Anunţ juridic important

|

52009PC0183

Propunere de decizie a Consiliului de modificare a Deciziei 2007/250/CE a Consiliului de autorizare a Regatului Unit de a introduce o măsură specială de derogare de la articolul 193 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (numai versiunea în limba engleză este autentică)  /* COM/2009/0183 final */

	[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |Bruxelles, 21.4.2009COM(2009) 183 finalPropunere deDECIZIE A CONSILIULUIde modificare a Deciziei 2007/250/CE a Consiliului de autorizare a Regatului Unit de a introduce o măsură specială de derogare de la articolul 193 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată(numai versiunea în limba engleză este autentică)(prezentată de Comisie)EXPUNERE DE MOTIVE1. CONTEXTUL PROPUNERIIÎn temeiul articolului 395 din Directiva 2006/112/CE din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată[1] (denumită în continuare „directiva TVA”), Consiliul, hotărând în unanimitate la propunerea Comisiei, poate autoriza orice stat membru să aplice măsuri speciale de derogare de la dispozițiile respectivei directive, în scopul simplificării procedurii de colectare a taxei pe valoarea adăugată (TVA) sau al prevenirii anumitor forme de evaziune fiscală sau de fraudă.Prin scrisoarea înregistrată la Secretariatul General al Comisiei la data de 28 iulie 2008, Regatul Unit a solicitat autorizarea prelungirii măsurii de derogare acordate anterior prin Decizia 2007/250/CE a Consiliului din 16 aprilie 2007[2].În conformitate cu articolul 395 alineatul (2) din directiva TVA, Comisia a informat celelalte state membre, prin scrisoarea din 17 martie 2009, cu privire la cererea înaintată de Regatul Unit. Prin scrisoarea din 20 martie 2009, Comisia a înștiințat Regatul Unit că deține toate informațiile necesare pentru a analiza cererea în modul prezentat în cele ce urmează.Conform Deciziei 2007/250/CE a Consiliului, Regatul Unit a fost autorizat, până la data de 30 aprilie 2009, să aplice un mecanism de taxare inversă pentru anumite livrări de telefoane mobile și dispozitive cu circuite integrate a căror valoare impozabilă este de cel puțin 5 000 GBP. În aceste condiții, persoana plătitoare de impozit către care se livrau bunurile devenea responsabilă de plata TVA pentru respectiva livrare. Ca urmare, furnizorul bunurilor nu solicita TVA clientului, deoarece acesta îndeplinea criteriile pentru a fi considerat persoană impozabilă plătitoare de TVA. Un astfel de client putea, cu condiția de a se bucura pe deplin de dreptul de deducere, să declare și în același timp să deducă TVA-ul pentru livrarea respectivă, ceea ce avea drept consecință neefectuarea plăţii TVA-ului la trezorerie. Prin urmare, cel care plătea integral TVA-ul la trezorerie era comerciantul cu amănuntul care furniza bunuri clienților neimpozabili. Această situație constituia o excepție de la sistemul general de plată fracționată a TVA-ului, prin care fiecare persoană impozabilă (cu drept de deducere) din cadrul lanțului plătește la trezorerie o parte din suma totală a TVA-ului egală cu diferența dintre valoarea TVA-ului primit de la client și valoarea TVA-ului plătit către furnizor.Regatul Unit a solicitat această derogare pentru a soluționa problema fraudelor fiscale comise de furnizorii care, în cadrul regimului normal, percep TVA pentru ca apoi să dispară fără să plătească TVA-ul datorat, dar lăsând în același timp clientului o factură valabilă pentru deducere. Această situație a dat naștere fraudelor intracomunitare cu firme fantomă, prin aplicarea abuzivă a sistemului de TVA în cazul livrărilor care beneficiau de scutire în statul membru de origine pentru clienții impozabili dintr-un alt stat membru, și chiar fraudelor de tip carusel, atunci când bunurile circulă de mai multe ori între statele membre.În acest context și pe baza unor dovezi care atestă gravitatea în timp a acestei probleme în Regatul Unit, s-a acordat o derogare pentru aplicarea unei proceduri de taxare inversă la un prag stabilit de 5 000 GBP și pentru un număr limitat de produse (cele care fac cel mai des obiectul fraudelor), în încercarea de a elimina posibilitățile de fraudă pentru firmele fantomă prin neperceperea TVA-ului.Cu toate acestea, derogarea, al cărei scop era evitarea anumitor tipuri de evaziune sau fraudă fiscală și care a antrenat obligații suplimentare legate de respectarea condițiilor impuse, s-a acordat pentru o perioadă limitată și în anumite condiții, deoarece, conform considerentului al optulea din Decizia 2007/250/CE a Consiliului, nu se putea afirma cu certitudine că obiectivele măsurii vor fi îndeplinite.S-a exprimat preocuparea că măsura ar putea duce la deplasarea fraudei către alte produse sau la nivelul comerțului cu amănuntul, în general. În această privință, decizia Consiliului a impus Regatului Unit să introducă obligații adecvate de control și raportare pentru a garanta disponibilitatea informațiilor necesare și să informeze Comisia cu privire la aceste măsuri, precum și la monitorizarea și evaluarea generală. Au existat și îndoieli cu privire la efectul măsurii asupra posibilei deplasări a fraudelor către alte state membre și implicit asupra funcționării sistemului de TVA pe piața internă. S-a impus o evaluare corespunzătoare a impactului.În acest context, s-a mai solicitat Regatului Unit să prezinte Comisiei, până la 31 martie 2009, un raport privind evaluarea generală a funcționării măsurilor respective și mai ales în ceea ce privește eficacitatea măsurii, precum și eventuale dovezi ale deplasării evaziunii fiscale la nivelul altor produse sau la nivelul comerțului cu amănuntul.Cu toate acestea, la momentul solicitării de reînnoire a derogării, Regatul Unit nu a fost în măsură să furnizeze informațiile și justificările necesare și nici nu a putut preciza în ce măsură derogarea a condus la reducerea fraudelor cu firme fantomă sau a fraudelor de tip carusel în cazul produselor care fac obiectul derogării. De fapt, încă din perioada anterioară introducerii taxării inverse, s-a observat deja o reducere considerabilă a acestui tip de fraude. Până în prezent nu există nici o evaluare substanțială a posibilei orientări a fraudei către comerțul cu amănuntul sau către alte state membre, deşi s-a convenit data de 31 martie 2009 ca termen pentru prezentarea raportului de către Regatul Unit. În opinia Comisiei, raportul ar trebui să fie pus la dispoziția tuturor celorlalte state membre.Regatul Unit a afirmat că ar fi nevoie de mai mult timp pentru a putea realiza o evaluare mai bună a măsurii în ceea ce privește eficiența sa în combaterea fraudelor cu firme fantomă și a fraudelor de tip carusel, depășind argumentul teoretic prezentat în Comunicarea Comisiei privind măsurile de modificare a sistemului de TVA în vederea combaterii fraudei[3]. Regatul Unit nu a propus criterii de evaluare care să susțină o astfel de afirmație. Este, totuși, de remarcat că, în propunerea inițială privind derogarea anterioară[4], Comisia a propus 31 decembrie 2009 ca dată de expirare, însă Consiliul a hotărât în unanimitate ca această dată să fie 30 aprilie 2009, din dorința de a scurta perioada de aplicare a derogării dat fiind posibilul impact negativ al acesteia.Pentru a oferi Regatului Unit o ultimă ocazie de a-și justifica mai bine cererea de prelungire a derogării actuale, Comisia intenționa să-și reitereze propunerea inițială privind prelungirea măsurii până la 31 decembrie 2009. Cu toate acestea, Consiliul ECOFIN din 10 martie 2009 a ajuns la un acord politic privind prelungirea actualei derogări până după sfârșitul acestui an și a stabilit ca prelungirea să se facă pentru doi ani, până la 30 aprilie 2011.Prelungirea nu trebuie înțeleasă ca un punct de plecare pentru alte prelungiri ulterioare ale măsurii, deoarece, în acest mod, aceasta ar deveni cvasipermanentă. Comisia este, totuși, dispusă să analizeze posibilitatea desfășurării unui proiect-pilot în scopul unei utilizări asemănătoare a mecanismului de taxare inversă în orice stat membru interesat, inclusiv Regatul Unit, pe baza unei propuneri legislative de modificare a directivei TVA în această privință. Având în vedere efectele incerte ale măsurii şi derogarea acesteia de la unul dintre principiile fundamentale ale sistemului de TVA, și anume plata fracționată, crearea unei baze juridice specifice pentru un astfel de proiect-pilot pare să fie singura modalitate posibilă pe termen mediu și conformă cu principiile enunțate în Comunicarea Comisiei privind măsurile de modificare a sistemului de TVA în vederea combaterii fraudei[5]. În condițiile unor criterii de evaluare predefinite, un astfel de proiect-pilot ar putea permite evaluarea, până în prezent inexistentă, a utilității și proporționalității aplicării taxării inverse la nivel sectorial. Cu toate acestea, având în vedere alegerile iminente pentru Parlamentul European, nu ar fi posibilă adoptarea de către Consiliu a unei astfel de propuneri înainte de sfârșitul anului 2009, situație care ar genera un vid juridic în ceea ce privește aplicarea măsurii de către Regatul Unit. Aceste circumstanțe cu adevărat excepționale oferă argumente suplimentare pentru prelungirea termenului până la data de 30 aprilie 2011, cu excepția cazului în care propunerea de directivă menționată anterior ar fi adoptată mai devreme.2. CONSULTAREA PăRțILOR INTERESATE șI EVALUAREA IMPACTULUINu a fost necesar să se recurgă la consultări sau la expertiză externă.Prelungirea Deciziei 2007/250/CE a Consiliului are drept scop combaterea fraudei și a evaziunii la plata TVA și ar putea avea un impact favorabil asupra veniturilor din TVA în Regatul Unit. Pe de altă parte, însă, în cursul perioadei anterioare de aplicare a derogării, Regatul Unit nu a putut demonstra clar că fraudele au fost eliminate sau că numărul lor a scăzut ca urmare a derogării. Prelungirea pentru o perioadă scurtă ar trebui să permită justificarea corespunzătoare a prelungirii solicitate.3. ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERIIDecizia modifică Decizia 2007/250/CE a Consiliului de autorizare a Regatului Unit de a introduce o măsură specială de derogare de la articolul 193 din Directiva TVA în ceea ce privește utilizarea unui mecanism de taxare inversă pentru livrările interne de telefoane mobile și dispozitive cu circuite integrate.Prezenta decizie se bazează pe articolul 395 din directiva TVA.Prezenta decizie vizează o autorizație acordată unui stat membru la solicitarea acestuia și nu constituie nicio obligație.Având în vedere limitarea sa în timp, măsura specială pare să fie proporțională cu scopul urmărit.În temeiul articolului 395 din directiva TVA, derogarea de la dispozițiile comune privind TVA nu se poate acorda decât cu autorizația Consiliului hotărând în unanimitate la propunerea Comisiei. O decizie a Consiliului reprezintă singurul instrument adecvat, dat fiind faptul că aceasta poate fi adresată unui singur stat membru.4. IMPLICAțIILE BUGETAREPropunerea nu are implicații negative pentru bugetul comunitar.5. INFORMAțII SUPLIMENTAREPropunerea modifică clauza de caducitate inclusă în Decizia 2007/250/CE a Consiliului.Propunere deDECIZIE A CONSILIULUIde modificare a Deciziei 2007/250/CE a Consiliului de autorizare a Regatului Unit de a introduce o măsură specială de derogare de la articolul 193 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată(numai versiunea în limba engleză este autentică)CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,având în vedere Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată[6], în special articolul 395 alineatul (1),având în vedere propunerea Comisiei[7],întrucât:(1) Prin scrisoarea înregistrată la Secretariatul General al Comisiei la data de 28 iulie 2008, Regatul Unit a solicitat autorizarea de a continua aplicarea măsurii speciale de derogare de la articolul 193 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului în ceea ce privește persoana responsabilă pentru plata taxei pe valoarea adăugată (TVA) către autoritățile fiscale prevăzută anterior prin Decizia 2007/250/CE a Consiliului din 16 aprilie 2007[8].(2) În conformitate cu articolul 395 alineatul (2) din Directiva 2006/112/CE, Comisia a informat celelalte state membre, prin scrisoarea din 17 martie 2009, cu privire la cererea prezentată de Regatul Unit. Prin scrisoarea datată 20 martie 2009, Comisia a notificat Regatul Unit cu privire la faptul că este în posesia tuturor informațiilor pe care le consideră necesare pentru a evalua solicitarea sa.(3) Persoana care plătește taxa pe valoarea adăugată în conformitate cu articolul 193 din Directiva 2006/112/CE este persoana impozabilă care furnizează bunurile. Cu toate acestea, actuala măsură de derogare a permis Regatului Unit să aplice, în anumite condiții, un mecanism de taxare inversă care presupunea ca, pentru anumite livrări de telefoane mobile și dispozitive cu circuite integrate, plata TVA-ului să fie efectuată de persoana impozabilă către care erau livrate bunurile, cu condiția ca valoarea impozabilă a livrării să fie de cel puțin 5 000 de GBP.(4) Scopul măsurii de derogare a fost acela de a combate anumite forme agresive de evaziune fiscală, în special schemele de tip carusel, prin care bunurile sunt livrate de mai multe ori fără a se plăti TVA autorităților fiscale, dar cu emiterea către clienți a unei facturi valabile pentru deducerea TVA-ului. Aplicarea taxării inverse, fără plata efectivă a TVA-ului de la client la furnizor, ar elimina posibilitatea comiterii unei astfel de evaziuni fiscale.(5) Deoarece, la momentul când s-a propus derogarea, nu se putea afirma că se vor atinge obiectivele propuse sau că nu va exista niciun impact negativ, s-a stabilit ca derogarea să se aplice pentru o perioadă scurtă de timp. În acest context, Regatul Unit nu a stabilit încă dacă măsura luată a permis cu adevărat prevenirea acestor forme de evaziune fiscală. Regatul Unit are, în plus, probleme legate de obligația de a evalua funcționarea generală a măsurii, mai ales posibila deplasare a evaziunii fiscale la nivelul altor produse sau la nivelul comerțului cu amănuntul și impactul acesteia asupra funcționării pieței interne.(6) Comisia înțelege faptul că Regatul Unit nu este încă în măsură să furnizeze informațiile necesare și că are nevoie de mai mult timp pentru a-și justifica cererea de prelungire a derogării inițiale pentru o perioadă mai lungă.(7) În propunerea inițială care a stat la baza Deciziei 2007/250/CE[9] a Consiliului, Comisia a propus ca dată de expirare 31 decembrie 2009, schimbată ulterior de Consiliu în 30 aprilie 2009; prin urmare, Comisia consideră acceptabilă prelungirea măsurii până la această dată. Cu toate acestea, Consiliul ECOFIN din 10 martie 2009 a fost de acord ca derogarea acordată Regatului Unit să fie prelungită cu doi ani.(8) Având în vedere gravitatea evidentă a fraudelor în materie de TVA comise în Regatul Unit, conform informațiilor prezentate de Regatul Unit în cererea inițială, măsura rămâne proporțională, deoarece prelungirea sa în timp se limitează la o perioadă rezonabilă, fără a constitui baza unei măsuri globale în vederea unui sistem generalizat de taxare inversă, nici începutul unei aplicări cu titlu permanent a acestei derogări.(9) Ca urmare a Comunicării Comisiei privind măsurile de modificare a sistemului de TVA în vederea combaterii fraudei[10] și având în vedere faptul că, în practică, astfel de măsuri ar putea include o măsură similară sub forma unei propuneri a Comisiei de modificare a Directivei 2006/112/CE în vederea introducerii unui proiect-pilot disponibil pentru toate statele membre, prezenta decizie ar putea expira în cazul în care această măsură intră în vigoare înainte de data prevăzută de încheiere a prezentei derogări.(10) Derogarea nu are impact negativ asupra resurselor proprii ale Comunității provenind din TVA,ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:Articolul 1Articolul 4 din Decizia 2007/250/CE a Consiliului se înlocuiește cu următorul text:Prezenta decizie expiră la 30 aprilie 2011 sau la data la care intră în vigoare o eventuală modificare a Directivei 2006/112/CE care să prevadă o astfel de măsură sub forma unui proiect-pilot.Articolul 2Prezenta decizie se adresează Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord.Adoptată la Bruxelles,Pentru ConsiliuPreședintele [1] JO L 347, 11.12.2006, p. 1.[2] JO L 109, 26.4.2007, p. 42.[3] COM(2008) 109 final, 22.2.2008.[4] COM(2006) 555 final, 28.9.2006.[5] COM(2008) 109final, 22.2.2008.[6] JO L 347, 11.12.2006, p. 1.[7] JO C […], p. […].[8] JO L 109, 26.4.2007, p. 42.[9] COM(2006) 555 final, 28.9.2006.[10] COM(2008) 109final, 22.2.2008.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 21.1.2016
            COM(2016) 17 final
            2016/0006(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind încheierea Acordului dintre Uniunea Europeană și Noua Zeelandă privind cooperarea și asistența administrativă reciprocă în domeniul vamal

