               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 10.8.2018
            COM(2018) 580 final
            2018/0306(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul Comitetului CETA pentru comerț și dezvoltare durabilă instituit prin Acordul economic și comercial cuprinzător dintre Canada, pe de o parte, și Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte, în ceea ce privește stabilirea listelor de persoane care doresc să acționeze în calitate de membri ai grupurilor de experți în conformitate cu capitolul 23 și capitolul 24 din acord

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.Obiectul propunerii

               Prezenta propunere se referă la decizia de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Comitetului CETA pentru comerț și dezvoltare durabilă, în legătură cu adoptarea preconizată a unor liste de persoane care doresc să acționeze în calitate de membri ai grupurilor de experți în conformitate cu capitolul 23 și capitolul 24 din acord.

               2.Contextul propunerii

               2.1.Acordul economic și comercial cuprinzător (CETA)

                  Acordul economic și comercial cuprinzător (CETA) dintre Canada, pe de o parte, și Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte (denumit în continuare „acordul”) are rolul de a pune în aplicare politica comercială comună a Uniunii față de Canada și, în special, de a crea o zonă de liber schimb. Acordul a fost semnat la Bruxelles la data de 30 octombrie 2016
                     1
                  .

                  Acordul se aplică cu titlu provizoriu de la 21 septembrie 2017.

               2.2.Comitetul CETA pentru comerț și dezvoltare durabilă

               Comitetul CETA pentru comerț și dezvoltare durabilă, instituit în conformitate cu articolul 26.2 alineatul (1) litera (g) din acord, supraveghează punerea în aplicare a capitolelor 22 (Comerțul și dezvoltarea durabilă), 23 (Comerțul și munca) și 24 (Comerțul și mediul), inclusiv activitățile de cooperare și revizuirea impactului prezentului acord asupra dezvoltării durabile, și abordează în mod integrat orice chestiune de interes comun pentru părți în ceea ce privește interfața dintre dezvoltarea economică, dezvoltarea socială și protecția mediului.

               2.3.Actul preconizat al Comitetului CETA pentru comerț și dezvoltare durabilă

               În cadrul primei sale reuniuni după intrarea în vigoare a prezentului acord, Comitetul CETA pentru comerț și dezvoltare durabilă trebuie să adopte o decizie de stabilire a listelor de persoane care doresc să acționeze în calitate de membri ai grupurilor de experți în conformitate cu capitolul 23 și capitolul 24 din acord („actul preconizat”).

               În ceea ce privește orice problemă care poate apărea în cadrul capitolului 23 și al capitolului 24, părțile ar trebui să depună toate eforturile pentru a ajunge la o soluție reciproc satisfăcătoare prin intermediul consultărilor guvernamentale. Cu toate acestea, în cazul în care una dintre părți constată că problema nu a fost tratată în mod satisfăcător în cadrul consultărilor guvernamentale, acordul prevede posibilitatea ca partea în cauză să solicite convocarea unui grup de experți pentru a examina chestiunea. Articolul 23.10 din acord prevede că Comitetul CETA pentru comerț și dezvoltare durabilă trebuie să întocmească o listă cu cel puțin nouă persoane care sunt dispuse și capabile să acționeze în calitate de membri ai grupurilor de experți, în ceea ce privește chestiunile referitoare la capitolul 23 (Comerțul și munca) și care, în conformitate cu articolul 23.10 alineatul (7), dețin cunoștințe de specialitate sau expertiză în dreptul muncii, în alte aspecte abordate în capitolul 23 sau în soluționarea litigiilor care decurg din acordurile internaționale. În consecință, articolul 24.15 din acord prevede că Comitetul CETA pentru comerț și dezvoltare durabilă trebuie să stabilească o listă cu cel puțin nouă persoane care sunt dispuse și capabile să acționeze în calitate de membri cu privire la chestiunile referitoare la capitolul 24 (Comerțul și mediul) și care, în conformitate cu alineatul (7), dețin cunoștințe de specialitate sau expertiză în dreptul mediului, în aspectele abordate în capitolul 24 sau în soluționarea litigiilor care decurg din acordurile internaționale. În temeiul articolului 23.10 alineatul (6) și al articolului 24.15 alineatul (6), fiecare listă constă din cel puțin trei persoane numite de fiecare parte și din cel puțin trei persoane desemnate de părți care nu sunt resortisanți ai niciuneia dintre părți și care sunt dispuse și capabile a servi ca președinte al unui grup de experți.

