				|

		52012PC0073

			Propunere de REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI AL CONSILIULUI privind îmbunătățirea decontării instrumentelor financiare în Uniunea Europeană și depozitarii centrali de instrumente financiare (Central Securities Depositories - CSD) și de modificare a Directivei 98/26/CE /* COM/2012/073 final - 2012/0029 (COD) */

			   	EXPUNERE DE MOTIVE
1.           Contextul propunerii
Depozitarii centrali de instrumente financiare
(Central Securities Depositories - CSD) sunt instituții de
importanță sistemică pentru piețele financiare. Orice
tranzacție bursieră sau extrabursieră cu instrumente financiare
este urmată de procese post-tranzacționare care duc la
decontarea tranzacției, adică predarea instrumentelor financiare
contra numerar. CSD-urile sunt instituții cheie, care permit decontarea
prin gestionarea așa-numitelor sisteme de decontare a instrumentelor
financiare. De asemenea, CSD-urile asigură înregistrarea
inițială și administrarea centralizată a conturilor de
instrumente financiare care înregistrează numărul de instrumente
financiare emise, emitenții acestora și orice modificare referitoare
la deținătorii instrumentelor financiare.
CSD-urile joacă un rol crucial și pe
piața garanțiilor, în special pentru scopurile politicii monetare. De
exemplu, aproape toate garanțiile eligibile pentru operațiunile de
politică monetară ale băncilor centrale din UE, în special din
zona Euro, trec prin sistemele de decontare a instrumentelor financiare operate
de CSD-uri.
Sistemele de decontare a instrumentelor
financiare din UE au decontat în 2010 operațiuni în valoare de aproximativ
920 000 de miliarde EUR și depozitau, la sfârșitul anului
2010, instrumente financiare însumând aproape 39 000 de miliarde EUR.
În UE există peste 30 de CSD-uri, în general câte unul în fiecare
țară, și două CSD-uri „internaționale” (ICSD-uri -
Clearstream Banking Luxemburg și Euroclear Bank), o subcategorie de
CSD-uri specializate în emiterea de obligațiuni internaționale,
cunoscute în mod obișnuit sub denumirea de „euro-obligațiuni”.
În timp ce în interiorul frontierelor
naționale sistemele post-tranzacționare naționale sunt în
general sigure și eficiente, CSD-urile interacționează și
comunică mai puțin eficient și mai puțin sigur în afara
granițelor, ceea ce înseamnă că un investitor se confruntă
cu costuri mai ridicate și cu riscuri mai mari atunci când face
investiții transfrontaliere. De exemplu, cazurile de neexecutare a
decontării sunt mai frecvente în cazul tranzacțiilor transfrontaliere
decât în cazul tranzacțiilor interne, iar costurile de decontare
transfrontalieră sunt de până la patru ori mai mari decât costurile
de decontare internă.
Aceste probleme de siguranță sunt
cauzate de o serie de factori, printre care:
·      Durata ciclului de decontare. Perioada dintre tranzacție și
decontare nu este armonizată în UE, ceea ce antrenează
perturbări la decontarea transfrontalieră a instrumentelor
financiare.
·      O proporție mică dar semnificativă a instrumentelor
financiare încă există pe suport de hârtie. Aceste instrumente
financiare se decontează după un ciclu de decontare mult mai lung,
ceea ce sporește riscurile suportate de investitori;
·      Cazurile de neexecutare a decontării, care sunt situații în
care o tranzacție nu este decontată la data prevăzută
pentru decontare, nu fac obiectul unor penalizări disuasive pe toate
piețele și, acolo unde există, măsurile de disciplină
în materie de decontare diferă foarte mult de la o piață la
alta;
·      Deși Directiva 98/26/CE privind caracterul definitiv al
decontării în sistemele de plăți și de decontare a
titlurilor de valoare[1]
reduce perturbările cauzate unui sistem de decontare a instrumentelor
financiare de deschiderea procedurii insolvenței în cazul unui participant
la sistemul respectiv, aceasta nu abordează alte riscuri la adresa
sistemului și nici rezistența CSD-ului care operează sistemul.
Anumite CSD-uri sunt supuse unor riscuri suplimentare de credit și de
lichiditate, apărute în urma furnizării de servicii bancare auxiliare
serviciilor de decontare;
·      Deși sunt considerate un prim pas către consolidarea
piețelor europene ale serviciilor de decontare, acordurile de conexiune
dintre CSD-uri ridică probleme de siguranță în lipsa unor reguli
prudențiale specifice, aplicabile în cazul unor astfel de conexiuni. Mai
mult, aceste acorduri sporesc interdependența CSD-urilor, ceea ce
oferă un argument în plus pentru introducerea unui cadru prudențial
comun.
Absența unei piețe interne unice
eficiente a serviciilor de decontare constituie, de asemenea, un motiv de
îngrijorare important. Există în continuare bariere importante în calea
pieței europene post-tranzacționare, cum ar fi, de exemplu, limitarea
accesului emitenților de instrumente financiare la CSD-uri, regimurile
și normele naționale diferite de acordare a licențelor în cadrul
UE și concurența restrânsă dintre diferitele CSD-uri
naționale. Din cauza acestor bariere, piața este foarte fragmentată.
În consecință, decontarea transfrontalieră a tranzacțiilor
presupune „lanțuri” de deținere nejustificat de complexe, care
implică adesea mai multe CSD-uri și o serie de alți
intermediari. Acest lucru are un impact negativ asupra eficienței, dar
și asupra riscurilor asociate tranzacțiilor transfrontaliere.
Aceste probleme sunt importante deoarece în
Europa tranzacțiile transfrontaliere, care variază de la
vânzările/cumpărările obișnuite de instrumente financiare
până la transferurile de garanții, continuă să
crească, iar CSD-urile devin tot mai interconectate. Se preconizează
că aceste tendințe se vor accelera odată cu introducerea
proiectului Target2 Securities (T2S), lansat de Eurosistem pentru a asigura o
platformă comună, fără granițe, pentru decontarea
instrumentelor financiare în Europa și programat să înceapă în
2015.
Regulamentul propus vizează rezolvarea
acestor probleme. Regulamentul introduce obligativitatea reprezentării
tuturor valorilor mobiliare prin înscriere în cont și a înregistrării
acestora la CSD-uri anterior tranzacționării pe piețe
reglementate. Regulamentul armonizează perioadele de decontare și
regimurile în materie de disciplină a decontării pe teritoriul UE. De
asemenea, introduce un set comun de norme inspirate din standardele
internaționale care abordează riscurile asociate operațiunilor
și serviciilor realizate de CSD-uri. Deoarece CSD-urile vor face obiectul
unor norme de fond identice pe întreg teritoriul UE, acestea vor beneficia de
cerințe uniforme de acordare a licențelor și de un pașaport
la nivelul UE, ceea ce va ajuta la eliminarea obstacolelor existente la acces.
Propunerea de regulament va spori,
așadar, siguranța sistemului și va deschide piața
serviciilor de tip CSD, îmbunătățind astfel eficiența
procesului de decontare a instrumentelor financiare. Propunerea de regulament
va completa cadrul de reglementare a infrastructurilor pieței
instrumentelor financiare, care cuprinde deja Directiva 2004/39/CE privind
piețele instrumentelor financiare (MiFID)[2],
pentru locurile de tranzacționare, și propunerea de regulament
privind tranzacțiile cu instrumente financiare derivate (EMIR) pentru
contrapărțile centrale (CCP-uri).
Inițiativa s-a bucurat de un vast sprijin
politic. Consiliul ECOFIN din 2 decembrie 2008 a subliniat nevoia de a
îmbunătăți siguranța și soliditatea sistemelor de
decontare a instrumentelor financiare gestionate de CSD-uri și a convenit
că este nevoie de legislație la nivelul UE pentru a aborda barierele
juridice referitoare la post-tranzacționare, inclusiv obstacolele în calea
accesului la CSD-uri. Necesitatea unor standarde adecvate pentru CSD-uri a
fost, de asemenea, convenită la nivel internațional. Încă din
2001, autoritățile de reglementare mondiale în domeniul bancar și
al instrumentelor financiare (CPSS-IOSCO) au adoptat un set de recomandări
pentru sistemele de decontare a instrumentelor financiare. Acestea au fost
adaptate prin orientări fără caracter obligatoriu de către
autoritățile de reglementare europene (SEBC-CESR) în 2009. În
octombrie 2010, Consiliul pentru stabilitate financiară a reiterat cererea
de a se actualiza standardele pentru infrastructuri mai solide ale pieței
de bază și a solicitat revizuirea și ameliorarea standardelor
existente.
2.           Rezultatele consultărilor cu
părțile interesate și ale evaluării impactului
Prezenta inițiativă este rezultatul
unui dialog amplu și continuu, precum și al consultărilor cu
toate părțile interesate importante, inclusiv autoritățile
de reglementare din domeniul bancar și al instrumentelor financiare, BCE
și toate tipurile de participanți la piață. Inițiativa
ține seama de opiniile exprimate în cadrul unei consultări publice
derulate în perioada 13 ianuarie – 1 martie 2011, precum și
de datele obținute de la o gamă largă de grupuri de
părți interesate, începând din vara anului 2010.
În plus, a fost comandat un studiu extern,
realizat de Oxera Consulting, privind costurile și tarifele din sectorul
post-tranzacționare. Oxera a transmis primul raport în 2009 și un al
doilea raport în 2011. Aceste rapoarte oferă date utile privind
diferențele existente în Europa între costurile post-tranzacționare
transfrontaliere și cele interne.
În conformitate cu politica pentru o mai
bună reglementare, Comisia a efectuat o evaluare a impactului
alternativelor de politică. Opțiunile de politică au fost
evaluate prin raportare la obiectivele cheie de a spori siguranța,
eficiența și de a asigura condiții echitabile de
concurență pe piața serviciilor de tip CSD în Europa. Evaluarea
a fost realizată ținând cont de eficacitatea îndeplinirii
obiectivelor menționate mai sus și de rentabilitatea
implementării diferitelor opțiuni de politică.
Proiectul de raport privind evaluarea
impactului a fost transmis la 16 martie 2011 către Comitetul de evaluare a
impactului, după care, la 8 august 2011, a fost retransmis un proiect
revizuit. Proiectul de raport a fost îmbunătățit considerabil în
urma observațiilor Comitetului de evaluare a impactului, prin consolidarea
argumentației legate de problemele identificate și a analizei
diferitelor opțiuni de politică, în special cu privire la serviciile
bancare auxiliare decontării, și prin includerea unei estimări a
beneficiilor generale și a impactului diferitelor opțiuni de
politică asupra diferitelor grupuri de părți interesate și
a unui cadru de monitorizare și de evaluare mai clar și mai solid.
3.           Elementele juridice ale propunerii
3.1.        Temei juridic
Propunerea are la bază articolul 114 din
Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), care constituie
temeiul juridic cel mai adecvat pentru acest domeniu. Propunerea
urmărește, în principal, să abordeze lipsa de
siguranță și de eficiență a decontării
instrumentelor financiare și obstacolele în calea funcționării
pieței interne pe care le antrenează normele naționale
divergente care reglementează decontarea instrumentelor financiare și
activitățile CSD-urilor, care gestionează sistemele de decontare
a instrumentelor financiare, prin introducerea unui set de norme comune privind
anumite aspecte ale ciclului de decontare și ale disciplinei în materie de
decontare, precum și prin introducerea unui set de cerințe
prudențiale comune care abordează rezistența și accesul la
CSD-uri. În lipsa unor astfel de norme și cerințe comune, este
probabil ca măsurile divergente luate la nivel național să aibă
un impact negativ direct asupra siguranței, eficienței și
concurenței pe piețele decontării în Uniune. Regulamentul este
considerat instrumentul cel mai adecvat pentru a garanta faptul că
toți participanții la piață sunt supuși unor
obligații uniforme, direct aplicabile, privind ciclul de decontare și
disciplina în materie de decontare, și faptul că CSD-urile fac
obiectul unor standarde prudențiale uniforme și direct aplicabile în
Uniune, ceea ce ar trebui să le sporească rezistența și
rolul central în administrarea sistemelor de înscriere în cont și în
procesul de decontare.
Deoarece scopul principal al propunerii de
regulament este de a introduce o serie de obligații legale impuse direct
operatorilor de pe piață și care constau, printre altele, în
înregistrarea tuturor instrumentelor financiare prin înscriere în cont la un
CSD și într-un calendar mai strict de decontare, și deoarece
CSD-urile sunt răspunzătoare pentru gestionarea sistemelor de
decontare a instrumentelor financiare și pentru aplicarea măsurilor
necesare pentru a asigura decontarea în timp util în Uniune, este esențial
ca toate CSD-urile să respecte în permanență standardele
prudențiale uniforme și stricte prevăzute în propunere. Este,
deci, necesar ca propunerea să cuprindă un set de norme uniforme,
direct aplicabile, privind autorizarea și supravegherea continuă a
CSD-urilor, ca un corolar la obligațiile juridice impuse operatorilor de
pe piață.
3.2.        Subsidiaritate și
proporționalitate
Conform principiului subsidiarității
prevăzut la articolul 5 alineatul (3) din Tratatul privind Uniunea
Europeană, se iau măsuri la nivelul Uniunii numai dacă
obiectivele urmărite nu pot fi realizate suficient de bine de statele
membre acționând în mod individual și, prin urmare, având în vedere
amploarea și efectele măsurilor propuse, obiectivele pot fi realizate
mai bine la nivelul UE.
Prezenta propunere urmărește, în
esență, să îmbunătățească siguranța
și eficiența pieței europene a instrumentelor financiare, ceea
ce face necesară o acțiune coordonată din partea UE. Un argument
în plus pentru acțiunea Uniunii este natura sistemică a CSD-urilor
și interdependența lor tot mai mare, în special în urma introducerii
T2S.
În ceea ce privește autorizarea și
supravegherea CSD-urilor, propunerea de regulament urmărește să
asigure un echilibru între competențele autorităților
naționale și interesele altor autorități competente.
Autoritatea europeană pentru valori mobiliare și piețe (AEVMP)
va juca un rol cheie în soluționarea conflictelor, facilitarea acordurilor
de cooperare între autoritățile naționale și elaborarea
unor standarde tehnice, în strânsă consultare cu membrii Sistemului
European al Băncilor Centrale (SEBC).
Anumite chestiuni sunt deja acoperite de
legislația existentă a Uniunii. De exemplu, sistemele de decontare a
instrumentelor financiare sunt deja definite de Directiva 98/26/CE privind
caracterul definitiv al decontării în sistemele de plăți și
de decontare a titlurilor de valoare[3],
iar Directiva 2004/39/CE (MiFID) prevede anumite norme care reglementează
accesul participanților de pe piață la sistemul de decontare a
instrumentelor financiare ales de aceștia. Propunerea de regulament este
conformă cu aceste texte ale Uniunii.
De asemenea, propunerea ține seama în
totalitate de principiul proporționalității prevăzut la
articolul 5 alineatul (4) din Tratatul privind Uniunea Europeană, care
precizează că acțiunea Uniunii trebuie să fie
suficientă pentru a atinge obiectivele urmărite și nu trebuie să
depășească ceea ce este necesar. Regulamentul propus este
compatibil cu acest principiu și stabilește un echilibru corect între
interesul public în cauză și rentabilitatea măsurilor propuse.
Propunerea a luat pe deplin în considerare necesitatea de a realiza un
echilibru între siguranță, eficiența piețelor și costurile
pentru părțile interesate.
3.3.        Explicarea detaliată a
propunerii
Regulamentul propus are două
părți principale: măsuri care vizează toți operatorii
de pe piață în contextul decontării instrumentelor financiare
(titlul II) și măsuri care vizează numai CSD-urile (titlurile
III, IV și V). Celelalte titluri, privind domeniul de aplicare și
definițiile (titlul I) și dispozițiile finale și
tranzitorii (titlul VI) se aplică ambelor părți ale propunerii.
3.3.1.     Sfera de aplicare a propunerii
(titlul I)
Regulamentul propus acoperă toate
CSD-urile, dar exclude de la aplicarea cerințelor de autorizare și de
supraveghere membrii SEBC și alte organisme naționale sau publice
care prestează servicii similare, cum ar fi organismele naționale ale
statele membre însărcinate cu administrarea datoriei publice sau care
intervin în acest sens, care s-ar putea încadra în categoria CSD-urilor.
Totuși, aceste instituții fac în continuare obiectul tuturor
cerințelor aplicabile în cazul CSD-urilor. Instituțiile în cauză
sunt exceptate de la titlul IV, care impune segregarea serviciilor bancare
auxiliare serviciilor de decontare de alte servicii de tip CSD deoarece, prin
însăși natura lor, ele furnizează astfel de servicii auxiliare.
În ceea ce privește instrumentele
financiare, propunerea reglementează toate instrumentele financiare în
ceea ce privește cerințele pentru CSD-uri, însă se referă,
în principal, la valorile mobiliare, astfel cum sunt definite la articolul 4
alineatul (1) punctul 18 din Directiva 2004/39/CE (MiFID) (în esență,
acțiuni și obligațiuni) în sensul titlului II privind decontarea
instrumentelor financiare.
3.3.2.     Decontarea instrumentelor
financiare (titlul II)
Un obiectiv cheie al propunerii de regulament
constă în creșterea siguranței decontării. Titlul II
include trei seturi de măsuri pentru a atinge acest obiectiv. În primul
rând, impune așa-numita „dematerializare/imobilizare a instrumentelor
financiare”, care reprezintă emiterea de instrumente financiare în
formă dematerializată. Această măsură vizează
creșterea eficienței decontării, facilitarea reducerii
perioadelor de decontare și asigurarea integrității emisiunilor
de instrumente financiare prin facilitarea reconcilierii portofoliilor de
instrumente financiare. Instrumentele financiare înscrise în cont nu trebuie
să fie neapărat înregistrate la un CSD înainte de a fi
tranzacționate sau de a fi constituite ca garanții. Ele pot fi, de
exemplu, înregistrate de operatori de registru. Cu toate acestea, dacă
instrumentele financiare sunt tranzacționate la locuri de
tranzacționare reglementate prin Directiva 2004/39/CE (MiFID), acestea
trebuie să fie înregistrate la un CSD, pentru a beneficia de
protecția sistemelor de decontare a instrumentelor financiare în temeiul
Directivei 98/26/CE și pentru a facilita reconcilierea între instrumentele
financiare înregistrate, pe de o parte, și instrumentele financiare
tranzacționate, pe de altă parte. Propunerea de regulament prevede o
perioadă de tranziție suficient de îndelungată, până la 1
ianuarie 2018, pentru a permite operatorilor de pe piețele statelor membre
unde încă mai există cantități importante de instrumente
financiare pe suport de hârtie să respecte această măsură.
În al doilea rând, titlul II armonizează
perioada de decontare pentru tranzacțiile cu instrumente financiare
încheiate pe întreg teritoriul UE. În Europa, majoritatea tranzacțiilor cu
instrumente financiare sunt decontate după două sau trei zile de la
ziua încheierii tranzacției, în funcție de fiecare piață. Perioada
de decontare va fi armonizată și fixată la două zile
după ziua încheierii tranzacției, deși vor fi permise și
perioade de decontare mai scurte. În al treilea rând, titlul II
armonizează măsurile de disciplină în materie de decontare la
nivelul întregii UE. Acestea constau în măsuri ex ante, de
prevenire a cazurilor de neexecutare a decontării și măsuri ex
post, de abordare a cazurilor de neexecutare a decontării. Obiectivul
principal este de a reduce numărul de cazuri de neexecutare a
decontării și de a descuraja concurența prin reducerea
standardelor pentru disciplina în materie de decontare, de exemplu între
piețele care au regimuri de sancționare diferite. Dispozițiile
propuse depășesc nivelul CSD-urilor și vizează să îi
supună pe participanții pe piață care nu reușesc
să emită titluri la data prevăzută pentru decontare unei
proceduri armonizate de cumpărare impusă, care poate fi
executată printr-o CCP, în cazul unei tranzacții compensate, sau
inclusă în alt fel în normele proprii ale locurilor de tranzacționare.

