               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 4.6.2019
            COM(2019) 246 final
            2019/0121(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul Organizației Internaționale a Viei și Vinului (OIV)

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.Obiectul propunerii

               Prezenta propunere se referă la decizia de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul adunării generale a OIV din 19 iulie 2019 în legătură cu adoptarea preconizată a rezoluțiilor OIV care pot produce efecte juridice asupra legislației Uniunii.

               2.Contextul propunerii

               2.1.Statutul special al UE în cadrul OIV

               În prezent, 47 de state sunt membre ale OIV, dintre care 20 sunt state membre ale Uniunii. UE nu face parte dintre membrii OIV. Cu toate acestea, începând cu 20 octombrie 2017, OIV a acordat Uniunii statutul special prevăzut la articolul 4 din Regulamentul de procedură al OIV, care îi permite acesteia să intervină în lucrările comisiilor, ale subcomisiilor și ale grupurilor de experți și să asiste la reuniunile adunării generale și ale comitetului executiv.

               2.2.OIV

               Organizația Internațională a Viei și Vinului (OIV) este o organizație interguvernamentală cu caracter științific și tehnic activă în sectorul viței de vie, al vinului, al băuturilor pe bază de vin, al strugurilor de masă, al stafidelor și al altor produse derivate din vița de vie. Obiectivele OIV sunt (i) să informeze cu privire la măsurile prin care preocupările producătorilor, ale consumatorilor și ale altor actori din sectorul produselor vitivinicole pot fi luate în considerare, (ii) să asiste alte organizații internaționale implicate în activități de standardizare și (iii) să contribuie la armonizarea la nivel internațional a practicilor și a standardelor existente.

               2.3.Actul avut în vedere al OIV

               Următoarea adunare generală a OIV va avea loc în Elveția la 19 iulie 2019. În acest context și pe baza discuțiilor desfășurate în cadrul reuniunii grupului de experți care a avut loc la Paris în martie și în aprilie 2019, se poate preconiza că pe ordinea de zi a adunării generale vor fi incluse, spre adoptare, următoarele rezoluții care produc efecte juridice asupra legislației Uniunii:

               –proiectul de rezoluție OENO-MICRO 16-594A de stabilire a unei noi practici oenologice și proiectul de rezoluție OENO-MICRO 17-611 de actualizare a obiectivelor unei practici oenologice existente. În conformitate cu articolul 80 alineatul (3) litera (a) și cu articolul 90 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013
                  1
               , precum și cu articolul 9 din Regulamentul (CE) nr. 606/2009
                  2
               , aceste rezoluții vor produce efecte juridice asupra legislației Uniunii.

               –proiectele de rezoluții OENO-TECHNO 15-586, 17-612, 17-613 de actualizare a aplicațiilor și obiectivelor practicilor oenologice corespunzătoare, proiectul de rezoluție OENO-TECHNO 18-633 de adăugare a utilizării unei substanțe noi pentru aplicarea practicii oenologice existente și proiectul de rezoluție OENO-TECHNO 17-616 de stabilire a unei noi practici oenologice pentru producția de vin. În conformitate cu articolul 80 alineatul (3) litera (a) și cu articolul 90 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013, aceste rezoluții vor produce efecte juridice asupra legislației Uniunii;

               –proiectele de rezoluții OENO-SPECIF 17-617, 18-646 și 18-650 de actualizare a monografiilor care stabilesc specificațiile privind puritatea și identificarea substanțelor utilizate în practicile oenologice. În conformitate cu articolul 80 alineatul (3) litera (a) și cu articolul 90 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013, precum și cu articolul 9 din Regulamentul (CE) nr. 606/2009, aceste rezoluții vor produce efecte juridice asupra legislației Uniunii;

               –proiectele de rezoluții OENO-SCMA 16-596, 17-619, 17-621 și proiectul de rezoluție OENO-SCMA 17-622 de stabilire a unor noi metode de analiză. OENO-SCMA 18-638 de stabilire a unei noi metode de analiză și a unei noi limite în ceea ce privește prezența plumbului în vin. În conformitate cu articolul 80 alineatul (3) litera (a) și cu articolul 80 alineatul (5) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013, aceste rezoluții vor produce efecte juridice asupra legislației Uniunii.

                  Ca și în trecut, este de așteptat ca ordinea de zi a reuniunii adunării generale a OIV să sufere în continuare modificări și să fie adăugate pe ordinea de zi alte rezoluții care vor produce efecte juridice asupra legislației Uniunii. Pentru a asigura eficiența activității adunării generale, respectând în același timp dispozițiile tratatelor, Comisia va completa sau va modifica în timp util prezenta propunere pentru a permite Consiliului să adopte poziția care urmează să fie luată și în cazul acestor rezoluții.

               3.Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii

               Proiectele de rezoluție care vor fi supuse votului în cadrul următoarei adunări generale a OIV au fost discutate pe larg de experții științifici și tehnici din sectorul vitivinicol. Ele contribuie la armonizarea la nivel internațional a standardelor din sectorul vitivinicol și vor constitui un cadru care va garanta concurența echitabilă în comerțul cu produse din sectorul vitivinicol. Prin urmare, acestea ar trebui sprijinite.

               4.Temei juridic

               4.1.Temei juridic procedural

               4.1.1.Principii

               Articolul 218 alineatul (9) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) prevede posibilitatea adoptării unor decizii de stabilire „a pozițiilor care trebuie adoptate în numele Uniunii în cadrul unui organism creat printr-un acord, în cazul în care acest organism trebuie să adopte acte cu efecte juridice, cu excepția actelor care modifică sau completează cadrul instituțional al acordului.”

               Articolul 218 alineatul (9) din TFUE se aplică indiferent dacă Uniunea este sau nu membră a organismului în cauză sau parte la acordul respectiv
                  3
               .

               Conceptul de „acte cu efecte juridice” include actele care au efecte juridice în temeiul normelor de drept internațional aplicabile organismului în cauză. Conceptul include totodată și instrumentele care nu au un caracter obligatoriu în temeiul dreptului internațional, dar care „au vocația de a influența în mod decisiv conținutul reglementării adoptate de legiuitorul Uniunii”
                  4
               .

               4.1.2.Aplicarea în cazul în discuție

               Organizația Internațională a Viei și Vinului (OIV) este o organizație interguvernamentală cu caracter științific și tehnic activă în sectorul viței de vie, al vinului, al băuturilor pe bază de vin, al strugurilor de masă, al stafidelor și al altor produse derivate din vița de vie. În prezent, 46 de state sunt membre ale OIV, dintre care 20 sunt state membre ale Uniunii. UE nu face parte dintre membrii OIV. Cu toate acestea, începând cu 20 octombrie 2017, OIV a acordat Uniunii statutul special prevăzut la articolul 4 din Regulamentul de procedură al OIV, care îi permite acesteia să intervină în lucrările comisiilor, ale subcomisiilor și ale grupurilor de experți și să asiste la reuniunile adunării generale și ale comitetului executiv.

               În temeiul Regulamentului (UE) nr. 1308/2013 al Parlamentului European și al Consiliului și în temeiul Regulamentului (CE) nr. 606/2009 al Comisiei, anumite rezoluții adoptate și publicate de OIV au efecte juridice asupra legislației UE. Prin urmare, poziția Uniunii privind aceste rezoluții în legătură cu aspectele care țin de competența Uniunii ar trebui adoptată de către Consiliu și exprimată în cadrul reuniunilor OIV de către statele membre care fac parte din OIV, acționând împreună în interesul Uniunii.

               Prin urmare, temeiul juridic procedural al propunerii de decizie este articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               4.2.Temeiul juridic material

               4.2.1.Principii

               Temeiul juridic material al unei decizii adoptate în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE depinde în primul rând de obiectivul și de conținutul actului preconizat cu privire la care se adoptă o poziție în numele Uniunii. În cazul în care actul avut în vedere urmărește două obiective sau include două elemente, iar unul dintre aceste obiective sau elemente poate fi identificat ca fiind obiectivul sau elementul principal, iar celălalt obiectiv sau element are mai degrabă un caracter accesoriu, decizia adoptată în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE trebuie să se întemeieze pe un singur temei juridic material, respectiv cel impus de obiectivul sau de elementul principal sau predominant.

               4.2.2.Aplicarea în cazul în discuție

               Principalul obiectiv al proiectelor de rezoluții avute în vedere este legat de armonizarea standardelor privind vinurile și implicit de punerea în aplicare a politicii agricole comune. Prin urmare, temeiul juridic material al deciziei propuse cuprinde articolul 43 din TFUE.

               4.3.Concluzie

               Temeiul juridic al deciziei propuse ar trebui să fie articolul 43, coroborat cu articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               5.Publicarea actului avut în vedere

               Nu se aplică.

               2019/0121 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul Organizației Internaționale a Viei și Vinului (OIV)

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 43, coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Organizația Internațională a Viei și Vinului (OIV) va examina și, eventual, va adopta rezoluții care vor avea efect asupra legislației Uniunii în cadrul următoarei adunări generale din 19 iulie 2019. Uniunea nu face parte dintre membrii OIV. Cu toate acestea, OIV a acordat Uniunii, la 20 octombrie 2017, statutul special prevăzut la articolul 4 din Regulamentul de procedură al OIV.

               (2)Un număr de 20 de state membre ale UE fac parte din OIV. Respectivele state membre au posibilitatea de a propune amendamente la proiectele de rezoluții ale OIV și vor fi invitate să adopte unele dintre proiectele de rezoluții ale OIV în cadrul următoarei adunări generale a OIV din 19 iulie 2019.

               (3)Prin urmare, poziția Uniunii privind aceste rezoluții în legătură cu aspectele care țin de competența Uniunii ar trebui adoptată de către Consiliu și exprimată în cadrul reuniunilor OIV de către statele membre care fac parte din OIV, acționând împreună în interesul Uniunii.