               Actul preconizat stabilește ambele liste, și anume persoanele care doresc să acționeze în calitate de membri ai grupurilor de experți în conformitate cu capitolul 23 și persoanele care doresc să acționeze în calitate de membri ai grupurilor de experți în conformitate cu capitolul 24 din acord.

               Actul preconizat va produce efecte la data adoptării sale de către Comitetul CETA pentru comerț și dezvoltare durabilă.

               3.Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii

               Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii ar trebui să aibă drept obiectiv adoptarea listelor de persoane care doresc să acționeze în calitate de membri ai grupurilor de experți în conformitate cu capitolul 23 și capitolul 24 din acord.

               4.Temeiul juridic

               4.1.Temei juridic procedural

               4.1.1.Principii

               Articolul 218 alineatul (9) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) prevede posibilitatea adoptării unor decizii de stabilire „a pozițiilor care trebuie adoptate în numele Uniunii în cadrul unui organism creat printr-un acord, în cazul în care acest organism trebuie să adopte acte cu efecte juridice, cu excepția actelor care modifică sau completează cadrul instituțional al acordului.”

               Conceptul de „acte cu efecte juridice” include actele care au efecte juridice în temeiul normelor de drept internațional aplicabile organismului în cauză. Acesta include, de asemenea, instrumentele care nu au un caracter obligatoriu în temeiul dreptului internațional, dar care „au vocația de a influența în mod decisiv conținutul reglementării adoptate de legiuitorul Uniunii”
                  2
               .

               4.1.2.Aplicarea la cazul în discuție

               Comitetul CETA pentru comerț și dezvoltare durabilă este un organism instituit prin Acordul economic și comercial cuprinzător dintre Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și Canada, pe de altă parte (denumit în continuare „acordul”).

               Decizia pe care Comitetul CETA pentru comerț și dezvoltare durabilă trebuie sa o adopte este obligatorie și nu completează sau modifică cadrul instituțional al acordului.

               Prin urmare, temeiul juridic procedural al propunerii de decizie este articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               4.2.Temei juridic material

               4.2.1.Principii

               Temeiul juridic material al unei decizii adoptate în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE depinde în primul rând de obiectivul și de conținutul actului preconizat cu privire la care se adoptă o poziție în numele Uniunii. În cazul în care actul avut în vedere urmărește două obiective sau include două elemente, iar unul dintre aceste obiective sau elemente poate fi identificat ca fiind obiectivul sau elementul principal, iar celălalt obiectiv sau element are mai degrabă un caracter accesoriu, decizia adoptată în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE trebuie să se întemeieze pe un singur temei juridic material, respectiv cel impus de obiectivul sau de elementul principal sau predominant.

               4.2.2.Aplicarea la cazul în discuție

               Obiectivul principal și conținutul actului preconizat se referă la politica comercială comună.

               Prin urmare, temeiul juridic material al deciziei propuse este Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 alineatul (4).

               4.3.Concluzie

                  Temeiul juridic al deciziei propuse ar trebui să fie articolul 207 alineatul (4) din TFUE coroborat cu articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               5.Publicarea actului preconizat

               Se preconizează publicarea Deciziei Comitetului CETA  pentru comerț și dezvoltare durabilă în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene după adoptarea sa.

               2018/0306 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul Comitetului CETA pentru comerț și dezvoltare durabilă instituit prin Acordul economic și comercial cuprinzător dintre Canada, pe de o parte, și Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte, în ceea ce privește stabilirea listelor de persoane care doresc să acționeze în calitate de membri ai grupurilor de experți în conformitate cu capitolul 23 și capitolul 24 din acord

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 alineatul (4), coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Decizia (UE) 2017/37 a Consiliului
                  3
                prevede semnarea, în numele Uniunii Europene, a Acordului economic și comercial cuprinzător (CETA) dintre Canada, pe de o parte, și Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte (denumit în continuare „acordul”). Acordul a fost semnat la data de 30 octombrie 2016.

               (2)Decizia (UE) 2017/38 a Consiliului
                  4
                prevede aplicarea cu titlu provizoriu a acordului, inclusiv înființarea Comitetului mixt CETA și a comitetelor specializate. Acordul este aplicat cu titlu provizoriu începând de la 21 septembrie 2017.

               (3)În temeiul articolului 26.2 alineatul (1) litera (g) din acord, este stabilit Comitetul pentru comerț și dezvoltare durabilă.