3.3.3.     CSD-urile (titlul III)
Autorizarea și supravegherea
CSD-urilor (capitolul I)
Directiva 98/26/CE definește deja
sistemele de decontare a instrumentelor financiare ca fiind acorduri formale
care permit transferurile de instrumente financiare între diferiți
participanți. Cu toate acestea, directiva respectivă nu
abordează instituțiile care sunt responsabile pentru gestionarea unor
astfel de sisteme. Având în vedere creșterea complexității
acestor sisteme și riscurile legate de decontare, este esențial ca
instituțiile care gestionează sistemele de decontare a instrumentelor
financiare să fie definite din punct de vedere juridic, autorizate și
supravegheate în conformitate cu un set comun de norme prudențiale. Un CSD
este definit ca fiind o persoană juridică care folosește un
sistem de decontare a instrumentelor financiare și cel puțin un alt
serviciu de bază (fie un serviciu „notarial”, fie un serviciu de
administrare centralizată). În plus, nu li s-ar permite CSD-urilor decât
prestarea anumitor servicii „auxiliare”, care sunt legate, în cea mai mare
parte, de serviciile de bază. În cazul în care aceste servicii auxiliare
cuprind servicii fiscale, CSD-urile trebuie să se asigure că
respectă legislația fiscală din statul membru în cauză. În cazul
procedurilor de reducere a impozitului reținut la sursă, CSD-urile
trebuie să respecte toate cerințele pe care statul membru din care
provin plățile care fac obiectul impozitului reținut la
sursă le aplică intermediarilor financiari în vederea
autorizării acestora să aplice reținerea la sursă și
să solicite reducerea impozitului reținut la sursă în numele
beneficiarilor efectivi ai plăților. Acestea pot include, în
speță, obligația de a transmite informații privind
investitorii direct statului membru sursă (în schimbul dreptului de a solicita
reducerea impozitului reținut la sursă), care, la rândul său, le
poate transmite statului membru de reședință al beneficiarului
efectiv al instrumentelor financiare.
CSD-urile trebuie să fie autorizate
și supravegheate de autoritățile naționale competente din
locul în care acestea sunt stabilite. Cu toate acestea, având în vedere
creșterea dimensiunii transfrontaliere a activității acestora,
ar trebui să fie consultate alte autorități, legate de sistemul
sau de sistemele de decontare a instrumentelor financiare operat(e) de CSD,
și de celelalte entități ale grupului. AEVMP va avea un rol
important în elaborarea unor proiecte de standarde tehnice în vederea
armonizării procesului de autorizare și a asigurării
cooperării între autorități.
Propunerea acordă CSD-urilor autorizate
un „pașaport” pentru a presta servicii în Uniune, fie prin prestarea în
mod direct a unui serviciu într-un alt stat membru, fie prin înființarea
unei sucursale în statul membru respectiv. Un CSD dintr-o țară
terță poate avea acces pe piața Uniunii dacă este
recunoscut de AEVMP. O astfel de recunoaștere nu poate fi acordată
decât în cazul în care Comisia a constatat echivalența cadrului juridic
și de supraveghere din respectiva țară terță cu cel
din Uniune și faptul că țara terță asigură
efectiv recunoașterea echivalentă a cadrului de reglementare și
de supraveghere al Uniunii, CSD-ul face efectiv obiectul autorizării
și supravegherii în țara terță în cauză și au
fost încheiate acorduri de cooperare între AEVMP și autoritățile
țărilor terțe respective.
Cerințe pentru CSD-uri și
conflicte de drept (capitolele II și III)
Întrucât CSD-urile au o importanță
sistemică și prestează servicii esențiale pentru piața
instrumentelor financiare, trebuie să fie supuse unor standarde
prudențiale stricte pentru a garanta viabilitatea acestora și
protecția participanților. Cerințele pentru CSD-uri sunt grupate
în mai multe categorii la capitolul II: cerințe organizatorice
(secțiunea 1), norme de conduită în afaceri (secțiunea 2),
cerințe privind serviciile de tip CSD (secțiunea 3), cerințe
prudențiale (secțiunea 4) și cerințe privind conexiunile
între CSD-uri (secțiunea 5).
Secțiunea 1 impune CSD-urilor să
dispună de mecanisme de guvernanță solide, de personal de
conducere superioară, de un consiliu de conducere și de
acționari corespunzători și cu experiență, și
să înființeze comitete de utilizatori reprezentând emitenții
și participanții pentru fiecare sistem de decontare a instrumentelor
financiare. Eventualele externalizări ale serviciilor sau ale activităților
nu trebuie să compromită responsabilitatea unui CSD față de
participanți sau de emitenți, sau exercitarea funcțiilor de
supraveghere și de control de către diferite autorități. O
excepție importantă este prevăzută în ceea ce privește
acordurile de externalizare încheiate cu entități publice, cum ar fi
proiectul T2S operat de Eurosistem, care este reglementat de un cadru special,
convenit cu autoritățile competente.
Secțiunea 2 introduce cerințe
importante care prevăd ca CSD-urile să aibă criterii
nediscriminatorii, transparente și bazate strict pe riscuri în ceea ce
privește participarea la sistemele de decontare a instrumentelor
financiare. Aceste cerințe sunt reiterate de prevederile privind accesul
de la capitolul IV, care introduce și o serie de principii importante
privind transparența în ceea ce privește comunicarea publică a
tarifelor și comunicarea către autoritățile competente a
costurilor și a veniturilor obținute din serviciul prestat.
Secțiunea 3 recunoaște, la articolul
34 privind cerințele aplicabile serviciilor de tip CSD, rolul important
jucat de CSD-uri în asigurarea integrității unei emisiuni de
instrumente financiare, și include obligații referitoare la
reconcilierea conturilor pe durata unei zile (intraday). În ceea ce
privește segregarea conturilor cu scopul de a proteja activele
participanților, propunerea depășește cerințele
prevăzute în Directiva 2004/39/CE (MiFID) și impune CSD-urilor
să separe conturile fiecărui participant de cele ale altor
participanți și să permită participanților să
separe conturile fiecăruia dintre clienții lor. În ceea ce
privește decontările în numerar, propunerea impune CSD-urilor să
deconteze prin conturile băncilor centrale ori de câte ori acest lucru
este posibil și practic. Decontarea în banii băncii comerciale este
permisă; cu toate acestea, spre deosebire de anumite practici curente,
aceasta trebuie realizată prin intermediul unei instituții de credit
separate, care acționează ca agent de decontare.
Cerințele prudențiale privind
CSD-urile de la secțiunea 4 includ dispoziții importante privind
atenuarea riscului operațional. Deoarece CSD-urilor nu li s-ar permite
să presteze servicii bancare în mod direct, principalul risc cu care se
vor confrunta acestea este riscul operațional. Aceste prevederi includ
măsuri corespunzătoare pentru a asigura în orice moment continuitatea
operațiunilor, inclusiv a celor de decontare. Cerințele de capital
sunt, de asemenea, stabilite prin raportare la cheltuielile de funcționare
– CSD-urile trebuie să dețină capitalul, rezultatul reportat
și rezervele necesare pentru a acoperi cheltuielile de funcționare
timp de cel puțin șase luni.
Întrucât CSD-urile sunt tot mai interconectate
și se așteaptă ca acest proces să se accelereze odată
cu introducerea T2S, articolul 45 prevede o serie de cerințe
prudențiale importante pentru CSD-urile conectate, inclusiv introducerea
de norme identice privind caracterul definitiv al decontării.
Capitolul III vizează
îmbunătățirea certitudinii juridice a tranzacțiilor cu
instrumente financiare, prin propunerea unei norme conflictuale legate de
dreptul de proprietate asupra instrumentelor financiare deținute de un
CSD.
Accesul la CSD-uri (Capitolul IV)
Printre obiectivele prezentei inițiative
se numără deschiderea pieței serviciilor de tip CSD și
înlăturarea obstacolelor în calea accesului la acestea. În capitolul IV
sunt abordate trei tipuri de acces: (a) între emitenți și CSD-uri,
(b) între CSD-uri și (c) între CSD-uri și alte infrastructuri ale
pieței.
În multe state membre, emitenții au obligația
legală de a emite anumite tipuri de instrumente financiare, în principal
acțiuni, prin CSD-ul național. Articolul 47 introduce dreptul
emitenților de a-și înregistra instrumentele financiare la orice CSD
autorizat în Uniune, precum și dreptul CSD-urilor de a presta servicii
pentru instrumentele financiare emise în temeiul dreptului unui alt stat
membru. Specificitățile naționale sunt respectate prin
recunoașterea faptului că acest drept nu trebuie să aducă
atingere dreptului societăților comerciale în temeiul căruia au
fost emise instrumentele financiare respective.
Secțiunile 2 și 3 stabilesc
principiile privind accesul. Un CSD trebuie să aibă dreptul de a
participa la un sistem de decontare a instrumentelor financiare al unui alt
CSD, pe baza unor principii nediscriminatorii, bazate pe risc. De asemenea, pe
baza acelorași principii, un CSD trebuie să aibă dreptul să
solicite unui alt CSD să dezvolte funcții speciale, care trebuie
facturate prin metoda cost-plus. În mod similar, un CSD trebuie să aibă
dreptul de a primi fluxuri de tranzacții de la CCP-uri și de la
locurile de tranzacționare, iar infrastructurile respective trebuie
să aibă acces la sistemele de decontare a instrumentelor financiare
gestionate de CSD-uri. Orice litigiu între autoritățile competente
relevante ar putea fi deferit AEVMP pentru soluționare.
3.3.4.     Instituțiile de credit
desemnate să funcționeze ca agenți de decontare (titlul IV)
Conform celor descrise mai sus, atunci când
decontarea în banii băncii centrale nu este o soluție practică
sau posibilă, CSD-urile pot oferi participanților decontarea în banii
băncilor comerciale. Cu toate acestea, CSD-urile nu trebuie să ofere,
ele însele, serviciile bancare auxiliare decontării, ci trebuie autorizate
de autoritățile competente respective să desemneze o
instituție de credit care să funcționeze ca agent de decontare,
în vederea deschiderii de conturi în numerar și acordării de
facilități de creditare pentru a înlesni decontarea, cu excepția
cazului în care autoritățile competente demonstrează, pe baza
elementelor de probă disponibile, că expunerea unei singure
instituții de credit la riscurile de concentrare a creditului și de
lichiditate nu este contracarată în mod satisfăcător. Această
separare între CSD-uri și agenți de decontare este o măsură
importantă în sensul abordării și îmbunătățirii
gradului de siguranță al CSD-urilor. Serviciile bancare auxiliare
decontării sporesc riscurile la care sunt expuse CSD-urile și, deci,
probabilitatea ca CSD-urile să intre în insolvență sau să fie
supuse unor tensiuni grave. Deși serviciile bancare sunt prestate de
obicei de anumite CSD-uri pe durata unei zile și se limitează la
serviciile auxiliare decontării, sumele prelucrate sunt totuși
semnificative și eventuala insolvență a CSD-urilor ar avea
consecințe negative asupra piețelor instrumentelor financiare și
ale plăților. Cerința de a oferi servicii bancare prin
intermediul unei entități juridice distincte de cea care
prestează serviciile CSD de bază va preveni transmiterea riscurilor
aferente serviciilor bancare la prestarea serviciilor de tip CSD de bază,
în special în cazul insolvenței sau al unor tensiuni grave cauzate de
serviciile bancare. Această cerință va oferi, de asemenea,
CSD-urilor și autorităților publice mai multe alternative pentru
găsirea soluțiilor potrivite în cazul insolvenței agentului de
decontare care prestează servicii bancare. Pentru CSD-urile care
oferă în prezent servicii bancare, principalele costuri asociate cu
această măsură sunt costurile juridice pe care le presupune
înființarea unei entități juridice distincte care să ofere
servicii bancare, în timp ce CSD-urile care intenționează să
ofere astfel de servicii în viitor nu ar suporta costuri marginale
semnificative pentru înființarea unei entități juridice distincte.
Nu există alternative mai puțin stringente la separarea serviciilor
bancare, care să elimine în totalitate pericolul de transmitere a
riscurilor de la serviciile bancare la serviciile de tip CSD de bază.
Pentru a obține câștigurile de
eficiență rezultate din furnizarea de servicii de tip CSD și de
servicii bancare în cadrul aceluiași grup de întreprinderi, cerința
ca serviciile bancare să fie realizate printr-o instituție de credit
separată nu trebuie să împiedice respectiva instituție de credit
să facă parte din același grup de întreprinderi ca și
CSD-ul. Cu toate acestea, dacă în cadrul aceluiași grup de
întreprinderi se furnizează atât servicii de tip CSD, cât și servicii
bancare, activitățile instituției de credit care furnizează
servicii bancare trebuie să se limiteze la furnizarea de servicii bancare
auxiliare decontării. Cea din urmă restricție vizează
reducerea profilului de risc general al grupului, rezultat în urma
prezenței unei instituții de credit în grupul respectiv.
Autoritatea competentă trebuie să
fie în măsură să demonstreze, de la caz la caz, absența
riscului sistemic pe care îl presupune furnizarea de către aceeași
entitate juridică atât a serviciilor de tip CSD, cât și a serviciilor
bancare. În astfel de cazuri ar putea fi transmisă o solicitare
motivată Comisiei Europene, aceasta putând
autoriza derogarea. În orice caz, activitățile CSD-urilor
autorizate să funcționeze ca instituții de credit trebuie
să se limiteze la furnizarea de servicii bancare auxiliare
decontării.
Instituția de credit care
funcționează ca agent de decontare trebuie să fie
autorizată în temeiul Directivei 2006/48/CE privind inițierea și
exercitarea activității instituțiilor de credit[4]. Cu toate acestea, deoarece
sistemul (sistemele) de decontare a instrumentelor financiare gestionat(e) de
CSD-uri trebuie protejate pe cât posibil împotriva potențialelor riscuri
cauzate de agenții de decontare, acești agenți trebuie să
respecte cerințe suplimentare pentru a contracara riscurile de credit
și de lichiditate cu privire la fiecare sistem de decontare a
instrumentelor financiare pe care îl deservesc.
Ținând cont de faptul că Directiva
2006/48/CE nu abordează în mod special riscurile de credit și de
lichiditate pe durata unei zile care decurg din prestarea de servicii bancare
auxiliare decontării, instituțiile de credit trebuie să
facă, și ele, obiectul unor cerințe specifice, mai riguroase, de
contracarare a riscului de credit și de lichiditate, aplicabile
fiecărui sistem de decontare a instrumentelor financiare pentru care
funcționează ca agenți de decontare. Cerințele propuse
pentru agenții de decontare se inspiră din standardele
internaționale CPSS-IOSCO privind infrastructurile piețelor
financiare și din practicile existente în prezent pe piață.
Cerințele includ constituirea de garanții care să acopere
expunerile de credit, monitorizarea lichidității pe durata unei zile
ținând cont de riscul de lichiditate generat de insolvența primilor
doi cei mai mari participanți și limitele de concentrare privind
furnizorii de lichidități.
3.3.5.     Sancțiuni (titlul V)
În Comunicarea Comisiei „Consolidarea
regimurilor de sancțiuni în sectorul serviciilor financiare”[5] a fost realizată
reexaminarea competențelor de sancționare existente și a
aplicării în practică a acestora, în vederea promovării
convergenței sancțiunilor pe întreaga gamă de
activități de supraveghere. De exemplu, o evaluare a regimurilor
existente la nivel național a arătat că nivelurile
sancțiunilor pecuniare variază foarte mult de la un stat membru la
altul, că anumite autorități naționale nu dispun de anumite
competențe de sancționare importante și că anumite
autorități competente nu pot impune sancțiuni persoanelor fizice
și juridice. Ca urmare, Comisia propune acum ca statele membre să
dispună ca, în cazul încălcării prevederilor prezentului
regulament, să poată fi aplicate sancțiuni și măsuri
administrative adecvate. În acest scop, autoritățile competente
trebuie să dispună de un set minim de sancțiuni și măsuri
administrative, inclusiv retragerea autorizației, avertizările
publice, demiterea conducerii, restituirea profiturilor obținute în urma
încălcării prezentului regulament, în cazurile în care acestea pot fi
stabilite, și amenzi administrative. Nivelul maxim al amenzilor
administrative nu trebuie să fie mai scăzut decât nivelul
prevăzut de regulament – 10 % din cifra de afaceri anuală a
persoanelor juridice sau 5 milioane EUR sau 10 % din venitul
anual al persoanelor fizice. La determinarea tipului și nivelului
sancțiunilor, autoritățile competente trebuie să țină
cont de o serie de criterii prevăzute în regulament, inclusiv dimensiunea
și puterea financiară a persoanei răspunzătoare, impactul
încălcării și comportamentul cooperant al persoanei
răspunzătoare. Propunerea de regulament nu împiedică statele
membre să stabilească standarde mai înalte.
3.3.6.     Concordanța cu articolele
290 și 291 din TFUE
La 23 septembrie 2009, Comisia a adoptat
propuneri de regulamente privind instituirea Autorității bancare
europene (ABE), a Autorității europene pentru asigurări și
pensii ocupaționale (AEAPO) și a Autorității europene
pentru valori mobiliare și piețe (AEVMP). În acest sens, Comisia
dorește să reamintească declarațiile pe care le-a
făcut în legătură cu articolele 290 și 291 din TFUE la
adoptarea regulamentelor de instituire a autorităților europene de
supraveghere: „În ceea ce privește procesul de adoptare a standardelor de
reglementare, Comisia subliniază caracterul unic al sectorului serviciilor
financiare, rezultând din structura Lamfalussy și recunoscut în mod
explicit în declarația nr. 39 anexată la TFUE. Cu toate acestea,
Comisia are îndoieli majore în ceea ce privește conformitatea
restricțiilor asupra rolului său în adoptarea actelor delegate
și a măsurilor de punere în aplicare cu articolele 290 și 291
din TFUE.“
4.           Implicațiile bugetare
Propunerea are implicații pentru bugetul
Uniunii Europene în legătură cu sarcinile atribuite AEVMP, astfel cum
este specificat în fișele financiare legislative care însoțesc
prezenta propunere.
2012/0029 (COD)
Propunere de
REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN
ŞI AL CONSILIULUI
privind îmbunătățirea
decontării instrumentelor financiare în Uniunea Europeană și
depozitarii centrali de instrumente financiare (Central Securities Depositories
- CSD) și de modificare a Directivei 98/26/CE
(Text cu relevanță pentru SEE)
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 114,
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
după transmiterea proiectului de act
legislativ către parlamentele naționale,
având în vedere avizul Comitetului Economic
și Social European[6],
având în vedere avizul Băncii Centrale
Europene[7],
acționând în conformitate cu procedura
legislativă ordinară,
întrucât:
(1)
Depozitarii centrali de instrumente financiare
(Central Securities Depositories - „CSD”), împreună cu
contrapărțile centrale (CPC), contribuie în mare măsură la
administrarea infrastructurilor post-tranzacționare care protejează
piețele financiare și dau asigurări participanților de pe
piață că instrumentele financiare tranzacționate sunt
executate în mod corespunzător și în timp util, inclusiv în
perioadele de presiuni extreme.
(2)
Datorită poziției lor la sfârșitul
procesului de decontare, sistemele de decontare a instrumentelor financiare
gestionate de CSD-uri sunt de o importanță sistemică pentru
funcționarea piețelor instrumentelor financiare. Fiind situate în
vârful lanțului de deținere a instrumentelor financiare prin care
participanții la acestea raportează instrumentele financiare
deținute de investitori, sistemele de decontare a instrumentelor
financiare gestionate de CSD-uri funcționează, de asemenea, ca
instrument esențial pentru controlul integrității unei anumite
emisiuni, jucând un rol important în menținerea încrederii investitorilor.
În plus, sistemele de decontare a instrumentelor financiare gestionate de
CSD-uri sunt strâns implicate în constituirea de garanții în cadrul
operațiunilor de politică monetară, precum și în cadrul
procesului de constituire a garanțiilor între instituțiile de credit
și sunt, prin urmare, actori importanți pe piețele
garanțiilor.
(3)
Deși Directiva 98/26/CE a Parlamentului
European și a Consiliului din 19 mai 1998 privind caracterul definitiv al
decontării în sistemele de plăți și de decontare a titlurilor
de valoare[8]
a diminuat perturbările cauzate sistemului de decontare a instrumentelor
financiare de deschiderea procedurii de insolvență împotriva unui
participant la sistemul respectiv, este necesar să se abordeze alte
riscuri cu care se confruntă sistemele de decontare a instrumentelor
financiare, precum și riscul de insolvență sau de perturbare în
funcționarea CSD-urilor care gestionează sistemele de decontare a
instrumentelor financiare. Anumite CSD-uri sunt supuse riscurilor de credit
și de lichiditate ocazionate de furnizarea de servicii bancare auxiliare
decontării.