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               În 2009, Noua Zeelandă și-a exprimat interesul de a intra într-o relație cu caracter obligatoriu din punct de vedere juridic cu Uniunea Europeană și a adresat Comisiei Europene o solicitare a guvernului său de a dezvolta cooperarea vamală cu UE, concentrându-se asupra securității lanțului de aprovizionare și a facilitării comerțului.

               La data de 22 iulie 2013, Consiliul a autorizat Comisia să negocieze un acord privind cooperarea și asistența administrativă reciprocă în domeniul vamal („acordul”) cu Noua Zeelandă. Negocierile au fost lansate în septembrie 2013 la Bruxelles și s-au desfășurat fără dificultăți și într-un mod eficient din punctul de vedere al resurselor, precum și într-o perioadă de timp relativ scurtă, fiind încheiate în iunie 2015. Ambele părți au parafat acordul la 23 septembrie 2015, la Bruxelles. Acordul a fost semnat la XXX, la Bruxelles. Parlamentul European a fost consultat și și-a dat acordul pentru încheierea acestui acord.

               Acordul cu Noua Zeelandă va stabili un temei juridic care va permite o cooperare directă și structurată în domeniul vamal, ce va include asistența administrativă reciprocă pentru combaterea fraudei, cu un partener comercial influent în domeniul vamal pe scena internațională (în cadrul Organizației Mondiale a Vămilor) și în regiunea Pacificului.

               Obiectivul general al acordului este de a dezvolta și a intensifica cooperarea și asistența administrativă reciprocă în domeniul vamal cu Noua Zeelandă, mai exact de a stabili o bază juridică pentru un cadru de cooperare care vizează securitatea lanțului de aprovizionare și facilitarea comerțului legitim, permițând totodată schimbul de informații, pentru a asigura punerea corectă în aplicare a legislației vamale și prevenirea, anchetarea și combaterea încălcărilor legislației vamale.

               Acordul oferă o bază pentru dezvoltarea în continuare a cooperării vamale, dacă va fi necesar, de exemplu prin instituirea recunoașterii reciproce a programelor de parteneriat comercial ale părților (operatori economici autorizați în UE).

               UE a încheiat deja acorduri de cooperare vamală similare cu SUA, China, Japonia, Coreea, India, Canada și Hong Kong.

               2.TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE

               Consiliul este invitat să adopte o decizie privind încheierea proiectului de acord, pe baza articolului 207 coroborat cu articolul 218 alineatul (6) litera (a) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.

               Propunerea intră în sfera politicii comerciale comune, care este o competență exclusivă a Uniunii.

               3.REZULTATELE EVALUĂRILOR EX-POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI

               Statele membre au fost consultate în cadrul Grupului de lucru pentru uniune vamală al Consiliului.

               4.IMPLICAȚII BUGETARE

               Propunerea nu are implicații asupra bugetului Uniunii.

               5.ALTE ELEMENTE

                  Va fi instituit un comitet mixt de cooperare vamală, alcătuit din reprezentanți ai autorităților vamale și ai altor autorități competente ale părților. Comitetul va garanta funcționarea și aplicarea corespunzătoare a acordului și va analiza toate chestiunile care decurg din aplicarea acestuia.

               2016/0006 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind încheierea Acordului dintre Uniunea Europeană și Noua Zeelandă privind cooperarea și asistența administrativă reciprocă în domeniul vamal

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 coroborat cu articolul 218 alineatul (6) litera (a),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               având în vedere aprobarea Parlamentului European
                  1
               ,

               întrucât:

               (1)În conformitate cu Decizia XXX a Consiliului din (data), Acordul dintre Uniunea Europeană și Noua Zeelandă privind cooperarea și asistența administrativă reciprocă în domeniul vamal a fost semnat la XXX, sub rezerva încheierii sale la o dată ulterioară.

               (2)Uniunea Europeană și Noua Zeelandă ar trebui să stabilească o bază juridică pentru un cadru de cooperare care să vizeze securitatea lanțului de aprovizionare și facilitarea comerțului legitim, permițând totodată schimbul de informații, pentru a asigura punerea corectă în aplicare a legislației vamale și prevenirea, anchetarea și combaterea încălcărilor legislației vamale.

               (3)Acordul ar trebui aprobat în numele Uniunii Europene,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Acordul dintre Uniunea Europeană și Noua Zeelandă privind cooperarea și asistența administrativă reciprocă în domeniul vamal se aprobă în numele Uniunii.

               Textul acordului este atașat la prezenta decizie.

               Articolul 2

               Președintele Consiliului desemnează persoana împuternicită să efectueze, în numele Uniunii Europene, notificarea prevăzută la articolul 21 alineatul (1) din acord, pentru a exprima consimțământul Uniunii Europene de a-și asuma obligații în temeiul acordului.

               Articolul 3

               Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)
                  JO C , , p. .