               (4)În cursul primei sale reuniuni, Comitetul pentru comerț și dezvoltare durabilă urmează să adopte actul preconizat de stabilire a unor liste de persoane care sunt dispuse și capabile să acționeze în calitate de membri ai grupurilor de experți în conformitate cu capitolul 23 (Comerțul și munca) și capitolul 24 (Comerțul și mediul) din acord.

               (5)Prin urmare, este oportun să se stabilească poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii, în cadrul Comitetului CETA  pentru comerț și dezvoltare durabilă pe baza proiectului de decizie anexat, pentru a asigura punerea în aplicare eficientă a acordului,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii, în cadrul primei reuniuni a Comitetului CETA pentru comerț și dezvoltare durabilă instituit prin Acordul economic și comercial cuprinzător (CETA) dintre Canada, pe de o parte, și Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte, în ceea ce privește stabilirea listelor de persoane care doresc să acționeze în calitate de membri ai grupurilor de experți în conformitate cu capitolul 23 și capitolul 24 din acord se bazează pe proiectul de decizie a Comitetului CETA pentru comerț și dezvoltare durabilă anexat la prezenta decizie.

               Articolul 2

               După adoptarea sa, decizia Comitetului CETA  pentru comerț și dezvoltare durabilă se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

               Articolul 3

               Prezenta decizie se adresează Comisiei.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)

                        JO L 11, 14.1.2017, p. 1.

                     (2)

                        Hotărârea Curții de Justiție din 7 octombrie 2014, Germania/Consiliu, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punctele 61 – 64.

                     (3)

                        JO L 11, 14.1.2017, p. 1.

                     (4)

                        JO L 11, 14.1.2017, p. 1080.

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 10.8.2018
            COM(2018) 580 final
            ANEXĂ
            la
            Propunerea de Decizie a Consiliului
            privind poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul Comitetului CETA pentru comerț și dezvoltare durabilă instituit prin Acordul economic și comercial cuprinzător dintre Canada, pe de o parte, și Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte, în ceea ce privește stabilirea listelor de persoane care doresc să acționeze în calitate de membri ai grupurilor de experți în conformitate cu capitolul 23 și capitolul 24 din acord

               ANEXĂ

               DECIZIA Nr [X /2018]
                  A COMITETULUI CETA PENTRU COMERȚ ȘI DEZVOLTARE DURABILĂ

                  din xxx

               de stabilire a listelor de persoane care doresc să acționeze în calitate de membri ai grupurilor de experți în conformitate cu capitolul 23 și capitolul 24 din acord

               COMITETUL CETA PENTRU COMERȚ ȘI DEZVOLTARE DURABILĂ,

               având în vedere Acordul economic și comercial cuprinzător (CETA) dintre Canada, pe de o parte, și Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte, și în special articolul 23.10 alineatele (6) și (7) și articolul 24.15 alineatele (6) și (7),

               întrucât:

               (1)În conformitate cu articolul 30.7 alineatul (3) din acord, anumite părți ale acestuia au fost aplicate cu titlu provizoriu de la 21 septembrie 2017.

               (2)În conformitate cu articolul 23.10 alineatul (6) din acord, Comitetul CETA pentru comerț și dezvoltare durabilă trebuie să întocmească o listă cu cel puțin nouă persoane care sunt dispuse și capabile să acționeze în calitate de membri ai grupurilor de experți cu privire la chestiunile referitoare la capitolul 23 (Comerțul și munca) și care, în temeiul alineatului (7), dețin cunoștințe de specialitate sau expertiză în dreptul muncii, în alte aspecte abordate în capitolul 23 sau în soluționarea litigiilor care decurg din acordurile internaționale.

               (3)În conformitate cu articolul 24.15 alineatul (6) din acord, Comitetul CETA pentru comerț și dezvoltare durabilă trebuie să întocmească o listă cu cel puțin nouă persoane care sunt dispuse și capabile să acționeze în calitate de membri ai grupurilor de experți cu privire la chestiunile care decurg din capitolul 24 (Comerțul și mediul) și care, în temeiul alineatului (7), dețin cunoștințe de specialitate sau expertiză în dreptul mediului, în aspectele abordate în capitolul 24 sau în soluționarea litigiilor care decurg din acordurile internaționale.

               (4)În conformitate cu articolul 23.10 alineatul (6) și cu articolul 24.15 alineatul (6), fiecare listă este constituită din cel puțin trei persoane numite de fiecare parte și din cel puțin trei persoane numite de părți care nu sunt resortisanți ai niciuneia dintre părți și care sunt dispuse și capabile a servi ca președinte al unui grup de experți,

               DECIDE:

               1.Se stabilesc listele de persoane care doresc să acționeze în calitate de membri ai grupurilor de experți, astfel cum figurează în anexă.