(4)
Numărul tot mai mare de decontări
transfrontaliere, consecință a dezvoltării acordurilor de
conexiune între CSD-uri, pune sub semnul întrebării rezistența
CSD-urilor, în absența unor norme prudențiale comune, atunci când
importă riscurile cu care se confruntă CSD-urile din alte state
membre. Mai mult, în ciuda intensificării decontărilor
transfrontaliere, piețele serviciilor de decontare din Uniune rămân
fragmentate, iar decontările transfrontaliere continuă să fie
mai costisitoare, datorită normelor naționale diferite care
reglementează decontarea și activitățile CSD-urilor și
limitează concurența între CSD-uri. Această fragmentare
împiedică decontările transfrontaliere și creează riscuri
și costuri suplimentare pentru acestea. În lipsa unor obligații
identice pentru operatorii de pe piață și a unor standarde
prudențiale comune pentru CSD-uri, este probabil ca măsurile
divergente luate la nivel național să aibă un impact negativ
direct asupra siguranței, eficienței și concurenței pe
piețele serviciilor de decontare din Uniune. Este necesar să se
elimine aceste obstacole semnificative în funcționarea pieței interne
și să se evite denaturarea concurenței, precum și să
se preîntâmpine apariția unor astfel de obstacole și perturbări
în viitor. Prin urmare, temeiul juridic adecvat pentru prezentul regulament
trebuie să fie articolul 114 din Tratatul privind funcționarea
Uniunii Europene, interpretat în conformitate cu jurisprudența
constantă a Curții de Justiție a Uniunii Europene.
(5)
Este necesar să se stabilească, într-un
regulament, o serie de obligații uniforme care să le fie impuse
participanților de pe piață cu privire la anumite aspecte legate
de ciclul de decontare și de disciplina în materie de decontare, și
să se prevadă o serie de cerințe comune pentru CSD-urile care
gestionează sistemele de decontare a instrumentelor financiare. Normele
direct aplicabile introduse printr-un regulament trebuie să garanteze
faptul că toți operatorii de pe piață și toate
CSD-urile sunt supuse acelorași norme și obligații direct
aplicabile. Un regulament ar trebui să amelioreze siguranța și
eficiența decontării în Uniune, împiedicând apariția unor norme
naționale divergente ca rezultat al transpunerii unei directive. Un
regulament ar trebui să diminueze complexitatea cauzată de normele
naționale diferite, care afectează operatorii de pe piață
și CSD-urile, și ar trebui să permită CSD-urilor
să-și ofere serviciile în alte state UE fără a avea
obligația de a respecta cerințe naționale diferite, precum cele
privind autorizarea, supravegherea, organizarea sau riscurile aferente
CSD-urilor. Un regulament care impune cerințe identice pentru toate
CSD-urile ar trebui, de asemenea, să contribuie la eliminarea denaturării
concurenței.
(6)
Consiliul pentru Stabilitate Financiară (FSB)
a solicitat, la 20 octombrie 2010[9],
infrastructuri cheie mai solide ale pieței și a cerut revizuirea
și ameliorarea standardelor existente. Comitetul pentru sisteme de
plăți și decontări (CPSS) al Băncii de Decontări
Internaționale (BIS) și Organizația Internațională a
Comisiilor de Valori Mobiliare (OICV) sunt pe cale de a finaliza proiectul de
standarde globale. Acestea urmează să înlocuiască
recomandările BIS din 2001, care în 2009 au fost adaptate la nivel
european, prin orientări cu caracter neobligatoriu, de Sistemul European
al Băncilor Centrale (SEBC) și de Comitetul autorităților
europene de reglementare a piețelor valorilor mobiliare (CESR).
(7)
Consiliul, în concluziile sale din 2 decembrie 2008[10], a evidențiat necesitatea
de a întări siguranța și soliditatea sistemelor de decontare a
instrumentelor financiare și de a aborda obstacolele de natură
juridică existente în etapa post-tranzacționare în Uniune.
(8)
Una dintre misiunile fundamentale ale SEBC este de
a promova o bună funcționare a sistemelor de plată. În acest
sens, membrii SEBC exercită supravegherea, asigurând funcționarea
eficientă și sigură a sistemelor de compensare și de
plată. Membrii SEBC acționează deseori ca agenți de
decontare pentru etapa în numerar a tranzacțiilor cu instrumente
financiare. De asemenea, sunt clienți importanți ai CSD-urilor, care
gestionează adesea constituirea de garanții în cadrul
operațiunilor de politică monetară. Membrii SEBC trebuie să
fie în continuare strâns implicați, prin consultarea în procesul de
autorizare și supraveghere a CSD-urilor, de recunoaștere a CSD-urilor
din țări terțe și de aprobare a conexiunilor între CSD-uri.
De asemenea, trebuie să fie implicați îndeaproape, prin consultarea
în procesul de stabilire a reglementărilor și de implementare a
standardelor tehnice, precum și a orientărilor și
recomandărilor. Dispozițiile prezentului regulament trebuie să
se aplice fără a aduce atingere responsabilităților
Băncii Centrale Europene (BCE) și ale băncilor centrale
naționale (BCN) de a asigura eficiența și soliditatea sistemelor
de compensare și de plăți în cadrul Uniunii și în
țări terțe.
(9)
Băncile centrale ale statelor membre sau orice
alte organisme care îndeplinesc funcții similare în anumite state membre,
cum ar fi organismele naționale ale statelor membre însărcinate cu
administrarea datoriei publice sau care intervin în acest proces, pot oferi ele
însele o serie de servicii care le-ar înscrie în categoria CSD-urilor. Astfel
de instituții trebuie să fie exceptate de la regimul de autorizare
și de supraveghere, însă trebuie să facă în continuare
obiectul întregului set de cerințe prudențiale aplicabile CSD-urilor.
Deoarece băncile centrale acționează ca agenți de decontare
în scopul decontării, acestea trebuie să fie, de asemenea, excluse
din domeniul de aplicare al cerințelor stabilite la titlul IV din
prezentul regulament.
(10)
Prezentul regulament trebuie să se aplice la
decontarea tranzacțiilor cu toate instrumentele financiare, precum și
activităților CSD-urilor, dacă nu se specifică altfel. De
asemenea, prezentul regulament nu trebuie să aducă atingere altor
acte legislative ale Uniunii referitoare la instrumente financiare specifice,
cum ar fi Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului
din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de
emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de
modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului[11]
și nici măsurilor adoptate în conformitate cu directiva respectivă.
(11)
Înregistrarea instrumentelor financiare prin
înscriere în cont este un pas important pentru a spori eficiența
decontării și a garanta integritatea unei emisiuni de instrumente
financiare, în special în contextul complexității tot mai mari a metodelor
de deținere și de transfer. Din motive de siguranță,
prezentul regulament prevede înregistrarea prin înscriere în cont a tuturor
valorilor mobiliare. Prezentul regulament nu trebuie să impună o
anumită metodă de realizare a înscrierii în cont inițiale,
aceasta putând lua forma imobilizării prin emiterea unei note globale sau
a dematerializării imediate. Prezentul regulament nu trebuie să
impună tipul de instituție care să realizeze înscrierea în cont
a instrumentelor financiare la emitere și permite diferitelor
părți interesate, inclusiv operatorilor de registru, să
îndeplinească această funcție. Totuși, de îndată ce
aceste instrumente financiare vor fi tranzacționate în locurile de
tranzacționare reglementate prin Directiva 2004/39/CE a Parlamentului
European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind piețele
instrumentelor financiare, de modificare a Directivelor 85/611/CEE și
93/6/CEE ale Consiliului și a Directivei 2000/12/CE a Parlamentului
European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 93/22/CEE[12] sau aduse în garanție în condițiile prevăzute de
Directiva 2002/47/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 6 iunie
2002 privind contractele de garanție financiară[13], instrumentele financiare respective trebuie să fie înscrise în
cont într-un sistem de tip CSD pentru a se asigura, inter alia, că
toate aceste instrumente financiare pot fi decontate printr-un sistem de
decontare a instrumentelor financiare.
(12)
Pentru a asigura siguranța decontării,
orice participant la un sistem de decontare a instrumentelor financiare care
cumpără sau vinde anumite instrumente financiare, și anume
valori mobiliare, instrumente ale pieței monetare, unități emise
de organisme de plasament colectiv și cote de emisie, trebuie să
își deconteze obligația la data prevăzută pentru decontare.
(13)
Perioadele mai lungi de decontare a
tranzacțiilor cu valori mobiliare antrenează incertitudine și
riscuri crescute pentru participanții la sistemele de decontare a
instrumentelor financiare. Diferențele existente de la un stat membru la
altul în ceea ce privește durata perioadelor de decontare împiedică
reconcilierea și constituie surse de erori pentru emitenți,
investitori și intermediari. Prin urmare, este necesar să se
prevadă o perioadă de decontare comună, care ar facilita identificarea
datei prevăzute pentru decontare, precum și punerea în aplicare a
măsurilor de disciplină în materie de decontare. Data
prevăzută pentru decontarea tranzacțiilor cu valori mobiliare
care sunt admise la tranzacționare în locurile de tranzacționare reglementate
prin Directiva 2004/39/CE trebuie să fie cel târziu a doua zi
lucrătoare după data încheierii tranzacției.
(14)
CSD-urile și alte infrastructuri ale
pieței trebuie să ia măsuri pentru a preveni și aborda
cazurile de neexecutare a decontării. Este esențial ca asemenea norme
să fie aplicate în mod uniform și direct în Uniune. În
speță, CSD-urile și alte infrastructuri ale pieței trebuie
să fie obligate să pună în aplicare proceduri care să le
permită să ia măsurile corespunzătoare pentru a suspenda
orice participant care provoacă în mod sistematic cazuri de neexecutare a
decontării și pentru a face publică identitatea acestuia, cu
condiția ca participantul respectiv să aibă posibilitatea de
a-și prezenta observațiile înainte de luarea unei astfel de decizii.
(15)
Una dintre cele mai eficiente modalități
de a aborda cazurile de neexecutare a decontării este de a impune ca
participanții care cauzează neexecutarea decontării să
facă obiectul unei cumpărări impuse (buy-in), prin care
instrumentele financiare care ar trebui livrate trebuie să fie
cumpărate pe piață după data prevăzută pentru
decontare și livrate participantului destinatar. Prezentul regulament
trebuie să prevadă norme uniforme privind anumite aspecte ale
tranzacției de cumpărare impusă pentru toate valorile mobiliare,
instrumentele pieței monetare, unitățile emise de organisme de
plasament colectiv și cotele de emisie, cum ar fi calendarul, perioada de
preaviz, tarifarea și sancțiunile.
(16)
Întrucât principalul obiectiv al prezentului
regulament este de a introduce o serie de obligații legale impuse în mod
direct operatorilor de pe piață, care constau, inter alia, în
înscrierea în cont la un CSD a tuturor valorilor mobiliare de îndată ce
acestea sunt tranzacționate în locuri de tranzacționare reglementate
prin Directiva 2004/39/CE sau aduse în garanție în condițiile
prevăzute de Directiva 2002/47/CE și în decontarea obligațiilor
lor cel târziu în a doua zi lucrătoare după data încheierii
tranzacției și întrucât CSD-urile sunt răspunzătoare pentru
gestionarea sistemelor de decontare a instrumentelor financiare și
aplicarea măsurilor necesare în vederea realizării la timp a
decontării în Uniune, este esențial să se garanteze că
toate CSD-urile sunt sigure, solide și respectă în
permanență cerințele în materie de conduită în afaceri,
cerințele organizatorice și cerințele prudențiale riguroase
stabilite de prezentul regulament. Un set de norme uniforme și direct
aplicabile cu privire la autorizarea și supravegherea permanentă a
CSD-urilor reprezintă, prin urmare, un corolar esențial al
obligațiilor legale impuse participanților de pe piață prin
prezentul regulament și se află în strânsă legătură cu
acestea. Este, prin urmare, necesar ca normele privind autorizarea și
supravegherea CSD-urilor să fie incluse în același act ca și
obligațiile legale impuse participanților de pe piață.
(17)
Luând în considerare că CSD-urile trebuie
să respecte un set de cerințe comune și pentru a înlătura
barierele existente în calea decontărilor transfrontaliere, toate
CSD-urile autorizate trebuie să aibă libertatea de a presta servicii
pe teritoriul Uniunii, fie prin înființarea unei sucursale, fie prin
prestarea directă de servicii.
(18)
Pe o piață a serviciilor de decontare
fără frontiere la nivelul Uniunii, este necesar să se
definească competențele diferitelor autorități implicate în
aplicarea prezentului regulament. Statele membre trebuie să desemneze, în
mod concret, autoritățile competente responsabile pentru punerea în
aplicare a prezentului regulament, cărora trebuie să li se acorde competențele
de supraveghere și de investigare necesare pentru exercitarea
funcțiilor lor. CSD-urile trebuie să facă obiectul
autorizării și supravegherii de către autoritatea
competentă din locul lor de stabilire, autoritate care este bine
plasată și ar trebui să fie abilitată să analizeze
modul în care CSD-urile funcționează zilnic, să efectueze
evaluări periodice și să ia măsurile adecvate atunci când
este necesar. Această autoritate trebuie, totuși, să se consulte
și să coopereze cât mai devreme posibil cu alte autorități
relevante, printre acestea numărându-se autoritățile
responsabile cu supravegherea fiecărui sistem de decontare a
instrumentelor financiare gestionat de CSD și, după caz, cu
băncile centrale relevante, care acționează ca agent de decontare
pentru fiecare sistem de decontare a instrumentelor financiare și, de
asemenea, după caz, cu autoritățile competente ale altor
entități din grup. De asemenea, această cooperare presupune
informarea imediată a autorităților implicate în cazul
situațiilor de urgență care afectează lichiditatea și
stabilitatea sistemului financiar în oricare dintre statele membre în care este
stabilit CSD-ul sau participanții săi. Ori de câte ori un CSD
prestează servicii într-un alt stat membru decât cel în care este stabilit,
fie prin înființarea unei sucursale, fie prin prestarea directă de
servicii, autoritatea competentă din locul său de stabilire este
principala responsabilă pentru supravegherea CSD-ului respectiv.
(19)
Orice persoană juridică care se
încadrează în definiția CSD-ului trebuie să fie autorizată
de către autoritățile naționale competente înainte de
a-și începe activitatea. Pentru a ține cont de diferitele modele de
afaceri, un CSD trebuie definit prin trimitere la anumite servicii de
bază, constând în servicii de decontare, care presupun gestionarea unui
sistem de decontare a instrumentelor financiare, servicii notariale și
servicii de administrare centralizată a conturilor de instrumente
financiare. Un CSD trebuie, cel puțin, să gestioneze un sistem de
decontare a instrumentelor financiare și să ofere încă un
serviciu de bază. Așadar, această definiție trebuie să
excludă entitățile care nu gestionează sisteme de decontare
a instrumentelor financiare, cum sunt operatorii de registru sau
autoritățile publice și organismele care gestionează un
sistem de înregistrare, instituite în temeiul Directivei 2003/87/CE.
Această combinație este esențială pentru ca CSD-urile
să-și joace rolul în decontarea instrumentelor financiare și
pentru asigurarea integrității unei emisiuni de instrumente
financiare.
(20)
Pentru a evita ca CSD-urile să-și asume
riscuri în derularea altor activități decât cele care fac obiectul
autorizării în conformitate cu prezentul regulament,
activitățile CSD-urilor autorizate trebuie să fie limitate la
furnizarea serviciilor care fac obiectul autorizației obținute
și nu trebuie să dețină nicio participație, astfel cum
este definită în regulament prin trimitere la a patra Directivă
78/660/CEE a Consiliului din 25 iulie 1978 în temeiul articolului 54 alineatul
(3) litera (g) din tratat privind conturile anuale ale anumitor forme de
societăți comerciale[14],
și nicio participație, directă sau indirectă, reprezentând
cel puțin 20 % din drepturile de vot sau din capitalul altor
instituții, cu excepția celor care prestează servicii similare.
(21)
Pentru a garanta siguranța în funcționare
a sistemelor de decontare a instrumentelor financiare, acestea din urmă
trebuie să fie gestionate numai de CSD-uri, sub rezerva normelor
prevăzute în prezentul regulament, sau de băncile centrale.
(22)
Fără a aduce atingere cerințelor
specifice ale legislației fiscale ale statelor membre, CSD-urile trebuie
să fie autorizate să ofere servicii auxiliare serviciilor lor de
bază, care să contribuie la sporirea siguranței, a
eficienței și a transparenței piețelor instrumentelor
financiare. În cazul în care furnizarea acestui tip de servicii este
legată de procedurile privind impozitul reținut la sursă,
aceasta continuă să se desfășoare în conformitate cu legislația
statului membru în cauză.
(23)
Un CSD care intenționează să
externalizeze un serviciu de bază către un terț sau să
presteze un nou serviciu auxiliar sau de bază, să gestioneze un alt
sistem de decontare a instrumentelor financiare, să folosească o
altă bancă centrală drept agent de decontare sau să
instituie o conexiune cu alt(e) CSD(-uri) trebuie să solicite o
autorizație, în conformitate cu aceeași procedură ca și cea
necesară pentru autorizarea inițială, cu excepția faptului
că autoritatea competentă trebuie să informeze CSD-ul solicitant
în termen de trei luni dacă autorizația a fost acordată sau
refuzată.
(24)
CSD-urile stabilite în țări terțe
își pot oferi serviciile fie prin intermediul unei sucursale, fie direct
emitenților și participanților stabiliți în Uniune în
legătură cu activitățile desfășurate de
aceștia în Uniune, și pot stabili conexiuni cu CSD-urile stabilite în
Uniune, sub rezerva recunoașterii de către AEVMP. Având în vedere
natura globală a piețelor financiare, AEVMP este cea mai în măsură
să recunoască CSD-urile din țări terțe. AEVMP poate
să recunoască CSD-urile din țări terțe numai în cazul
în care Comisia ajunge la concluzia că acestea fac obiectul unui cadru
juridic și de supraveghere echivalent cu cel prevăzut în prezentul
regulament, dacă acestea sunt efectiv autorizate și supravegheate în
țara lor și dacă au fost încheiate acorduri de cooperare între
AEVMP și autoritățile competente ale CSD-urilor.
Recunoașterea de către AEVMP este condiționată de o
recunoaștere echivalentă efectivă a cadrului prudențial
aplicabil CSD-urilor stabilite în Uniune și autorizate în temeiul
prezentului regulament.
(25)
Având în vedere natura globală a piețelor
financiare și importanța sistemică a CSD-urilor, este necesar
să se asigure convergența la nivel internațional a
cerințelor prudențiale la care sunt supuse acestea. Dispozițiile
prezentului regulament trebuie să dea curs recomandărilor existente
formulate de CPSS-IOSCO și de SEBC-CESR. AEVMP trebuie să ia în
considerare standardele existente și evoluția viitoare a acestora
atunci când elaborează sau propune revizuirea standardelor de reglementare
tehnice și de implementare, precum și a orientărilor și
recomandărilor prevăzute în prezentul regulament.
(26)
Având în vedere complexitatea, precum și
natura sistemică a CSD-urilor și a serviciilor pe care acestea le
oferă, sunt necesare norme de guvernanță transparente, care
să garanteze că personalul de conducere, membrii consiliului de
administrație, acționarii și participanții, care au
capacitatea de a exercita controlul, astfel cum este definit prin trimitere la
a șaptea Directivă a Consiliului 83/349/CEE din 13 iunie 1983 în
temeiul articolului 54 alineatul (3) litera (g) din tratat privind conturile
consolidate[15],
asupra activității CSD-ului, sunt în măsură să asigure
administrarea sănătoasă și prudentă a CSD-ului.
(27)
Normele de guvernanță transparente ar
trebui să garanteze că sunt luate în considerare interesele
acționarilor, ale conducerii și ale personalului CSD-urilor, pe de o
parte, și interesele utilizatorilor acestora, pe de altă parte.
Aceste principii de guvernanță trebuie să se aplice
fără a aduce atingere modelului de proprietate adoptat de CSD.
Trebuie înființate comitete ale utilizatorilor pentru fiecare sistem de
decontare a instrumentelor financiare gestionat de CSD, care să ofere
consultanță consiliului de administrare al CSD-ului în
legătură cu principalele aspecte care îi afectează pe membrii
acestuia.
(28)
Având în vedere importanța sarcinilor
încredințate CSD-urilor, prezentul regulament trebuie să le
interzică acestora să își transfere responsabilitățile
către terțe părți prin externalizarea
activităților. Externalizarea unor astfel de activități
trebuie să fie supusă unor condiții stricte care să
mențină responsabilitatea pe care o au CSD-urile pentru
activitățile lor și să garanteze că supravegherea
și controlul exercitate de CSD-uri nu sunt prejudiciate. Externalizarea
activităților CSD-urilor către entități publice poate
fi exceptată, în anumite condiții, de la aceste cerințe.