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 21.1.2016
            COM(2016) 17 final
            ANEXĂ
            Acord între Uniunea Europeană și Noua Zeelandă privind cooperarea și asistența administrativă reciprocă în domeniul vamal
            la
            Propunerea de
            DECIZIE A CONSILIULUIprivind încheierea Acordului dintre Uniunea Europeană și Noua Zeelandă privind cooperarea și asistența administrativă reciprocă în domeniul vamal

               ANEXĂ

               Acord între Uniunea Europeană și Noua Zeelandă privind cooperarea și asistența administrativă reciprocă în domeniul vamal

               la

               Propunerea de

               DECIZIE A CONSILIULUI

                  privind încheierea Acordului dintre Uniunea Europeană și Noua Zeelandă privind cooperarea și asistența administrativă reciprocă în domeniul vamal

               UNIUNEA EUROPEANĂ (denumită în continuare „Uniunea”) și NOUA ZEELANDĂ (denumite în continuare „părțile contractante”),

               AVÂND ÎN VEDERE importanța relațiilor comerciale dintre Noua Zeelandă și Uniune și din dorința de a contribui, în interesul reciproc al părților contractante, la dezvoltarea armonioasă a acestor relații,

               RECUNOSCÂND că, pentru atingerea acestui obiectiv, este necesar un angajament de a dezvolta cooperarea vamală,

               ȚINÂND CONT DE dezvoltarea cooperării vamale între părțile contractante în ceea ce privește procedurile vamale,

               AVÂND ÎN VEDERE faptul că operațiunile care încalcă legislația vamală aduc prejudicii intereselor economice, fiscale și comerciale ale ambelor părți contractante și recunoscând importanța stabilirii corecte a taxelor vamale și a altor taxe,

               CONVINSE că relațiile de cooperare dintre autoritățile vamale pot contribui la creșterea eficienței luptei împotriva acestor operațiuni,

               RECUNOSCÂND rolul semnificativ al autorităților vamale și importanța procedurilor vamale pentru a promova facilitarea schimburilor comerciale și protecția cetățenilor,

               AVÂND CA OBIECTIV crearea unui cadru pentru consolidarea cooperării în vederea simplificării și armonizării în continuare a procedurilor vamale și a promovării acțiunilor comune în contextul inițiativelor internaționale pertinente, inclusiv facilitarea comerțului și consolidarea securității lanțului de aprovizionare,

               RECUNOSCÂND importanța Acordului privind facilitarea comerțului negociat sub auspiciile OMC și subliniind importanța adoptării și a punerii în aplicare eficace a acestuia,

               BAZÂNDU-SE pe elementele fundamentale ale Cadrului de standarde pentru securizarea și facilitarea comerțului mondial (denumit în continuare „cadrul SAFE”) al Organizației Mondiale a Vămilor (denumită în continuare „OMV”),

               AVÂND ÎN VEDERE nivelul ridicat al angajamentului părților contractante în privința acțiunilor vamale și a cooperării în lupta împotriva încălcărilor drepturilor de proprietate intelectuală,

               AVÂND ÎN VEDERE obligațiile care decurg din convențiile internaționale pe care părțile contractante le-au acceptat deja sau care li se aplică acestora, precum și activitățile legate de vamă desfășurate de Organizația Mondială a Comerțului (denumită în continuare „OMC”), și

               AVÂND ÎN VEDERE instrumentele pertinente ale OMV, în special Recomandarea privind asistența administrativă reciprocă din 5 decembrie 1953,

               CONVIN DUPĂ CUM URMEAZĂ:

               TITLUL I

               DISPOZIȚII GENERALE

               Articolul 1

               Definiții

               1. În sensul prezentului acord:

               (a)„legislație vamală” înseamnă orice acte cu putere de lege și norme administrative ale Uniunii sau ale Noii Zeelande care reglementează importul, exportul și tranzitul mărfurilor și plasarea acestora sub orice alt regim vamal, inclusiv măsurile de interdicție, de restricție și de control, administrate, aplicate sau executate de autoritățile vamale ale părților contractante pe teritoriile lor;

               (b)„acte cu putere de lege și norme administrative ale părții contractante”, „acte cu putere de lege și norme administrative ale părții contractante respective” și „acte cu putere de lege și norme administrative ale fiecărei părți contractante” înseamnă actele cu putere de lege și normele administrative aplicabile în Uniune în circumstanțele în cauză sau actele cu putere de lege și normele administrative aplicabile în Noua Zeelandă, în funcție de context;

               (c)„autoritate vamală” înseamnă, în Uniune, serviciile competente ale Comisiei Europene (denumită în continuare „Comisia”) responsabile cu problemele vamale și autoritățile vamale din statele membre ale Uniunii și, în Noua Zeelandă, serviciul vamal al Noii Zeelande;

               (d)„autoritate solicitantă” înseamnă o autoritate administrativă competentă care a fost desemnată în acest scop de o parte contractantă și care formulează o cerere de asistență pe baza prezentului acord;

               (e)„autoritate solicitată” înseamnă o autoritate administrativă competentă care a fost desemnată în acest scop de o parte contractantă și care primește o cerere de asistență pe baza prezentului acord;

               (f)„persoană” înseamnă orice persoană fizică sau juridică sau orice altă entitate fără personalitate juridică, constituită sau organizată în temeiul actelor cu putere de lege și al normelor administrative ale fiecărei părți contractante, care desfășoară activități de import, export sau tranzit de mărfuri;

               (g)„informații” înseamnă datele, inclusiv cele cu caracter personal, documentele, rapoartele și alte comunicări, sub orice formă, inclusiv electronică;

               (h)„date cu caracter personal” înseamnă toate informațiile referitoare la o persoană fizică identificată sau identificabilă și

               (i)„operațiune care încalcă legislația vamală” înseamnă orice încălcare sau tentativă de încălcare a legislației vamale.

               Articolul 2

               Aplicarea teritorială

               1. Prezentul acord se aplică, pe de o parte, pe teritoriul vamal al Uniunii [așa cum este descris la articolul 3 din Regulamentul (CE) nr. 2913/92 de instituire a Codului Vamal Comunitar] și, pe de altă parte, pe teritoriul Noii Zeelande (cu excepția Tokelau) în care este în vigoare legislația sa vamală.

               Articolul 3

               Punere în aplicare

               1. Prezentul acord se pune în aplicare în conformitate cu actele cu putere de lege și normele administrative ale fiecărei părți contractante, inclusiv în domeniul protecției datelor, și în limita resurselor disponibile ale autorităților vamale ale părților.

               2. Autoritățile vamale ale Uniunii și ale Noii Zeelande decid cu privire la toate măsurile și aranjamentele practice necesare în vederea punerii în aplicare a prezentului acord.

               Articolul 4

               Relația cu alte acorduri internaționale

               1. Dispozițiile prezentului acord nu afectează drepturile și obligațiile părților contractante care decurg din orice alte acorduri internaționale la care este parte oricare dintre părțile contractante.

               2. În pofida dispozițiilor alineatului (1), dispozițiile prezentului acord prevalează asupra dispozițiilor oricărui acord bilateral privind cooperarea și asistența administrativă reciprocă în domeniul vamal care a fost sau ar putea fi încheiat între state membre individuale ale Uniunii și Noua Zeelandă, în măsura în care dispozițiile unui astfel de acord sunt incompatibile cu cele ale prezentului acord.

               3. Dispozițiile prezentului acord nu afectează dispozițiile Uniunii care reglementează comunicarea, între serviciile competente ale Comisiei și autoritățile vamale ale statelor membre ale Uniunii, a oricăror informații obținute în temeiul prezentului acord care ar putea prezenta interes pentru Uniune.

               TITLUL II

               COOPERAREA VAMALĂ

               Articolul 5

               Sfera de aplicare a cooperării

               1. Cooperarea prevăzută în prezentul acord se referă la toate chestiunile legate de aplicarea legislației vamale.

               2. Pentru a facilita comerțul și circulația legitimă a mărfurilor, a consolida respectarea legislației de către comercianți, a proteja cetățenii și drepturile de proprietate intelectuală, autoritățile vamale ale Uniunii și ale Noii Zeelande colaborează în următoarele scopuri:

               (a)protejarea schimburilor comerciale legitime prin aplicarea eficace a cerințelor legislative și prin asigurarea respectării acestora;

               (b)securizarea lanțului de aprovizionare pentru a facilita circulația în siguranță a mărfurilor între Uniune și Noua Zeelandă;

               (c)maximizarea contribuției părților la activitatea desfășurată de OMV, OMC și alte organizații internaționale pertinente pentru îmbunătățirea tehnicilor vamale și soluționarea problemelor legate de procedurile vamale, de aplicarea legislației vamale și de facilitarea comerțului, pentru eliminarea sarcinilor inutile pentru operatorii economici, pentru prevederea unor facilități pentru operatorii cu niveluri ridicate de conformitate și pentru asigurarea unor garanții împotriva fraudei și a activităților ilegale sau prejudiciabile;

               (d)punerea în aplicare a instrumentelor și a standardelor internaționale aplicabile în domeniul vamal și comercial care au fost acceptate de părți, inclusiv a elementelor de fond ale Convenției internaționale pentru simplificarea și armonizarea regimurilor vamale (astfel cum a fost revizuită), și ale Convenției internaționale privind Sistemul armonizat de denumire și codificare a mărfurilor;

               (e)punerea în aplicare a Acordului OMC privind facilitarea comerțului de la data intrării sale în vigoare;

               (f)cooperarea la cercetarea, dezvoltarea, testarea și evaluarea unor noi proceduri vamale și la formarea și schimbul de personal și furnizarea de asistență;

               (g)schimbul de informații privind legislația în domeniul vamal, punerea în aplicare a acesteia și procedurile vamale, cu precădere în ceea ce privește simplificarea și modernizarea procedurilor vamale, și

               (h)elaborarea unor inițiative comune legate de procedurile de import, de export și alte proceduri vamale și în vederea asigurării unor servicii eficiente pentru comunitatea de afaceri.

               Articolul 6

               Securitatea lanțului de aprovizionare și gestionarea riscurilor

               1. Părțile contractante cooperează în ceea ce privește aspectele vamale ale securizării și facilitării lanțului de aprovizionare al comerțului internațional în conformitate cu cadrul SAFE. În mod concret, ele cooperează prin:

               (a)
                     consolidarea aspectelor vamale ale securizării lanțului logistic al comerțului internațional, facilitând, în același timp, comerțul legitim;

               (b)
                     stabilirea, în măsura în care este posibil, a unor norme minime privind tehnicile de gestionare a riscurilor, precum și cerințele și programele aferente;

               (c)
                     instituirea, acolo unde este cazul, a recunoașterii reciproce a tehnicilor de gestionare a riscurilor, a normelor privind riscurile, a controalelor de securitate, a securității lanțului de aprovizionare și a programelor de parteneriat comercial, inclusiv a măsurilor echivalente de facilitare a comerțului;

               (d)
                     schimbul de informații privind securitatea lanțului de aprovizionare și gestionarea riscurilor;

               (e)
                     instituirea unor puncte de contact pentru schimbul de informații privind securitatea lanțului de aprovizionare și gestionarea riscurilor;

               (f)
                     introducerea, acolo unde este cazul, a unei interfețe pentru schimbul de informații, inclusiv de date care precedă sosirea sau plecarea;

               (g)
                     colaborarea în cadrul forurilor multilaterale în care pot fi ridicate și dezbătute în mod adecvat aspecte legate de securitatea lanțului de aprovizionare și de gestionarea riscurilor.