               2.Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării sale de către Comitetul CETA pentru comerț și dezvoltare durabilă.

               Pentru COMITETUL CETA PENTRU COMERȚ ȘI DEZVOLTARE DURABILĂ

                        Pentru UE

                        Pentru Canada

               ANEXĂ

               LISTA PERSOANELOR CARE DORESC SĂ ACȚIONEZE ÎN CALITATE DE MEMBRI AI GRUPURILOR DE EXPERȚI CU PRIVIRE LA CHESTIUNILE CARE DECURG DIN CAPITOLUL 23 (COMERȚUL ȘI MUNCA) DIN ACORD

               Persoane cu cunoștințe de specialitate sau expertiză în dreptul muncii, în alte aspecte abordate în capitolul 23 sau în soluționarea litigiilor care decurg din acorduri internaționale:

               Persoane numite de către Canada:

               Kevin Banks

               Adelle Blackett

               Carol Nelder-Corvari

               Persoane numite de către Uniunea Europeană:

               Jorge Cardona

               Eddy Laurijssen

               Karin Lukas

               Președinți (a căror naționalitate diferă de naționalitățile părților):

               Janice Bellace

               Kathleen Claussen

               Christian Häberli

               Jill Murray

               Patrick Pearsall

               Ross Wilson

               LISTA PERSOANELOR CARE DORESC SĂ ACȚIONEZE ÎN CALITATE DE MEMBRI AI GRUPURILOR DE EXPERȚI CU PRIVIRE LA CHESTIUNILE CARE DECURG DIN CAPITOLUL 24 (COMERȚUL ȘI MEDIUL) DIN ACORD

               Persoane cu cunoștințe de specialitate sau expertiză în dreptul mediului, în alte aspecte abordate în capitolul 24 sau în soluționarea litigiilor care decurg din acorduri internaționale:

               Persoane numite de către Canada:

               Anne Daniel

               Armand de Mestral

               Elaine Feldman

               Matthew Kronby

               Brendan McGivern

               Persoane numite de către Uniunea Europeană:

               Laurence Boisson de Chazournes

               Hélène Ruiz Fabri

               Geert van Calster

               Președinți (a căror naționalitate diferă de naționalitățile părților):

               Arthur Edmond Appleton

               James Bacchus

               Nathalie Bernasconi-Osterwalder

               Christian Häberli


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 11.4.2018
            COM(2018) 177 final
            2018/0086(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind încheierea Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei de modificare a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere a titularilor de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               Regulamentul (UE) nr. 610/2013 din 26 iunie 2013
                  1
                (denumit în continuare: „modificarea Codului frontierelor Schengen”) a modificat Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen
                  2
                („CAAS”), Regulamentul (CE) nr. 562/2006
                  3
                („Codul frontierelor Schengen”) și Regulamentul (CE) nr. 810/2009
                  4
                („Codul de vize”) și – printre altele – a redefinit conceptul de scurtă ședere în spațiul Schengen pentru resortisanții țărilor terțe. Începând din 18 octombrie 2013, durata maximă a șederii autorizate pentru resortisanții țărilor terțe – indiferent dacă aceștia au obligația de a deține viză sau sunt scutiți de o astfel de obligație – care intenționează să călătorească în spațiul Schengen pentru o ședere de scurtă durată este definită ca fiind de „90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile”. Spre deosebire de definiția în vigoare până la 18 octombrie 2013 (trei luni, în cadrul unei perioade de șase luni, calculată de la data primei intrări), noul concept este mai precis, dat fiind faptul că stabilește durata în zile, și nu în luni. În plus, sintagma „de la data primei intrări”, care a generat numeroase incertitudini și întrebări, a fost eliminată din definiție.

               Modificarea Codului frontierelor Schengen a introdus în cadrul acquis-ului UE în materie de vize și frontiere toate modificările necesare, acestea vizând CAAS, Codul frontierelor Schengen, Codul de vize și Regulamentul (CE) nr. 539/2001
                  5
               . Cu toate acestea, conceptul de scurtă ședere este consacrat și în acordurile internaționale încheiate de Uniunea Europeană. Acordurile privind exonerarea de obligația de a deține viză încheiate cu Antigua și Barbuda
                  6
               , Bahamas
                  7
               , Barbados
                  8
               , Brazilia
                  9
               , Mauritius
                  10
               , Saint Kitts și Nevis
                  11
                și Seychelles
                  12
                se referă în continuare, atunci când definesc durata șederii fără viză, la vechea definiție („trei luni, în cadrul unei perioade de șase luni, calculată de la data primei intrări”
                  13
               ).