(29)
Sunt necesare norme de conduită în afaceri
care să asigure transparența în relațiile dintre un CSD și
utilizatorii săi. În mod concret, CSD-urile trebuie să facă
publice criterii transparente, obiective și nediscriminatorii de
participare la sistemul de decontare a instrumentelor financiare, care să
permită limitarea accesului participanților numai pe baza riscurilor
implicate. Trebuie să fie pusă la dispoziția
autorităților competente o cale de atac rapidă și
adecvată pentru a soluționa eventualele refuzuri nejustificate din
partea CSD-urilor de a-și furniza serviciile participanților.
CSD-urile trebuie să facă publice tarifele și comisioanele
percepute în schimbul serviciilor pe care le prestează. Pentru a asigura
accesul deschis și nediscriminatoriu la serviciile oferite de CSD-uri
și având în vedere puterea semnificativă pe piață de care
beneficiază acestea pe teritoriul statelor membre respective, nu li se
permite CSD-urilor să se abată de la politica tarifară pe care
au publicat-o. CSD-urile trebuie să prevadă proceduri de comunicare
recunoscute. Aceste dispoziții privind participarea completează
și consolidează dreptul participanților la piață de a
utiliza un sistem de decontare dintr-un alt stat membru, prevăzut în
Directiva 2004/39/CE.
(30)
Având în vedere rolul central al sistemelor de
decontare a instrumentelor financiare pe piețele financiare, atunci când
furnizează servicii CSD-urile trebuie să asigure decontarea la timp,
integritatea emisiunii, segregarea conturilor de instrumente financiare
administrate de fiecare participant și posibilitatea de a oferi, la
cerere, segregarea suplimentară a conturilor clienților
participanților. CSD-urile trebuie să se asigure că aceste
cerințe se aplică în mod separat fiecărui sistem de decontare a
instrumentelor financiare pe care îl gestionează.
(31)
Pentru a evita riscurile de decontare datorate
stării de insolvență a agentului de decontare, CSD-urile trebuie
să deconteze, ori de câte ori acest lucru este posibil și practic,
etapa în numerar a tranzacției cu instrumente financiare prin conturi
deschise la o bancă centrală. În cazul în care această
opțiune nu este posibilă și practică, CSD-urile trebuie
să poată asigura decontarea prin conturile deschise la o
instituție de credit înființată în conformitate cu
condițiile prevăzute de Directiva 2006/48/CE a Parlamentului European
și a Consiliului din 14 iunie 2006 privind inițierea și
exercitarea activității instituțiilor de credit[16] și care face obiectul
unei proceduri de autorizare specifice și al cerințelor
prudențiale prevăzute la titlul IV din prezentul regulament. Aceasta
din urmă, atunci când acționează ca agent de decontare, trebuie
să fie în măsură să furnizeze participanților la CSD
serviciile prevăzute în prezentul regulament, care sunt acoperite de
autorizație, și poate oferi și alte servicii care nu sunt
acoperite de prezentul regulament.
(32)
Având în vedere că Directiva 2006/48/CE nu
abordează în mod special riscurile de credit și de lichiditate pe
durata unei zile care rezultă din furnizarea de servicii bancare auxiliare
decontării, instituțiile de credit care prestează astfel de servicii
trebuie să fie și ele supuse unor cerințe specifice, mai
riguroase, de atenuare a riscului de credit și de lichiditate, care
trebuie să se aplice fiecărui sistem de decontare a instrumentelor
financiare pentru care acestea acționează ca agenți de decontare.
Pentru a asigura respectarea deplină a măsurilor specifice care
vizează atenuarea riscurilor de credit și de lichiditate,
autoritățile competente trebuie să fie în măsură
să solicite CSD-urilor să desemneze mai mult de o instituție de
credit ori de câte ori pot demonstra, pe baza elementelor de probă
disponibile, că expunerea unei instituții de credit la riscurile de
concentrare a creditului și de lichiditate nu sunt contracarate pe deplin.
(33)
Cerința ca decontarea etapei în numerar a
tranzacției cu instrumente financiare să fie realizată de o
entitate juridică distinctă, care acționează ca agent de
decontare, este o măsură importantă în vederea creșterii
siguranței și a rezistenței CSD-urilor. O astfel de separare
între serviciile de bază oferite de CSD-uri și serviciile bancare
auxiliare decontării pare într-adevăr indispensabilă pentru a
elimina orice pericol de transmitere a riscurilor asociate serviciilor bancare,
cum sunt riscurile de credit și de lichiditate, către serviciile de
bază oferite de CSD-uri. Nu sunt disponibile măsuri mai puțin
invazive pentru eliminarea acestor riscuri de credit și de lichiditate în
scopul asigurării nivelului de siguranță și de
rezistență al CSD-urilor avut în vedere. Cu toate acestea, pentru a
obține câștigurile de eficiență rezultate din furnizarea de
servicii de tip CSD și de servicii bancare în cadrul aceluiași grup
de întreprinderi, cerința ca serviciile bancare să fie realizate
printr-o instituție de credit separată nu trebuie să împiedice
respectiva instituție de credit să facă parte din același
grup de întreprinderi ca și CSD-ul. Dacă în cadrul aceluiași
grup de întreprinderi se furnizează atât servicii de tip CSD, cât și
servicii bancare, pentru a spori siguranța și eficiența
serviciilor furnizate, activitățile instituției de credit care
furnizează servicii bancare trebuie să se limiteze la furnizarea de
servicii bancare auxiliare decontării. Mai mult, în situațiile în
care nu există niciun pericol de transmitere a riscurilor de credit
și de lichiditate de la serviciile bancare la furnizarea serviciilor de
bază ale CSD-urilor, ar trebui să fie posibilă o derogare de la
obligația separării serviciilor bancare auxiliare decontării de
serviciile de bază ale CSD-urilor. Pentru a asigura aplicarea
consecventă a posibilității de derogare de la obligația
impusă CSD-urilor de a nu furniza niciun fel de servicii auxiliare de tip
bancar, Comisia trebuie să fie abilitată să decidă, la
solicitarea unei autorități naționale competente, dacă o
astfel de derogare este permisă, având în vedere că nu se
creează un risc sistemic prin furnizarea de către aceeași
entitate juridică atât a serviciilor de bază de tip CSD, cât și
a serviciilor bancare. În orice caz, activitățile CSD-urilor care
beneficiază de o astfel de derogare și care sunt autorizate să
funcționeze ca instituții de credit trebuie să se limiteze
exclusiv la furnizarea de servicii bancare auxiliare decontării.
(34)
Pentru a oferi un grad suficient de
siguranță și de continuitate a serviciilor furnizate de CSD-uri,
acestea trebuie să fie supuse unor cerințe prudențiale și
de capital specifice, uniforme și direct aplicabile, care să le
atenueze riscurile juridice, operaționale și de investiții.
(35)
Siguranța acordurilor de conexiune încheiate
între CSD-uri trebuie să facă obiectul unor cerințe specifice
pentru a permite accesul participanților fiecărui CSD la alte sisteme
de decontare a instrumentelor financiare. Cerința de a furniza servicii
auxiliare de tip bancar prin entități juridice distincte nu trebuie
să împiedice CSD-urile să beneficieze de astfel de servicii, în
special în cazul în care participă la un sistem de decontare a
instrumentelor financiare gestionat de un alt CSD. Este foarte important ca
orice riscuri potențiale rezultate din acordurile de conexiune, precum
riscurile de credit, de lichiditate, organizatorice sau orice alt tip de
riscuri relevante pentru CSD-uri să fie pe deplin contracarate. În ceea ce
privește conexiunile de interoperabilitate, este important ca sistemele
conectate să aibă momente identice pentru introducerea în sistem a
ordinelor de transfer, irevocabilitatea ordinelor de transfer și
finalizarea transferurilor de instrumente financiare și de numerar.
Aceleași principii trebuie să se aplice în cazul CSD-urilor care
utilizează o infrastructură IT comună pentru decontare.
(36)
În calitate de operatori ai sistemelor de decontare
a instrumentelor financiare, CSD-urile îndeplinesc un rol cheie în procesul
transferării instrumentelor financiare în conturile de instrumente
financiare. Pentru a spori certitudinea juridică, în special în context
transfrontalier, este important să se stabilească norme clare privind
legea aplicabilă aspectelor de proprietate în ceea ce privește
instrumentele financiare păstrate de un CSD în conturile sale. Ca urmare a
abordării adoptate de normele conflictuale existente, legea
aplicabilă trebuie să fie legea locului unde se păstrează
conturile unui CSD.
(37)
În multe state membre, legislația
națională impune emitenților să emită anumite tipuri
de instrumente financiare, în mod special acțiuni, prin CSD-urile lor
naționale. Pentru a elimina această barieră în calea bunei
funcționări a pieței post-tranzacționare din Uniune și
pentru a permite emitenților să opteze pentru modalitatea cea mai eficientă
de gestionare a instrumentelor lor financiare, emitenții trebuie să
aibă dreptul de a alege orice CSD înființat în Uniune pentru
a-și înregistra instrumentele financiare și pentru a beneficia de
orice servicii relevante oferite de CSD-uri. Trebuie să fie pusă la
dispoziția autorităților competente o cale de atac rapidă
și adecvată pentru a soluționa eventualele refuzuri
nejustificate din partea CSD-urilor de a-și furniza serviciile
emitenților. Pentru a proteja drepturile acționarilor, dreptul
emitenților de a alege un CSD nu trebuie să împiedice aplicarea
legilor naționale privind societățile comerciale care
reglementează emiterea instrumentelor financiare și relația
dintre emitenți și acționari.
(38)
Codul european de conduită privind serviciile
post-tranzacționare din 7 noiembrie 2006[17]
a creat un cadru voluntar pentru a permite accesul reciproc între CSD-uri
și alte infrastructuri ale pieței. Cu toate acestea, sectorul
post-tranzacționare este în continuare fragmentat în virtutea
diferențelor dintre sistemele naționale, ceea ce face ca
tranzacțiile transfrontaliere să fie mai costisitoare. Este necesar
să se prevadă condiții uniforme pentru conexiunile dintre
CSD-uri și pentru accesul reciproc între CSD-uri și alte
infrastructuri ale pieței. Pentru a permite CSD-urilor să le asigure
participanților accesul la alte piețe, acestea trebuie să
aibă dreptul de a deveni participanți la un alt CSD sau să
solicite unui alt CSD să dezvolte funcții speciale pentru a avea
acces la acestea din urmă. Trebuie să fie pusă la
dispoziția autorităților competente o cale de atac rapidă
și adecvată pentru a soluționa eventualele refuzuri
nejustificate din partea CSD-urilor de a acorda acces altor CSD-uri. Deoarece
conexiunile dintre CSD-uri pot introduce un risc suplimentar pentru decontare,
acestea trebuie să facă obiectul autorizării și
supravegherii de către autoritățile competente relevante.
(39)
De asemenea, CSD-urile trebuie să aibă
acces la fluxurile de tranzacții de la o contraparte centrală sau de
la un loc de tranzacționare, iar respectivele infrastructuri ale
pieței trebuie să aibă acces la sistemele de decontare a
instrumentelor financiare gestionate de CSD-uri, cu excepția cazului în
care acordarea accesului pune în pericol realizarea activităților
lor. Trebuie să fie pusă la dispoziția autorităților
competente o cale de atac rapidă și adecvată pentru a
soluționa eventualele refuzuri nejustificate din partea CSD-urilor de a
acorda acces la serviciile lor.
(40)
Un cadru prudențial și de conduită
în afaceri solid pentru sectorul financiar trebuie să se bazeze pe
regimuri robuste de supraveghere și de sancționare. În acest scop,
autoritățile de supraveghere trebuie să dispună de
suficiente competențe pentru a putea acționa și trebuie să
se poată baza pe regimuri de sancționare disuasive, aplicabile
împotriva oricărui comportament ilicit. În Comunicarea din 8 decembrie
2010 a Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic
și Social European și Comitetul Regiunilor privind consolidarea
sancțiunilor în sectorul serviciilor financiare a fost efectuată o
reexaminare a competențelor existente în materie de sancționare
și a aplicării în practică a acestora în vederea promovării
convergenței sancțiunilor pentru toate activitățile de
supraveghere.
(41)
Prin urmare, pentru a se asigura respectarea
efectivă a cerințelor prezentului regulament de către CSD-uri,
instituțiile de credit desemnate ca agenți de decontare, membrii
organismelor de conducere ale acestora și orice alte persoane care
controlează efectiv activitatea lor, precum și de către orice
alte persoane, autoritățile competente trebuie să fie în
măsură să aplice sancțiuni și măsuri
administrative care să fie eficace, proporționale și disuasive.
(42)
Pentru a asigura efectul disuasiv și aplicarea
consecventă a sancțiunilor în statele membre, prezentul regulament
trebuie să prevadă o listă de sancțiuni și măsuri
administrative cheie, care trebuie puse la dispoziția
autorităților competente, competența de a aplica aceste
sancțiuni și măsuri tuturor persoanelor, fizice sau juridice,
responsabile de o încălcare, o listă de criterii esențiale
pentru determinarea nivelului și tipului acestor sancțiuni și
măsuri administrative și niveluri ale sancțiunilor pecuniare.
Amenzile administrative trebuie să țină cont de factori precum
eventualul beneficiu financiar identificat care rezultă în urma
încălcării, eventualele circumstanțe agravante sau atenuante,
necesitatea ca amenzile să aibă un efect de descurajare și,
după caz, să includă o reducere acordată în cazul
cooperării cu autoritățile competente. Adoptarea și
publicarea sancțiunilor trebuie să respecte drepturile fundamentale,
după cum sunt stabilite în Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii
Europene, în special dreptul la respectarea vieții private și de
familie (articolul 7), dreptul la protecția datelor cu caracter personal
(articolul 8) și dreptul la o cale de atac eficientă și la un
proces echitabil (articolul 47).
(43)
Pentru a detecta posibilele încălcări,
trebuie instituite mecanisme eficace care să încurajeze semnalarea
încălcărilor potențiale sau efective ale prezentului regulament
către autoritățile competente. Aceste mecanisme trebuie să
includă măsuri de protecție adecvate pentru persoanele care
semnalează încălcări potențiale sau efective ale
prezentului regulament, precum și pentru persoanele acuzate de astfel de
încălcări. Trebuie stabilite proceduri adecvate pentru respectarea
dreptului persoanei acuzate la protecția datelor cu caracter personal, a
dreptului la apărare și a dreptului de a fi audiată înainte de
adoptarea unei decizii definitive care o afectează, precum și a dreptului
de a exercita o cale de atac eficace, în fața unei instanțe
judecătorești, împotriva oricărei decizii sau măsuri care
afectează persoana respectivă.
(44)
Prezentul regulament nu aduce atingere
dispozițiilor din dreptul statelor membre în materie de sancțiuni
penale.
(45)
Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și
a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice
în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și
libera circulație a acestor date[18]
reglementează prelucrarea datelor cu caracter personal efectuată în
statele membre în temeiul prezentului regulament. Schimbul sau transmiterea
datelor cu caracter personal de către autoritățile competente
ale statelor membre trebuie să aibă loc în conformitate cu normele
privind transferul datelor cu caracter personal prevăzute de Directiva
95/46/CE. Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al
Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu
privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către
instituțiile și organele comunitare și privind libera
circulație a acestor date[19]
reglementează prelucrarea datelor cu caracter personal efectuată de
către AEVMP în temeiul prezentului regulament. Schimbul sau transmiterea
datelor cu caracter personal de către AEVMP trebuie să aibă loc
în conformitate cu normele privind transferul datelor cu caracter personal
prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 45/2001.
(46)
Prezentul regulament respectă drepturile
fundamentale și se conformează principiilor recunoscute în special de
Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în principal dreptul la
respectarea vieții private și de familie, dreptul la protecția
datelor cu caracter personal, dreptul la o cale de atac eficace și la un proces
echitabil, dreptul de a nu fi judecat sau condamnat de două ori pentru
aceeași infracțiune, libertatea de a desfășura o activitate
comercială, și trebuie să fie aplicat în conformitate cu aceste
drepturi și principii.
(47)
Autoritatea europeană pentru valori mobiliare
și piețe (AEVMP), instituită prin Regulamentul (UE) nr.
1095/2010 al Parlamentului European și al Consiliului din 24 noiembrie
2010 de instituire a unei Autorități europene de supraveghere
(AEVMP), de modificare a Deciziei nr. 716/2009/CE și de abrogare a
Deciziei 2009/77/CE a Comisiei[20],
trebuie să joace un rol central în aplicarea prezentului regulament,
asigurând aplicarea consecventă a normelor Uniunii de către
autoritățile naționale competente și soluționând
dezacordurile dintre acestea.
(48)
Este eficient și adecvat ca AEVMP, în
calitatea sa de organism care deține un nivel ridicat de
cunoștințe de specialitate în materie de instrumente financiare
și piețe ale instrumentelor financiare, să fie
însărcinată cu elaborarea unor proiecte de standarde tehnice de
reglementare și punere în aplicare care să nu implice opțiuni
strategice și care să fie prezentate Comisiei. Ori de câte ori este
prevăzut, AEVMP trebuie, de asemenea, să implice îndeaproape membrii
SEBC și membrii Autorității bancare europene (ABE),
înființate prin Regulamentul (UE) nr. 1093/2010 al Parlamentului European
și al Consiliului din 24 noiembrie 2010 de instituire a
Autorității europene de supraveghere (Autoritatea bancară
europeană), de modificare a Deciziei nr. 716/2009/CE și de abrogare a
Deciziei 2009/78/CE a Comisiei[21].
(49)
Comisia trebuie să fie abilitată să
adopte standarde tehnice de reglementare în conformitate cu articolul 290 din
Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și cu procedura
prevăzută la articolele 10 - 14 din Regulamentul (UE) nr. 1095/2010
cu privire la elementele detaliate ale măsurilor de disciplină în
materie de decontare, informațiile și alte elemente pe care un CSD
trebuie să le includă în cererea sa de autorizare, informațiile
pe care diferitele autorități și le comunică reciproc
atunci când supraveghează CSD-urile, detaliile privind mecanismele de
cooperare între autoritățile din țara de origine și cele
din țara gazdă; elementele mecanismelor de guvernanță
pentru CSD-uri, detaliile privind evidențele care trebuie ținute de CSD-uri,
detaliile privind măsurile care urmează să fie luate de CSD-uri
pentru a menține integritatea emisiunii, protecția instrumentelor
financiare ale participanților; realizarea în timp util a decontării,
atenuarea riscurilor operaționale și a riscurilor care rezultă
în urma conexiunilor între CSD-uri, detaliile cerințelor de capital pentru
CSD-uri, detaliile cerințelor prudențiale privind riscurile de credit
și de lichiditate pentru instituțiile de credit desemnate.
(50)
Comisia trebuie să fie abilitată, de
asemenea, să adopte standarde tehnice de punere în aplicare, prin
intermediul actelor de punere în aplicare, în temeiul articolului 291 din
Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și în conformitate cu
procedura prevăzută la articolul 15 din Regulamentul (UE) nr.
1095/2010 cu privire la formulare și modele standard pentru cererile de
autorizare înaintate de CSD-uri; pentru furnizarea de informații între
autorități competente diferite în scopul supravegherii CSD-urilor;
pentru mecanismele de cooperare relevante între autoritățile din
țara de origine și cele din țara gazdă; pentru formatele
evidențelor care trebuie ținute de CSD-uri; pentru procedurile
aplicabile în cazurile în care unui participant sau unui emitent i se
refuză accesul la un CSD, CSD-urilor li se refuză accesul reciproc
sau accesul între CSD-uri și alte infrastructuri ale pieței; pentru
consultarea de autorități diferite înainte de autorizarea unui agent
de decontare.
(51)
Comisia trebuie să fie abilitată să
adopte acte delegate în conformitate cu articolul 290 din tratat. În
speță, trebuie adoptate acte delegate cu privire la detalii specifice
privind definițiile; criteriile conform cărora operațiunile
desfășurate de un CSD într-un stat membru gazdă trebuie să
fie considerate de o importanță deosebită pentru respectivul
stat membru; serviciile pentru care un CSD dintr-o țară
terță solicită recunoașterea de către AEVMP și
informațiile pe care CSD-ul solicitant le comunică AEVMP în cererea
de recunoaștere; riscurile care pot să justifice refuzul din partea
unui CSD de a acorda acces participanților și elementele de
procedură aflate la dispoziția participanților solicitanți;
evaluarea situațiilor în care decontarea în banii băncii centrale nu
este practică și disponibilă; elementele procedurii de acordare
a accesului la CSD-uri pentru emitenți, a accesului între CSD-uri și
între CSD-uri și alte infrastructuri ale pieței.