               TITLUL III

               ASISTENȚA ADMINISTRATIVĂ RECIPROCĂ

               Articolul 7

               Sfera de aplicare a asistenței

               1. Autoritățile vamale ale Uniunii și ale Noii Zeelande își acordă reciproc asistență în scopul prevenirii, al identificării, al cercetării și al eliminării încălcărilor legislației vamale.

               2. Asistența acordată în temeiul prezentului acord nu aduce atingere drepturilor și obligațiilor părților contractante privind asistența reciprocă în materie penală în temeiul acordurilor internaționale sau al actelor cu putere de lege și al normelor administrative ale fiecărei părți contractante. De asemenea, aceasta nu se aplică informațiilor obținute în temeiul atribuțiilor exercitate la cererea unei autorități judiciare.

               3. Asistența pentru recuperarea taxelor vamale, a impozitelor și a amenzilor nu este reglementată de prezentul acord.

               Articolul 8

               Asistența la cerere

               1. La cererea autorității solicitante, autoritatea solicitată îi comunică acesteia orice informație pertinentă care îi permite să asigure aplicarea corectă a legislației vamale, inclusiv informațiile privind activitățile constatate sau planificate care constituie sau pot constitui operațiuni care încalcă legislația vamală.

               2. La cererea autorității solicitante, autoritatea solicitată o informează cu privire la următoarele aspecte:

               (a)
                     dacă mărfurile exportate din una dintre părțile contractante au fost importate în mod legal în cealaltă parte contractantă, precizând, dacă este cazul, regimul vamal sub care au fost plasate mărfurile respective, și

               (b)
                     dacă mărfurile importate în una dintre părțile contractante au fost exportate în mod legal din cealaltă parte contractantă, precizând, dacă este cazul, regimul vamal sub care au fost plasate mărfurile respective.

               3. La cererea autorității solicitante, autoritatea solicitată ia măsurile necesare, în cadrul actelor cu putere de lege și al normelor administrative care îi sunt aplicabile, pentru a asigura o supraveghere specială:

               (a)
                     a persoanelor despre care există motive rezonabile să se considere că sunt sau au fost implicate în operațiuni care încalcă legislația vamală;

               (b)
                     a locurilor în care sunt sau ar putea fi antrepozitate sau constituite stocuri de mărfuri astfel încât să existe motive rezonabile pentru a considera că aceste mărfuri sunt destinate utilizării în cadrul unor operațiuni care încalcă legislația vamală;

               (c)
                     a mărfurilor care sunt sau pot fi transportate astfel încât să existe motive rezonabile pentru a considera că sunt destinate utilizării în cadrul unor operațiuni care încalcă legislația vamală și

               (d)
                     a mijloacelor de transport care sunt sau pot fi utilizate astfel încât să existe motive rezonabile pentru a considera că sunt destinate utilizării în cadrul unor operațiuni care încalcă legislația vamală.

               Articolul 9

               Asistența spontană

               Părțile contractante își acordă reciproc asistență, din proprie inițiativă și în conformitate cu actele cu putere de lege și normele administrative ale fiecărei părți, în cazul în care consideră că acest lucru este necesar pentru aplicarea corectă a legislației vamale, în special prin furnizarea de informații obținute cu privire la:

               (a)
                     activități care sunt sau par a fi operațiuni care încalcă legislația vamală și care ar putea prezenta un interes pentru cealaltă parte contractantă;

               (b)
                     noi mijloace sau metode utilizate pentru desfășurarea unor operațiuni care încalcă legislația vamală;

               (c)
                     mărfurile despre care se cunoaște că fac obiectul unor operațiuni care încalcă legislația vamală;

               (d)
                     persoanele despre care există motive rezonabile pentru a considera că sunt sau au fost implicate în operațiuni care încalcă legislația vamală și

               (e)
                     mijloacele de transport în cazul cărora există motive rezonabile pentru a considera că au fost, sunt sau pot fi utilizate în operațiuni care încalcă legislația vamală.

               Articolul 10

               Comunicare și notificare

               1. La cererea autorității solicitante, autoritatea solicitată ia, în conformitate cu actele cu putere de lege și normele administrative care îi sunt aplicabile, toate măsurile necesare pentru:

               (a)
                     comunicarea oricărui document sau

               (b)
                     notificarea oricărei decizii luate de autoritatea solicitantă și care intră în domeniul de aplicare al prezentului acord către un destinatar rezident sau stabilit pe teritoriul autorității solicitate.

               2. Cererile de comunicare a documentelor sau de notificare a deciziilor trebuie redactate în scris în una dintre limbile oficiale ale autorității solicitate sau într-o limbă acceptată de această autoritate.

               Articolul 11

               Forma și conținutul cererilor de asistență

               1. Cererile formulate în temeiul prezentului acord se prezintă în scris. Acestea sunt însoțite de documentele necesare pentru a permite soluționarea lor. Atunci când urgența situației o impune, pot fi acceptate cererile verbale, dar acestea trebuie confirmate de îndată în scris.

               2. Cererile prezentate în conformitate cu alineatul (1) includ următoarele informații:

               (a)
                     autoritatea solicitantă;

               (b)
                     măsura solicitată;

               (c)
                     obiectul și motivul cererii;

               (d)
                     actele cu putere de lege și normele administrative vizate;

               (e)
                     indicații cât mai precise și cuprinzătoare posibil cu privire la mărfurile sau persoanele care fac obiectul anchetelor și

               (f)
                     un rezumat al faptelor relevante și al anchetelor deja efectuate.

               3. Cererile se redactează în una dintre limbile oficiale ale autorității solicitate sau într-o limbă acceptată de către această autoritate. Această cerință nu se aplică documentelor care însoțesc cererea menționată la alineatul (1).

               4. În cazul în care cererea nu îndeplinește condițiile formale menționate mai sus, se poate cere corectarea sau completarea acesteia; între timp, pot fi adoptate măsuri asigurătorii.

               Articolul 12

               Soluționarea cererilor

               1. Pentru a răspunde unei cereri de asistență, autoritatea solicitată acționează cu promptitudine, în limitele competenței și resurselor sale, ca și cum ar acționa pe cont propriu sau la cererea altor autorități ale aceleiași părți contractante, furnizând informațiile de care dispune deja și inițiind sau determinând inițierea unor anchete corespunzătoare. Prezentul alineat se aplică, de asemenea, oricărei alte autorități căreia i-a fost adresată cererea de către autoritatea solicitată, în conformitate cu prezentul acord, atunci când aceasta din urmă nu poate acționa singură.

               2. Cererile de asistență se soluționează în conformitate cu actele cu putere de lege și normele administrative ale părții contractante care primește cererea.

               3. Funcționarii autorizați ai unei părți contractante pot, cu acordul celeilalte părți contractante și în condițiile prevăzute de aceasta, să fie prezenți și să obțină, în birourile autorității solicitate sau ale oricărei alte autorități interesate, în conformitate cu alineatul (1), informații referitoare la activități care constituie sau pot constitui operațiuni care încalcă legislația vamală și de care autoritatea solicitantă are nevoie în scopul prezentului acord.

               4. Funcționarii autorizați ai unei părți contractate pot, cu acordul celeilalte părți contractante și în condițiile prevăzute de aceasta, să participe la anchetele desfășurate pe teritoriul acesteia din urmă.

               Articolul 13

               Forma în care trebuie comunicate informațiile

               1. Autoritatea solicitată comunică în scris autorității solicitante rezultatele anchetelor efectuate în urma unei cereri formulate în temeiul prezentului acord, alături de documente, copii certificate ale documentelor sau orice alte acte pertinente.

               2. Informațiile comunicate în temeiul alineatului (1) pot fi în format electronic.

               3. Originalele dosarelor și ale documentelor se transmit numai la cerere, în cazurile în care copiile certificate se dovedesc insuficiente. Originalele se restituie cât mai repede posibil autorității solicitate.

               Articolul 14

               Excepții de la obligația de a acorda asistență

               1. Orice formă de asistență care intră sub incidența prezentului acord poate fi refuzată sau poate fi supusă îndeplinirii anumitor condiții sau cerințe, în cazurile în care o parte contractantă consideră că asistența furnizată în cadrul prezentului acord:

               (a)
                     este susceptibilă de a aduce atingere suveranității Noii Zeelande sau a unui stat membru al Uniunii căruia i s-a solicitat să acorde asistență în baza prezentului acord;

               (b)
                     este susceptibilă de a aduce atingere ordinii publice, securității sau altor interese esențiale;

               (c)
                     încalcă un secret comercial sau aduce atingere unor interese comerciale legitime sau

               (d)
                     este incompatibilă cu actele cu putere de lege și normele administrative aplicabile, inclusiv, dar fără a se limita la acestea, cu cele care asigură protecția vieții private sau a afacerilor și a conturilor financiare ale persoanelor fizice.

               2. Acordarea asistenței poate fi amânată de către autoritatea solicitată pe motiv că ar interfera cu o anchetă, cu o urmărire judiciară sau cu o procedură în curs. În astfel de cazuri, autoritatea solicitată se consultă cu autoritatea solicitantă pentru a stabili dacă asistența poate fi acordată în termenii sau condițiile pe care le poate impune autoritatea solicitată.

               3. În cazul în care autoritatea solicitantă solicită un tip de asistență pe care ea însăși nu ar putea să o furnizeze dacă i-ar fi solicitată, ea atrage atenția asupra acestui fapt în cererea sa. În acest caz, autoritatea solicitată decide cu privire la modul în care trebuie să răspundă la cererea în cauză.

               4. În cazurile menționate la alineatele (1) și (2), decizia autorității solicitate și motivele care o explică trebuie să fie comunicate fără întârziere autorității solicitante.

               Articolul 15

               Experți și martori

               Un funcționar al unei autorități solicitate poate fi autorizat să se prezinte, în limitele stabilite de autorizația care i-a fost acordată, ca expert sau martor, în fața unei autorități a celeilalte părți contractante în domeniile care sunt reglementate de prezentul acord și să prezinte obiectele, documentele sau copiile certificate sau confidențiale ale acestora care pot fi necesare în acest scop. Cererea de înfățișare trebuie să indice cu precizie în fața cărei autorități, în ce problemă și cu ce titlu sau în ce calitate va fi audiat funcționarul respectiv.

               Articolul 16

               Cheltuieli de asistență

               1. Părțile contractante renunță reciproc la orice cerere privind rambursarea cheltuielilor rezultate din aplicarea prezentului acord, cu excepția, acolo unde este cazul, a cheltuielilor care trebuie plătite pentru înfățișarea experților și a martorilor, în conformitate cu articolul 15, precum și a cheltuielilor aferente interpreților și traducătorilor care nu aparțin serviciului public.

               TITLUL IV

               SCHIMBUL DE INFORMAȚII

               Articolul 17

               Confidențialitatea și protecția informațiilor

               1. Toate informațiile comunicate, sub orice formă, în temeiul prezentului acord sunt tratate ca având caracter confidențial sau restrâns, potrivit normelor aplicabile în fiecare dintre părțile contractante.