               (4)În temeiul Regulamentului (UE) nr. 1308/2013 al Parlamentului European și al Consiliului
                  5
                și în temeiul Regulamentului (CE) 606/2009 al Comisiei
                  6
               , anumite rezoluții adoptate și publicate de OIV au efect asupra legislației UE.

               (5)Articolul 80 alineatul (3) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 prevede că Comisia trebuie să țină cont, atunci când autorizează practici oenologice, de practicile oenologice și de metodele de analiză recomandate și publicate de OIV.

               (6)Articolul 80 alineatul (5) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 prevede că, atunci când stabilește metodele de analiză pentru stabilirea compoziției produselor din sectorul vitivinicol, Comisia trebuie să se bazeze pe toate metodele relevante recomandate și publicate de OIV, cu excepția cazului în care acestea ar fi ineficace sau neadecvate pentru obiectivul urmărit de Uniune.

               (7)Articolul 90 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 prevede că produsele din sectorul vitivinicol importate în Uniune trebuie să fie obținute în conformitate cu practicile oenologice autorizate de Uniune în temeiul regulamentului respectiv sau, înainte de autorizarea respectivă, în conformitate cu practicile oenologice recomandate și publicate de OIV.

               (8)Articolul 9 din Regulamentul (CE) nr. 606/2009 prevede că, în cazul în care nu sunt stabilite de către Comisie, specificațiile privind puritatea și identificarea substanțelor utilizate în practicile oenologice sunt cele stabilite și publicate de OIV.

               (9)Proiectul de rezoluție OENO-MICRO 16-594A stabilește o nouă practică oenologică. Proiectul de rezoluție OENO-MICRO 17-611 actualizează obiectivele unei practici oenologice existente. În conformitate cu articolul 80 alineatul (3) litera (a) și cu articolul 90 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013, precum și cu articolul 9 din Regulamentul (CE) nr. 606/2009, aceste rezoluții vor produce efecte juridice asupra legislației Uniunii.

               (10)Proiectele de rezoluții OENO-TECHNO 15-586, 17-612 și 17-613 actualizează aplicațiile și obiectivele practicilor oenologice corespunzătoare. Proiectul de rezoluție OENO-TECHNO 18-633 adaugă utilizarea unei substanțe noi pentru aplicarea practicii oenologice existente. Proiectul de rezoluție OENO-TECHNO 17-616 stabilește o nouă practică oenologică pentru producția de vin. În conformitate cu articolul 80 alineatul (3) litera (a) și cu articolul 90 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013, aceste rezoluții vor produce efecte juridice asupra legislației Uniunii.

               (11)Proiectele de rezoluții OENO-SPECIF 17-617, 18-646 și 18-650 actualizează monografiile care stabilesc specificațiile privind puritatea și identificarea substanțelor utilizate în practicile oenologice. În conformitate cu articolul 80 alineatul (3) litera (a) și cu articolul 90 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013, precum și cu articolul 9 din Regulamentul (CE) nr. 606/2009, aceste rezoluții vor produce efecte juridice asupra legislației Uniunii.

               (12)Proiectele de rezoluții OENO-SCMA 16-596, 17-619, 17-621 și 17-622 stabilesc noi metode de analiză. Proiectul de rezoluție OENO-SCMA 18-638 stabilește o nouă metodă de analiză și o nouă limită în ceea ce privește prezența plumbului în vin. În conformitate cu articolul 80 alineatul (3) litera (a) și cu articolul 80 alineatul (5) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013, aceste rezoluții vor produce efecte juridice asupra legislației Uniunii.

               (13)Proiectele de rezoluții în cauză au fost discutate pe larg de experții științifici și tehnici din sectorul vitivinicol. Ele contribuie la armonizarea la nivel internațional a standardelor din sectorul vitivinicol și vor constitui un cadru care va garanta concurența echitabilă în comerțul cu produse din sectorul vitivinicol. Prin urmare, acestea ar trebui sprijinite.

               (14)Pentru a se asigura flexibilitatea necesară pe parcursul negocierilor de dinaintea reuniunii adunării generale a OIV, statele membre care fac parte din OIV ar trebui autorizate să convină asupra unor modificări ale acestor rezoluții, cu condiția ca respectivele modificări să nu afecteze fondul rezoluțiilor,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii, în cadrul adunării generale a OIV din 19 iulie 2019 este prevăzută în anexă și este exprimată de statele membre care fac parte din OIV, acționând împreună în interesul Uniunii.

               Articolul 2

               1.În cazul în care există probabilitatea ca poziția menționată la articolul 1 să fie modificată de informații științifice sau tehnice noi prezentate înaintea sau în cursul reuniunilor OIV, statele membre care fac parte din OIV solicită amânarea votului în cadrul adunării generale a OIV până la stabilirea poziției Uniunii pe baza noilor elemente.

               2.Prin coordonare, mai ales la fața locului, și în lipsa unei decizii ulterioare a Consiliului de stabilire a poziției Uniunii, statele membre care fac parte din OIV, acționând împreună în interesul Uniunii, pot conveni asupra unor modificări ale proiectelor de rezoluții menționate în anexă care nu afectează fondul rezoluțiilor.

               Articolul 3

               Prezenta decizie se adresează statelor membre.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)

                        Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de instituire a unei organizări comune a piețelor produselor agricole și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 922/72, (CEE) nr. 234/79, (CE) nr. 1037/2001 și (CE) nr. 1234/2007 ale Consiliului (JO L 347, 20.12.2013, p. 671).

                     (2)

                        Regulamentul (CE) nr. 606/2009 al Comisiei din 10 iulie 2009 de stabilire a anumitor norme de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 479/2008 al Consiliului în privința categoriilor de produse viticole, a practicilor oenologice și a restricțiilor care se aplică acestora (JO L 193, 24.7.2009, p. 1).

                     (3)

                        Hotărârea Curții de Justiție din 7 octombrie 2014, Germania/Consiliul, Cauza C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punctul 64.

                     (4)

                        Hotărârea Curții de Justiție din 7 octombrie 2014, Germania/Consiliul, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punctele 61-64.

                     (5)

                        Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de instituire a unei organizări comune a piețelor produselor agricole și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 922/72, (CEE) nr. 234/79, (CE) nr. 1037/2001 și (CE) nr. 1234/2007 ale Consiliului (JO L 347, 20.12.2013, p. 671).

                     (6)

                        Regulamentul (CE) nr. 606/2009 al Comisiei din 10 iulie 2009 de stabilire a anumitor norme de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 479/2008 al Consiliului în privința categoriilor de produse viticole, a practicilor oenologice și a restricțiilor care se aplică acestora (JO L 193, 24.7.2009, p. 1).

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 4.6.2019
            COM(2019) 246 final
            ANEXĂ
            la
            Propunerea deDECIZIE A CONSILIULUI
            privind poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul Organizației Internaționale a Viei și Vinului (OIV)

               ANEXĂ

               Lista proiectelor de rezoluții din etapa 7 care vor fi votate în cadrul adunării generale a OIV din iulie 2019

                        Ref. rezoluție

                        Etapă

                        Titlu

                        OENO-MICRO 16-594A

                        7

                        Eliminarea microorganismelor sălbatice din struguri și musturi prin procedee de înaltă presiune discontinuă (înaltă presiune hidrostatică - HHP)

                        OENO-MICRO 17-611

                        7

                        Dezacidificare cu bacterii de acid lactic

                        OENO-TECHNO 15-586

                        7

                        Limita OIV pentru carboximetilceluloză - actualizare

                        OENO-TECHNO 17-612

                        7

                        Actualizarea practicii oenologice referitoare la adăugarea de tanin în musturi

                        OENO-TECHNO 17-613

                        7

                        Actualizarea practicii oenologice referitoare la adăugarea de tanin în vinuri

                        OENO-TECHNO 17-616

                        7

                        Extracția compușilor fenolici și/sau aromatici din struguri prin utilizarea ultrasunetelor

                        OENO-TECHNO 18-633

                        7

                        Actualizarea documentului 2.3.2. Activatori de fermentație: celuloza alimentară (de la etapa 3)

                        OENO-SPECIF 17-617

                        7

                        Actualizarea monografiei referitoare la dioxidul de siliciu coloidal și a paginilor relevante din codul internațional al practicilor oenologice

                        OENO-SPECIF 18-646

                        7

                        Actualizarea documentului E-COEI-1-POTBIS privind bisulfitul de potasiu

                        OENO-SPECIF 18-650

                        7

                        Revizuirea documentului F-COEI-1-OEUALB privind ovalbumina - conținutul de materie uscată și pH-ul ovalbuminelor

                        OENO-SCMA 16-596

                        7

                        Validarea analizei ftalaților din vinuri (OIV-OENO 477-2013)

                        OENO-SCMA 17-619

                        7

                        Metoda de determinare a poliaspartatului de potasiu în vin prin cromatografie în fază lichidă de înaltă performanță cuplată cu un detector de fluorescență

                        OENO-SCMA 17-621

                        7

                        Determinarea acidului acetic în vinuri prin metoda enzimatică automatizată

                        OENO-SCMA 17-622

                        7

                        Determinarea acidului D-gluconic în vinuri și musturi prin metoda enzimatică

                        OENO-SCMA 18-638

                        7

                        Actualizarea limitei plumbului în vinuri (de la etapa 3)


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 25.7.2019
            COM(2019) 347 final
            2019/0159(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul Comitetului APE instituit prin Acordul interimar în vederea încheierii unui acord de parteneriat economic între Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și partea Africa Centrală, pe de altă parte, în ceea ce privește adoptarea normelor de procedură privind medierea, a normelor de procedură privind arbitrajul și a codului de conduită al arbitrilor.

