul D/AM(v) studii, identificată prin simbolul D/SD(vi) reîntregirea familiei, identificată prin simbolul D/VF(vii) intrarea în România a străinilor căsătoriţi cu cetăţeni români, identificată prin simbolul D/CR(viii) activităţi religioase sau umanitare, identificată prin simbolul D/RU(ix) viză diplomatică şi viză de serviciu, identificată prin simbolul DS(x) alte scopuri, identificată prin simbolul D/AS- Permise de şedere- Permis de şedere temporară- Permis de şedere permanentă- Carte de rezidenţă - pentru străinii membri de familie ai cetăţenilor români- Carte de rezidenţă permanentă - pentru străinii membri de familie ai cetăţenilor români2007/0186 (COD)Propunere deDECIZIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUIde modificare a Deciziei nr. 896/2006/CE de stabilire a unui regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe, bazat pe recunoaşterea unilaterală de către statele membre a anumitor permise de şedere eliberate de Elveţia şi de Liechtenstein în scopul tranzitului pe teritoriul lor.PARLAMENTUL EUROPEAN ŞI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, în special articolul 62 punctul (2) litera (a),având în vedere propunerea Comisiei[13],hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat,întrucât:(1) Decizia nr. 896/2006/CE stabileşte norme comune privind recunoaşterea unilaterală de către statele membre a anumitor permise de şedere eliberate de Elveţia şi Liechtenstein, norme care permit un regim simplificat de control la graniţele externe al resortisanţilor ţărilor terţe, care sunt titulari ai documentelor respective.(2) Ca urmare a procedurii de punere în aplicare în două etape a acquis -ului Schengen, statele membre care au aderat la Uniunea Europeană la 1 mai 2004 erau obligate, de la această dată, să elibereze vize naţionale resortisanţilor ţărilor terţe care sunt titulari ai unui permis de şedere eliberat de Elveţia sau de Liechtenstein şi care intră sub incidenţa obligativităţii vizei în temeiul Regulamentului (CE) nr. 539/2001 al Consiliului. Această obligativitate a creat sarcini administrative suplimentare consulatelor statelor respective în Elveţia şi Liechtenstein.(3) Nu a fost necesar ca statele membre să supună obligativităţii vizei această categorie de persoane care prezintă pentru ele numai un risc scăzut de imigraţie clandestină.(4) Având în vedere că acelaşi raţionament se aplică şi Bulgariei şi României, regimul simplificat introdus de Decizia nr. 896/2006/CE[14] ar trebui să fie extins la Bulgaria şi România.(5) Această modificare a Deciziei nr. 896/2006/CE ar trebui să permită Bulgariei şi României, în cazul în care acestea decid să aplice Decizia nr. …/2007/CE să recunoască, în mod unilateral, permisele de şedere eliberate de Elveţia şi Liechtenstein, enumerate în anexa la Decizia nr. 896/2006/CE, ca fiind echivalente ale vizelor lor naţionale în scopul tranzitului.(6) Recunoaşterea ar trebui limitată la scopul tranzitului pe teritoriul Bulgariei şi României şi nu ar trebui să afecteze posibilitatea acestor două state membre de a elibera vize de scurtă şedere.(7) Posibilitatea ca Bulgaria şi România să nu aplice prezenta Decizie ar trebui limitată la perioada de tranziţie, până la o dată ce urmează a fi stabilită de către Consiliu, în conformitate cu articolul 4 alineatul (2) din Actul de aderare din 2005.(8) Condiţiile de intrare formulate la articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European şi al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod Comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul Frontierelor Schengen)[15] trebuie îndeplinite, cu excepţia condiţiei prevăzute la articolul 5 alineatul (1) litera (b), în măsura în care prezenta decizie creează un regim de echivalenţă între vizele de tranzit eliberate de Bulgaria şi România şi anumite permise de şedere eliberate de Elveţia şi Liechtenstein.(9) Dat fiind că obiectivul acţiunii care trebuie întreprinsă afectează direct acquis -ul comunitar privind vizele şi nu poate fi atins în mod corespunzător prin acţiunea individuală a statelor membre şi, prin urmare, având în vedere dimensiunile şi efectele acestei acţiuni, poate fi mai bine realizat la nivel comunitar, Comunitatea poate lua măsuri în conformitate cu principiul subsidiarităţii consacrat la articolul 5 din tratat. În conformitate cu principiul proporţionalităţii, astfel cum a fost formulat la articolul menţionat anterior, prezenta decizie nu depăşeşte ceea ce este necesar pentru a atinge obiectivul în cauză.(10) În conformitate cu articolele 1 şi 2 din Protocolul privind poziţia Regatului Unit şi a Irlandei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană şi la Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, statele membre menţionate anterior nu participă la adoptarea prezentei decizii.(11) În conformitate cu articolele 1 şi 2 din Protocolul privind poziţia Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană şi la Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, Danemarca nu ia parte la adoptarea prezentei decizii şi nu este obligată de aceasta sau supusă aplicării sale.ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:Articolul 1La articolul 2 din Decizia nr. 896/2006/CE, se adaugă un al treilea paragraf, după cum urmează:„În cazul în care Bulgaria şi România decid să aplice Decizia nr. …./2007/CE, acestea pot recunoaşte unilateral permisele de şedere enumerate în anexa la prezenta decizie ca fiind echivalente ale vizelor lor naţionale de tranzit până la data ce urmează a fi stabilită de Consiliu, în conformitate cu articolul 4 alineatul (2) din Actul privind condiţiile de aderare a Republicii Bulgaria şi a României şi adaptările tratatelor pe care se întemeiază Uniunea Europeană.”Articolul 2În cazul în care Bulgaria şi România decid să aplice prezenta decizie, acestea informează Comisia cu privire la aceasta în termen de 10 zile lucrătoare de la intrării în vigoare a prezentei decizii. Comisia publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene informaţia comunicată de statele membre în cauză.Articolul 3Prezenta decizie intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării sale în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene .Articolul 4Prezenta decizie se adresează Bulgariei şi României.Adoptată la Bruxelles, […]Pentru Parlamentul European Pentru ConsiliuPreşedintele Preşedintele[…] [1] JO L 81, 21.3.2001, p. 1, astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 1932/2006 (JO L 405, 30.12.2006, p. 23)[2] JO L 167, 20.6.2006, p 1.[3] JO L 167, 20.6.2006, p. 8.[4] Statele membre care au aderat la Uniunea Europeană în 2004 au trebuit să informeze Comisia înainte de 1 august 2006 cu privire la decizia de a aplica normele comune.[5] JO C 251, 17.10.2006, p. 20.[6] Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European şi al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod Comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul Frontierelor Schengen), JO L 105, 13.4.2006, p. 1[7] JO L 176, 10.7.1999, p. 35.[8] Documentul 13054/04 al Consiliului.[9] JO C […], […], p. […].[10] JO L 81, 21.3.2001, p. 1. Regulament, astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 1932/2006 (JO L 405, 30.12.2006, p. 23).[11] JO L 167, 20.6.2006, p 1.[12] JO L 105, 13.4.2006, p 1.[13] JO C […], […], p. […][14] JO L 167, 20.6.2006.[15] JO L 105, 13.4.2006, p 1.