               2. O parte contractantă nu trebuie să utilizeze sau să dezvăluie informații obținute în temeiul prezentului acord decât în scopurile prezentului acord sau cu consimțământul prealabil scris al părții contractante care furnizează informațiile și sub rezerva restricțiilor și a limitărilor pe care le poate solicita această parte contractantă. Cu toate acestea, în cazul în care una dintre părțile contractante este obligată, conform actelor cu putere de lege și normelor administrative ale acestei părți contractante, să divulge informații obținute în temeiul prezentului acord, ea notifică orice divulgare de acest tip părții contractante care a furnizat informațiile, pe cât posibil înainte de divulgarea lor.

               3. Sub rezerva cerințelor aplicabile unei părți contractante în temeiul actelor cu putere de lege și al normelor administrative ale acestei părți contractante, sau a condițiilor, restricțiilor, limitărilor sau instrucțiunilor de manipulare exprese care impun o mai mare protecție, toate informațiile furnizate în temeiul prezentului acord trebuie să beneficieze de un nivel de securitate și de protecție a vieții private identic sau superior celui indicat de clasificarea de securitate sau de orice altă restricție de manipulare legată de informațiile autorității solicitate.

               4. Datele cu caracter personal pot constitui obiectul unui schimb numai dacă partea contractantă care le poate primi se angajează să le protejeze într-o manieră considerată adecvată de partea contractantă care poate furniza astfel de date cu caracter personal.

               5. Fiecare parte contractantă limitează accesul la informațiile primite în temeiul prezentului acord la persoanele care trebuie să le cunoască.

               6. Fiecare parte contractantă restricționează, păstrează și transmite informațiile primite în temeiul prezentului acord utilizând mecanisme de securitate recunoscute, precum parolele, criptarea sau alte mijloace de protecție rezonabile conforme cu clasificarea de securitate a informațiilor în cauză.

               7. Fiecare parte contractantă notifică celeilalte părți orice caz accidental sau neautorizat de acces, utilizare, divulgare, modificare sau distrugere a informațiilor primite în temeiul prezentului acord și furnizează toate detaliile legate de acest caz accidental sau neautorizat de acces, utilizare, divulgare, modificare sau distrugere a informațiilor.

               8. În cazul în care informațiile primite în temeiul prezentului acord au fost divulgate sau modificate accidental, fiecare parte contractantă ia toate măsurile rezonabile pentru a le recupera sau, dacă recuperarea nu este posibilă, pentru a asigura distrugerea informațiilor modificate sau divulgate.

               9. Fiecare parte contractantă poate solicita aplicarea unor măsuri de protecție suplimentare în cazul informațiilor extrem de sensibile.

               10. Informațiile nu pot fi prelucrate și păstrate pentru o perioadă mai lungă decât cea necesară pentru punerea în aplicare a prezentului acord și numai în conformitate cu cerințele fiecărei părți contractante privind confidențialitatea și păstrarea registrelor publice. Fiecare parte contractantă asigură distrugerea ordonată a informațiilor care au fost primite în temeiul prezentului acord în conformitate cu actele cu putere de lege și normele administrative ale părții contractante respective.

               11. Nicio dispoziție a prezentului acord nu împiedică utilizarea informațiilor sau a documentelor obținute în conformitate cu dispozițiile prezentului acord în cadrul unor proceduri sau acțiuni în justiție instituite ulterior împotriva unor operațiuni care încalcă legislația vamală. Prin urmare, părțile contractante pot să utilizeze, cu titlu de dovezi, în procesele-verbale, rapoartele și mărturiile lor, precum și în cursul unor proceduri și acțiuni în justiție care pot fi instituite ulterior, informațiile obținute și documentele consultate în conformitate cu prezentul acord. Partea contractantă care a furnizat aceste informații sau care a permis accesul la aceste documente este informată cu privire la o astfel de utilizare.

               TITLUL V

               DISPOZIȚII FINALE

               Articolul 18

               Denumiri

               Denumirile titlurilor și ale articolelor prezentului acord sunt inserate numai pentru comoditatea referinței și nu afectează interpretarea prezentului acord.

               Articolul 19

               Consultări

               Toate problemele sau litigiile referitoare la interpretarea sau aplicarea prezentului acord se soluționează prin consultări între părțile contractante, având ca rezultat, dacă este cazul, adoptarea unei decizii a Comitetului mixt de cooperare vamală.

               Articolul 20

               Comitetul mixt de cooperare vamală

               1. Se instituie un Comitet mixt de cooperare vamală (denumit în continuare „CMCV”), alcătuit din reprezentanți ai autorităților vamale și ai altor autorități competente ale părților contractante. Locul, data și ordinea de zi a reuniunilor comitetului se fixează de comun acord.

               2. CMCV veghează la buna funcționare și aplicare a prezentului acord și examinează toate problemele și litigiile care decurg din aplicarea acestuia. În acest sens, CMCV, printre altele:

               (a)
                     adoptă toate măsurile necesare în materie de cooperare și asistență în domeniul vamal, în conformitate cu obiectivele prezentului acord, în special prin:

               –identificarea oricăror schimbări la nivelul reglementărilor sau al legislației necesare pentru punerea în aplicare a prezentului acord;

               –identificarea și stabilirea unor măsuri de îmbunătățire a mecanismelor de schimb de informații;

               –identificarea și stabilirea celor mai bune practici, inclusiv a celor mai bune practici de armonizare a cerințelor privind informațiile care trebuie comunicate pe cale electronică înaintea sosirii încărcăturii cu standardele internaționale privind transporturile care intră, ies sau se află în tranzit;

               –definirea și stabilirea unor standarde de analiză a riscurilor pentru informațiile necesare identificării transporturilor cu risc ridicat care sunt importate, transbordate sau tranzitează Noua Zeelandă și Uniunea;

               –definirea și stabilirea unor măsuri de armonizare a standardelor de evaluare a riscurilor;

               –definirea unor standarde minime de control și a metodelor prin care acestea pot fi îndeplinite;

               –îmbunătățirea și stabilirea unor standarde pentru programele de parteneriat comercial destinate creșterii securității lanțului de aprovizionare și facilitării comerțului legitim și

               –definirea și întreprinderea unor măsuri concrete pentru instituirea recunoașterii reciproce a tehnicilor de gestionare a riscurilor, a normelor privind riscurile, a controalelor de securitate și a programelor de parteneriat comercial, inclusiv a măsurilor echivalente de facilitare a comerțului.

               (b)
                     acționează ca organism competent pentru a soluționa orice probleme care pot apărea în legătură cu punerea în aplicare a titlului III din prezentul acord;

               (c)
                     este abilitat să adopte decizii de punere în aplicare a prezentului acord, inclusiv cu privire la transmisia datelor și beneficiile convenite de comun acord ale recunoașterii reciproce a tehnicilor de gestionare a riscurilor, a normelor privind riscurile, a controalelor de securitate și a programelor de parteneriat comercial, precum și a altor măsuri de facilitare a comerțului;

               (c)
                     examinează orice punct de interes comun privind cooperarea vamală, inclusiv măsurile care vor fi luate și resursele care le vor fi afectate, și

               (d)
                     își adoptă propriul regulament de procedură.

               3. CMCV instituie mecanismele de lucru adecvate, inclusiv grupuri de lucru, care să susțină activitatea sa de punere în aplicare a prezentului acord.

               Articolul 21

               Intrarea în vigoare și durata

               1. Prezentul acord intră în vigoare în prima zi a lunii următoare datei la care părțile contractante și-au notificat reciproc încheierea procedurilor necesare în acest sens printr-un schimb de note diplomatice.

               2. Prezentul acord poate fi modificat, de comun acord, de către părțile contractante printr-un schimb de note diplomatice. Modificările intră în vigoare în condiții identice cu cele menționate la alineatul (1), cu excepția cazului în care se convine altfel de către părțile contractante.

               3. Fiecare parte contractantă poate denunța prezentul acord prin înștiințarea în scris a celeilalte părți. Denunțarea intră în vigoare după trei luni de la data notificării celeilalte părți contractante. Cererile de asistență care au fost primite înainte de denunțarea acordului se soluționează în conformitate cu dispozițiile prezentului acord.

               Articolul 22

               Texte autentice

               Prezentul acord se întocmește în dublu exemplar în limbile bulgară, cehă, croată, daneză, engleză, estonă, finlandeză, franceză, germană, greacă, italiană, letonă, lituaniană, maghiară, malteză, neerlandeză, polonă, portugheză, română, slovacă, slovenă, spaniolă și suedeză, fiecare text fiind în egală măsură autentic. În cazul unor divergențe între versiuni lingvistice ale prezentului acord, părțile sesizează CMCV.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 21.1.2016
            COM(2016) 9 final
            2016/0004(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind semnarea, în numele Uniunii Europene, a Acordului dintre Uniunea Europeană și Noua Zeelandă privind cooperarea și asistența administrativă reciprocă în domeniul vamal

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               În 2009, Noua Zeelandă și-a exprimat interesul de a intra într-o relație cu caracter obligatoriu din punct de vedere juridic cu Uniunea Europeană și a adresat Comisiei Europene o solicitare a guvernului său de a dezvolta cooperarea vamală cu UE, concentrându-se asupra securității lanțului de aprovizionare și a facilitării comerțului.

               La data de 22 iulie 2013, Consiliul a autorizat Comisia să negocieze un acord privind cooperarea și asistența administrativă reciprocă în domeniul vamal („acordul”) cu Noua Zeelandă. Negocierile au fost lansate în septembrie 2013 la Bruxelles și s-au desfășurat fără dificultăți și într-un mod eficient din punctul de vedere al resurselor, precum și într-o perioadă de timp relativ scurtă, fiind încheiate în iunie 2015. Ambele părți au parafat acordul la 23 septembrie 2015, la Bruxelles.

               Acordul cu Noua Zeelandă va stabili un temei juridic care va permite o cooperare directă și structurată în domeniul vamal, ce va include asistența administrativă reciprocă pentru combaterea fraudei, cu un partener comercial influent în domeniul vamal pe scena internațională (în cadrul Organizației Mondiale a Vămilor) și în regiunea Pacificului.

               Obiectivul general al acordului este de a dezvolta și a intensifica cooperarea și asistența administrativă reciprocă în domeniul vamal cu Noua Zeelandă, mai exact de a stabili o bază juridică pentru un cadru de cooperare care vizează securitatea lanțului de aprovizionare și facilitarea comerțului legitim, permițând totodată schimbul de informații, pentru a asigura punerea corectă în aplicare a legislației vamale și prevenirea, anchetarea și combaterea încălcărilor legislației vamale.

               Acordul oferă o bază pentru dezvoltarea în continuare a cooperării vamale, dacă va fi necesar, de exemplu prin instituirea recunoașterii reciproce a programelor de parteneriat comercial ale părților (operatori economici autorizați în UE).

               UE a încheiat deja acorduri de cooperare vamală similare cu SUA, China, Japonia, Coreea, India, Canada și Hong Kong.

               2.TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE

               Consiliul este invitat să adopte o decizie privind semnarea proiectului de acord, pe baza articolului 207 coroborat cu articolul 218 alineatul (5) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.

               Propunerea intră în sfera politicii comerciale comune, care este o competență exclusivă a Uniunii.