               La 16 iulie 2014, Comisia a adoptat o recomandare de decizie a Consiliului de autorizare a deschiderii de negocieri pentru modificarea acordurilor privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere încheiate între Uniunea Europeană și țările menționate mai sus
                  14
               , care a fost adoptată de Consiliu la 9 octombrie 2014
                  15
               . Obiectivul era de a pune în aplicare, în raport cu aceste șapte țări, noua definiție a scurtei șederi, astfel cum a fost prevăzută în modificarea Codului frontierelor Schengen. În plus, faptul de a defini scurta ședere în zile, în loc de luni, în acordurile privind exonerarea de obligația de a deține viză este mai simplu de verificat și de calculat prin mijloace electronice/informatice, fiind, prin urmare, mai potrivit pentru sistemele centralizate de gestionare a frontierelor, cum ar fi sistemul de intrare/ieșire (EES) propus
                  16
               .

               În urma autorizării de către Consiliu, Comisia a început negocieri pentru modificarea acordurilor privind exonerarea de obligația de a deține viză încheiate cu șapte țări (Antigua și Barbuda, Bahamas, Barbados, Brazilia, Mauritius, Saint Kitts și Nevis și Seychelles).

               Negocierile cu Brazilia au fost finalizate cu succes la 31 octombrie 2017, prin parafarea acordurilor de modificare a celor două acorduri dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere a titularilor de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale și a titularilor de pașapoarte obișnuite. Părțile au convenit ca, printre alte detalii tehnice (a se vedea mai jos), să adopte o nouă definiție a scurtei șederi, dar toate modificările sunt nesemnificative din punctul de vedere al călătorului.

                  Situația specifică a Regatului Unit și a Irlandei se reflectă în preambulul la acorduri.

               2.TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE

               •Temeiul juridic

               Acordul dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei de modificare a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere a titularilor de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale (denumit în continuare: „acordul”) trebuie să fie aprobat de către ambele părți contractante în conformitate cu procedurile fiecăreia. În ceea ce privește Uniunea, sunt necesare decizii ale Consiliului privind semnarea și încheierea acordului.

               Prezenta propunere este înaintată Consiliului pentru a autoriza încheierea acordului.

               Acordul asigură coerența juridică, precum și armonizarea între statele membre, prin aderarea la noua definiție a scurtei șederi, astfel cum este prevăzută în modificarea Codului frontierelor Schengen, care oferă o interpretare clară a scurtei șederi.

               Temeiul juridic al prezentei propuneri este articolul 77 alineatul (2) litera (a) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) coroborat cu articolul 218.

               Uniunea nu are competența de a modifica acordurile privind exonerarea de obligația de a deține viză care ar impune obligații celor patru țări asociate la punerea în aplicare a acquis-ului Schengen, inclusiv a politicii comune a vizelor. Pentru a asigura o abordare și o punere în aplicare armonizate ale dispozițiilor privind durata șederii autorizate în spațiul Schengen, în acord este inclusă o declarație comună în care se afirmă că este de dorit ca Brazilia, pe de o parte, și Islanda, Liechtenstein, Norvegia și Elveția, pe de altă parte, să își modifice în mod corespunzător acordurile bilaterale existente privind exonerarea de obligația de a deține viză.

               Prezenta propunere constituie instrumentul juridic pentru încheierea acordului. Consiliul va hotărî cu majoritate calificată, după semnarea acordului, în numele Uniunii, de către o persoană desemnată de președinția Consiliului și după obținerea aprobării Parlamentului European, în conformitate cu articolul 218 alineatul (6) al doilea paragraf litera (a) din TFUE.

               •Subsidiaritatea (în cazul competențelor neexclusive)

               În temeiul articolului 77 alineatul (2) litera (a) din TFUE, negocierea acordurilor de exonerare de obligația de a deține viză ține de competența exclusivă a Uniunii.

               În plus, dacă una dintre părțile contractante la un acord internațional este Uniunea Europeană, atunci nicio modificare a unui astfel de acord nu poate fi pusă în aplicare în mod legal de către statele membre. Prin urmare, este necesară o acțiune la nivelul Uniunii.