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.Obiectul propunerii

               Prezenta propunere se referă la decizia de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene (denumită în continuare „Uniunea”), în cadrul Comitetului APE instituit prin Acordul interimar în vederea încheierii unui acord de parteneriat economic între Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și partea Africa Centrală, pe de altă parte (denumit în continuare „acordul”)
                  1
               , în ceea ce privește adoptarea avută în vedere a normelor de procedură privind medierea, a normelor de procedură privind arbitrajul și a codului de conduită al arbitrilor.

               2.Contextul propunerii

               2.1.Acordul de parteneriat economic preliminar dintre UE și Africa Centrală

                  Obiectivul acordului este de a stabili un cadru inițial pentru un acord de parteneriat economic complet regional, în conformitate cu Acordul de la Cotonou. Partea Africa Centrală este compusă până în prezent din Republica Camerun. Acordul se aplică cu titlu provizoriu din data de 4 august 2014.

               2.2.Comitetul APE

                  Comitetul APE este organismul instituțional comun din cadrul acordului. Articolul 92 din acord prevede că Comitetul APE este responsabil de administrarea tuturor domeniilor vizate de acord și de realizarea tuturor sarcinilor menționate în acesta. Comitetul APE își adoptă deciziile prin consens. Funcționarea Comitetului APE este descrisă în regulamentul său de procedură
                     2
                  .

               2.3.Actul avut în vedere de Comitetul APE

                  La cea de-a cincea sa reuniune, la [data], Comitetul APE trebuie să adopte o decizie referitoare la procedurile de soluționare a litigiilor (denumită în continuare „actul avut în vedere”).

                  Articolul 80 alineatul (1) din acord prevede că „Procedurile de soluționare a litigiilor prevăzute în capitolul 3 sunt reglementate de Regulamentul de procedură și de Codul de conduită care urmează să fie adoptate de Comitetul APE. ”

                  Articolul 88 din acord prevede că „Comitetul APE poate decide să modifice prezentul titlu și anexele la acesta. ”

                  Obiectivul actului avut în vedere este de a stabili normele și procedurile pentru punerea în aplicare a acțiunilor prevăzute în titlul VI din acord pentru prevenirea și soluționarea litigiilor care ar putea interveni între părți. Adoptarea acestor norme este un element esențial pentru finalizarea cadrului operațional al dispozițiilor acordului privind prevenirea și soluționarea litigiilor.

               3.Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii

                  Prezenta propunere de decizie a Consiliului determină poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii, în cadrul Comitetului APE instituit prin Acordul interimar în vederea încheierii unui acord de parteneriat economic între Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și partea Africa Centrală, pe de altă parte, în ceea ce privește stabilirea normelor de procedură privind medierea, a normelor de procedură privind arbitrajul și a codului de conduită al arbitrilor.

                  Părțile la acord au fost de acord cu acest proiect de decizie, l-au parafat la cea de-a patra reuniune a Comitetului APE din 18 și 19 februarie 2019 și, sub rezerva procedurilor decizionale ale Uniunii Europene, ar trebui să îl adopte la următoarea reuniune a Comitetului APE care ar trebui să aibă loc la sfârșitul anului 2019.

                  Prezenta decizie este esențială pentru a se asigura că dispozițiile acordului cuprinse în titlul VI privind prevenirea și soluționarea litigiilor devin operaționale și pentru a asigura, prin urmare, buna aplicare a acordului.

               4.Temeiul juridic

               4.1.Temeiul juridic procedural

               4.1.1.Principii

                  Articolul 218 alineatul (9) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) prevede decizii de stabilire „a pozițiilor care trebuie adoptate în numele Uniunii în cadrul unui organism creat printr-un acord, în cazul în care acest organism trebuie să adopte acte cu efecte juridice, cu excepția actelor care modifică sau completează cadrul instituțional al acordului.”

                  Conceptul de „acte cu efecte juridice” include actele care au efecte juridice în temeiul normelor de drept internațional aplicabile organismului în cauză. Sunt, de asemenea, incluse instrumentele care nu au un caracter obligatoriu în temeiul dreptului internațional, dar care „au vocația de a influența în mod decisiv conținutul reglementării adoptate de legiuitorul Uniunii”
                     3
                  .

               4.1.2.Aplicarea în acest caz

                  Comitetul APE este o instanță creată printr-un acord, și anume Acordul interimar în vederea încheierii unui acord de parteneriat economic între Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și partea Africa Centrală, pe de altă parte.

                  Actul pe care Comitetul APE este invitat să îl adopte este un act cu efecte juridice. Actul avut în vedere va avea caracter obligatoriu în temeiul dreptului internațional, în conformitate cu articolele 80 și 88 din acord.

                  Actul avut în vedere nu completează și nici nu schimbă cadrul instituțional al acordului.

                  Prin urmare, temeiul juridic procedural al deciziei propuse este articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               4.2.Temeiul juridic material

               4.2.1.Principii

                  Temeiul juridic material al unei decizii adoptate în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE depinde în primul rând de obiectivul și de conținutul actului avut în vedere cu privire la care se adoptă o poziție în numele Uniunii. Dacă actul avut în vedere urmărește două obiective sau are două elemente, iar unul dintre aceste obiective sau elemente poate fi identificat ca fiind obiectivul sau elementul principal, iar celălalt obiectiv sau element are mai degrabă un caracter accesoriu, decizia adoptată în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE trebuie să se întemeieze pe un singur temei juridic material, respectiv cel impus de obiectivul sau de elementul principal sau predominant.

               4.2.2.Aplicarea în acest caz

                  Obiectivul și conținutul actului avut în vedere se referă în special la politica comercială comună. Prin urmare, temeiul juridic material al deciziei propuse este articolul 207 din TFUE.

               4.3.Concluzie

               Temeiul juridic al deciziei propuse ar trebui să fie articolul 207 alineatul (4) primul paragraf din TFUE coroborat cu articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               2019/0159 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul Comitetului APE instituit prin Acordul interimar în vederea încheierii unui acord de parteneriat economic între Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și partea Africa Centrală, pe de altă parte, în ceea ce privește adoptarea normelor de procedură privind medierea, a normelor de procedură privind arbitrajul și a codului de conduită al arbitrilor.

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (denumit în continuare „TFUE”), în special articolul 207 alineatul (4) primul paragraf coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere Acordul interimar în vederea încheierii unui acord de parteneriat economic între Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și partea Africa Centrală, pe de altă parte (denumit în continuare „acordul”)
                  4
               ,

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Acordul a fost încheiat în numele Uniunii Europene (denumită în continuare „Uniunea”) prin Decizia 2009/152/CE
                  5
                și se aplică cu titlu provizoriu din data de 4 august 2014.

               (2)În conformitate cu articolul 80 alineatul (1) din acord, Comitetul APE stabilește normele de procedură și codul de conduită.

               (3)În conformitate cu articolul 88 din acord, Comitetul APE poate decide să modifice titlul VI din acord și anexele la acesta.

               (4)În cursul reuniunii sale anuale din [data], Comitetul APE este invitat să adopte o decizie de stabilire a normelor de procedură privind medierea și arbitrajul precum și codul de conduită al arbitrilor.

               (5)Este oportun să se stabilească poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Comitetului APE, deoarece decizia avută în vedere va fi obligatorie pentru Uniune,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Comitetului APE se bazează pe proiectul de decizie a Comitetului APE în ceea ce privește normele de procedură și codul de conduită anexate la prezenta decizie.

               Prezenta decizie se adresează Comisiei.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)

                        JO L 57, 28.2.2009, p. 2.

                     (2)

                        JO L 17, 21.1.2017, p. 46.

                     (3)

                        Hotărârea Curții de Justiție din 7 octombrie 2014, Germania/Consiliu, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punctele 61-64

                     (4)

                        JO L 57, 28.2.2009, p. 2.

                     (5)

                        JO L 57, 28.2.2009, p. 1.

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 25.7.2019
            COM(2019) 347 final
            ANEXĂ
            la
            Propunerea de Decizie a Consiliului
            privind poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul Comitetului APE instituit prin Acordul interimar în vederea încheierii unui acord de parteneriat economic între Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și partea Africa Centrală, pe de altă parte, în ceea ce privește adoptarea normelor de procedură privind medierea, a normelor de procedură privind arbitrajul și a codului de conduită al arbitrilor

               ANEXĂ

               DECIZIA NR. x. /2019 A COMITETULUI APE
                  instituit prin Acordul interimar în vederea încheierii unui acord de parteneriat economic
                  între Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de o parte,
                  și partea Africa Centrală, pe de altă parte,

               din xx/2019.

               în ceea ce privește adoptarea normelor de procedură privind medierea, normele de procedură privind arbitrajul și a codului de conduită pentru arbitri

               COMITETUL APE,

               având în vedere Acordul interimar în vederea încheierii unui acord de parteneriat economic între Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și partea Africa Centrală, pe de altă parte (denumit în continuare „acordul”), semnat la Bruxelles la 15 ianuarie 2009 și aplicat cu titlu provizoriu începând cu data de 4 august 2014, în special articolele 80.1 și 88 ale acestuia,

               întrucât:

               (1)Potrivit acordului și în conformitate cu prezenta decizie, partea Africa Centrală este compusă din Republica Camerun.

               (2)Articolul 80.1 din acord prevede că procedurile de soluționare a litigiilor și codul de conduită pentru arbitri prevăzute în capitolul 3 (Proceduri de soluționare a litigiilor) din titlul VI (Prevenirea și soluționarea litigiilor) vor fi adoptate de Comitetul APE.