               3.REZULTATELE EVALUĂRILOR EX-POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI

               Statele membre au fost consultate în cadrul Grupului de lucru pentru uniune vamală al Consiliului.

               4.IMPLICAȚII BUGETARE

               Propunerea nu are implicații asupra bugetului Uniunii.

               5.ALTE ELEMENTE

                  Va fi instituit un comitet mixt de cooperare vamală, alcătuit din reprezentanți ai autorităților vamale și ai altor autorități competente ale părților. Comitetul va garanta funcționarea și aplicarea corespunzătoare a acordului și va analiza toate chestiunile care decurg din aplicarea acestuia.

               2016/0004 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind semnarea, în numele Uniunii Europene, a Acordului dintre Uniunea Europeană și Noua Zeelandă privind cooperarea și asistența administrativă reciprocă în domeniul vamal

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 coroborat cu articolul 218 alineatul (5),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)La data de 22 iulie 2013, Consiliul a autorizat Comisia să deschidă negocieri cu Noua Zeelandă în vederea unui Acord între Uniunea Europeană și Noua Zeelandă privind cooperarea și asistența administrativă reciprocă în domeniul vamal. Negocierile s-au încheiat cu succes prin parafarea acordului.

               (2)Uniunea Europeană și Noua Zeelandă ar trebui să stabilească o bază juridică pentru un cadru de cooperare care să vizeze securitatea lanțului de aprovizionare și facilitarea comerțului legitim, permițând totodată schimbul de informații, pentru a asigura punerea corectă în aplicare a legislației vamale și prevenirea, anchetarea și combaterea încălcărilor legislației vamale.

               (3)Prin urmare, acordul ar trebui semnat în numele Uniunii Europene, sub rezerva încheierii sale la o dată ulterioară,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Prin prezenta decizie se autorizează semnarea, în numele Uniunii, a Acordului dintre Uniunea Europeană și Noua Zeelandă privind cooperarea și asistența administrativă reciprocă în domeniul vamal, sub rezerva încheierii acordului respectiv.

               Textul acordului este atașat la prezenta decizie.

               Articolul 2

               Secretariatul general al Consiliului stabilește instrumentul prin care se acordă puteri depline în vederea semnării acordului, sub rezerva încheierii acestuia, persoanei (persoanelor) indicate de negociatorul acordului.

               Articolul 3

               Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 21.1.2016
            COM(2016) 9 final
            ANEXĂ
            Acord între Uniunea Europeană și Noua Zeelandă privind cooperarea și asistența administrativă reciprocă în domeniul vamal
            la
            Propunerea de
            DECIZIE A CONSILIULUIprivind semnarea, în numele Uniunii Europene, a Acordului dintre Uniunea Europeană și Noua Zeelandă privind cooperarea și asistența administrativă reciprocă în domeniul vamal

               ANEXĂ

               Acord între Uniunea Europeană și Noua Zeelandă privind cooperarea și asistența administrativă reciprocă în domeniul vamal

               la

               Propunerea de

               DECIZIE A CONSILIULUI

                  privind semnarea, în numele Uniunii Europene, a Acordului dintre Uniunea Europeană și Noua Zeelandă privind cooperarea și asistența administrativă reciprocă în domeniul vamal

               UNIUNEA EUROPEANĂ (denumită în continuare „Uniunea”) și NOUA ZEELANDĂ (denumite în continuare „părțile contractante”),

               AVÂND ÎN VEDERE importanța relațiilor comerciale dintre Noua Zeelandă și Uniune și din dorința de a contribui, în interesul reciproc al părților contractante, la dezvoltarea armonioasă a acestor relații,

               RECUNOSCÂND că, pentru atingerea acestui obiectiv, este necesar un angajament de a dezvolta cooperarea vamală,

               ȚINÂND CONT DE dezvoltarea cooperării vamale între părțile contractante în ceea ce privește procedurile vamale,

               AVÂND ÎN VEDERE faptul că operațiunile care încalcă legislația vamală aduc prejudicii intereselor economice, fiscale și comerciale ale ambelor părți contractante și recunoscând importanța stabilirii corecte a taxelor vamale și a altor taxe,

               CONVINSE că relațiile de cooperare dintre autoritățile vamale pot contribui la creșterea eficienței luptei împotriva acestor operațiuni,

               RECUNOSCÂND rolul semnificativ al autorităților vamale și importanța procedurilor vamale pentru a promova facilitarea schimburilor comerciale și protecția cetățenilor,

               AVÂND CA OBIECTIV crearea unui cadru pentru consolidarea cooperării în vederea simplificării și armonizării în continuare a procedurilor vamale și a promovării acțiunilor comune în contextul inițiativelor internaționale pertinente, inclusiv facilitarea comerțului și consolidarea securității lanțului de aprovizionare,

               RECUNOSCÂND importanța Acordului privind facilitarea comerțului negociat sub auspiciile OMC și subliniind importanța adoptării și a punerii în aplicare eficace a acestuia,

               BAZÂNDU-SE pe elementele fundamentale ale Cadrului de standarde pentru securizarea și facilitarea comerțului mondial (denumit în continuare „cadrul SAFE”) al Organizației Mondiale a Vămilor (denumită în continuare „OMV”),

               AVÂND ÎN VEDERE nivelul ridicat al angajamentului părților contractante în privința acțiunilor vamale și a cooperării în lupta împotriva încălcărilor drepturilor de proprietate intelectuală,

               AVÂND ÎN VEDERE obligațiile care decurg din convențiile internaționale pe care părțile contractante le-au acceptat deja sau care li se aplică acestora, precum și activitățile legate de vamă desfășurate de Organizația Mondială a Comerțului (denumită în continuare „OMC”), și

               AVÂND ÎN VEDERE instrumentele pertinente ale OMV, în special Recomandarea privind asistența administrativă reciprocă din 5 decembrie 1953,

               CONVIN DUPĂ CUM URMEAZĂ:

               TITLUL I

               DISPOZIȚII GENERALE

               Articolul 1

               Definiții

               1. În sensul prezentului acord:

               (a)„legislație vamală” înseamnă orice acte cu putere de lege și norme administrative ale Uniunii sau ale Noii Zeelande care reglementează importul, exportul și tranzitul mărfurilor și plasarea acestora sub orice alt regim vamal, inclusiv măsurile de interdicție, de restricție și de control, administrate, aplicate sau executate de autoritățile vamale ale părților contractante pe teritoriile lor;

               (b)„acte cu putere de lege și norme administrative ale părții contractante”, „acte cu putere de lege și norme administrative ale părții contractante respective” și „acte cu putere de lege și norme administrative ale fiecărei părți contractante” înseamnă actele cu putere de lege și normele administrative aplicabile în Uniune în circumstanțele în cauză sau actele cu putere de lege și normele administrative aplicabile în Noua Zeelandă, în funcție de context;

               (c)„autoritate vamală” înseamnă, în Uniune, serviciile competente ale Comisiei Europene (denumită în continuare „Comisia”) responsabile cu problemele vamale și autoritățile vamale din statele membre ale Uniunii și, în Noua Zeelandă, serviciul vamal al Noii Zeelande;

               (d)„autoritate solicitantă” înseamnă o autoritate administrativă competentă care a fost desemnată în acest scop de o parte contractantă și care formulează o cerere de asistență pe baza prezentului acord;

               (e)„autoritate solicitată” înseamnă o autoritate administrativă competentă care a fost desemnată în acest scop de o parte contractantă și care primește o cerere de asistență pe baza prezentului acord;

               (f)„persoană” înseamnă orice persoană fizică sau juridică sau orice altă entitate fără personalitate juridică, constituită sau organizată în temeiul actelor cu putere de lege și al normelor administrative ale fiecărei părți contractante, care desfășoară activități de import, export sau tranzit de mărfuri;

               (g)„informații” înseamnă datele, inclusiv cele cu caracter personal, documentele, rapoartele și alte comunicări, sub orice formă, inclusiv electronică;

               (h)„date cu caracter personal” înseamnă toate informațiile referitoare la o persoană fizică identificată sau identificabilă; și

               (i)„operațiune care încalcă legislația vamală” înseamnă orice încălcare sau tentativă de încălcare a legislației vamale.

               Articolul 2

               Aplicarea teritorială

               1. Prezentul acord se aplică, pe de o parte, pe teritoriul vamal al Uniunii [așa cum este descris la articolul 3 din Regulamentul (CE) nr. 2913/92 de instituire a Codului Vamal Comunitar] și, pe de altă parte, pe teritoriul Noii Zeelande (cu excepția Tokelau) în care este în vigoare legislația sa vamală.

               Articolul 3

               Punere în aplicare

               1. Prezentul acord se pune în aplicare în conformitate cu actele cu putere de lege și normele administrative ale fiecărei părți contractante, inclusiv în domeniul protecției datelor, și în limita resurselor disponibile ale autorităților vamale ale părților.

               2. Autoritățile vamale ale Uniunii și ale Noii Zeelande decid cu privire la toate măsurile și aranjamentele practice necesare în vederea punerii în aplicare a prezentului acord.

               Articolul 4

               Relația cu alte acorduri internaționale

               1. Dispozițiile prezentului acord nu afectează drepturile și obligațiile părților contractante care decurg din orice alte acorduri internaționale la care este parte oricare dintre părțile contractante.

               2. În pofida dispozițiilor alineatului (1), dispozițiile prezentului acord prevalează asupra dispozițiilor oricărui acord bilateral privind cooperarea și asistența administrativă reciprocă în domeniul vamal care a fost sau ar putea fi încheiat între state membre individuale ale Uniunii și Noua Zeelandă, în măsura în care dispozițiile unui astfel de acord sunt incompatibile cu cele ale prezentului acord.

               3. Dispozițiile prezentului acord nu afectează dispozițiile Uniunii care reglementează comunicarea, între serviciile competente ale Comisiei și autoritățile vamale ale statelor membre ale Uniunii, a oricăror informații obținute în temeiul prezentului acord care ar putea prezenta interes pentru Uniune.

               TITLUL II

               COOPERAREA VAMALĂ

               Articolul 5

               Sfera de aplicare a cooperării

               1. Cooperarea prevăzută în prezentul acord se referă la toate chestiunile legate de aplicarea legislației vamale.

               2. Pentru a facilita comerțul și circulația legitimă a mărfurilor, a consolida respectarea legislației de către comercianți, a proteja cetățenii și drepturile de proprietate intelectuală, autoritățile vamale ale Uniunii și ale Noii Zeelande colaborează în următoarele scopuri:

               (a)protejarea schimburilor comerciale legitime prin aplicarea eficace a cerințelor legislative și prin asigurarea respectării acestora;

               (b)securizarea lanțului de aprovizionare pentru a facilita circulația în siguranță a mărfurilor între Uniune și Noua Zeelandă;

               (c)maximizarea contribuției părților la activitatea desfășurată de OMV, OMC și alte organizații internaționale pertinente pentru îmbunătățirea tehnicilor vamale și soluționarea problemelor legate de procedurile vamale, de aplicarea legislației vamale și de facilitarea comerțului, pentru eliminarea sarcinilor inutile pentru operatorii economici, pentru prevederea unor facilități pentru operatorii cu niveluri ridicate de conformitate și pentru asigurarea unor garanții împotriva fraudei și a activităților ilegale sau prejudiciabile;

               (d)punerea în aplicare a instrumentelor și a standardelor internaționale aplicabile în domeniul vamal și comercial care au fost acceptate de părți, inclusiv a elementelor de fond ale Convenției internaționale pentru simplificarea și armonizarea regimurilor vamale (astfel cum a fost revizuită), și ale Convenției internaționale privind Sistemul armonizat de denumire și codificare a mărfurilor;

               (e)punerea în aplicare a Acordului OMC privind facilitarea comerțului de la data intrării sale în vigoare;

               (f)cooperarea la cercetarea, dezvoltarea, testarea și evaluarea unor noi proceduri vamale și la formarea și schimbul de personal și furnizarea de asistență;

               (g)schimbul de informații privind legislația în domeniul vamal, punerea în aplicare a acesteia și procedurile vamale, cu precădere în ceea ce privește simplificarea și modernizarea procedurilor vamale; și

               (h)elaborarea unor inițiative comune legate de procedurile de import, de export și alte proceduri vamale și în vederea asigurării unor servicii eficiente pentru comunitatea de afaceri.