(52)
Pentru a garanta condiții uniforme pentru
punerea în aplicare a prezentului regulament, trebuie să îi fie conferite
Comisiei competențe de punere în aplicare, astfel încât să poată
emite decizii privind evaluarea normelor din țări terțe în
scopul recunoașterii CSD-urilor din țări terțe și al
acordării de derogări de la obligația separării serviciilor
bancare auxiliare decontării de serviciile de bază de tip CSD.
Competențele respective trebuie să fie exercitate în conformitate cu
Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului
din 16 februarie 2011 de stabilire a normelor și principiilor generale
privind mecanismele de control de către statele membre al exercitării
competențelor de executare de către Comisie[22].
(53)
Deoarece obiectivele prezentului regulament,
și anume de a stabili cerințe uniforme în ceea ce privește
decontarea, precum și CSD-urile, nu pot fi realizate în mod
satisfăcător de către statele membre și, în
consecință, datorită amplorii acțiunii necesare, pot fi
realizate mai bine la nivelul Uniunii, Uniunea poate adopta măsuri, în
conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum este
prevăzut la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În
conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este
enunțat în respectivul articol, prezentul regulament nu
depășește ceea ce este necesar în vederea atingerii acestor
obiective.
(54)
Este necesară modificarea Directivei 98/26/CE
pentru a fi conformă cu Directiva 2010/78/UE a Parlamentului European
și a Consiliului din 24 noiembrie 2010 de modificare a Directivelor
98/26/CE, 2002/87/CE, 2003/6/CE, 2003/41/CE, 2003/71/CE, 2004/39/CE,
2004/109/CE, 2005/60/CE, 2006/48/CE, 2006/49/CE și 2009/65/CE cu privire
la competențele Autorității europene de supraveghere
(Autoritatea Bancară Europeană), ale Autorității europene
de supraveghere (Autoritatea Europeană pentru Asigurări și
Pensii Ocupaționale) și ale Autorității europene de
supraveghere (Autoritatea europeană pentru valori mobiliare și
piețe)[23],
în temeiul căreia sistemele de decontare a instrumentelor financiare
desemnate nu mai sunt notificate Comisiei, ci AEVMP.
(55)
Punerea în aplicare a cerințelor privind
autorizarea și recunoașterea enunțate în prezentul regulament
trebuie amânată pentru a acorda suficient timp CSD-urilor stabilite în
Uniune sau în țări terțe pentru a solicita autorizarea și
recunoașterea în conformitate cu dispozițiile prezentului regulament.

(56)
Este necesar, de asemenea, să se amâne punerea
în aplicare a cerințelor referitoare la înscrierea în cont a anumitor
valori mobiliare și decontarea obligațiilor în sistemele de decontare
a instrumentelor financiare nu mai târziu de a doua zi lucrătoare
după data încheierii tranzacției, pentru a acorda suficient timp
participanților de pe piață care dețin instrumente
financiare pe suport de hârtie sau care utilizează perioade de decontare
mai lungi să se conformeze acestor cerințe.
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Titlul I
Obiect, domeniu de aplicare și definiții
Articolul 1
Obiect și domeniu de aplicare
1.
Prezentul regulament prevede cerințe uniforme
pentru decontarea instrumentelor financiare în Uniune, precum și norme
referitoare la organizarea și activitatea depozitarilor centrali de
instrumente financiare pentru a asigura siguranța și buna
desfășurare a decontării.
2.
Prezentul regulament se aplică decontării
tuturor instrumentelor financiare și activităților CSD-urilor,
cu excepția cazului în care se prevede altfel în dispozițiile
prezentului regulament.
3.
Prezentul regulament nu aduce atingere
dispozițiilor legislației Uniunii privind anumite instrumente
financiare, în special Directivei 2003/87/CE.
4.
Articolele 9 - 18 și articolul 20, precum
și dispozițiile titlului IV nu se aplică membrilor Sistemului
European al Băncilor Centrale (SEBC), altor organisme naționale ale
statelor membre care îndeplinesc funcții similare, și nici
organismelor publice ale statelor membre însărcinate cu administrarea
datoriei publice sau care intervin în acest proces.
Articolul 2
Definiții
1.
În sensul prezentului regulament, se aplică
următoarele definiții:
(1)
„depozitar central de instrumente financiare” (CSD)
înseamnă o persoană juridică care gestionează un sistem de
decontare a instrumentelor financiare prevăzut la punctul 3 din
secțiunea A din anexă și care furnizează cel puțin un
alt serviciu de bază prevăzut la secțiunea A din anexă;
(2)
„decontare” înseamnă finalizarea unei
tranzacții cu instrumente financiare în scopul stingerii obligațiilor
participanților prin transferul de fonduri sau instrumente financiare;
(3)
”sistem de decontare a instrumentelor financiare”
înseamnă un sistem în conformitate cu prima și a doua
liniuță de la articolul 2 litera (a) din Directiva 98/26/CE, a
cărui activitate constă în executarea ordinelor de transfer, astfel
cum sunt definite la liniuța a doua de la articolul 2 litera (i) din
Directiva 98/26/CE;
(4)
„perioada de decontare” înseamnă perioada de
timp dintre data încheierii tranzacției și data prevăzută
pentru decontare;
(5)
„zi lucrătoare” înseamnă zi
lucrătoare, astfel cum este definită la articolul 2 litera (n) din
Directiva 98/26/CE;
(6)
„caz de neexecutare a decontării”
înseamnă nerealizarea decontării unei tranzacții cu instrumente
financiare la data prevăzută pentru decontare, rezultată în urma
lipsei de instrumente financiare sau de numerar, indiferent de cauza acestei
absențe;
(7)
„data prevăzută pentru decontare”
înseamnă data la care părțile la o tranzacție cu
instrumente financiare convin că va avea loc decontarea;
(8)
„contraparte centrală (CCP)” înseamnă o
entitate care se interpune între contrapărțile la contractele
tranzacționate pe una sau mai multe piețe financiare, devenind
cumpărător pentru orice vânzător și vânzător pentru
orice cumpărător;
(9)
„autoritate competentă” înseamnă
autoritatea desemnată de fiecare stat membru în conformitate cu articolul
10;
(10)
„participant” înseamnă orice participant,
astfel cum este definit la articolul 2 litera (f) din Directiva 98/26/CE,
inclusiv o contraparte centrală, la un sistem de decontare a
instrumentelor financiare;
(11)
„participare” înseamnă participarea în sensul
articolului 17 prima teză din Directiva 78/660/CEE, sau deținerea,
directă sau indirectă, a cel puțin 20 % din drepturile de
vot sau din capitalul unei întreprinderi;
(12)
„stat membru de origine” înseamnă statul
membru în care un CSD a fost autorizat;
(13)
„stat membru gazdă” înseamnă statul
membru, altul decât statul membru de origine, în care un CSD are o
sucursală sau în care furnizează servicii de tip CSD;
(14)
„sucursală” înseamnă un punct de lucru,
altul decât sediul central, care constituie o parte a CSD-ului, care nu are
personalitate juridică și care prestează servicii de tip CSD
pentru care CSD-ul a fost autorizat;
(15)
„control” înseamnă relația care
există între două întreprinderi, astfel cum este definită la
articolul 1 din Directiva 83/349/CEE;
(16)
„insolvența unui participant” înseamnă o
situație în care împotriva unui participant este deschisă procedura
de insolvență, astfel cum este definită la articolul 2 litera (j)
din Directiva 98/26/CE;
(17)
„livrare contra plată” (LCP) înseamnă un
mecanism de decontare a instrumentelor financiare care leagă un transfer
de instrumente financiare de un transfer de fonduri, în așa fel încât
livrarea instrumentelor financiare are loc numai dacă se realizează
și plata corespunzătoare;
(18)
„cont de instrumente financiare” înseamnă un
cont în care instrumentele financiare pot fi creditate sau debitate;
(19)
„conexiune între CSD-uri” înseamnă un acord
între CSD-uri prin care un CSD deschide un cont în sistemul de decontare a
instrumentelor financiare al unui alt CSD pentru a facilita transferul de
instrumente financiare de la participanții acestuia către
participanții CSD-ului respectiv. Conexiunile între CSD-uri includ
conexiunea de acces standard, conexiunea de acces personalizat și
conexiunile interoperabile;
(20)
„conexiune de acces standard” înseamnă o
conexiune între CSD-uri prin care un CSD este conectat la un alt CSD, ca orice
alt participant la sistemul de decontare a instrumentelor financiare gestionat
de către acesta din urmă;
(21)
„conexiune de acces personalizat” înseamnă o
conexiune între CSD-uri prin care un CSD oferă anumite servicii unui alt
CSD, separat de serviciile oferite altor participanți la sistemul său
de decontare a instrumentelor financiare;
(22)
„conexiuni interoperabile” înseamnă conexiuni
între CSD-uri prin care sistemele de decontare a instrumentelor financiare
gestionate de CSD-uri devin interoperabile, conform definiției de la
articolul 2 litera (o) din Directiva 98/26/CE;
(23)
„valori mobiliare” înseamnă valori mobiliare,
astfel cum sunt definite la articolul 4 punctul 18 din Directiva 2004/39/CE;
(24)
„instrumente ale pieței monetare”
înseamnă instrumente ale pieței monetare, astfel cum sunt definite la
articolul 4 punctul 19 din Directiva 2004/39/CE;
(25)
„unități emise de organisme de plasament
colectiv” înseamnă unități emise de organisme de plasament
colectiv, astfel cum se precizează în anexa I secțiunea C punctul 3
din Directiva 2004/39/CE;
(26)
„cote de emisii” înseamnă orice
unități recunoscute ca fiind în conformitate cu cerințele
Directivei 2003/87/CE;
(27)
„piață reglementată” înseamnă
„piață reglementată”, astfel cum este definită la articolul
4 punctul 14 din Directiva 2004/39/CE;
(28)
„sistem multilateral de tranzacționare (MTF)”
înseamnă un sistem multilateral de tranzacționare, astfel cum este
definit la articolul 4 punctul 15 din Directiva 2004/39/CE;
(29)
„sistem organizat de tranzacționare (OTF)”
înseamnă orice sistem sau mecanism, care nu constituie o piață
reglementată sau un MTF, gestionat de o societate de investiții sau
de un operator de pe piață, în cadrul căruia pot
interacționa multiple interese de vânzare și cumpărare de
instrumente financiare ale unor terțe părți, într-un mod care
conduce la încheierea de contracte în conformitate cu dispozițiile
titlului II din Directiva 2004/39/CE;
(30)
„filială” înseamnă o întreprindere
filială în sensul articolului 1 din Directiva 83/349/CEE;
(31)
„agent de decontare” înseamnă un agent de
decontare, conform definiției de la articolul 2 litera (d) din Directiva
98/26/CE.
2.
Comisia trebuie să fie abilitată să
adopte acte delegate în conformitate cu articolul 64 în legătură cu
măsurile având ca scop specificarea elementelor tehnice ale
definițiilor de la alineatul (1) punctele 17, 20, 21 și 22 și
specificarea serviciilor auxiliare prevăzute în secțiunea B punctele
1 - 4 din anexă și a serviciilor prevăzute în secțiunea C
punctele 1 și 2 din anexă.
Titlul II
Decontarea instrumentelor financiare
Capitolul I
Înscrierea în cont
Articolul 3
Înscrierea în cont
1.
Societățile care emit valori mobiliare
care sunt admise la tranzacționare pe piețe reglementate iau
măsuri ca aceste instrumente financiare să fie reprezentate prin
înscriere în cont ca imobilizare, prin emiterea unei note globale, care
reprezintă întreaga emisiune, sau după o emisiune directă de
instrumente financiare, în formă dematerializată.
2.
În cazul în care instrumentele financiare la care
se face referire la alineatul (1) sunt tranzacționate pe piețele
reglementate, în sisteme multilaterale de tranzacționare (MTF) sau în
sisteme organizate de tranzacționare (OTF), sau sunt transferate ca urmare
a unui contract de garanție financiară, conform definiției de la
articolul 2 litera (a) din Directiva 2002/47/CE, aceste instrumente financiare
trebuie să fie înregistrate prin înscriere în cont la un CSD înainte de
data tranzacției, cu excepția cazului în care au fost deja
înregistrate în acest mod.
Articolul 4
Punere în aplicare
1.
Autoritățile din statul membru în care
este stabilită societatea care emite instrumente financiare trebuie
să aibă competența de a garanta punerea în aplicare a
articolului 3 alineatul (1).
2.
Autoritățile competente pentru
supravegherea piețelor reglementate, a MTF-urilor și a OTF-urilor
trebuie să asigure aplicarea articolului 3 alineatul (2) atunci când instrumentele
financiare la care se face referire în articolul 3 alineatul (1) sunt
tranzacționate pe piețele reglementate, MTF sau OTF.
3.
Autoritățile din statele membre
responsabile pentru punerea în aplicare a Directivei 2002/47/CE trebuie să
fie competente pentru a se asigura că articolul 3 alineatul (2) din
prezentul regulament se aplică în cazul în care instrumentele financiare
la care se face referire în articolul 3 alineatul (1) din prezentul regulament
sunt transferate în urma unui contract de garanție financiară,
conform definiției de la articolul 2 litera (a) din Directiva 2002/47/CE.
Capitolul II
Perioadele de decontare
Articolul 5
Datele prevăzute pentru decontare
1.
Orice participant la un sistem de decontare a
instrumentelor financiare care cumpără sau vinde, pe cont propriu sau
în numele unui terț, valori mobiliare, instrumente ale pieței
monetare, unități emise de organisme de plasament colectiv și
cote de emisii trebuie să își deconteze obligația în legătură
cu sistemul de decontare a instrumentelor financiare la data
prevăzută pentru decontare.
2.
În ceea ce privește valorile mobiliare
menționate la alineatul (1) care sunt tranzacționate pe piețe
reglementate, MTF-uri sau OTF-uri, data prevăzută pentru decontare nu
poate depăși a doua zi lucrătoare după data încheierii
tranzacției.
3.
Autoritatea relevantă din statul membru a
cărui legislație este aplicabilă în cazul sistemului de
decontare a instrumentelor financiare gestionat de un CSD trebuie să
aibă competența de a asigura aplicarea alineatelor (1) și (2).
Capitolul III
Disciplina în materie de decontare
Articolul 6
Măsuri de prevenire a cazurilor de neexecutare a decontării
1.
Toate piețele reglementate, MTF-urile sau
OTF-urile stabilesc proceduri care să permită confirmarea detaliilor
relevante ale tranzacțiilor cu instrumentele financiare prevăzute la
articolul 5 alineatul (1) la data la care au fost transmise ordinele.
2.
Pentru fiecare sistem de decontare a instrumentelor
financiare pe care îl gestionează, CSD-urile stabilesc proceduri care
să faciliteze decontarea tranzacțiilor cu instrumente financiare
prevăzute la articolul 5 alineatul (1) la data prevăzută pentru
decontare. CSD-urile promovează decontarea rapidă la data
prevăzută pentru decontare prin intermediul unor mecanisme adecvate,
cum ar fi o structură tarifară progresivă.
3.
Pentru fiecare sistem de decontare a instrumentelor
financiare pe care îl gestionează, CSD-urile instituie instrumente de
monitorizare care să le permită să identifice în prealabil
tranzacțiile cu instrumente financiare menționate la articolul 5
alineatul (1) care prezintă cea mai mare probabilitate de neexecutare a
decontării și impun participanților decontarea
tranzacțiilor respective la data prevăzută pentru decontare.
4.
Autoritatea europeană pentru valori mobiliare
și piețe (AEVMP) elaborează, în consultare cu membrii Sistemului
European al Băncilor Centrale (SEBC), proiecte de standarde tehnice de
reglementare care să precizeze detaliile procedurilor necesare pentru a
permite confirmarea detaliilor relevante ale tranzacțiilor și a
facilita decontarea, prevăzute la alineatele (1) și (2), precum
și detaliile instrumentelor de monitorizare pentru identificarea cazurilor
probabile de neexecutare a decontării, prevăzute la alineatul (3).
AEVMP prezintă Comisiei aceste proiecte de
standarde tehnice de reglementare în termen de șase luni de la data
intrării în vigoare a prezentului regulament.
Se deleagă Comisiei competența de a
adopta standardele tehnice de reglementare menționate la primul paragraf,
în conformitate cu procedura prevăzută la articolele 10-14 din
Regulamentul (UE) nr. 1095/2010.
Articolul 7
Măsuri de soluționare a cazurilor de neexecutare a decontării
1.
Pentru fiecare sistem de decontare a instrumentelor
financiare pe care îl gestionează, CSD-urile instituie un sistem care
monitorizează cazurile de neexecutare a decontării tranzacțiilor
cu instrumentele financiare menționate la articolul 5 alineatul (1).
CSD-urile transmit rapoarte periodice autorității competente și
oricărei persoane care are un interes legitim, cuprinzând numărul de
cazuri de neexecutare a decontării și detaliile legate de acestea,
precum și orice alte informații relevante. Autoritățile
competente comunică AEVMP orice informații relevante cu privire la cazurile
de neexecutare a decontării.
2.
Pentru fiecare sistem de decontare a instrumentelor
financiare pe care îl gestionează, CSD-urile trebuie să
stabilească proceduri care să faciliteze decontarea
tranzacțiilor cu instrumente financiare menționate la articolul 5
alineatul (1) care nu au fost decontate la data prevăzută pentru
decontare. Aceste proceduri trebuie să prevadă un mecanism de
sancționare suficient de disuasiv pentru participanții care
împiedică executarea decontării.
3.
Participanții la sistemul de decontare a
instrumentelor financiare care nu reușesc să livreze instrumentele
financiare menționate la articolul 5 alineatul (1) către
participanții destinatari, la data prevăzută pentru decontare,
fac obiectul unei cumpărări impuse prin care instrumentele respective
sunt cumpărate de pe piață, în termen de cel mult patru zile de
la data prevăzută pentru decontare, și livrate
participanților destinatari, precum și al altor măsuri în
conformitate cu alineatul (4).
4.
Măsurile prevăzute la alineatul (3)
precizează cel puțin următoarele:
(a)
penalitățile zilnice plătite de
participantul în insolvență, pentru fiecare zi lucrătoare dintre
data prevăzută pentru decontare și data efectivă a
decontării;
(b)
perioada de preaviz acordată participantului
în insolvență, înainte de executarea unei cumpărări impuse;
(c)
prețul și costurile cumpărării
impuse;
(d)
după caz, partea care execută
cumpărarea impusă;
(e)
valoarea compensației datorate participantului
destinatar în cazul în care executarea cumpărării impuse nu este
posibilă.
5.
Măsurile prevăzute la alineatul (3)
garantează că:
(a)
participantul destinatar primește cel
puțin prețul instrumentelor financiare convenit la momentul
încheierii tranzacției;
(b)
penalitățile zilnice plătite de
participantul în insolvență sunt suficient de disuasive pentru
acesta;
(c)
în cazul în care executarea cumpărării
impuse nu este posibilă, valoarea compensației în numerar
plătite participantului destinatar este mai mare decât prețul
instrumentelor financiare convenit la momentul încheierii tranzacției
și decât cel mai recent preț făcut public pentru astfel de
instrumente la locul de tranzacționare unde a fost încheiată
tranzacția, și este suficient de disuasivă pentru participantul
în insolvență;
(d)
părțile la care se face referire la
alineatul (7), inclusiv CCP-urile, care execută cumpărarea
impusă, comunică participanților taxele percepute pentru acest
serviciu;
(e)
dacă o parte, alta decât participantul care nu
și-a îndeplinit obligațiile, execută cumpărarea
impusă, participantul care nu și-a îndeplinit obligațiile
rambursează toate sumele plătite de partea executantă, în
conformitate cu alineatele (3) și (4).
6.
CSD-urile, CCP-urile, piețele reglementate,
MTF-urile și OTF-urile instituie proceduri care să le permită
să suspende orice participant care nu își îndeplinește în mod
sistematic obligațiile de a livra instrumentele financiare menționate
la alineatul (1) sau sumele în numerar la data prevăzută pentru
decontare, și fac publică identitatea participantului respectiv numai
după ce acestuia i-a fost acordată posibilitatea de a-și
prezenta observațiile.
7.