               (3)Articolul 88 din acord prevede că Comitetul APE poate decide să modifice titlul VI (prevenirea și soluționarea litigiilor) și anexele acestuia,

               DECIDE:

               Articolul 1

               Normele de procedură privind medierea sunt stabilite sub forma anexei IV la acord, astfel cum figurează în anexa I la prezenta decizie.

               Normele de procedură privind arbitrajul sunt stabilite sub forma anexei V la acord, astfel cum figurează în anexa II la prezenta decizie.

               Codul de conduită al arbitrilor este stabilit sub forma anexei VI la acord, astfel cum figurează în anexa III la prezenta decizie.

               Respectivele norme de procedură și respectivul cod de conduită sunt stabilite fără a aduce atingere normelor specifice prevăzute în acord sau susceptibile de a fi stabilite de Comitetul APE.

               Articolul 2

               Prezenta decizie intră în vigoare începând de la data semnării ei.

               Adoptată la xxx, la data de xxx

                        Pentru Republica Camerun

                        Pentru Uniunea Europeană

                        Alamine Ousmane MEY

                        Cecilia MALMSTRÖM

               ANEXA I

               NORMELE DE PROCEDURĂ PRIVIND MEDIEREA

               Articolul 1

               Domeniul de aplicare

               (1)Dispozițiile prezentelor norme de procedură completează și precizează acordul intermediar în vederea încheierii unui acord de parteneriat economic între Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de o parte și partea Africa Centrală, pe de altă parte, îndeosebi articolul 69 al acestuia privind medierea.

               (2)Normele enunțate în cele ce urmează sunt menite să permită părților să soluționeze litigiile susceptibile de a interveni între ele printr-o soluție convenită de comun acord mulțumită unei proceduri complete și rapide de mediere.

               (3)În sensul prezentelor norme de procedură, medierea înseamnă orice proces, oricare ar fi denumirea acestuia, în care părțile solicită unui mediator să le ajute să ajungă la o soluționare amiabilă a litigiului lor.

               Articolul 2

               Începutul procedurii

               (1)O parte poate solicita, în orice moment, participarea părților la o procedură de mediere. Cererea trebuie să fie suficient de detaliată pentru a expune în mod clar preocupările părții reclamante. De asemenea, ea trebuie:

               (a)să precizeze măsura specifică aflată în discuție;

               (b)să furnizeze o declarație a efectelor negative pretinse pe care măsura le are sau le va avea asupra comerțului dintre părți, potrivit afirmațiilor părții reclamante;

               (c)să explice de ce partea reclamantă consideră că aceste efecte sunt legate de măsura în cauză.

               (2)Procedura de mediere poate fi inițiată numai cu acordul comun al părților. Atunci când o parte solicită medierea în conformitate cu alineatul (1), cealaltă parte examinează cererea și furnizează un răspuns în scris în termen de 5 zile de la primirea cererii. În caz contrar, cererea se consideră respinsă.

               Articolul 3

               Alegerea mediatorului

               (1)Părțile aleg de comun acord mediatorul de la începutul procedurii de mediere, în termen de cel 15 zile de la primirea răspunsului la cererea de mediere.

               (2)Mediatorul nu trebuie să fie un cetățean al uneia dintre părți, cu excepția cazului în care părțile convin altfel.

               (3)Mediatorul confirmă într-o declarație scrisă independența și imparțialitatea sa, precum și disponibilitatea sa pentru a asigura procedura de mediere.

               (4)Mediatorul respectă codul de conduită al arbitrilor, cu adaptările necesare.

               Articolul 4

               Desfășurarea procedurii de mediere

               (1)Mediatorul oferă asistență în mod imparțial și transparent în vederea clarificării de către părți a măsurii în cauză și a eventualelor efecte ale acesteia asupra comerțului, precum și în vederea găsirii unei soluții convenite de comun acord.

               (2)Mediatorul poate decide abordarea cea mai adecvată pentru a clarifica măsura în cauză și impactul posibil al acesteia asupra comerțului. În special, el poate să organizeze reuniuni între părți, să consulte părțile împreună sau individual, să solicite asistență sau consultanță din partea experților competenți și a părților interesate și să furnizeze orice sprijin suplimentar solicitat de părți. Cu toate acestea, înainte de a solicita asistență sau de a se consulta cu experții relevanți și cu părțile interesate, mediatorul se consultă cu părțile. În cazul în care mediatorul dorește să se întâlnească sau să discute cu una dintre părți și/sau cu reprezentantul acesteia în mod separat, el informează cealaltă parte în prealabil sau de îndată ce este posibil după întâlnirea sau comunicarea unilaterală cu cealaltă parte.

               (3)Mediatorul poate să acorde consiliere și să propună o soluție care să fie examinată de către părți, care, la rândul lor, pot accepta sau respinge soluția propusă sau chiar conveni asupra unei soluții diferite. Cu toate acestea, mediatorul nu poate în niciun caz acorda consiliere sau formula observații privind compatibilitatea măsurii în cauză cu acordul.

               (4)Procedura are loc pe teritoriul părții căreia i-a fost adresată cererea sau, de comun acord între părți, în orice alt loc sau prin orice alt mijloc.

               (5)Părțile depun eforturi pentru a ajunge la o soluție de comun acord în termen de 60 de zile de la numirea mediatorului. În așteptarea unui acord final, părțile pot lua în considerare posibile soluții provizorii, în special dacă măsura privește mărfuri perisabile.

               (6)Soluția poate fi adoptată printr-o decizie a Comitetului APE. Soluțiile adoptate de comun acord sunt puse la dispoziția publicului, cu excepția cazului în care părțile decid altfel. Totuși, versiunea comunicată publicului nu poate conține informații considerate a fi confidențiale de către una dintre părți.

               (7)La cererea părților, mediatorul le transmite, în scris, un proiect de raport bazat pe date concrete, care oferă un rezumat al măsurii în cauză în cadrul procedurii urmate și al oricărei soluții convenite de comun acord care constituie rezultatul final inclusiv eventualele soluții provizorii. Mediatorul acordă părților un termen de 15 zile pentru a formula observații privind proiectul de raport. După examinarea observațiilor trimise de părți în termenul stabilit, mediatorul trimite părților, în scris, în termen de 15 zile, un raport final bazat pe date concrete. Raportul bazat pe date concrete nu poate conține nicio interpretare a acordului.

               Articolul 5

               Sfârșitul procedurii de mediere

               În funcție de caz, procedura se încheie:

               (a)prin adoptarea unei soluții de comun acord de către părți, la data adoptării;

               (b)printr-o declarație scrisă a mediatorului, după consultarea părților, conform căreia continuarea medierii ar fi inutilă, la data declarației respective;

               (c)printr-o declarație scrisă a uneia dintre părți, după examinarea soluțiilor convenite de comun acord în cadrul procedurii de mediere și după examinarea tuturor recomandărilor și soluțiilor propuse de mediator, la data acelei declarații. O astfel de declarație nu poate fi prezentată înainte de expirarea termenului prevăzut la articolul 4 alineatul (5) din prezentele norme de procedură;

               (d)în oricare etapă a procedurii, cu acordul reciproc al părților, la data acelui acord.

               Articolul 6

               Punerea în aplicare a soluției convenite de comun acord

               (1)În cazul în care părțile au convenit asupra unei soluții, fiecare parte ia măsurile necesare pentru a o pune în aplicare în termenul stabilit.

               (2)În termenul stabilit, partea care pune în aplicare soluția informează cealaltă parte în scris cu privire la orice acțiune efectuată sau măsură luată pentru a pune în aplicare soluția convenită de comun acord.

               Articolul 7

               Confidențialitatea și relația cu procedura de soluționare a litigiilor

               (1)Toate informațiile referitoare la procedura de mediere trebuie să rămână confidențiale, cu excepția cazului în care divulgarea lor este impusă de lege sau devine necesară pentru punerea în aplicare sau executarea acordului rezultat în urma medierii.

               (2)Cu excepția cazului în care părțile convin altfel și fără a aduce atingere articolului 4 alineatul (6) din prezentele norme de procedură, toate etapele procedurii, inclusiv orice consiliere sau soluție propusă, sunt confidențiale. Cu toate acestea, oricare dintre părți poate dezvălui publicului faptul că are loc o mediere. Obligația de confidențialitate nu se aplică în cazul informațiilor concrete deja existente în domeniul public.

               (3)Procedura de mediere nu aduce atingere drepturilor și obligațiilor părților în conformitate cu dispozițiile privind soluționarea litigiilor din acord sau din orice alt acord.

               (4)Nu sunt necesare consultări înainte de inițierea procedurii de mediere. Cu toate acestea, în mod normal, o parte ar trebui să facă uz de celelalte dispoziții relevante privind cooperarea sau consultarea prevăzute în acord, înainte de a iniția procedura de mediere.

               (5)O parte nu se bazează pe următoarele elemente și nici nu le introduce ca probe în cadrul altor proceduri de soluționare a litigiilor prevăzute în acord sau în oricare alt acord, iar o comise de arbitraj nu le ia în considerare:

               (a)pozițiile adoptate de cealaltă parte în cursul procedurii de mediere sau informațiile colectate în temeiul articolului 4 alineatele (1) și (2) din prezentele norme de procedură;

               (b)faptul că cealaltă parte și-a arătat disponibilitatea de a accepta o soluție în ceea ce privește măsura care face obiectul medierii;

               (c)consilierea acordată sau propunerile făcute de mediator.

               (6)Cu excepția cazului în care părțile decid altfel, un mediator nu poate fi membrul unei comisii de arbitraj în cadrul unei proceduri de soluționare a litigiilor angajată în temeiul acordului sau a acordului privind OMC și care se referă la același subiect ca și cea în care a intervenit ca mediator.