               Articolul 6

               Securitatea lanțului de aprovizionare și gestionarea riscurilor

               1. Părțile contractante cooperează în ceea ce privește aspectele vamale ale securizării și facilitării lanțului de aprovizionare al comerțului internațional în conformitate cu cadrul SAFE. În mod concret, ele cooperează prin:

               (a)
                     consolidarea aspectelor vamale ale securizării lanțului logistic al comerțului internațional, facilitând, în același timp, comerțul legitim;

               (b)
                     stabilirea, în măsura în care este posibil, a unor norme minime privind tehnicile de gestionare a riscurilor, precum și cerințele și programele aferente;

               (c)
                     instituirea, acolo unde este cazul, a recunoașterii reciproce a tehnicilor de gestionare a riscurilor, a normelor privind riscurile, a controalelor de securitate, a securității lanțului de aprovizionare și a programelor de parteneriat comercial, inclusiv a măsurilor echivalente de facilitare a comerțului;

               (d)
                     schimbul de informații privind securitatea lanțului de aprovizionare și gestionarea riscurilor;

               (e)
                     instituirea unor puncte de contact pentru schimbul de informații privind securitatea lanțului de aprovizionare și gestionarea riscurilor;

               (f)
                     introducerea, acolo unde este cazul, a unei interfețe pentru schimbul de informații, inclusiv de date care precedă sosirea sau plecarea;

               (g)
                     colaborarea în cadrul forurilor multilaterale în care pot fi ridicate și dezbătute în mod adecvat aspecte legate de securitatea lanțului de aprovizionare și de gestionarea riscurilor.

               TITLUL III

               ASISTENȚA ADMINISTRATIVĂ RECIPROCĂ

               Articolul 7

               Sfera de aplicare a asistenței

               1. Autoritățile vamale ale Uniunii și ale Noii Zeelande își acordă reciproc asistență în scopul prevenirii, al identificării, al cercetării și al eliminării încălcărilor legislației vamale.

               2. Asistența acordată în temeiul prezentului acord nu aduce atingere drepturilor și obligațiilor părților contractante privind asistența reciprocă în materie penală în temeiul acordurilor internaționale sau al actelor cu putere de lege și al normelor administrative ale fiecărei părți contractante. De asemenea, aceasta nu se aplică informațiilor obținute în temeiul atribuțiilor exercitate la cererea unei autorități judiciare.

               3. Asistența pentru recuperarea taxelor vamale, a impozitelor și a amenzilor nu este reglementată de prezentul acord.

               Articolul 8

               Asistența la cerere

               1. La cererea autorității solicitante, autoritatea solicitată îi comunică acesteia orice informație pertinentă care îi permite să asigure aplicarea corectă a legislației vamale, inclusiv informațiile privind activitățile constatate sau planificate care constituie sau pot constitui operațiuni care încalcă legislația vamală.

               2. La cererea autorității solicitante, autoritatea solicitată o informează cu privire la următoarele aspecte:

               (a)
                     dacă mărfurile exportate din una dintre părțile contractante au fost importate în mod legal în cealaltă parte contractantă, precizând, dacă este cazul, regimul vamal sub care au fost plasate mărfurile respective și

               (b)
                     dacă mărfurile importate în una dintre părțile contractante au fost exportate în mod legal din cealaltă parte contractantă, precizând, dacă este cazul, regimul vamal sub care au fost plasate mărfurile respective.

               3. La cererea autorității solicitante, autoritatea solicitată ia măsurile necesare, în cadrul actelor cu putere de lege și al normelor administrative care îi sunt aplicabile, pentru a asigura o supraveghere specială:

               (a)
                     a persoanelor despre care există motive rezonabile să se considere că sunt sau au fost implicate în operațiuni care încalcă legislația vamală;

               (b)
                     a locurilor în care sunt sau ar putea fi antrepozitate sau constituite stocuri de mărfuri astfel încât să existe motive rezonabile pentru a considera că aceste mărfuri sunt destinate utilizării în cadrul unor operațiuni care încalcă legislația vamală;

               (c)
                     a mărfurilor care sunt sau pot fi transportate astfel încât să existe motive rezonabile pentru a considera că sunt destinate utilizării în cadrul unor operațiuni care încalcă legislația vamală și

               (d)
                     a mijloacelor de transport care sunt sau pot fi utilizate astfel încât să existe motive rezonabile pentru a considera că sunt destinate utilizării în cadrul unor operațiuni care încalcă legislația vamală.

               Articolul 9

               Asistența spontană

               Părțile contractante își acordă reciproc asistență, din proprie inițiativă și în conformitate cu actele cu putere de lege și normele administrative ale fiecărei părți, în cazul în care consideră că acest lucru este necesar pentru aplicarea corectă a legislației vamale, în special prin furnizarea de informații obținute cu privire la:

               (a)
                     activități care sunt sau par a fi operațiuni care încalcă legislația vamală și care ar putea prezenta un interes pentru cealaltă parte contractantă;

               (b)
                     noi mijloace sau metode utilizate pentru desfășurarea unor operațiuni care încalcă legislația vamală;

               (c)
                     mărfurile despre care se cunoaște că fac obiectul unor operațiuni care încalcă legislația vamală;

               (d)
                     persoanele despre care există motive rezonabile pentru a considera că sunt sau au fost implicate în operațiuni care încalcă legislația vamală și

               (e)
                     mijloacele de transport în cazul cărora există motive rezonabile pentru a considera că au fost, sunt sau pot fi utilizate în operațiuni care încalcă legislația vamală.

               Articolul 10

               Comunicare și notificare

               1. La cererea autorității solicitante, autoritatea solicitată ia, în conformitate cu actele cu putere de lege și normele administrative care îi sunt aplicabile, toate măsurile necesare pentru:

               (a)
                     comunicarea oricărui document; sau

               (b)
                     notificarea oricărei decizii luate de autoritatea solicitantă și care intră în domeniul de aplicare al prezentului acord către un destinatar rezident sau stabilit pe teritoriul autorității solicitate.

               2. Cererile de comunicare a documentelor sau de notificare a deciziilor trebuie redactate în scris în una dintre limbile oficiale ale autorității solicitate sau într-o limbă acceptată de această autoritate.

               Articolul 11

               Forma și conținutul cererilor de asistență

               1. Cererile formulate în temeiul prezentului acord se prezintă în scris. Acestea sunt însoțite de documentele necesare pentru a permite soluționarea lor. Atunci când urgența situației o impune, pot fi acceptate cererile verbale, dar acestea trebuie confirmate de îndată în scris.

               2. Cererile prezentate în conformitate cu alineatul (1) includ următoarele informații:

               (a)
                     autoritatea solicitantă;

               (b)
                     măsura solicitată;

               (c)
                     obiectul și motivul cererii;

               (d)
                     actele cu putere de lege și normele administrative vizate;

               (e)
                     indicații cât mai precise și cuprinzătoare posibil cu privire la mărfurile sau persoanele care fac obiectul anchetelor și

               (f)
                     un rezumat al faptelor relevante și al anchetelor deja efectuate.

               3. Cererile se redactează în una dintre limbile oficiale ale autorității solicitate sau într-o limbă acceptată de către această autoritate. Această cerință nu se aplică documentelor care însoțesc cererea menționată la alineatul (1).

               4. În cazul în care cererea nu îndeplinește condițiile formale menționate mai sus, se poate cere corectarea sau completarea acesteia; între timp, pot fi adoptate măsuri asigurătorii.

               Articolul 12

               Soluționarea cererilor

               1. Pentru a răspunde unei cereri de asistență, autoritatea solicitată acționează cu promptitudine, în limitele competenței și resurselor sale, ca și cum ar acționa pe cont propriu sau la cererea altor autorități ale aceleiași părți contractante, furnizând informațiile de care dispune deja și inițiind sau determinând inițierea unor anchete corespunzătoare. Prezentul alineat se aplică, de asemenea, oricărei alte autorități căreia i-a fost adresată cererea de către autoritatea solicitată, în conformitate cu prezentul acord, atunci când aceasta din urmă nu poate acționa singură.

               2. Cererile de asistență se soluționează în conformitate cu actele cu putere de lege și normele administrative ale părții contractante care primește cererea.

               3. Funcționarii autorizați ai unei părți contractante pot, cu acordul celeilalte părți contractante și în condițiile prevăzute de aceasta, să fie prezenți și să obțină, în birourile autorității solicitate sau ale oricărei alte autorități interesate, în conformitate cu alineatul (1), informații referitoare la activități care constituie sau pot constitui operațiuni care încalcă legislația vamală și de care autoritatea solicitantă are nevoie în scopul prezentului acord.

               4. Funcționarii autorizați ai unei părți contractate pot, cu acordul celeilalte părți contractante și în condițiile prevăzute de aceasta, să participe la anchetele desfășurate pe teritoriul acesteia din urmă.

               Articolul 13

               Forma în care trebuie comunicate informațiile

               1. Autoritatea solicitată comunică în scris autorității solicitante rezultatele anchetelor efectuate în urma unei cereri formulate în temeiul prezentului acord, alături de documente, copii certificate ale documentelor sau orice alte acte pertinente.

               2. Informațiile comunicate în temeiul alineatului (1) pot fi în format electronic.

               3. Originalele dosarelor și ale documentelor se transmit numai la cerere, în cazurile în care copiile certificate se dovedesc insuficiente. Originalele se restituie cât mai repede posibil autorității solicitate.

               Articolul 14

               Excepții de la obligația de a acorda asistență

               1. Orice formă de asistență care intră sub incidența prezentului acord poate fi refuzată sau poate fi supusă îndeplinirii anumitor condiții sau cerințe, în cazurile în care o parte contractantă consideră că asistența furnizată în cadrul prezentului acord:

               (a)
                     este susceptibilă de a aduce atingere suveranității Noii Zeelande sau a unui stat membru al Uniunii căruia i s-a solicitat să acorde asistență în baza prezentului acord;

               (b)
                     este susceptibilă de a aduce atingere ordinii publice, securității sau altor interese esențiale;

               (c)
                     încalcă un secret comercial sau aduce atingere unor interese comerciale legitime sau

               (d)
                     este incompatibilă cu actele cu putere de lege și normele administrative aplicabile, inclusiv, dar fără a se limita la acestea, cu cele care asigură protecția vieții private sau a afacerilor și a conturilor financiare ale persoanelor fizice.