Alineatele (2) - (6) se aplică tuturor
tranzacțiilor cu instrumentele prevăzute la articolul 5 alineatul (1)
care sunt admise la tranzacționare pe piețele reglementate, care sunt
tranzacționate prin MTF-uri sau OTF-uri sau sunt compensate de o CCP.
Pentru tranzacțiile compensate de o CCP
înainte de decontarea în cadrul unui sistem de decontare a instrumentelor
financiare, măsurile prevăzute la alineatele (3) –(5) se execută
de către CCP.
Pentru tranzacțiile care nu sunt compensate
de o CCP, piețele reglementate, MTF-urile și OTF-urile includ în
normele lor interne o obligație impusă participanților lor de a
face obiectul măsurilor prevăzute la alineatele (3) - (5).
8.
AEVMP elaborează, în consultare cu membrii
SEBC, proiecte de standarde tehnice de reglementare care să precizeze
detaliile sistemului de monitorizare a cazurilor de nedecontare și ale
rapoartelor privind cazurile de neexecutare a decontării menționate
la alineatul (1), ale procedurilor de facilitare a decontării
tranzacțiilor în urma cazurilor de neexecutare a decontării
prevăzute la alineatul (2) și ale măsurilor prevăzute la
alineatele (3) - (5).
AEVMP prezintă Comisiei aceste proiecte de
standarde tehnice de reglementare în termen de șase luni de la data
intrării în vigoare a prezentului regulament.
Se deleagă Comisiei competența de a
adopta standardele tehnice de reglementare menționate la primul paragraf,
în conformitate cu procedura prevăzută la articolele 10-14 din
Regulamentul (UE) nr. 1095/2010.
Articolul 8
Punere în aplicare
1.
Autoritatea competentă din statul membru a
cărui legislație este aplicabilă sistemului de decontare a
instrumentelor financiare gestionat de un CSD este competentă să
garanteze aplicarea articolelor 6 și 7 și să monitorizeze
sancțiunile impuse, în strânsă colaborare cu autoritățile
competente pentru supravegherea piețelor reglementate, MTF-urile,
OTF-urile și CCP-urile menționate la articolul 7. În mod concret,
autoritățile trebuie să monitorizeze aplicarea sancțiunilor
menționate la articolul 7 alineatele (2) și (4) și a
măsurilor prevăzute la articolul 7 alineatul (6).
2.
Pentru a asigura coerența, eficiența
și eficacitatea practicilor în materie de supraveghere în cadrul Uniunii
în ceea ce privește articolele 6 și 7 din prezentul regulament, AEVMP
poate emite orientări în conformitate cu articolul 16 din Regulamentul
(UE) nr. 1095/2010.
Titlul III
Depozitarii centrali de instrumente financiare
Capitolul I
Autorizarea și supravegherea CSD-urilor
SECȚIUNEA 1
Autoritățile responsabile pentru autorizarea și supravegherea
CSD-urilor
Articolul 9
Autoritatea competentă
CSD-urile sunt autorizate și
supravegheate de către autoritatea competentă din statul membru în
care sunt stabilite.
Articolul 10
Desemnarea autorității competente
1.
Fiecare stat membru desemnează autoritatea
competentă responsabilă pentru îndeplinirea îndatoririlor
prevăzute de prezentul regulament pentru autorizarea și supravegherea
CSD-urilor stabilite pe teritoriul său și informează AEVMP în
consecință.
În cazul în care un stat membru desemnează
mai multe autorități competente, acesta stabilește rolul
fiecărei autorități și desemnează o singură
autoritate responsabilă pentru cooperarea cu autoritățile
competente ale celorlalte state membre, cu autoritățile relevante
prevăzute la articolul 11, cu AEVMP și cu ABE, ori de câte ori
regulamentul prevede acest lucru în mod expres.
2.
AEVMP publică pe site-ul său lista
autorităților competente desemnate în conformitate cu alineatul (1).
3.
Autoritățile competente dispun de
competențele de supraveghere și de investigare necesare pentru exercitarea
funcțiilor lor.
Articolul 11
Autoritățile relevante
1.
Următoarele autorități sunt
implicate în autorizarea și supravegherea CSD-urilor, ori de câte ori
prezentul regulament prevede acest lucru în mod expres:
(a)
autoritatea responsabilă pentru supravegherea
sistemului de decontare a instrumentelor financiare, gestionată de CSD-ul
din statul membru a cărui legislație se aplică sistemului de
decontare a instrumentelor financiare respective;
(b)
după caz, banca centrală din Uniune în
ale cărei registre se decontează etapa în numerar a sistemului de
decontare a instrumentelor financiare gestionat de CSD sau, în caz de decontare
prin intermediul unei instituții de credit în conformitate cu titlul IV,
banca centrală din Uniune care emite moneda relevantă.
2.
AEVMP publică pe site-ul său lista
autorităților relevante menționate la alineatul (1).
Articolul 12
Cooperarea între autorități
1.
Autoritățile menționate la
articolele 9 și 11 și AEVMP colaborează strâns în vederea
punerii în aplicare a prezentului regulament, în special în situațiile de
urgență menționate la articolul 13. Ori de câte ori acest lucru
este oportun și relevant, o astfel de cooperare include și alte
autorități și organisme publice, în special cele înființate
sau desemnate în temeiul Directivei 2003/87/CE.
Pentru a asigura coerența, eficiența
și eficacitatea practicilor în materie de supraveghere în cadrul Uniunii,
inclusiv cooperarea între autoritățile menționate la articolele
9 și 11 în cadrul diferitelor evaluări necesare pentru aplicarea
prezentului regulament, AEVMP poate emite orientări adresate
autorităților menționate la articolul 9, în conformitate cu
articolul 16 din Regulamentul (UE) nr. 1095/2010.
2.
În exercitarea atribuțiilor generale care le
revin, autoritățile competente acordă importanța cuvenită
efectului potențial al deciziilor lor asupra stabilității
sistemului financiar din toatele celelalte state membre implicate, în special
în situațiile de urgență menționate la articolul 13, pe
baza informațiilor disponibile.
Articolul 13
Situații de urgență
Autoritățile menționate la
articolele 9 și 11 informează imediat AEVMP și se
informează reciproc cu privire la orice situație de urgență
legată de un CSD, inclusiv cu privire la eventualele evoluții
apărute pe piețele financiare, care ar putea avea un efect negativ
asupra lichidității pieței și asupra stabilității
sistemului financiar în oricare dintre statele membre în care este stabilit
CSD-ul sau unul dintre participanții acestuia.
Secțiunea 2
Condiții și proceduri pentru autorizarea CSD-urilor
Articolul 14
Autorizarea CSD-urilor
1.
Orice persoană juridică care se
încadrează în definiția CSD-urilor trebuie să obțină o
autorizație de la autoritatea competentă a statului membru în care
este stabilită, înainte de a-și începe activitatea.
2.
Autorizația precizează serviciile,
prevăzute în secțiunile A și B din anexă, pe care CSD-ul
este autorizat să le furnizeze.
3.
CSD-urile respectă în permanență
condițiile necesare pentru acordarea autorizației.
CSD-urile trebuie să aducă neîntârziat
la cunoștința autorității competente toate
modificările importante care afectează condițiile în care le-a
fost acordată autorizația.
Articolul 15
Procedura de acordare a autorizației
1.
CSD-ul solicitant depune o cerere de autorizare la
autoritatea sa competentă.
2.
Cererea de autorizare trebuie să fie
însoțită de toate informațiile necesare pentru a permite
autorității competente să constate că CSD-ul solicitant a
luat, la momentul autorizării, toate măsurile necesare pentru a îndeplini
obligațiile care îi revin în temeiul prezentului regulament. Cererea de
autorizare cuprinde un program de operațiuni care să specifice
tipurile de activități comerciale avute în vedere și organizarea
structurală a CSD-ului.
3.
În termen de 20 de zile lucrătoare de la
primirea cererii, autoritatea competentă trebuie să evalueze
dacă aceasta este completă. Dacă cererea este incompletă,
autoritatea competentă stabilește un termen până la care CSD-ul
solicitant trebuie să furnizeze informații suplimentare. Autoritatea
competentă trebuie să informeze CSD-ul solicitant atunci când cererea
este considerată completă.
4.
Din momentul în care cererea este considerată
completă, autoritatea competentă transmite toate informațiile
incluse în cerere autorităților relevante menționate la
articolul 11 și consultă aceste autorități cu privire la
caracteristicile sistemului de decontare a instrumentelor financiare gestionat
de CSD-ul solicitant.
5.
Înainte de autorizarea CSD-ului solicitant,
autoritatea competentă consultă autoritățile competente din
celălalt stat membru implicat în următoarele cazuri:
(a)
CSD-ul este o filială a unui CSD autorizat
într-un alt stat membru;
(b)
CSD-ul este o filială a
întreprinderii-mamă a unui CSD autorizat într-un alt stat membru;
(c)
CSD-ul este controlat de aceleași persoane
fizice sau juridice care controlează un alt CSD autorizat într-un alt stat
membru.
Consultarea prevăzută în primul paragraf
se referă la următoarele:
(a)
evaluarea calității acționarilor
și a participanților menționată la articolul 25 alineatul
(4) și a onorabilității și experienței persoanelor
care conduc efectiv activitatea CSD-ului, ori de câte ori respectivii
acționari, participanți și persoane acționează atât în
cadrul CSD-ului, cât și al unui CSD autorizat într-un alt stat membru;
(b)
dacă relațiile menționate la
alineatul (5), între CSD-ul autorizat într-un alt stat membru și CSD-ul
solicitant, nu afectează capacitatea acestuia din urmă de a respecta
cerințele prezentului regulament.
6.
În termen de șase luni de la depunerea unei
cereri complete, autoritatea competentă transmite CSD-ului solicitant, în
scris, o decizie motivată temeinic de acordare sau de refuz al
autorizației.
7.
AEVMP elaborează, în consultare cu membrii
SEBC, proiecte de standarde tehnice de reglementare care să precizeze
informațiile pe care CSD-urile solicitante trebuie să le furnizeze
autorității competente în cadrul cererii de autorizare.
AEVMP prezintă Comisiei aceste proiecte de
standarde tehnice de reglementare în termen de șase luni de la data
intrării în vigoare a prezentului regulament.
Se deleagă Comisiei competența de a
adopta standardele tehnice de reglementare menționate la primul paragraf,
în conformitate cu procedura prevăzută la articolele 10-14 din
Regulamentul (UE) nr. 1095/2010.
8.
AEVMP elaborează, în consultare cu membrii
SEBC, proiecte de standarde tehnice de punere în aplicare prin care se
stabilesc formularele tip, modelele și procedurile pentru cererea de
autorizare.
AEVMP prezintă Comisiei aceste proiecte de
standarde tehnice de punere în aplicare în termen de șase luni de la data
intrării în vigoare a prezentului regulament.
Se conferă Comisiei competența de a
adopta standardele tehnice de punere în aplicare menționate la primul
paragraf, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 15 din
Regulamentul (UE) nr. 1095/2010.
Articolul 16
Efectele autorizării
1.
Activitățile CSD-urilor autorizate se
limitează la furnizarea serviciilor pentru care a fost obținută
autorizația.
2.
Sistemele de decontare a instrumentelor financiare
pot fi gestionate numai de CSD-urile autorizate și de băncile
centrale.
3.
CSD-urile autorizate nu trebuie să fie expuse
la riscurile legate de prestarea de servicii auxiliare de tip bancar de
către instituția de credit desemnată să furnizeze astfel de
servicii în conformitate cu titlul IV.
4.
CSD-urile autorizate pot deține
participații doar la o persoană juridică ale cărei
activități se limitează la prestarea serviciilor prevăzute
în secțiunile A și B din anexă.
Articolul 17
Extinderea și externalizarea unor activități și servicii
1.
CSD-urile autorizate prezintă o cerere de
autorizare autorității competente a statului membru în care sunt
stabilite atunci când doresc să externalizeze un serviciu de bază
către o terță parte în temeiul articolului 28 sau să
își extindă activitatea prin adăugarea uneia sau mai multora
dintre următoarele activități:
(a)     serviciile de bază și auxiliare
prevăzute în secțiunile A și B din anexă, care nu sunt
acoperite de autorizația inițială;
(b)     gestionarea unui alt sistem de decontare
a instrumentelor financiare;
(c)     decontarea integrală sau
parțială a etapei în numerar a sistemului de decontare a
instrumentelor financiare în conturile unei alte bănci centrale;
(d)     instituirea de conexiuni între CSD-uri.
2.
Acordarea autorizației menționate la
alineatul (1) trebuie să respecte procedura prevăzută la
articolul 15.
Autoritatea competentă trebuie să
informeze CSD-ul solicitant dacă autorizația a fost acordată sau
refuzată, în termen de trei luni de la data depunerii unei cereri
complete.
Articolul 18
Retragerea autorizației
1.
Autoritatea competentă din statul membru în
care este stabilit CSD-ul retrage autorizația în oricare dintre
următoarele situații:
(a)
când CSD-ul nu a folosit autorizația timp de
12 luni, renunță în mod explicit la autorizație sau nu a prestat
niciun serviciu și nu a desfășurat nicio activitate în ultimele
șase luni;
(b)
când CSD-ul a obținut autorizația prin
declarații false sau alte mijloace ilicite;
(c)
când CSD-ul nu mai îndeplinește
condițiile în care i-a fost acordată autorizația și nu a
luat măsurile de remediere solicitate de autoritatea competentă într-un
termen prestabilit;
(d)
când CSD-ul a încălcat grav și sistematic
cerințele stabilite în prezentul regulament.
2.
De îndată ce ia cunoștință de
una dintre situațiile prevăzute la alineatul (1), autoritatea
competentă consultă imediat autoritățile relevante prevăzute
la articolul 11 cu privire la necesitatea retragerii autorizației, cu
excepția cazului în care o astfel de decizie se impune de
urgență.
3.
AEVMP, precum și orice autoritate
relevantă menționată la articolul 11, poate cere în orice moment
autorității competente a statului membru în care este stabilit CSD-ul
să analizeze dacă CSD-ul respectă în continuare condițiile
în care i-a fost acordată autorizația.
4.
Autoritatea competentă poate limita retragerea
la un anumit serviciu, o anumită activitate sau un anumit instrument
financiar.
Articolul 19
Registrul CSD-urilor
1.
Deciziile luate de autoritățile
competente în temeiul articolelor 14, 17 și 18 se comunică imediat
AEVMP.
2.
Băncile centrale informează imediat AEVMP
în legătură CSD-urile pe care le gestionează.
3.
Denumirea fiecărui CSD care
funcționează în conformitate cu prezentul regulament, și pentru
care s-a acordat autorizația sau recunoașterea prevăzută la
articolele 14, 17 și 23, este înscrisă pe o listă care
indică serviciile și categoriile de instrumente financiare pentru
care fost autorizat CSD-ul. Lista include sucursalele operate de CSD în alte
state membre și conexiunile cu alte CSD-uri. AEVMP publică lista pe
site-ul său specific și o actualizează.
4.
Autoritățile competente menționate
la articolul 9 comunică AEVMP instituțiile care
funcționează ca CSD-uri în termen de 90 de zile de la data
intrării în vigoare a prezentului regulament.
Secțiunea 3
Supravegherea CSD-urilor
Articolul 20
Examinare și evaluare
1.
Autoritatea competentă examinează, cel
puțin o dată pe an, acordurile, strategiile, procesele și
mecanismele implementate de un CSD pentru a respecta prezentul regulament
și evaluează riscurile la care CSD-ul este sau ar putea fi expus.
2.
Autoritățile competente stabilesc
frecvența și intensitatea examinării și a evaluării
menționate la alineatul (1), ținând seama de dimensiunea,
importanța sistemică, natura, amploarea și complexitatea
activităților CSD-ului în cauză. Actualizarea examinării și
a evaluării se face cel puțin o dată pe an.
3.
Autoritatea competentă poate
desfășura inspecții la fața locului având ca obiect CSD-ul.

4.
Când se realizează examinarea și
evaluarea menționate la alineatul (1), autoritatea competentă
consultă într-un stadiu incipient autoritățile competente
prevăzute la articolul 11 cu privire la funcționarea sistemelor de
decontare a instrumentelor financiare gestionate de CSD.
5.
Autoritatea competentă informează în mod
regulat, cel puțin o dată pe an, autoritățile competente
menționate la articolul 11 cu privire la rezultatele examinării
și evaluării menționate la alineatul (1), inclusiv eventualele
măsuri de remediere sau sancțiuni.
6.
Atunci când realizează examinarea și
evaluarea menționate la alineatul (1), autoritățile competente
responsabile cu supravegherea CSD-urilor care mențin tipurile de
relații menționate la articolul 15 alineatul (5) primul paragraf
literele (a), (b) și (c) își comunică reciproc toate
informațiile relevante care le-ar putea facilita sarcinile.
7.
Autoritatea competentă solicită
CSD-urilor care nu îndeplinesc cerințele prezentului regulament să
întreprindă cât mai devreme posibil acțiunile sau măsurile
necesare pentru a remedia situația.
8.
AEVMP elaborează, în consultare cu membrii
SEBC, proiecte de standarde tehnice de reglementare care să precizeze
următoarele:
(a)
informațiile pe care CSD-urile le
furnizează autorității competente în scopul examinării
menționate la alineatul (1);
(b)
informațiile pe care autoritatea
competentă le comunică autorităților relevante
prevăzute la alineatul (5);
(c)
informațiile pe care autoritățile competente
prevăzute la alineatul (6) și le comunică reciproc.
AEVMP prezintă Comisiei aceste proiecte de
standarde tehnice de reglementare în termen de șase luni de la data
intrării în vigoare a prezentului regulament.
Se deleagă Comisiei competența de a adopta
standardele tehnice de reglementare menționate la primul paragraf, în
conformitate cu procedura prevăzută la articolele 10-14 din
Regulamentul (UE) nr. 1095/2010.
9.           AEVMP elaborează, în consultare
cu membrii SEBC, proiecte de standarde tehnice de punere în aplicare pentru a
stabili formularele tip, modelele și procedurile pentru furnizarea
informațiilor menționate la alineatul (8) primul paragraf.
AEVMP prezintă Comisiei aceste proiecte de
standarde tehnice de punere în aplicare în termen de șase luni de la data
intrării în vigoare a prezentului regulament.
Se conferă Comisiei competența de a
adopta standardele tehnice de punere în aplicare menționate la primul
paragraf, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 15 din
Regulamentul (UE) nr. 1095/2010.
Secțiunea 4
Furnizarea de servicii într-un alt stat membru
Articolul 21
Libertatea de a furniza servicii într-un alt stat membru
1.
CSD-urile autorizate își pot
desfășura activitățile pe teritoriul Uniunii, fie prin
înființarea unei sucursale, fie prin prestarea directă de servicii,
cu condiția ca tipurile de activități în cauză să fie
acoperite de autorizație.
2.
CSD-urile care doresc să furnizeze servicii pe
teritoriul unui alt stat membru pentru prima dată, sau să modifice
gama de servicii furnizate, comunică următoarele informații
autorității competente din statul membru în care sunt stabilite:
(a)
statul membru în care intenționează
să funcționeze;
(b)
un program al activităților, enumerând în
mod concret serviciile pe care doresc să le furnizeze;
(c)
în cazul sucursalelor, structura
organizatorică a sucursalei și numele persoanelor care răspund
de gestionarea sucursalei.
3.
În termen de trei luni de la primirea
informațiilor menționate la alineatul (2), autoritatea
competentă comunică aceste informații autorității
competente din statul membru gazdă, cu excepția cazului în care,
ținând cont de prestarea de servicii avută în vedere, are motive
să se îndoiască de nivelul de adecvare a structurii administrative
sau de situația financiară a CSD-ului care dorește să furnizeze
servicii în statul membru gazdă.
4.
În cazul în care autoritatea competentă
refuză comunicarea informațiilor autorității competente a
statului membru gazdă, aceasta își motivează refuzul
față de CSD-ul în cauză în termen de trei luni de la primirea tuturor
informațiilor.
5.
CSD-ul poate începe să furnizeze servicii în
statul membru gazdă în următoarele condiții:
(a)
după ce a primit de la autoritatea
competentă din statul membru gazdă o comunicare prin care se
confirmă primirea de către aceasta din urmă a comunicării
menționate la alineatul (3);
(b)
în absența primirii unei comunicări,
după două luni de la data transmiterii comunicării
menționate la alineatul (3).
6.
În caz de modificare a uneia dintre
informațiile comunicate în conformitate cu alineatul (2), CSD-ul anunță
în scris autoritatea competentă a statului membru de origine, cu cel
puțin o lună înainte de aplicarea modificării respective.