               Articolul 8

               Aplicarea normelor de procedură privind arbitrajul

               Articolele 3 [Notificări, fără a aduce atingere articolului 4 alineatul (2)], 15 (Costuri), 16 (Limba de lucru pentru procedură, traducere și interpretare) și 17 (Calcularea termenelor) din normele de procedură privind arbitrajul se aplică mutatis mutandis.

               Articolul 9

               Revizuire

               În termen de cinci ani de la data intrării în vigoare a prezentei decizii, părțile se consultă cu privire la necesitatea modificării mecanismului de mediere în funcție de experiența dobândită și de dezvoltarea oricărui mecanism corespunzător din cadrul OMC.

               ANEXA II

               NORMELE DE PROCEDURĂ PRIVIND ARBITRAJUL

               Articolul 1

               Definiții

               Pentru aplicarea prezentelor norme de procedură, se aplică următoarele definiții:

               Consilier : o persoană fizică angajată de o parte pentru a o consilia sau a asista în cadrul unei proceduri de arbitraj;

               Comisie de arbitraj : o comisie instituită în temeiul articolului 71 din acord;

               Arbitru : un membru al unei comisii de arbitraj instituite în temeiul articolului 71 din acord;

               Asistent : o persoană fizică care, în temeiul mandatului unui arbitru, desfășoară activități de cercetare pentru acesta sau îl asistă în activitatea lui;

               Ziua : o zi calendaristică, dacă nu se precizează altfel.

               Reprezentant al unei părți : un salariat sau orice persoană fizică numită de un minister, de un organism guvernamental sau de orice altă entitate publică a unei părți care reprezintă partea în cadrul unui litigiu în temeiul prezentului acord;

               Partea pârâtă : partea care este acuzată de încălcarea dispozițiilor prevăzute la articolul 67 din acord;

               Partea reclamantă : orice parte care solicită instituirea unei comisii de arbitraj în temeiul articolului 70 din acord.

               Articolul 2

               Domeniul de aplicare

               (1)Dispozițiile prezentelor norme de procedură completează și precizează acordul intermediar în vederea încheierii unui acord de parteneriat economic între Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de o parte și partea Africa Centrală, pe de altă parte, îndeosebi articolul 70 și următoarele privind medierea.

               (2)Normele enunțate în cele ce urmează sunt menite să permită părților să soluționeze litigiile susceptibile de a interveni între ele printr-o soluție convenită de comun acord mulțumită mecanismului de arbitraj.

               (3)Toate părțile pot recurge la arbitraj în cadrul punerii în aplicare a acordului intermediar în vederea încheierii unui acord de parteneriat economic între Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de o parte și partea Africa Centrală, pe de altă parte, cu scopul de a soluționa litigiile susceptibile de a interveni între ele.

               Articolul 3

               Notificări

               (1)Orice solicitare, aviz, observație scrisă sau alt document al:

               (a)comisiei de arbitraj este trimis ambelor părți în același timp;

               (b)unei părți, care este adresat comisiei de arbitraj, este transmis în copie celeilalte părți, în același timp; și

               (c)unei părți, care este adresat celeilalte părți, este transmis în copie comisiei de arbitraj, în același timp, după caz.

               (2)Orice notificare menționată la alineatul (1) al prezentului articol se efectuează prin e-mail sau, după caz, prin orice alt mijloc de telecomunicație care permite înregistrarea trimiterii. În absența unor dovezi contrare, în cazul unei astfel de notificări, data primirii se consideră a fi aceeași cu data trimiterii.

               (3)Toate notificările sunt adresate Direcției Generale Comerț a Comisiei Europene din Uniunea Europeană și, respectiv, Ministerului camerunez responsabil cu punerea în aplicare a APE:

               (4)Erorile minore de redactare dintr-o cerere, dintr-un aviz, dintr-o comunicare scrisă sau dintr-un alt document legat de procedura de arbitraj pot fi corectate prin transmiterea unui nou document care să indice în mod clar modificările.

               (5)În cazul în care ultima zi de trimitere a unui document coincide cu o zi nelucrătoare în partea Africa Centrală sau în Uniunea Europeană, documentul poate fi trimis în următoarea zi lucrătoare. Documentele, notificările sau cererile de orice tip nu se consideră a fi primite într-o zi de sărbătoare legală.

               (6)În funcție de dispozițiile care fac obiectul litigiului, toate cererile și notificările adresate Comitetului APE în conformitate cu prezentele norme de procedură sunt, de asemenea, transmise celorlalte organisme instituționale vizate.

               Articolul 4

               Numirea arbitrilor

               (1)În cazul în care, în temeiul articolului 71 din acord, un arbitru este selectat prin tragere la sorți, președintele Comitetului APE informează prompt părțile cu privire la data, ora și locul de desfășurare a tragerii la sorți.

               (2)Părțile asistă la tragerea la sorți.

               (3)Președintele Comitetului APE sau reprezentantul acestuia informează în scris fiecare persoană selecționată cu privire la desemnarea acesteia pentru funcția de arbitru. Fiecare persoană confirmă ambelor părți disponibilitatea sa, în termen de cinci (5) zile de la data la care persoana în cauză a fost informată cu privire la desemnarea sa.

               (4)În cazul în care lista menționată la articolul 85 din acord nu a fost întocmită sau nu conține suficiente nume la momentul în care se depune o cerere în temeiul articolului 71 alineatul (2) din acord, arbitrii sunt trași la sorți de către președintele Comitetului APE din rândul persoanelor propuse în mod oficial de către una dintre părți sau de către ambele părți, care îndeplinesc condițiile prevăzute la articolul 85 alineatul (2) din acord.

               Articolul 5

               Consultarea între părți și comisia de arbitraj

               (1)Cu excepția cazului în care convin altfel, părțile se reunesc cu comisia de arbitraj în termen de șapte (7) zile de la instituirea acesteia, pentru a stabili aspectele pe care părțile sau comisia de arbitraj le consideră adecvate, inclusiv:

               (a)remunerația și cheltuielile care trebuie plătite arbitrilor, acestea fiind conforme normelor OMC;

               (b)remunerația fiecărui asistent al unui arbitru, a cărei valoare totală nu depășește 50 % din remunerația totală a arbitrului în cauză;

               (c)calendarul procedurii.

               Arbitrii și reprezentanții părților pot participa la reuniunea respectivă prin telefon sau videoconferință.

               (2)Cu excepția cazului în care părțile convin altfel, în termen de cinci (5) zile de la data instituirii comisiei de arbitraj, aceasta din urmă are ca mandat:

               „să examineze, în lumina dispozițiilor relevante ale acordului, aspectul menționat în cererea de instituire a comisiei de arbitraj, să hotărască asupra compatibilității măsurii în cauză cu dispozițiile menționate la articolul 67 din acord și să emită o hotărâre în conformitate cu articolele 73, 83 și 84 din acord. ”

               (3)Părțile informează comisia de arbitraj în legătură cu mandatul convenit, în termen de trei (3) zile de la acordul lor în această privință.

               Articolul 6

               Comunicări scrise

               Partea reclamantă își transmite comunicarea scrisă inițială în termen de cel mult douăzeci (20) de zile de la data instituirii comisiei de arbitraj. Partea pârâtă își transmite comunicarea scrisă în apărare în termen de cel mult douăzeci (20) de zile de la data transmiterii comunicării scrise inițiale.

               Articolul 7

               Modul de lucru al comisiilor de arbitraj

               (1)Președintele comisiei de arbitraj prezidează toate reuniunile acesteia. O comisie de arbitraj poate delega președintelui său competența de a lua decizii de ordin administrativ și procedural în domeniul vizat.

               (2)Audierile se desfășoară față în față. Dacă nu se precizează altfel în acord sau în prezentele norme de procedură și fără a aduce atingere articolului 9 alineatul (5) din prezentele norme de procedură, comisia de arbitraj își poate exersa eventualele alte activități prin orice mijloc, inclusiv prin telefon, telecopiator sau prin mijloace informatice.

               (3)Numai arbitrii pot participa la deliberările comisiei de arbitraj, dar aceasta din urmă își poate autoriza asistenții să fie prezenți la deliberări.

               (4)Redactarea unei hotărâri rămâne responsabilitatea exclusivă a comisiei de arbitraj și nu poate fi delegată.

               (5)În cazul în care survine o chestiune de ordin procedural care nu este reglementată de dispozițiile de la titlul VI al acordului (Prevenirea și soluționarea litigiilor), comisia de arbitraj, după consultarea părților, poate adopta o procedură corespunzătoare, compatibilă cu respectivele dispoziții și care garantează egalitatea de tratament a părților.

               (6)În cazul în care consideră că este necesară modificarea unui termen aplicabil în cadrul procedurilor sale, altul decât termenele prevăzute în titlul VI din acord (Prevenirea și soluționarea litigiilor), sau efectuarea oricăror alte ajustări procedurale sau administrative, comisia de arbitraj informează în scris părțile atât cu privire la motivele modificării sau ale ajustării, precum și cu privire la termenul sau ajustarea necesară. Comisia de arbitraj poate adopta astfel de modificări sau adaptări după consultarea părților.

               (7)La cererea uneia dintre părți, comisia de arbitraj poate modifica termenele aplicabile în cadrul procedurii, garantând totodată egalitatea de tratament a părților.

               (8)La cererea comună a părților, comisia de arbitraj suspendă procedura în orice moment pentru o perioadă convenită de către părți care nu depășește douăsprezece (12) luni consecutive. Comisia de arbitraj reia procedura în orice moment, la cererea comună în scris a părților sau la sfârșitul perioadei de suspendare convenite, la cererea scrisă a uneia dintre părți. Cererea este notificată președintelui comisiei de arbitraj precum și celeilalte părți, după caz. În cazul în care procedura comisiei a fost suspendată mai mult de douăsprezece (12) luni consecutive, competența conferită instituției comisiei de arbitraj devine caducă și procedura din fața comisiei se închide. Părțile pot conveni în orice moment să pună capăt procedurii în fața comisiei de arbitraj. Părțile notifică în comun acest acord președintelui comisiei de arbitraj. În caz de suspendare, termenele relevante se prelungesc cu durata corespunzătoare perioadei în timpul căreia procedura a fost suspendată.