               2. Acordarea asistenței poate fi amânată de către autoritatea solicitată pe motiv că ar interfera cu o anchetă, cu o urmărire judiciară sau cu o procedură în curs. În astfel de cazuri, autoritatea solicitată se consultă cu autoritatea solicitantă pentru a stabili dacă asistența poate fi acordată în termenii sau condițiile pe care le poate impune autoritatea solicitată.

               3. În cazul în care autoritatea solicitantă solicită un tip de asistență pe care ea însăși nu ar putea să o furnizeze dacă i-ar fi solicitată, ea atrage atenția asupra acestui fapt în cererea sa. În acest caz, autoritatea solicitată decide cu privire la modul în care trebuie să răspundă la cererea în cauză.

               4. În cazurile menționate la alineatele (1) și (2), decizia autorității solicitate și motivele care o explică trebuie să fie comunicate fără întârziere autorității solicitante.

               Articolul 15

               Experți și martori

               Un funcționar al unei autorități solicitate poate fi autorizat să se prezinte, în limitele stabilite de autorizația care i-a fost acordată, ca expert sau martor, în fața unei autorități a celeilalte părți contractante în domeniile care sunt reglementate de prezentul acord și să prezinte obiectele, documentele sau copiile certificate sau confidențiale ale acestora care pot fi necesare în acest scop. Cererea de înfățișare trebuie să indice cu precizie în fața cărei autorități, în ce problemă și cu ce titlu sau în ce calitate va fi audiat funcționarul respectiv.

               Articolul 16

               Cheltuieli de asistență

               1. Părțile contractante renunță reciproc la orice cerere privind rambursarea cheltuielilor rezultate din aplicarea prezentului acord, cu excepția, acolo unde este cazul, a cheltuielilor care trebuie plătite pentru înfățișarea experților și a martorilor, în conformitate cu articolul 15, precum și a cheltuielilor aferente interpreților și traducătorilor care nu aparțin serviciului public.

               TITLUL IV

               SCHIMBUL DE INFORMAȚII

               Articolul 17

               Confidențialitatea și protecția informațiilor

               1. Toate informațiile comunicate, sub orice formă, în temeiul prezentului acord sunt tratate ca având caracter confidențial sau restrâns, potrivit normelor aplicabile în fiecare dintre părțile contractante.

               2. O parte contractantă nu trebuie să utilizeze sau să dezvăluie informații obținute în temeiul prezentului acord decât în scopurile prezentului acord sau cu consimțământul prealabil scris al părții contractante care furnizează informațiile și sub rezerva restricțiilor și a limitărilor pe care le poate solicita această parte contractantă. Cu toate acestea, în cazul în care una dintre părțile contractante este obligată, conform actelor cu putere de lege și normelor administrative ale acestei părți contractante, să divulge informații obținute în temeiul prezentului acord, ea notifică orice divulgare de acest tip părții contractante care a furnizat informațiile, pe cât posibil înainte de divulgarea lor.

               3. Sub rezerva cerințelor aplicabile unei părți contractante în temeiul actelor cu putere de lege și al normelor administrative ale acestei părți contractante, sau a condițiilor, restricțiilor, limitărilor sau instrucțiunilor de manipulare exprese care impun o mai mare protecție, toate informațiile furnizate în temeiul prezentului acord trebuie să beneficieze de un nivel de securitate și de protecție a vieții private identic sau superior celui indicat de clasificarea de securitate sau de orice altă restricție de manipulare legată de informațiile autorității solicitate.

               4. Datele cu caracter personal pot constitui obiectul unui schimb numai dacă partea contractantă care le poate primi se angajează să le protejeze într-o manieră considerată adecvată de partea contractantă care poate furniza astfel de date cu caracter personal.

               5. Fiecare parte contractantă limitează accesul la informațiile primite în temeiul prezentului acord la persoanele care trebuie să le cunoască.

               6. Fiecare parte contractantă restricționează, păstrează și transmite informațiile primite în temeiul prezentului acord utilizând mecanisme de securitate recunoscute, precum parolele, criptarea sau alte mijloace de protecție rezonabile conforme cu clasificarea de securitate a informațiilor în cauză.

               7. Fiecare parte contractantă notifică celeilalte părți orice caz accidental sau neautorizat de acces, utilizare, divulgare, modificare sau distrugere a informațiilor primite în temeiul prezentului acord și furnizează toate detaliile legate de acest caz accidental sau neautorizat de acces, utilizare, divulgare, modificare sau distrugere a informațiilor.

               8. În cazul în care informațiile primite în temeiul prezentului acord au fost divulgate sau modificate accidental, fiecare parte contractantă ia toate măsurile rezonabile pentru a le recupera sau, dacă recuperarea nu este posibilă, pentru a asigura distrugerea informațiilor modificate sau divulgate.

               9. Fiecare parte contractantă poate solicita aplicarea unor măsuri de protecție suplimentare în cazul informațiilor extrem de sensibile.

               10. Informațiile nu pot fi prelucrate și păstrate pentru o perioadă mai lungă decât cea necesară pentru punerea în aplicare a prezentului acord și numai în conformitate cu cerințele fiecărei părți contractante privind confidențialitatea și păstrarea registrelor publice. Fiecare parte contractantă asigură distrugerea ordonată a informațiilor care au fost primite în temeiul prezentului acord în conformitate cu actele cu putere de lege și normele administrative ale părții contractante respective.

               11. Nicio dispoziție a prezentului acord nu împiedică utilizarea informațiilor sau a documentelor obținute în conformitate cu dispozițiile prezentului acord în cadrul unor proceduri sau acțiuni în justiție instituite ulterior împotriva unor operațiuni care încalcă legislația vamală. Prin urmare, părțile contractante pot să utilizeze, cu titlu de dovezi, în procesele-verbale, rapoartele și mărturiile lor, precum și în cursul unor proceduri și acțiuni în justiție care pot fi instituite ulterior, informațiile obținute și documentele consultate în conformitate cu prezentul acord. Partea contractantă care a furnizat aceste informații sau care a permis accesul la aceste documente este informată cu privire la o astfel de utilizare.

               TITLUL V

               DISPOZIȚII FINALE

               Articolul 18

               Denumiri

               Denumirile titlurilor și ale articolelor prezentului acord sunt inserate numai pentru comoditatea referinței și nu afectează interpretarea prezentului acord.

               Articolul 19

               Consultări

               Toate problemele sau litigiile referitoare la interpretarea sau aplicarea prezentului acord se soluționează prin consultări între părțile contractante, având ca rezultat, dacă este cazul, adoptarea unei decizii a Comitetului mixt de cooperare vamală.

               Articolul 20

               Comitetul mixt de cooperare vamală

               1. Se instituie un Comitet mixt de cooperare vamală (denumit în continuare „CMCV”), alcătuit din reprezentanți ai autorităților vamale și ai altor autorități competente ale părților contractante. Locul, data și ordinea de zi a reuniunilor comitetului se fixează de comun acord.

               2. CMCV veghează la buna funcționare și aplicare a prezentului acord și examinează toate problemele și litigiile care decurg din aplicarea acestuia. În acest sens, CMCV, printre altele:

               (a)
                     adoptă toate măsurile necesare în materie de cooperare și asistență în domeniul vamal, în conformitate cu obiectivele prezentului acord, în special prin:

               –identificarea oricăror schimbări la nivelul reglementărilor sau al legislației necesare pentru punerea în aplicare a prezentului acord;

               –identificarea și stabilirea unor măsuri de îmbunătățire a mecanismelor de schimb de informații;

               –identificarea și stabilirea celor mai bune practici, inclusiv a celor mai bune practici de armonizare a cerințelor privind informațiile care trebuie comunicate pe cale electronică înaintea sosirii încărcăturii cu standardele internaționale privind transporturile care intră, ies sau se află în tranzit;

               –definirea și stabilirea unor standarde de analiză a riscurilor pentru informațiile necesare identificării transporturilor cu risc ridicat care sunt importate, transbordate sau tranzitează Noua Zeelandă și Uniunea;

               –definirea și stabilirea unor măsuri de armonizare a standardelor de evaluare a riscurilor;

               –definirea unor standarde minime de control și a metodelor prin care acestea pot fi îndeplinite;

               –îmbunătățirea și stabilirea unor standarde pentru programele de parteneriat comercial destinate creșterii securității lanțului de aprovizionare și facilitării comerțului legitim; și

               –definirea și întreprinderea unor măsuri concrete pentru instituirea recunoașterii reciproce a tehnicilor de gestionare a riscurilor, a normelor privind riscurile, a controalelor de securitate și a programelor de parteneriat comercial, inclusiv a măsurilor echivalente de facilitare a comerțului.

               (b)
                     acționează ca organism competent pentru a soluționa orice probleme care pot apărea în legătură cu punerea în aplicare a titlului III din prezentul acord;

               (c)
                     este abilitat să adopte decizii de punere în aplicare a prezentului acord, inclusiv cu privire la transmisia datelor și beneficiile convenite de comun acord ale recunoașterii reciproce a tehnicilor de gestionare a riscurilor, a normelor privind riscurile, a controalelor de securitate și a programelor de parteneriat comercial, precum și a altor măsuri de facilitare a comerțului;

               (c)
                     examinează orice punct de interes comun privind cooperarea vamală, inclusiv măsurile care vor fi luate și resursele care le vor fi afectate, și

               (d)
                     își adoptă propriul regulament de procedură.

               3. CMCV instituie mecanismele de lucru adecvate, inclusiv grupuri de lucru, care să susțină activitatea sa de punere în aplicare a prezentului acord.

               Articolul 21

               Intrarea în vigoare și durata

               1. Prezentul acord intră în vigoare în prima zi a lunii următoare datei la care părțile contractante și-au notificat reciproc încheierea procedurilor necesare în acest sens printr-un schimb de note diplomatice.

               2. Prezentul acord poate fi modificat, de comun acord, de către părțile contractante printr-un schimb de note diplomatice. Modificările intră în vigoare în condiții identice cu cele menționate la alineatul (1), cu excepția cazului în care se convine altfel de către părțile contractante.

               3. Fiecare parte contractantă poate denunța prezentul acord prin înștiințarea în scris a celeilalte părți. Denunțarea intră în vigoare după trei luni de la data notificării celeilalte părți contractante. Cererile de asistență care au fost primite înainte de denunțarea acordului se soluționează în conformitate cu dispozițiile prezentului acord.

               Articolul 22

               Texte autentice

               Prezentul acord se întocmește în dublu exemplar în limbile bulgară, cehă, croată, daneză, engleză, estonă, finlandeză, franceză, germană, greacă, italiană, letonă, lituaniană, maghiară, malteză, neerlandeză, polonă, portugheză, română, slovacă, slovenă, spaniolă și suedeză, fiecare text fiind în egală măsură autentic. În cazul unor divergențe între versiuni lingvistice ale prezentului acord, părțile sesizează CMCV.