Autoritatea competentă a statului membru de origine informează
autoritatea competentă a statului membru gazdă în legătură cu
această modificare.
Articolul 22
Cooperarea între autoritățile din țara de origine și cele
din țara gazdă
1.
În cazul în care un CSD autorizat într-un stat
membru a înființat o sucursală într-un alt stat membru, autoritatea
competentă din statul membru de origine al CSD-ului respectiv, în
exercitarea responsabilităților sale și după ce a informat
autoritatea competentă din statul membru gazdă, poate efectua
inspecții la fața locului în sucursala în cauză.
2.
Autoritățile competente din statele
membre gazdă pot solicita CSD-urilor care furnizează servicii în
conformitate cu articolul 21 să le informeze periodic cu privire la
activitățile pe care le desfășoară în statele membre
gazdă, în special în scopul colectării de date statistice.
3.
Autoritatea competentă din statul membru de
origine al CSD-ului, la cererea autorității competente din statul
membru gazdă și într-un interval adecvat de timp, comunică
identitatea emitenților și a participanților la sistemele de
decontare a instrumentelor financiare gestionate de CSD-ul care prestează
servicii în statul membru gazdă și orice alte informații
relevante privind activitățile desfășurate de CSD-ul
respectiv în statul membru gazdă.
4.
În cazul în care, având în vedere situația
piețelor instrumentelor financiare în statul membru gazdă,
activitățile unui CSD care a înființat o sucursală sau a
instituit conexiuni interoperabile cu alte CSD-uri sau sisteme de decontare a
instrumentelor financiare în statul membru gazdă au dobândit o
importanță considerabilă pentru funcționarea piețelor
instrumentelor financiare și pentru protecția investitorilor din
statul membru gazdă, autoritățile competente din statul membru
de origine și din statul membru gazdă încheie acorduri de cooperare
pentru supravegherea activităților CSD-ului respectiv în statul
membru gazdă.
5.
În cazul în care autoritatea competentă din
statul membru gazdă are motive clare și demonstrabile pentru care
consideră că un CSD care furnizează servicii pe teritoriul
său în conformitate cu articolul 21 încalcă obligațiile care decurg
din dispozițiile prezentului regulament, aceasta aduce aceste
constatări la cunoștința autorității competente din
statul membru de origine.
În cazul în care, în ciuda măsurilor luate de
autoritatea competentă din statul membru de origine, sau pentru că
aceste măsuri se dovedesc a fi insuficiente, CSD-ul continuă să
încalce obligațiile care decurg din dispozițiile prezentului
regulament, după informarea autorității competente din statul
membru de origine, autoritatea competentă din statul membru gazdă ia
toate măsurile adecvate necesare pentru a asigura respectarea
dispozițiilor prezentului regulament pe teritoriul statului membru
gazdă. AEVMP trebuie să fie informată neîntârziat cu privire la
aceste măsuri.
Autoritatea competentă a statului membru gazdă
poate sesiza AEVMP, care poate acționa în conformitate cu
competențele care îi sunt atribuite în temeiul articolului 19 din
Regulamentul (UE) nr. 1095/2010.
6.
Comisia este împuternicită să adopte acte
delegate în conformitate cu articolul 64, referitor la măsuri de stabilire
a criteriilor pe baza cărora activitățile desfășurate
de un CSD într-un stat membru gazdă ar putea fi considerate ca având o
importanță considerabilă pentru funcționarea piețelor
instrumentelor financiare și pentru protecția investitorilor în
statul membru gazdă respectiv.
7.
AEVMP elaborează proiecte de standarde tehnice
de punere în aplicare pentru a stabili formulare standard, modele și
proceduri pentru acordurile de cooperare menționate la
alineatele (1), (3) și (5).
AEVMP prezintă Comisiei aceste proiecte de
standarde tehnice de punere în aplicare în termen de șase luni de la data
intrării în vigoare a prezentului regulament.
Se conferă Comisiei competența de a
adopta standardele tehnice de punere în aplicare menționate la primul
paragraf, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 15 din
Regulamentul (UE) nr. 1095/2010.
Secțiunea 5
Relațiile cu țările terțe
Articolul 23
Țările terțe
1.
CSD-urile stabilite într-o țară
terță pot oferi servicii de tip CSD, fie printr-o sucursală, fie
direct emitenților și participanților stabiliți în Uniune,
în legătură cu activitățile lor în Uniune, și pot
stabili conexiuni cu un CSD stabilit în Uniune, numai în cazul în care sunt
recunoscute de AEVMP.
2.
După consultarea autorităților
menționate la alineatul (3), AEVMP recunoaște CSD-ul stabilit într-o
țară terță care a solicitat recunoașterea în vederea
prestării serviciilor menționate la alineatul (1), în cazul în care
sunt îndeplinite următoarele condiții:
(a)
Comisia a adoptat o decizie în conformitate cu
alineatul (6);
(b)
CSD-ul face efectiv obiectul autorizării
și supravegherii, prin care se asigură conformitatea deplină cu
cerințele prudențiale aplicabile în țara terță
respectivă;
(c)
au fost încheiate acorduri de cooperare între AEVMP
și autoritățile competente din țara terță în
cauză, în conformitate cu alineatul (7).
3.
Atunci când evaluează dacă sunt
îndeplinite condițiile menționate la alineatul (2), AEVMP se
consultă cu:
(a)
autoritățile competente din statele
membre în care CSD-ul din țara terță intenționează
să furnizeze servicii de tip CSD;
(b)
autoritățile competente care
supraveghează CSD-urile stabilite în Uniune, cu care CSD-ul din țara
terță a stabilit conexiuni;
(c)
autoritățile menționate la articolul
11 alineatul (1) litera (a);
(d)
autoritatea din țara terță,
competentă pentru autorizarea și supravegherea CSD-urilor.
4.
CSD-urile menționate la alineatul (1) depun
cererea de recunoaștere la AEVMP.
CSD-ul solicitant prezintă AEVMP toate
informațiile considerate necesare pentru recunoașterea sa. În termen
de 30 de zile lucrătoare de la primirea cererii, AEVMP evaluează
dacă aceasta este completă. Dacă cererea nu este completă,
AEVMP fixează un termen în care CSD-ul solicitant trebuie să
furnizeze informații suplimentare.
Decizia de recunoaștere trebuie să se
bazeze pe condițiile stabilite la alineatul (2).
În termen de șase luni de la depunerea unei
cereri complete, AEVMP transmite CSD-ului solicitant, în scris, o decizie
motivată temeinic de acordare sau de refuz al recunoașterii.
5.
AEVMP, în consultare cu autoritățile
menționate la alineatul (3), reexaminează recunoașterea CSD-ului
stabilit într-o țară terță în cazul extinderii de
către CSD-ul respectiv, în Uniune, a serviciilor menționate la
alineatul (1) în conformitate cu procedura prevăzută la alineatele
(1) - (4).
AEVMP retrage recunoașterea CSD-ului în cazul
în care condițiile și cerințele impuse în conformitate cu
alineatul (2) nu mai sunt îndeplinite, sau în împrejurările
menționate la articolul 18.
6.
Comisia poate adopta o decizie în conformitate cu
procedura prevăzută la articolul 66, stabilind ca mecanismele
juridice și de supraveghere ale unei țări terțe să
garanteze că CSD-urile autorizate în țara terță
respectivă respectă cerințele juridice obligatorii care sunt
echivalente cu cerințele prevăzute în prezentul regulament, ca
CSD-urile respective să facă obiectul supravegherii și
aplicării efective în respectiva țară terță în mod
permanent, și ca respectivul cadru juridic al țării terțe
să prevadă un sistem echivalent eficace de recunoaștere a
CSD-urilor autorizate în temeiul regimurilor juridice ale țărilor
terțe.
7.
În conformitate cu articolul 33 alineatul (1) din
Regulamentul (UE) nr. 1095/2010, AEVMP încheie acorduri de cooperare cu
autoritățile competente relevante din țările terțe ale
căror cadre juridice și de supraveghere au fost recunoscute ca fiind
echivalente cu prezentul regulament, în conformitate cu alineatul (6).
Acordurile în cauză specifică cel puțin:
(a)
mecanismul utilizat pentru schimbul de
informații dintre AEVMP și autoritățile competente ale
țărilor terțe în cauză, inclusiv accesul la toate
informațiile solicitate de AEVMP cu privire la CSD-urile autorizate în
țări terțe;
(b)
mecanismul de notificare imediată a AEVMP în
cazul în care o autoritate competentă dintr-o țară
terță constată încălcarea de către un CSD pe care îl
supraveghează a condițiilor de autorizare sau a altor acte
legislative pe care are obligația de a le respecta;
(c)
procedurile referitoare la coordonarea
activităților de supraveghere, inclusiv, după caz,
inspecțiile la fața locului.
În cazul în care un acord de cooperare prevede
realizarea de transferuri de date cu caracter personal de către un stat
membru, orice transfer de acest gen trebuie să respecte dispozițiile
Directivei 95/46/CE și, în cazul în care un acord de cooperare prevede
realizarea de transferuri de date cu caracter personal de către AEVMP,
orice transfer de acest gen trebuie să respecte dispozițiile
Regulamentului (UE) nr. 45/2001.
8.
Comisia trebuie să fie împuternicită
să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 64 privind
măsurile menite să precizeze serviciile pentru care un CSD stabilit
într-o țară terță trebuie să solicite AEVMP
recunoașterea, în conformitate cu alineatul (1), precum și
informațiile pe care CSD-ul solicitant trebuie să le comunice AEVMP
în cererea de recunoaștere, în conformitate cu alineatul (4).
Capitolul II
Cerințe aplicabile depozitarilor centrali de instrumente financiare
Secțiunea 1
Cerințe organizatorice
Articolul 24
Dispoziții generale
1.
CSD-urile trebuie să dispună de un sistem
robust de guvernanță, care să includă o structură
organizatorică clară, cu responsabilități bine definite,
transparente și coerente, procese eficiente de identificare, administrare,
monitorizare și raportare a riscurilor la care sunt sau pot fi expuse,
precum și politici adecvate de remunerare și mecanisme de control
intern, inclusiv proceduri administrative și contabile riguroase.
2.
CSD-urile adoptă politici și proceduri
suficient de eficace pentru a asigura respectarea prezentului regulament,
inclusiv respectarea tuturor prevederilor acestuia de către propriii
manageri și angajați.
3.
CSD-urile mențin și aplică reguli
organizatorice și administrative scrise eficiente pentru identificarea
și administrarea conflictelor de interese care pot apărea între ele,
inclusiv managerii lor, angajații, membrii consiliului de
administrație sau orice persoană legată de acestea direct sau
indirect, și participanții lor sau clienții acestora. CSD-urile
mențin și aplică proceduri de soluționare adecvate în cazul
apariției unui potențial conflict de interese.
4.
CSD-urile pun la dispoziția publicului
sistemul de guvernanță și regulile aplicabile
activității lor.
5.
CSD-urile trebuie să aibă proceduri
adecvate în baza cărora angajații să raporteze, prin intermediul
unui canal specific, încălcările potențiale la nivel intern.
6.
CSD-urile sunt supuse unor controale de audit
frecvente și independente. Rezultatele acestor controale se transmit
consiliului de administrație și se pun la dispoziția
autorității competente.
7.
Un CSD care are legături de capital cu un alt
CSD, o societate holding sau o instituție de credit de tipul celor
menționate la titlul IV trebuie să adopte politici și proceduri
detaliate care să precizeze modul în care cerințele stabilite în
prezentul articol se aplică grupului și diferitelor
entități ale grupului.
8.
AEVMP elaborează, în consultare cu membrii
SEBC, proiecte de standarde tehnice de reglementare care să precizeze
instrumentele de monitorizare a riscurilor CSD-urilor menționate la
alineatul (1) și responsabilitățile personalului cheie în ceea
ce privește riscurile respective, potențialele conflicte de interese
menționate la alineatul (3) și metodele de audit menționate la
alineatul (6), atât la nivelul CSD-ului, cât și la nivelul grupului.
AEVMP prezintă Comisiei aceste proiecte de
standarde tehnice de reglementare în termen de șase luni de la data
intrării în vigoare a prezentului regulament.
Se deleagă Comisiei competența de a
adopta standardele tehnice de reglementare menționate la primul paragraf,
în conformitate cu procedura prevăzută la articolele 10-14 din
Regulamentul (UE) nr. 1095/2010.
Articolul 25
Conducerea, consiliul de administrație și acționarii
1.
Personalul de conducere al unui CSD trebuie să
aibă o bună reputație și o experiență
suficientă pentru a asigura administrarea sănătoasă și
prudentă a CSD-ului.
2.
Consiliul de administrație al unui CSD are în
componența sa membri independenți în proporție de cel puțin
o treime și în număr de minimum doi.
3.
Remunerarea membrilor independenți și a
celorlalți membri fără funcție executivă ai
consiliului de administrație nu este legată de rezultatele economice
ale CSD-ului.
4.
Consiliul de administrație trebuie să fie
alcătuit din membri care dețin o combinație adecvată de
competențe, experiență și cunoștințe privind
entitatea și piața.
5.
CSD-urile stabilesc cu claritate rolurile și
responsabilitățile consiliului de administrație și pun
procesele verbale ale ședințelor consiliului la dispoziția
autorității competente.
6.
Acționarii CSD-ului și participanții
care pot să exercite, direct sau indirect, un control asupra conducerii
CSD-ului trebuie să fie în măsură să asigure o administrare
sănătoasă și prudentă a CSD-ului.
7.
Un CSD:
(a)
furnizează autorității competente
și face publice informații privind acționariatul CSD-ului
și, în special, identitatea și valoarea intereselor deținute de
orice părți care sunt în măsură să exercite controlul
asupra funcționării CSD-ului;
(b)
semnalează autorității competente
și face public orice transfer de proprietate care antrenează o
schimbare a identității persoanelor care exercită controlul
asupra funcționării CSD-ului.
8.
În termen de 60 de zile lucrătoare de la
primirea informațiilor menționate la alineatul (7), autoritatea
competentă ia o decizie privind modificările propuse cu privire la
controlul CSD-ului. Autoritatea competentă refuză aprobarea
oricăror modificări propuse cu privire la controlul CSD-ului în cazul
în care există motive obiective și demonstrabile pentru a considera
că acestea ar risca să compromită administrarea
sănătoasă și prudentă a CSD-ului sau capacitatea
CSD-ului de a respecta prezentul regulament.
Articolul 26
Comitetul de utilizatori
1.
CSD-urile înființează comitete de
utilizatori pentru fiecare sistem de decontare a instrumentelor financiare pe
care îl gestionează; acestea sunt compuse din reprezentanți ai
emitenților și ai participanților la respectivele sisteme de
decontare a instrumentelor financiare. Recomandările comitetului de
utilizatori trebuie să fie libere de orice influență
directă din partea conducerii CSD-ului.
2.
CSD-ul stabilește mandatul fiecărui
comitet de utilizatori înființat, sistemul de guvernanță necesar
pentru a-i asigura independența și procedurile operaționale,
precum și criteriile de admitere și mecanismul de alegere a membrilor
comitetului de utilizatori. Sistemul de guvernanță se pune la
dispoziția publicului și prevede că comitetul de utilizatori
raportează direct consiliului de administrație și se
reunește în ședințe regulate.
3.
Comitetele de utilizatori oferă
recomandări consiliului de administrație al CSD-ului cu privire la
principalele măsuri care îi afectează pe membrii lor, inclusiv
criteriile privind acceptarea de emitenți sau participanți în
sistemele de decontare a instrumentelor financiare, nivelul serviciului și
structura prețurilor.
4.
Fără a aduce atingere dreptului
autorităților competente de a fi corect informate, membrii
comitetelor de utilizatori sunt supuși obligației de
confidențialitate. Atunci când președintele comitetului de
utilizatori constată că un membru se află într-o situație
de conflict de interese efectiv sau potențial în raport cu o anumită
chestiune, membrul respectiv nu are dreptul de a vota asupra acelei chestiuni.
5.
CSD-urile informează de îndată
autoritatea competentă în legătură cu orice decizie a
consiliului de administrație de a nu urma recomandările făcute
de comitetul de utilizatori.
Articolul 27
Evidența datelor

1.
CSD-urile păstrează pentru o
perioadă de cel puțin cinci ani toate evidențele referitoare la
serviciile prestate și la activitățile desfășurate,
pentru a permite autorității competente să monitorizeze
respectarea cerințelor prezentului regulament.
2.
CSD-urile pun la dispoziția
autorității competente și a autorităților relevante
menționate la articolul 11, la cerere, datele menționate la alineatul
(1), în scopul îndeplinirii mandatelor lor.
3.
AEVMP elaborează, în consultare cu membrii
SEBC, proiecte de standarde tehnice de reglementare care să precizeze
detaliile evidențelor menționate la alineatul (1), care trebuie
să fie păstrate în scopul monitorizării respectării de
către CSD-uri a dispozițiilor prezentului regulament.
AEVMP prezintă Comisiei aceste proiecte în
termen de șase luni de la data intrării în vigoare a prezentului
regulament.
Se deleagă Comisiei competența de a
adopta standardele tehnice de reglementare menționate la primul paragraf,
în conformitate cu procedura prevăzută la articolele 10-14 din
Regulamentul (UE) nr. 1095/2010.
4.
AEVMP elaborează, în consultare cu membrii
SEBC, proiecte de standarde tehnice de punere în aplicare care să
stabilească formatul datelor menționate la alineatul (1), care
trebuie să fie păstrate în scopul monitorizării respectării
de către CSD-uri a dispozițiilor prezentului regulament.
AEVMP prezintă Comisiei aceste proiecte de
standarde tehnice de punere în aplicare în termen de șase luni de la data
intrării în vigoare a prezentului regulament.
Se conferă Comisiei competența de a
adopta standardele tehnice de punere în aplicare menționate la primul
paragraf, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 15 din
Regulamentul (UE) nr. 1095/2010.
Articolul 28
Externalizarea
1.
Atunci când un CSD externalizează servicii sau
activități către o terță parte, CSD-ul rămâne pe
deplin răspunzător de îndeplinirea tuturor obligațiilor care îi
revin în temeiul prezentului regulament și respectă în orice moment
condițiile următoare:
(a)
externalizarea nu atrage după sine delegarea
responsabilității CSD-ului;
(b)
relația CSD-ului cu participanții sau
emitenții săi și obligațiile față de aceștia
rămân neschimbate;
(c)
condițiile de autorizare a CSD-ului nu se
modifică;
(d)
externalizarea nu împiedică exercitarea
funcțiilor de supraveghere și control, inclusiv accesul la fața
locului în scopul obținerii oricăror informații relevante
necesare pentru îndeplinirea acestor funcții;
(e)
externalizarea nu are ca efect privarea CSD-ului de
sistemele și mijloacele de control necesare pentru gestionarea riscurilor
cu care se confruntă;
(f)
CSD-ul păstrează expertiza și
resursele necesare pentru a evalua calitatea serviciilor prestate, adecvarea
capitalului și a structurii organizatorice a prestatorului de servicii,
pentru a supraveghea cu eficacitate serviciile externalizate și pentru a
gestiona riscurile aferente externalizării;
(g)
CSD-ul are acces direct la informațiile
relevante ale serviciilor externalizate;
(h)
prestatorul de servicii cooperează cu
autoritatea competentă și autoritățile relevante
menționate la articolul 11 în privința activităților
externalizate;
(i)
CSD-ul se asigură că prestatorul de
servicii respectă standardele stabilite de legislația relevantă
privind protecția datelor care s-ar aplica în cazul în care furnizorii de
servicii ar fi stabiliți în Uniune. CSD-ul are responsabilitatea să
se asigure că standardele respective sunt prevăzute într-un contract
încheiat între părți și că standardele respective sunt
respectate.
2.
CSD-ul definește într-un acord scris
drepturile și obligațiile sale și pe cele ale prestatorului de
servicii. Acordul de externalizare trebuie să prevadă posibilitatea
ca CSD-ul să denunțe acordul.
3.
CSD-urile pun la dispoziția
autorității competente și a autorităților relevante
menționate la articolul 11, la cerere, toate informațiile de care au
nevoie pentru a putea să evalueze conformitatea activităților
externalizate cu cerințele prezentului regulament.
4.
Externalizarea unui serviciu de bază este
supusă autorizării de către autoritatea competentă în
temeiul articolului 17.
5.