               (9)Încheierea activității comisiei de arbitraj nu aduce atingere drepturilor părților în cadrul unei alte proceduri cu același obiect în temeiul titlului VI din acord (Prevenirea și soluționarea litigiilor).

               Articolul 8

               Înlocuirea

               (1)În cazul în care un arbitru nu poate participa la procedură, se retrage sau trebuie înlocuit, se selectează un înlocuitor în conformitate cu articolul 71 din acord.

               (2)Atunci când una dintre părți consideră că un arbitru nu respectă cerințele codului de conduită și că este oportun ca el să fie înlocuit, partea respectivă notifică acest lucru celeilalte părți în termen de cincisprezece (15) zile de la data la care aceasta a luat cunoștință de circumstanțele care se află la originea încălcării codului de conduită comise de arbitru.

               (3)Părțile se consultă în termen de cincisprezece (15) zile. Părțile informează arbitrul cu privire la presupusa sa neconformare și-i pot cere acestuia să ia măsurile necesare pentru remedierea situației. Ele pot, de asemenea, dacă ajung la un acord, să revoce arbitrul și să selecteze un nou arbitru, urmând procedura menționată la articolul 71 alineatul (2) din acord.

               (4)În cazul în care părțile nu ajung la un acord privind necesitatea de a înlocui un arbitru, altul decât președintele, fiecare dintre părți poate cere ca respectivul caz să fie supus atenției președintelui comisiei de arbitraj, a cărui hotărâre este definitivă.

               Dacă, în urma acestei solicitări, președintele concluzionează că arbitrul nu respectă cerințele codului de conduită, va fi selectat un nou arbitru în conformitate cu articolul 71 alineatul (3) din acord.

               (5)În cazul în care părțile nu ajung la un acord privind necesitatea de a înlocui președintele, fiecare dintre părți poate solicita ca aspectul să fie supus atenției uneia dintre persoanele rămase pe lista, întocmită în conformitate cu articolul 85 din acord, de persoane propuse pentru a îndeplini funcția de președinte al comisiei de arbitraj. Numele acestuia este tras la sorți de către președintele Comitetului APE. Persoana astfel selecționată decide dacă președintele respectă sau nu cerințele codului de conduită. Decizia acesteia este irevocabilă.

               În cazul în care se concluzionează că arbitrul nu respectă cerințele codului de conduită, se selectează un nou președinte în conformitate cu articolul 71 alineatul (3) din acord.

               Articolul 9

               Audieri

               (1)Pe baza calendarului stabilit în conformitate cu articolul 5 alineatul (1) și după consultarea părților și a celorlalți arbitri, președintele comisiei de arbitraj notifică părților data, ora și locul audierii. Partea responsabilă cu administrația logistică a procedurii pune aceste informații la dispoziția publicului, sub rezerva articolului 11 din prezentele norme de procedură

               (2)În afara cazului în care părțile convin altfel, audierea se desfășoară la Bruxelles dacă partea reclamantă este partea Africa Centrală și la Yaoundé dacă partea reclamantă este Uniunea Europeană.

               (3)Comisia de arbitraj poate convoca audieri suplimentare în cazul în care părțile convin astfel.

               (4)Toți arbitrii trebuie să fie prezenți pe parcursul întregii audieri.

               (5)Următoarele persoane pot lua parte la audiere, indiferent dacă procedura este sau nu deschisă publicului:

               (a)reprezentanții părților;

               (b)consilierii părților;

               (c)membrii personalului administrativ, interpreții, traducătorii și grefierii;

               (d)asistenții arbitrilor;

               (e)experții, în conformitate cu decizia comisiei de arbitraj în temeiul articolului 81 din acord.

               (6)Cu cel târziu cinci (5) zile înainte de data unei audieri, fiecare parte trimite comisiei de arbitraj și celeilalte părți lista cu numele persoanelor fizice care vor pleda sau vor face prezentări în cursul audierii în numele părții respective, precum și cu numele altor reprezentanți sau consilieri care vor lua parte la audiere.

               (7)Comisia de arbitraj se asigură că partea reclamantă și partea pârâtă dispun de același timp afectat luărilor de cuvânt. Ea conduce ședința de audiere în modul următor:

               Pledoarii

               (a)
                     pledoaria părții reclamante;

               (b)
                     pledoaria părții pârâte;

               Obiecții

               (a)
                     replica părții reclamante;

               (b)
                     răspunsul în apărare al părții pârâte.

               (8)Comisia de arbitraj poate adresa întrebări oricărei părți, în orice moment al audierii.

               (9)Comisia de arbitraj ia măsurile necesare pentru ca procesul-verbal al ședinței de audiere să fie întocmit și transmis părților într-un termen rezonabil de la data audierii. Părțile pot formula observații referitoare la procesul-verbal pe care comisia de arbitraj le poate lua în considerare.

               (10)În termen de zece (10) zile de la data audierii, fiecare parte poate transmite arbitrilor și celeilalte părți o comunicare scrisă suplimentară referitoare la orice aspect apărut în cursul audierii.

               Articolul 10

               Întrebări scrise

               (1)Comisia de arbitraj poate, în orice moment al procedurii, să adreseze întrebări scrise uneia sau ambelor părți. Fiecare parte primește o copie a tuturor întrebărilor adresate de comisia de arbitraj.

               (2)De asemenea, fiecare parte transmite celeilalte părți o copie a răspunsului său scris la întrebările comisiei de arbitraj. În termen de cinci (5) zile de la data primirii acestei copii, fiecare parte are posibilitatea de a prezenta observații scrise privind răspunsul celeilalte părți.

               Articolul 11

               Transparență și confidențialitate

               (1)Fiecare parte și comisia de arbitraj tratează drept confidențiale orice informații transmise comisiei de arbitraj de către cealaltă parte, pe care aceasta din urmă le-a desemnat ca fiind confidențiale. Partea care transmite comisiei de arbitraj o comunicare care conține informații confidențiale furnizează, de asemenea, în termen de cincisprezece (15) zile, o versiune neconfidențială a comunicării transmise care poate fi făcută publică.

               (2)Prezentele norme de procedură nu împiedică în niciun mod ca o parte să își facă publice propriile poziții în măsura în care, atunci când face trimiteri la informațiile comunicate de cealaltă parte, nu dezvăluie nicio informație desemnată de cealaltă parte drept confidențială.

               (3)Comisia de arbitraj se reunește în sesiuni închise publicului atunci când comunicările și pledoariile uneia dintre părți conțin informații comerciale confidențiale. Părțile păstrează caracterul confidențial al audierilor comisiei de arbitraj în cazul în care acestea se desfășoară în sesiuni închise publicului.

               Articolul 12

               Contacte ex parte

               (1)Comisia de arbitraj se abține de la orice reuniune sau contact cu oricare dintre părți în absența celeilalte părți.

               (2)Niciun arbitru nu poate discuta vreun aspect al obiectului procedurii cu o parte sau cu părțile în absența celorlalți arbitri.

               Articolul 13

               Observații amicus curiae

               (1)Persoanele neguvernamentale stabilite pe teritoriul uneia dintre părți pot să transmită comisiei de arbitraj comunicări cu titlu de amicus curiae, în conformitate cu punctele de mai jos.

               (2)Cu excepția cazului în care părțile convin altfel în termen de cinci (5) zile de la data instituirii comisiei de arbitraj, aceasta poate primi comunicări scrise nesolicitate, cu condiția ca acestea să fie transmise în termen de zece (10) zile de la data instituirii comisiei de arbitraj, să fie relevante, în mod direct, pentru chestiunea aflată în atenția comisiei de arbitraj și să nu depășească, în niciun caz, cincisprezece (15) pagini tipărite, inclusiv anexele.

               (3)Comunicarea trebuie să conțină o descriere a persoanei fizice sau juridice care o înaintează, inclusiv natura activităților sale și sursa de finanțare a acesteia, și să specifice natura interesului pe care îl are persoana respectivă în cadrul procedurii de arbitraj. Comunicarea se redactează în limbile alese de părți, în conformitate cu articolul 16 alineatele (1) și (2) din prezentele norme de procedură.

               (4)Comunicările sunt notificate părților pentru ca acestea să poată transmite observațiile lor. În termen de zece (10) zile de la transmiterea comunicării, părțile pot prezenta observațiile lor comisiei de arbitraj.

               (5)Comisia de arbitraj enumeră, în hotărârea sa, toate comunicările primite care respectă prezentul regulamentul de procedură. Comisia de arbitraj nu este obligată să abordeze, în hotărârea sa, argumentele prezentate în cadrul acestor comunicări. Comisia de arbitraj transmite părților orice comunicări pe care le primește, în vederea formulării de observații cu privire la acestea.

               Articolul 14

               Situații de urgență

               În situațiile de urgență menționate la articolul 73 alineatul (2) din acord, comisia de arbitraj, după consultarea părților, modifică astfel cum consideră că este adecvat termenele prevăzute în prezentele norme de procedură și comunică părților aceste modificări.

               Articolul 15

               Costuri

               (1)Fiecare parte suportă costurile aferente participării sale la procedura de arbitraj.

               (2)Partea pârâtă este responsabilă de administrarea logistică a procedurii de arbitraj, în special de organizarea ședințelor de audiere, în afara cazului în care s-a convenit altfel, și suportă toate costurile care rezultă din administrarea logistică a audierii. Totuși, părțile își asumă în comun și în mod egal celelalte cheltuieli administrative ale procedurii de arbitraj precum și remunerația și cheltuielile arbitrilor și ale asistenților acestora.