               •Proporționalitatea

               Prezenta propunere nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivul urmărit, și anume modificarea acordului existent dintre Republica Federativă a Braziliei și Uniunea Europeană cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere a titularilor de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale.

               3.IMPLICAȚII BUGETARE

               Propunerea nu generează costuri suplimentare pentru bugetul UE.

               4. REZULTATELE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI

               •Consultările cu părțile interesate

               La 9 octombrie 2014, Consiliul a adoptat directive de negociere care autorizau Comisia să deschidă negocieri cu Brazilia în vederea modificării acordului dintre cele două părți cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere a titularilor de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale. Statele membre au fost informate în legătură cu stadiul negocierilor în cadrul unor reuniuni ale Grupului de lucru pentru vize.

               5.ALTE ELEMENTE

               •Rezultatul negocierilor

                  Comisia consideră că obiectivele stabilite de Consiliu în cadrul directivelor sale de negociere au fost îndeplinite și că proiectul de acord este acceptabil pentru Uniune.

                  Textul final al acordului poate fi rezumat după cum urmează:

                  a. Durata șederii

                  Acordul prevede un regim de scutire de viză a cetățenilor Uniunii Europene care sunt titulari de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale valabile și a cetățenilor Braziliei care sunt titulari de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale valabile atunci când călătoresc pe teritoriul celeilalte părți contractante pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile (în loc de o perioadă maximă de trei luni, în cadrul unei perioade de șase luni, calculată de la data primei intrări). Noua definiție se aplică în cadrul întregului acord.

                  b. Dispoziție finală – suspendarea acordului [articolul 8 alineatul (4)]

               Acordul modifică articolul 8 alineatul (4) ultima teză după cum urmează: „Partea contractantă care a suspendat aplicarea prezentului acord informează de îndată cealaltă parte contractantă în momentul în care motivele suspendării nu mai există și revocă suspendarea.” Prin adăugarea formulării „și revocă suspendarea” la textul actual, acordul clarifică faptul că o suspendare a exonerării de obligația de a deține viză trebuie să fie efectiv revocată dacă motivele care au dus la suspendare nu mai există. Referitor la acest aspect, modificarea aliniază formularea prevăzută în acordul încheiat cu Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere a titularilor de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale la formularea prevăzută în toate celelalte acorduri cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză semnate de Uniune în 2015 și 2016. La 14 iunie 2016, Grupul de lucru pentru vize a fost consultat cu privire la această modificare și niciun stat membru nu a formulat obiecții.

                  c. Declarații comune

                  La acord sunt atașate două declarații comune:

                  – una privind interpretarea perioadei de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile și

                  – alta privind Islanda, Norvegia, Elveția și Liechtenstein.

                  e. Intrarea în vigoare

                  Acordul va intra în vigoare în prima zi a celei de a șasea luni care urmează datei la care ultima parte contractantă notifică celeilalte părți contractante încheierea procedurilor de ratificare. Pentru a asigura securitatea juridică și pentru a permite călătorilor să înțeleagă și să respecte legislația, este necesară o perioadă de tranziție suficient de lungă. Termenul de șase luni de după ratificarea acordului le va permite călătorilor să își încheie șederile de scurtă durată care sunt încă în întregime calculate în temeiul vechii definiții, înainte de intrarea în vigoare a noii definiții a scurtei șederi și a perioadei de referință retroactive de 180 de zile.

                  Niciuna dintre celelalte dispoziții ale acordului existent dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere a titularilor de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale, inclusiv domeniul de aplicare teritorial, nu este afectată de acord.

               6.CONCLUZIE

               Având în vedere considerațiile de mai sus, Comisia propune Consiliului să aprobe, după obținerea aprobării Parlamentului European, Acordul dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei de modificare a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză a titularilor de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale.

               2018/0086 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind încheierea Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei de modificare a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere a titularilor de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 77 alineatul (2) litera (a) coroborat cu articolul 218 alineatul (6) al doilea paragraf litera (a) punctul (v),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               având în vedere aprobarea Parlamentului European
                  17
               ,

               întrucât:

               (1)Comisia a negociat în numele Uniunii Europene un acord cu Republica Federativă a Braziliei de modificare a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere a titularilor de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale („acordul”).

               (2)În conformitate cu Decizia (UE) 2017/[…] a Consiliului, acordul a fost semnat.

               (3)Prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Regatul Unit nu participă, în conformitate cu Decizia 2000/365/CE a Consiliului
                  18
               ; prin urmare, Regatul Unit nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale.