               Articolul 16

               Limba de lucru utilizată în cadrul procedurii, traducere și interpretare

               (1)În cadrul consultărilor menționate la articolul 71 alineatul (2) din acord și cel târziu în cursul reuniunii menționate la articolul 5 alineatul (1) din prezentele norme de procedură, părțile se străduiesc să cadă de acord în privința unei limbi de lucru comune pentru procedura desfășurată înaintea comisiei de arbitraj.

               (2)În cazul în care părțile nu ajung la un acord privind o limbă de lucru comună, fiecare parte se ocupă de traducerea comunicărilor sale scrise în limba aleasă de cealaltă parte, cu excepția cazului în care comunicările sunt scrise într-una dintre limbile oficiale comune ale părților la acordul APE. În ceea ce pricește interpretarea comunicărilor verbale în limbile alese de părți, aceasta este de responsabilitatea părții pârâte, în măsura în care părțile au ales una dintre limbile oficiale care le sunt comune. În cazul în care una dintre părți alege o limbă diferită de limbile oficiale comune, responsabilitatea interpretării comunicărilor orale revine în întregime părții respective.

               (3)Rapoartele și deciziile comisiei de arbitraj sunt redactate în limba (limbile) aleasă (alese) de către părți. În cazul în care părțile nu au convenit asupra unei limbi de lucru comune, raportul intermediar, raportul final și deciziile comisiei de arbitraj sunt prezentate părților la acord într-una dintre limbile oficiale comune.

               (4)Toate costurile aferente traducerii unei hotărâri a comisiei de arbitraj în limba sau limbile alese de părți sunt suportate în mod egal de către părți.

               (5)Oricare dintre părți poate prezenta observații cu privire la exactitatea oricărei versiuni traduse a unui document elaborat în conformitate cu prezentul regulament de procedură.

               (6)Fiecare parte suportă costurile aferente traducerii comunicărilor sale scrise.

               Articolul 17

               Calculul termenelor

               Toate termenele stabilite în titlul VI din acord (prevenirea și soluționarea litigiilor) și în prezentele norme de procedură, inclusiv termenele impuse comisiilor de arbitraj pentru notificarea deciziilor lor, pot fi modificate cu consimțământul ambelor părți și se calculează în zile calendaristice începând din ziua următoare actului sau faptei la care se referă, cu excepția cazului în care se prevede altfel.

               Articolul 18

               Alte proceduri

               Termenele prevăzute în prezentele norme de procedură se ajustează pentru a corespunde termenelor speciale prevăzute pentru adoptarea unei hotărâri de către comisia de arbitraj în cadrul procedurilor prevăzute la articolele 74-78 din acord.

               ANEXA III

               CODUL DE CONDUITĂ PENTRU ARBITRI

               Articolul 1

               Definiții

               Pentru aplicarea prezentelor norme de procedură, se aplică următoarele definiții:

               Arbitru : un membru al unei comisii de arbitraj instituite în temeiul articolului 71 din acord;

               Asistent : o persoană fizică care, în temeiul mandatului unui arbitru, desfășoară activități de cercetare pentru acesta sau îl asistă în activitatea lui;

               Candidat : o persoană al cărei nume se află pe lista arbitrilor menționată la articolul 85 și care este luată în considerare pentru selectarea ca arbitru, în temeiul articolului 71 din acord;

               Mediator : o persoană fizică care conduce o mediere în conformitate cu articolul 69 din acord;

               Personalul : în legătură cu un arbitru, persoanele fizice aflate sub conducerea și controlul arbitrului, cu excepția asistenților.

               Articolul 2

               Principii de bază

               (1)Pentru a păstra integritatea și imparțialitatea mecanismului de soluționare a litigiilor, fiecare candidat la funcția de arbitru trebuie să ia cunoștință de prezentul cod de conduită. Acesta:

               (a)este independent și imparțial;

               (b)evită orice conflicte de interese directe sau indirecte;

               (c)evită orice încălcare și orice aparență de încălcare a deontologiei sau de parțialitate;

               (d)respectă norme de conduită severe;

               (e)nu este influențat de interesul personal, presiunile externe, considerentele politice, protestele publice, loialitatea față de o parte și teama de critici.

               (2)Un arbitru nu poate, în mod direct sau indirect, să își asume o obligație sau să accepte beneficii care ar afecta sau ar părea că afectează îndeplinirea în mod corespunzător a atribuțiilor sale.

               (3)Un arbitru nu își folosește funcția în comisia de arbitraj pentru a servi interese personale sau private. Un arbitru evită acțiunile care pot crea impresia că alte persoane se află într-o poziție specială pentru a-l/a o influența.

               (4)Un arbitru nu permite ca judecata sau comportamentul său să fie influențate de relații sau responsabilități financiare, comerciale, profesionale, personale sau sociale, actuale sau anterioare.

               (5)Un arbitru evită să intre în orice relație sau să dobândească orice interes financiar susceptibil de a-i afecta imparțialitatea sau care ar putea crea, în mod rezonabil, o aparență de încălcare a deontologiei sau de parțialitate.

               Articolul 3

               Obligații de raportare

               (1)Înainte de confirmarea selectării sale ca arbitru în temeiul articolului 71 din acord, candidatul comunică orice interes, relație sau aspect care i-ar putea afecta independența sau imparțialitatea sau care ar putea da naștere, în mod rezonabil, impresiei că încalcă deontologia sau că favorizează una dintre părți în cadrul procedurii. În acest scop, candidatul depune toate eforturile rezonabile pentru a se informa cu privire la existența unor astfel de interese, relații și considerații, inclusiv de ordin financiar, profesional sau legate de locul său de muncă sau de familia sa.

               (2)Obligația de raportare în temeiul alineatului (1) al prezentului articol este permanentă și impune tuturor arbitrilor comunicarea unor astfel de interese, relații sau considerații care ar putea interveni în orice stadiu al procedurii.

               (3)Candidatul sau arbitrul comunică Comitetului APE, în vederea examinării de către părți, toate aspectele privind încălcările reale sau potențiale ale prezentului cod de conduită de îndată ce ia cunoștință de acestea.

               Articolul 4

               Atribuțiile arbitrilor

               (1)După acceptarea numirii sale, arbitrul este disponibil pentru a-și exercita funcțiile și realizează acest lucru cu atenție și eficacitate pe durata întregii proceduri, dând dovadă de onestitate și diligență.

               (2)Arbitrul analizează doar acele aspecte care apar în cursul procedurii și care sunt necesare în vederea luării unei hotărâri și nu deleagă această atribuție niciunei alte persoane.

               (3)Arbitrul ia toate măsurile necesare pentru ca asistentul și personalul său să cunoască dispozițiile articolelor 2, 3 și 6 din prezentul cod de conduită și să le respecte.

               Articolul 5

               Obligațiile foștilor arbitri

               Toți foștii arbitri trebuie să evite orice acțiuni care ar putea crea impresia că au favorizat una dintre părți în îndeplinirea atribuțiilor lor sau că au obținut beneficii în urma deciziei sau a hotărârii comisiei de arbitraj.

               Articolul 6

               Confidențialitate

               (1)Niciun arbitru sau fost arbitru nu poate, în niciun moment, să comunice sau să utilizeze informațiile cu caracter confidențial referitoare la o procedură sau obținute în cadrul unei proceduri decât pentru scopurile procedurii respective și nu poate, în niciun caz, să comunice sau să utilizeze astfel de informații pentru a dobândi avantaje personale, pentru a favoriza alte persoane sau pentru a influența în mod negativ interesele altora.

               (2)Arbitrul nu divulgă hotărârea comisiei de arbitraj, integral sau parțial, înainte de publicarea acesteia în conformitate cu articolul 84 alineatul (2) din acord.

               (3)Un arbitru sau un fost arbitru nu face publice în niciun moment deliberările unei comisii de arbitraj sau opinia oricăruia dintre membrii acesteia.

               Articolul 7

               Cheltuieli

               Fiecare arbitru păstrează o evidență și întocmește un raport final cu privire la timpul dedicat procedurii și la cheltuielile sale, precum și la timpul și cheltuielile asistentului său.

               Articolul 8

               Mediatorii

               Prezentul cod de conduită se aplică mutatis mutandis mediatorilor.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 25.7.2019
            COM(2019) 348 final
            2019/0160(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul Comitetului APE instituit prin Acordul interimar în vederea încheierii unui acord de parteneriat economic între Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și partea Africa Centrală, pe de altă parte, în ceea ce privește adoptarea listei de arbitri

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.Obiectul propunerii

               Prezenta propunere se referă la decizia de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene (denumită în continuare „Uniunea”), în cadrul Comitetului APE instituit prin Acordul interimar în vederea încheierii unui acord de parteneriat economic între Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și partea Africa Centrală, pe de altă parte (denumit în continuare „acordul”)
                  1
               , în ceea ce privește adoptarea preconizată a listei persoanelor care doresc și sunt în măsură să fie arbitri.

               2.Contextul propunerii

               2.1.Acordul de parteneriat economic interimar dintre UE și Africa Centrală

                  Obiectivul acordului este de a stabili un cadru inițial pentru un acord de parteneriat economic complet regional, în conformitate cu Acordul de la Cotonou. Partea Africa Centrală este compusă până în prezent din Republica Camerun. Acordul se aplică cu titlu provizoriu din data de 4 august 2014.

               2.2.Comitetul APE

                  Comitetul APE este organismul instituțional comun din cadrul acordului. Articolul 92 din acord prevede că Comitetul APE este responsabil de administrarea tuturor domeniilor vizate de acord și de realizarea tuturor sarcinilor menționate în acesta. Comitetul APE își adoptă deciziile prin consens. Funcționarea Comitetului APE este descrisă în regulamentul său de procedură
                     2
                  .

               2.3.Actul avut în vedere de Comitetul APE

                  La cea de-a cincea sa reuniune, la [data], Comitetul APE trebuie să adopte o decizie referitoare la adoptarea listei de arbitri (denumită în continuare „actul avut în vedere”), în conformitate cu articolul 85 din acord.

                  Articolul 85 alineatul (1) din acord prevede că „Comitetul APE stabilește [...] o listă cu 15 persoane care doresc și sunt în măsură să îndeplinească funcția de arbitri. ”

                  Scopul actului avut în vedere este de a stabili o listă de cincisprezece persoane care ar putea îndeplini funcția de arbitri în cazul unei proceduri de soluționare a litigiilor, în conformitate cu titlul VI din acord. Adoptarea acestei liste este un element esențial pentru finalizarea cadrului operațional al dispozițiilor acordului privind soluționarea și prevenirea litigiilor.

               3.Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii

                  Prezenta propunere de decizie a Consiliului stabilește poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii, în cadrul Comitetului APE instituit prin Acordul interimar în vederea încheierii unui acord de parteneriat economic între Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și partea Africa Centrală, pe de altă parte, în ceea ce privește stabilirea listei persoanelor care doresc și care sunt în măsură să fie arbitri, în temeiul articolului 85 din acord.

                  Părțile la acord au convenit cu privire la acest proiect de decizie, l-au parafat la cea de a patra reuniune a Comitetului APE din 18 și 19 februarie 2019 și, sub rezerva procedurilor decizionale ale UE, ar trebui să îl adopte la următoarea reuniune a Comitetului APE, care ar trebui să aibă loc la sfârșitul anului 2019.

                  Prezenta decizie este esențială pentru a se asigura că dispozițiile titlului VI din acord privind prevenirea și soluționarea litigiilor devin operaționale și pentru a asigura, prin urmare, o bună punere în aplicare a acordului.

               4.Temeiul juridic procedural

               4.1.Temeiul juridic procedural

               4.1.1.Principii

                  Articolul 218 alineatul (9) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) prevede posibilitatea adoptării unor decizii de stabilire „a pozițiilor care trebuie adoptate în numele Uniunii în cadrul unui organism creat printr-un acord, în cazul în care acest organism trebuie să adopte acte cu efecte juridice, cu excepția actelor care modifică sau completează cadrul instituțional al acordului.”

                  Conceptul de „acte cu efecte juridice” include actele care au efecte juridice în temeiul normelor de drept internațional aplicabile organismului în cauză. Sunt, de asemenea, incluse instrumentele care nu au un caracter obligatoriu în temeiul dreptului internațional, dar care „au vocația de a influența în mod decisiv conținutul reglementării adoptate de legiuitorul Uniunii”
                     3
                  .

               4.1.2.Aplicarea în acest caz

               Comitetul APE este un organism instituit prin Acordul interimar în vederea încheierii unui acord de parteneriat economic între Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și partea Africa Centrală, pe de altă parte.

               Actul pe care Comitetul APE este invitat să îl adopte este un act cu efecte juridice. Actul avut în vedere va avea caracter obligatoriu în temeiul dreptului internațional, în conformitate cu articolul 85 din acord.

               Actul avut în vedere nu completează și nici nu schimbă cadrul instituțional al acordului.

               Prin urmare, temeiul juridic procedural al deciziei propuse este articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               4.2.Temeiul juridic material

               4.2.1.Principii

               Temeiul juridic material al unei decizii adoptate în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE depinde în primul rând de obiectivul și de conținutul actului avut în vedere cu privire la care se adoptă o poziție în numele Uniunii. Dacă actul avut în vedere urmărește două obiective sau are două elemente, iar unul dintre aceste obiective sau elemente poate fi identificat ca fiind obiectivul sau elementul principal, iar celălalt obiectiv sau element are mai degrabă un caracter accesoriu, decizia adoptată în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE trebuie să se întemeieze pe un singur temei juridic material, respectiv cel impus de obiectivul sau de elementul principal sau predominant.

               4.2.2.Aplicarea în acest caz

               Obiectivul principal și conținutul actului avut în vedere se referă la politica comercială comună. Prin urmare, temeiul juridic material al deciziei propuse este articolul 207 din TFUE.

               4.3.Concluzie

               Temeiul juridic al deciziei propuse ar trebui să fie articolul 207 alineatul (4) primul paragraf din TFUE coroborat cu articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               2019/0160 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul Comitetului APE instituit prin Acordul interimar în vederea încheierii unui acord de parteneriat economic între Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și partea Africa Centrală, pe de altă parte, în ceea ce privește adoptarea listei de arbitri

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene („TFUE”), în special articolul 207 alineatul (4) primul paragraf, coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere Acordul interimar în vederea încheierii unui acord de parteneriat economic între Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și partea Africa Centrală, pe de altă parte (denumit în continuare „acordul”)
                  4
               ,

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Acordul a fost încheiat în numele Uniunii Europene (denumită în continuare „Uniunea”) prin Decizia 2009/152/CE
                  5
                și se aplică cu titlu provizoriu din data de 4 august 2014.

               (2)Conform articolului 85 alineatul (1) din acord, Comitetul APE stabilește o listă cu persoane care doresc și sunt în măsură să îndeplinească funcția de arbitri.

               (3)La reuniunea sa anuală din [data], Comitetului APE i se solicită să adopte o decizie de stabilire a listei persoanelor care doresc și sunt în măsură să fie arbitri.

               (4)Este oportun să se stabilească poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Comitetului APE, în măsura în care decizia avută în vedere va fi obligatorie pentru Uniune.

               (5)Stabilirea listei de persoane care doresc și care sunt în măsură să fie arbitri este prevăzută la articolul 85 alineatul (1) din acord,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii, în cadrul Comitetului APE se bazează pe proiectul de decizie a Comitetului APE în ceea ce privește lista persoanelor care doresc și sunt în măsură să fie arbitri, care este anexat la prezenta decizie.

               Articolul 2

               Prezenta decizie se adresează Comisiei.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)

                        JO L 57, 28.2.2009, p. 2.

                     (2)

                        JO L 17, 21.1.2017, p. 46.

                     (3)

                        Hotărârea Curții de Justiție din 7 octombrie 2014, Germania/Consiliu, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punctele 61-64

                     (4)

                        JO L 57, 28.2.2009, p. 2.

                     (5)

                        JO L 57, 28.2.2009, p. 1.

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 25.7.2019
            COM(2019) 348 final
            ANEXĂ
            la
            Propunerea de decizie a Consiliului
            privind poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul Comitetului APE instituit prin Acordul interimar în vederea încheierii unui acord de parteneriat economic între Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și partea Africa Centrală, pe de altă parte, în ceea ce privește adoptarea listei de arbitri

               ANEXĂ

               DECIZIA NR. xx/2019 A COMITETULUI APE
                  instituit prin Acordul interimar în vederea încheierii unui acord de parteneriat economic
                  între Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de o parte,
                  și partea Africa Centrală, pe de altă parte

               din xx/xx/2019

               privind adoptarea listei de arbitri

               COMITETUL APE,

               având în vedere Acordul interimar în vederea încheierii unui acord de parteneriat economic între Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și partea Africa Centrală, pe de altă parte (denumit în continuare „acordul”), semnat la Bruxelles la 15 ianuarie 2009 și aplicat cu titlu provizoriu începând din 4 august 2014, în special articolul 85 alineatul (1),

               întrucât:

               1.Potrivit acordului și în conformitate cu prezenta decizie, partea „Africa Centrală” este compusă din Republica Camerun.

               2.Acordul prevede că Comitetul APE stabilește o listă cu cincisprezece (15) persoane care doresc și sunt în măsură să îndeplinească funcția de arbitri pentru soluționarea litigiilor.

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Lista celor cincisprezece (15) arbitri prevăzută la articolul 85 alineatul (1) este stabilită, astfel cum figurează în anexă.

               Lista respectivă este stabilită fără a aduce atingere normelor specifice prevăzute în acord sau care pot fi decise de Comitetul APE.

               Articolul 2

               Prezenta listă poate fi modificată printr-o decizie a Comitetului APE, adoptată în conformitate cu articolul 92 alineatul (4) din acord.

               Articolul 3

               Prezenta decizie intră în vigoare de la data semnării.

               Adoptată la xx, la data de xx

                        Pentru Republica Camerun

                        Pentru Uniunea Europeană

                        Alamine Ousmane MEY

                        Cecilia MALMSTRÖM

               ANEXĂ

               Lista de arbitri [articolul 85 alineatul (1)]

               Arbitrii selectați de partea Africa Centrală (Camerun):

               Dna Mildred Alugu BEJUKA– Camerun

               Dl Jean Michel MBOCK BIUMLA– Camerun

               Dl Henri-Désiré MODI KOKO BEBEY – Camerun

               Dl David NYAMSI – Camerun

               Dl Sadjo OUSMANOU – Camerun

               Arbitrii selectați de partea Uniunea Europeană:

               Dl Jacques BOURGEOIS – Belgia

               Dl Claus – Dieter EHLERMANN – Germania

               Dl Pieter Jan KUIJPER – Țările de Jos

               Dl Giorgio SACERDOTI – Italia

               Dl Ramon TORRENT – Spania

               Arbitrii selectați de comun acord de către cele două părți:

               Dl Thomas COTTIER – Elveția

               Dl Fabien GELINAS – Canada

               Dna Merit E. JANOW – Statele Unite ale Americii

               Dna Anna KOUYATE – Mali

               Dl Helge SELAND – Norvegia