               (4)Prezenta decizie reprezintă o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Irlanda nu participă, în conformitate cu Decizia 2002/192/CE a Consiliului
                  19
               ; prin urmare, Irlanda nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale,

               (5)Acordul ar trebui aprobat,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Se aprobă, în numele Uniunii, Acordul dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei de modificare a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere a titularilor de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale („acordul”).

               Textul acordului este atașat la prezenta decizie.

               Articolul 2

               Președintele Consiliului efectuează, în numele Uniunii, notificarea prevăzută la articolul 2 din acord
                  20
               .

               Articolul 3

               Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)

                        JO L 182, 29.6.2013, p. 1.

                     (2)

                        JO L 239, 22.9.2000, p. 19.

                     (3)

                        JO L 105, 13.4.2006, p. 1.

                     (4)

                        JO L 243, 15.9.2009, p. 1.

                     (5)

                        JO L 81, 21.3.2001, p. 1.

                     (6)

                        JO L 169, 30.6.2009, p. 1.

                     (7)

                        JO L 169, 30.6.2009, p. 23.

                     (8)

                        JO L 169, 30.6.2009, p. 9.

                     (9)

                        În ceea ce privește Brazilia, UE a încheiat două acorduri, unul pentru titularii de pașapoarte obișnuite (JO L 255, 21.9.2012, p. 4) și un altul pentru titularii de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale (JO L 66, 12.3.2011, p. 2).

                     (10)

                        JO L 169, 30.6.2009, p. 16.

                     (11)

                        JO L 169, 30.6.2009, p. 37.

                     (12)

                        JO L 169, 30.6.2009, p. 30.

                     (13)

                        A se vedea articolele din acorduri intitulate „Obiectiv” și „Durata șederii”.

                     (14)

                        COM(2014) 468 final.

                     (15)

                        Decizia Consiliului de autorizare a Comisiei în vederea deschiderii de negocieri pentru modificarea acordurilor privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere încheiate între Uniunea/Comunitatea Europeană și Antigua și Barbuda, Uniunea Bahamas, Barbados, Republica Federativă a Braziliei, Republica Mauritius, Federația Saint Kitts și Nevis și Republica Seychelles, adoptată de Consiliu la 9.10.2014.

                     (16)

                        COM(2016) 194 final.

                     (17)

                        Aprobare dată la [...].

                     (18)

                        Decizia 2000/365/CE a Consiliului din 29 mai 2000 privind solicitarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen, JO L 131, 1.6.2000, p. 43.

                     (19)

                        Decizia 2002/192/CE a Consiliului din 28 februarie 2002 privind solicitarea Irlandei de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen, JO L 64, 7.3.2002, p. 20.

                     (20)

                        Data intrării în vigoare a acordului va fi publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene de către Secretariatul General al Consiliului.

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles,11.4.2018
            COM(2018) 177 final
            ANEXĂ
            la
            Propunerea de Decizie a Consiliului
            privind încheierea Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei de modificare a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere a titularilor de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale

               ANEXĂ

               ACORD

               între Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei de modificare a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere a titularilor de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale

               UNIUNEA EUROPEANĂ,

               pe de o parte, și

               REPUBLICA FEDERATIVĂ A BRAZILIEI (denumită în continuare „Brazilia”),

               pe de altă parte,

               denumite în continuare împreună „părțile contractante”,

               AVÂND ÎN VEDERE Acordul dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere a titularilor de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale (denumit în continuare „acordul”), care a intrat în vigoare la 1 aprilie 2011,

               LUÂND ACT de faptul că acordul acționează în beneficiul cetățenilor părților contractante care sunt titulari de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale,

               LUÂND ÎN CONSIDERARE faptul că definiția scurtei șederi prevăzută în acord (trei luni în cadrul unei perioade de șase luni, calculată de la data primei intrări) nu este suficient de precisă și, în special, că noțiunea de „dată a primei intrări” poate genera incertitudini și întrebări,

               ȚINÂND SEAMA de faptul că Regulamentul (UE) nr. 610/2013 din 26 iunie 2013 a introdus modificări orizontale ale acquis-ului „intern” al UE în materie de vize și frontiere și a definit scurta ședere ca fiind o perioadă de „90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile”,

               LUÂND ÎN CONSIDERARE faptul că sistemul de intrare/ieșire care urmează să fie instituit de Uniunea Europeană impune utilizarea unei definiții uniforme și clare a conceptului de scurtă ședere care să se aplice tuturor resortisanților țărilor terțe,

               DORIND să asigure fluiditatea fluxului de călători la punctele de trecere a frontierelor părților contractante,

               LUÂND ÎN CONSIDERARE Protocolul privind poziția Regatului Unit și a Irlandei cu privire la spațiul de libertate, securitate și justiție și Protocolul privind acquis-ul Schengen integrat în cadrul Uniunii Europene, anexate la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, și confirmând faptul că dispozițiile acestui acord nu se aplică Regatului Unit și Irlandei,

               CONVIN DUPĂ CUM URMEAZĂ:

               Articolul 1

               Acordul se modifică în conformitate cu dispozițiile prezentului articol:

               (1)La articolul 1, cuvintele „trei luni în cadrul unei perioade de șase luni” se înlocuiesc cu cuvintele „90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile”.

               (2)Articolul 4 alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:

               „Cetățenii Uniunii care sunt titulari de pașapoarte diplomatice, oficiale sau de serviciu valabile pot rămâne pe teritoriul Braziliei pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile.”

               (3)Articolul 4 alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:

               „Cetățenii Braziliei care sunt titulari de pașapoarte diplomatice, oficiale sau de serviciu valabile pot rămâne pe teritoriul statelor membre care aplică integral acquis-ul Schengen pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile. Perioada respectivă se calculează independent de orice ședere într-un stat membru care nu aplică încă integral acquis-ul Schengen.

               Cetățenii Braziliei care sunt titulari de pașapoarte diplomatice, oficiale sau de serviciu valabile pot rămâne pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile pe teritoriul fiecărui stat membru care nu aplică încă integral acquis-ul Schengen, independent de perioada de ședere calculată pentru teritoriul statelor membre care aplică integral acquis-ul Schengen.”

               (4)La articolul 4 alineatul (3), cuvintele „trei luni” se înlocuiesc cu cuvintele „90 de zile”.

               (5)La articolul 8 alineatul (4), ultima teză se înlocuiește cu următorul text:

               „Partea contractantă care a suspendat aplicarea prezentului acord informează de îndată cealaltă parte contractantă în momentul în care motivele suspendării nu mai există și revocă suspendarea.”

               Articolul 2

               Prezentul acord se ratifică sau se aprobă de către părțile contractante în conformitate cu procedurile corespunzătoare ale acestora și intră în vigoare în prima zi a celei de a șasea luni care urmează datei la care ultima parte notifică celeilalte părți încheierea procedurilor menționate anterior.

               Încheiat la […], în a […] zi a lunii […], în anul două mii șaptesprezece, în dublu exemplar în limbile bulgară, cehă, croată, daneză, engleză, estonă, finlandeză, franceză, germană, greacă, italiană, letonă, lituaniană, maghiară, malteză, neerlandeză, polonă, portugheză, română, slovacă, slovenă, spaniolă și suedeză, fiecare dintre aceste texte fiind în egală măsură autentic.

               Pentru Uniunea Europeană,

               Pentru Republica Federativă a Braziliei,

               DECLARAȚIE COMUNĂ PRIVIND ISLANDA, NORVEGIA, ELVEȚIA ȘI LIECHTENSTEIN

               Este de dorit ca autoritățile Norvegiei, Islandei, Elveției și Liechtensteinului, pe de o parte, și cele ale Braziliei, pe de altă parte, să modifice fără întârziere acordurile bilaterale existente cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere a titularilor de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale, în conformitate cu dispozițiile prezentul acord.

               DECLARAȚIE COMUNĂ PRIVIND INTERPRETAREA PERIOADEI DE 90 DE ZILE DIN CURSUL ORICĂREI PERIOADE DE 180 DE ZILE

               Părțile contractante înțeleg că perioada maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile, astfel cum este prevăzută la articolul 4 din acord, înseamnă fie o vizită continuă a cărei durată nu depășește 90 de zile în total în decursul oricărei perioade de 180 de zile, fie mai multe vizite consecutive a căror durată nu depășește 90 de zile în total în decursul oricărei perioade de 180 de zile.

               Noțiunea „oricare” presupune aplicarea unei perioade de referință mobile de 180 de zile; aceasta înseamnă că trebuie calculată fiecare zi de ședere din ultima perioadă de 180 de zile, pentru a verifica dacă cerința privind durata de ședere de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile continuă să fie îndeplinită. Printre altele, aceasta înseamnă că o absență neîntreruptă de 90 zile permite o nouă ședere de până la 90 de zile.

               ________