Alineatele (1) - (4) nu se aplică în cazul în
care CSD-ul externalizează o parte dintre serviciile sau
activitățile sale unei entități publice, iar externalizarea
respectivă este guvernată de un cadru juridic, de reglementare
și operațional specific care a fost convenit și formalizat de
entitatea publică și CSD-ul relevant și agreat de
autoritățile competente în baza cerințelor stabilite în
prezentul regulament.
Secțiunea 2
Norme de conduită
Articolul 29
Dispoziții generale
1.
CSD-urile trebuie să fie concepute astfel
încât să răspundă nevoilor participanților lor și ale
piețelor pe care le deservesc.
2.
CSD-urile trebuie să aibă scopuri clar
definite și obiective cuantificabile și realizabile, de exemplu în ceea
ce privește aspecte ca nivelurile minime ale serviciului,
așteptările legate de gestionarea riscurilor și
prioritățile de afaceri.
3.
CSD-urile trebuie să aibă reguli
transparente pentru gestionarea reclamațiilor.
Articolul 30
Condiții de participare
1.
Pentru fiecare sistem de decontare a instrumentelor
financiare pe care îl gestionează, un CSD trebuie să dispună de
criterii publice privind participarea, care să asigure un acces echitabil
și deschis. Aceste criterii trebuie să fie transparente, obiective, să
ia în considerare riscurile și să fie nediscriminatorii, astfel încât
să asigure un acces echitabil și deschis la CSD. Criteriile care
restricționează accesul sunt permise numai în măsura în care au
obiectivul de a controla riscul la care este expus CSD-ul.
2.
CSD-ul tratează cererile de acces
fără întârziere, oferind un răspuns în termen de maximum o
lună, și pune la dispoziția publicului procedurile aplicate
pentru tratarea cererilor de acces.
3.
Un CSD poate refuza accesul unui participant care
îndeplinește criteriile menționate la alineatul (1) numai dacă
motivează această decizie în scris și pe baza unei analize
exhaustive a riscurilor.
În caz de refuz, participantul solicitant are
dreptul să depună o reclamație la autoritatea competentă a
CSD-ului care a refuzat accesul.
Autoritatea competentă responsabilă
examinează reclamația în mod corespunzător, evaluând motivele
refuzului, și oferă participantului solicitant un răspuns
motivat.
În procesul de evaluare a reclamației,
autoritatea competentă responsabilă consultă autoritatea
competentă din locul de stabilire al participantului solicitant. În cazul
în care autoritatea competentă a participantului solicitant nu este de
acord cu rezultatul evaluării, cazul se înaintează AEVMP, care poate
acționa în conformitate cu competențele conferite acesteia în temeiul
articolului 19 din Regulamentul (UE) nr. 1095/2010.
În cazul în care refuzul CSD-ului de a acorda
acces participantului solicitant este considerat nejustificat, autoritatea
competentă responsabilă emite un ordin prin care cere CSD-ului
să acorde acces participantului solicitant.
4.
CSD-urile trebuie să dispună de proceduri
obiective și transparente pentru suspendarea și pentru retragerea în
mod ordonat a participanților care nu mai îndeplinesc criteriile privind
participarea menționate la alineatul (1).
5.
Comisia este împuternicită să adopte acte
delegate în conformitate cu articolul 64 cu privire la măsurile destinate
să specifice riscurile care pot justifica refuzul de către CSD al
accesului participanților, precum și elementele procedurii
menționate la alineatul (3).
6.
AEVMP elaborează, în consultare cu membrii
SEBC, proiecte de standarde tehnice de punere în aplicare care să
stabilească formulare standard și modele pentru procedura
menționată la alineatul (3).
AEVMP prezintă Comisiei aceste proiecte de
standarde tehnice de punere în aplicare în termen de șase luni de la data
intrării în vigoare a prezentului regulament.
Se conferă Comisiei competența de a
adopta standardele tehnice de punere în aplicare menționate la primul
paragraf, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 15 din
Regulamentul (UE) nr. 1095/2010.
Articolul 31
Transparența
1.
Pentru fiecare sistem de decontare a instrumentelor
financiare pe care îl gestionează, precum și pentru fiecare dintre
celelalte servicii pe care le prestează, CSD-urile fac publice
prețurile și comisioanele aferente serviciilor prestate. Ele
indică separat prețurile și comisioanele aferente fiecărui
serviciu și fiecărei funcții, inclusiv reducerile și
rabaturile și condițiile în care se acordă acestea. CSD-urile le
permit clienților lor accesul separat la serviciile specifice prestate.
2.
CSD-urile își publică listele de
prețuri, astfel încât să faciliteze compararea ofertelor și
să le permită clienților să anticipeze prețul pe care
trebuie să îl plătească dacă utilizează serviciile.
3.
CSD-urile sunt obligate să respecte propria
politică publicată de stabilire a prețurilor.
4.
CSD-urile furnizează clienților lor
informații care să le permită să verifice dacă factura
este în concordanță cu listele de prețuri publicate.
5.
CSD-urile fac cunoscute tuturor
participanților riscurile asociate serviciilor pe care le prestează.
6.
CSD-urile evidențiază separat costurile
și veniturile aferente serviciilor prestate și comunică
informațiile respective autorității competente.
Articolul 32
Proceduri de comunicare cu participanții și alte infrastructuri ale
piețelor
CSD-urile utilizează în procedurile lor
de comunicare cu participanții la sistemele de decontare a instrumentelor
financiare pe care le gestionează, precum și cu infrastructurile de
piață cu care interacționează, proceduri și norme de
comunicare recunoscute pentru transmiterea de mesaje și pentru datele de
referință, pentru a facilita înregistrarea, plata și decontarea
eficientă.
Secțiunea 3
Cerințe aplicabile serviciilor specifice CSD-urilor
Articolul 33
Dispoziții generale
Pentru fiecare sistem de decontare a
instrumentelor financiare pe care îl gestionează, CSD-urile trebuie
să dispună de norme și proceduri adecvate, inclusiv de metode
contabile și mecanisme de control robuste, pentru a contribui la
asigurarea integrității emisiunilor de instrumente financiare și
a reduce și gestiona riscurile asociate cu custodia instrumentelor
financiare și decontarea tranzacțiilor cu acestea.
Articolul 34
Integritatea emisiunii
1.
CSD-urile adoptă măsuri de reconciliere
adecvate pentru a verifica dacă numărul de instrumente financiare
care compun o emisiune sau o parte a unei emisiuni de instrumente financiare
prezentate CSD-urilor este egal cu suma instrumentelor financiare înregistrate
în conturile de instrumente financiare ale participanților la sistemul de
decontare a instrumentelor financiare, gestionat de CSD. Aceste măsuri de
reconciliere trebuie să fie aplicate pe durata unei zile (intraday).

2.
Acolo unde este cazul și dacă în procesul
de reconciliere pentru o anumită emisiune de instrumente financiare sunt
implicate și alte entități, cum ar fi emitentul, operatori de
registru, agenți de emisiune, agenți de transfer, depozitari comuni,
alte CSD-uri sau alte entități, CSD-ul trebuie să le ceară
entităților respective să se pună de acord asupra unor
măsuri adecvate de cooperare și schimb de informații cu CSD-ul,
astfel încât integritatea emisiunii să fie menținută.
3.
Într-un sistem de decontare a instrumentelor
financiare gestionat de un CSD, nu sunt permise descoperitul de cont
(overdraft) pentru instrumente financiare, soldurile debitoare sau crearea de
instrumente financiare.
4.
AEVMP elaborează, în consultare cu membrii
SEBC, proiecte de standarde tehnice de reglementare care să precizeze
măsurile de reconciliere pe care le adoptă un CSD în temeiul
alineatelor (1) - (3).
AEVMP prezintă Comisiei aceste proiecte de
standarde tehnice de reglementare în termen de șase luni de la data
intrării în vigoare a prezentului regulament.
Se deleagă Comisiei competența de a
adopta standardele tehnice de reglementare menționate la primul paragraf,
în conformitate cu procedura prevăzută la articolele 10-14 din
Regulamentul (UE) nr. 1095/2010.
Articolul 35
Protecția instrumentelor financiare ale participanților
1.
Pentru fiecare sistem de decontare a instrumentelor
financiare pe care îl gestionează, CSD-urile țin o evidență
și o contabilitate care să le permită, în orice moment și
fără întârziere, să distingă în conturile de la CSD
instrumentele financiare ale unui participant de instrumentele financiare ale
unui alt participant și, dacă este cazul, de activele proprii ale
CSD-ului.
2.
CSD-urile țin o evidență și o
contabilitate care să permită unui participant să distingă
instrumentele financiare proprii de instrumentele financiare ale
clienților săi.
3.
CSD-urile se oferă să țină o
evidență și o contabilitate care să permită unui
participant să distingă instrumentele financiare ale fiecăruia
dintre clienții săi, dacă și astfel cum cere participantul
respectiv („segregare individuală a clienților”).
4.
CSD-urile fac publice nivelul de protecție
și costurile aferente diferitelor niveluri de segregare pe care le
asigură și oferă aceste servicii în condiții comerciale
rezonabile.
5.
CSD-urile nu folosesc instrumentele financiare ale
unui participant, indiferent de scop, decât dacă au obținut
consimțământul expres al participantului respectiv.
6.
AEVMP elaborează, în consultare cu membrii
SEBC, proiecte de standarde tehnice de reglementare care să precizeze
metodele de înscriere în cont și structurile de conturi care să
permită distincția între deținerile menționate la
alineatele (1) - (3) și metodele de evaluare a acestora.
AEVMP prezintă Comisiei aceste proiecte de
standarde tehnice de reglementare în termen de șase luni de la data
intrării în vigoare a prezentului regulament.
Se deleagă Comisiei competența de a
adopta standardele tehnice de reglementare menționate la primul paragraf,
în conformitate cu procedura prevăzută la articolele 10-14 din
Regulamentul (UE) nr. 1095/2010.
Articolul 36
Caracterul definitiv al decontării
1.
CSD-urile trebuie să se asigure că
sistemul de decontare a instrumentelor financiare pe care îl operează
oferă o protecție adecvată participanților. Sistemul de
decontare a instrumentelor financiare operat de un CSD trebuie să fie
desemnat și notificat în conformitate cu procedurile menționate la
articolul 2 litera (a) din Directiva 98/26/CE.
2.
CSD-urile trebuie să stabilească
proceduri pentru sistemele lor de decontare a instrumentelor financiare care
să permită realizarea în timp util a decontării, o expunere
minimă a participanților la riscul de contraparte și la riscul
de lichiditate și o rată mică de cazuri de neexecutare a
decontării.
3.
CSD-urile definesc clar momentul în care ordinele
de transfer dintr-un sistem de decontare a instrumentelor financiare sunt
irevocabile, produc efecte juridice și sunt opozabile terților.
4.
CSD-urile fac cunoscut momentul la care
transferurile de fonduri și de instrumente financiare dintr-un sistem de
decontare a instrumentelor financiare sunt irevocabile, produc efecte juridice
și sunt opozabile terților.
5.
Alineatele (3) și (4) se aplică
fără a aduce atingere dispozițiilor aplicabile conexiunilor
și infrastructurii IT de decontare comune prevăzute la articolul 45.
6.
CSD-urile asigură caracterul definitiv al
decontării cel mai târziu la data prevăzută pentru decontare,
până la sfârșitul programului de lucru. La cererea comitetului de
utilizatori, CSD-urile instalează sisteme care permit decontarea în timp
real sau pe durata unei zile (intraday).
7.
Încasările în numerar rezultate din decontarea
instrumentelor financiare trebuie să devină disponibile, astfel încât
să poată fi utilizate de către beneficiari, cel mai târziu la
data prevăzută pentru decontare, până la sfârșitul
programului de lucru.
8.
Toate tranzacțiile cu instrumente financiare
contra numerar între participanții direcți la sistemele de decontare
a instrumentelor financiare gestionate de un CSD sunt decontate prin mecanismul
LCP(livrare contra plată).
9.
AEVMP elaborează, în consultare cu membrii
SEBC, proiecte de standarde tehnice de reglementare care să precizeze
elementele procedurilor menționate la alineatul (2) ce permit realizarea
în timp util a decontării.
AEVMP prezintă Comisiei aceste proiecte de
standarde tehnice de reglementare în termen de șase luni de la data
intrării în vigoare a prezentului regulament.
Se deleagă Comisiei competența de a
adopta standardele tehnice de reglementare menționate la primul paragraf,
în conformitate cu procedura prevăzută la articolele 10-14 din
Regulamentul (UE) nr. 1095/2010.
Articolul 37
Decontarea în numerar
1.
În cazul tranzacțiilor exprimate în moneda
țării în care are loc decontarea, CSD-urile decontează
plățile în numerar din sistemele lor de decontare a instrumentelor
financiare prin conturi deschise la o bancă centrală care
efectuează operațiuni în moneda respectivă, atunci când
această opțiune este practică și disponibilă.
2.
Atunci când opțiunea decontării în
conturi deschise la o bancă centrală nu este practică și
disponibilă, un CSD se poate oferi să deconteze plățile în
numerar pentru toate sistemele sale de decontare a instrumentelor financiare,
ori pentru o parte din acestea, prin conturi deschise la o instituție de
credit. Dacă un CSD se oferă să efectueze decontarea în conturi
deschise la o instituție de credit, trebuie să respecte
dispozițiile titlului IV.
3.
În cazul în care CSD-ul oferă posibilitatea
decontării atât în conturi la o bancă centrală cât și în
conturi la o instituție de credit, participanții au dreptul să
aleagă între aceste două opțiuni.
4.
CSD-urile trebuie să le ofere
participanților la piață informații suficiente care să
le permită să identifice și să evalueze riscurile și
costurile asociate acestor servicii.
5.
Comisia este împuternicită să adopte acte
delegate în conformitate cu articolul 64 cu privire la măsurile care
definesc cazurile în care decontarea plăților în numerar într-o
monedă specifică prin conturi deschise la o bancă centrală
nu este practică și disponibilă, precum și metodele de
evaluare aferente.
Articolul 38
            Reguli și proceduri în cazul insolvenței unui participant
1.
Pentru fiecare sistem de decontare a instrumentelor
financiare pe care îl gestionează, CSD-urile trebuie să dispună
de reguli și proceduri eficiente și clar definite pentru a gestiona
insolvența unui participant, asigurându-se că pot lua măsuri în
timp util pentru a limita pierderile și presiunile asupra
lichidității și a continua să își îndeplinească
obligațiile.
2.
CSD-urile pun la dispoziția publicului
regulile și procedurile pentru situațiile de insolvență.
3.
CSD-urile efectuează împreună cu
participanții și alte părți interesate relevante
testări și evaluări periodice ale procedurilor lor pentru
situațiile de insolvență, pentru a se asigura că acestea
sunt practice și eficiente.
4.
Pentru a asigura aplicarea consecventă a
prezentului articolul, AEVMP poate emite orientări în conformitate cu
articolul 16 din Regulamentul (UE) nr. 1095/2010.
Secțiunea 4
Cerințe prudențiale
Articolul 39
Cerințe generale
CSD-urile adoptă un cadru riguros de
gestionare cuprinzătoare a riscurilor juridice, de afaceri,
operaționale și de alte tipuri.
Articolul 40
Riscuri juridice
1.
În scopul autorizării și al
supravegherii, precum și pentru informarea clienților lor, CSD-urile
trebuie să dispună de reguli, proceduri și contracte clare
și ușor de înțeles, inclusiv pentru toate sistemele de decontare
a instrumentelor financiare pe care le gestionează.
2.
CSD-urile elaborează reguli, proceduri și
contracte care pot fi aplicate în toate jurisdicțiile relevante, inclusiv
în cazul insolvenței participantului.
3.
CSD-urile care desfășoară
activități în diverse jurisdicții identifică și reduc
riscurile care decurg din eventualele conflicte de legi între jurisdicții.
Articolul 41
Risc comercial general
CSD-urile trebuie să dispună de
instrumente IT robuste de gestionare și control, care să permită
identificarea, monitorizarea și gestionarea riscurilor comerciale
generale, inclusiv strategia de afaceri, fluxurile de trezorerie și
cheltuielile de exploatare.
Articolul 42
Riscuri operaționale
1.
CSD-urile identifică toate sursele
potențiale de riscuri operaționale, atât interne, cât și
externe, și reduc la minimum impactul acestora prin utilizarea unor
instrumente IT, mecanisme de control și proceduri adecvate, inclusiv
pentru toate sistemele de decontare a instrumentelor financiare pe care le
gestionează.
2.
CSD-urile trebuie să dispună de
instrumente IT adecvate, care să asigure un grad ridicat de securitate
și fiabilitate operațională, și să aibă o
capacitate corespunzătoare. Instrumentele de tehnologie a
informațiilor trebuie să trateze în mod adecvat complexitatea,
varietatea și tipurile de servicii și activități
desfășurate, astfel încât să asigure standarde ridicate de
securitate, integritate și confidențialitate a informațiilor
păstrate.
3.
Pentru serviciile notariale și de administrare
centralizată pe care le prestează, precum și pentru fiecare
sistem de decontare a instrumentelor financiare pe care îl gestionează,
CSD-urile prevăd, aplică și mențin o politică
adecvată de continuitate a activității și un plan de
recuperare în caz de dezastru cu scopul de a asigura continuitatea serviciilor
lor, reluarea rapidă a operațiunilor și îndeplinirea obligațiilor
CSD-urilor în cazul unor evenimente prezintă un risc semnificativ de
perturbare a operațiunilor.
4.
Planul menționat la alineatul (3) trebuie
să prevadă cel puțin reluarea tuturor tranzacțiilor aflate
în curs în momentul perturbării, pentru a permite participanților la
un CSD să continue să funcționeze în condiții de
siguranță și să efectueze decontarea la data
stabilită. Planul trebuie să includă înființarea unui al
doilea amplasament de prelucrare, în care să existe nivelul necesar de
resurse, capacități și funcționalități
esențiale, inclusiv personal cu competențe și
experiență corespunzătoare.
5.
CSD-urile planifică și
desfășoară un program de teste privind măsurile
menționate la alineatele (1) - (4).
6.
CSD-urile identifică, monitorizează
și gestionează riscurile pe care le pot prezenta pentru operațiunile
lor participanții principali la sistemele de decontare a instrumentelor
financiare pe care le gestionează, precum și furnizorii de servicii
și utilități, dar și alte CSD-uri și alte
infrastructuri ale piețelor.
7.
AEVMP elaborează, în consultare cu membrii
SEBC, proiecte de standarde tehnice de reglementare care să precizeze
riscurile operaționale menționate la alineatele (1) și (6),
metodele de testare, abordare și reducere la minimum a riscurilor
respective, inclusiv politicile de continuitate a activității și
planurile de recuperare în caz de dezastru menționate la alineatele (3)
și (4), precum și modalitățile de evaluare a acestora.
AEVMP prezintă Comisiei aceste proiecte de
standarde tehnice de reglementare în termen de șase luni de la data
intrării în vigoare a prezentului regulament.
Se deleagă Comisiei competența de a
adopta standardele tehnice de reglementare menționate la primul paragraf,
în conformitate cu procedura prevăzută la articolele 10-14 din
Regulamentul (UE) nr. 1095/2010.
Articolul 43
Riscuri de investiții
1.
CSD-urile trebuie să-și păstreze
activele financiare la bănci centrale sau instituții de credit
autorizate care dispun de metode contabile, proceduri de custodie și
mecanisme de control intern robuste care protejează pe deplin aceste
active.
2.
CSD-urile trebuie să aibă un acces rapid
la activele lor, în caz de necesitate.
3.
CSD-urile își investesc resursele financiare
numai în numerar sau în instrumente financiare foarte lichide, cu un risc de
piață și de credit minim. Investițiile trebuie să
poată fi lichidate rapid, cu un efect negativ minim asupra
prețurilor.
4.
CSD-urile țin cont de expunerile lor globale
la riscul de credit față de instituțiile individuale atunci când
iau deciziile de investiții și se asigură că expunerea
globală față de oricare instituție individuală se
încadrează în limitele acceptabile de concentrare.
Articolul 44
Cerințe de capital
1.
Capitalul, împreună cu rezultatul reportat
și rezervele CSD-urilor, trebuie să fie proporțional cu
riscurile care decurg din activitățile CSD-urilor. Acesta trebuie
să fie în orice moment suficient astfel încât:
(a)
să garanteze că CSD-ul este protejat în
mod corespunzător împotriva riscurilor operaționale, juridice,
comerciale, de custodie și de investiții;
(b)
să acopere potențialele pierderi economice
generale, astfel încât CSD-ul să poată continua să presteze
serviciile în condiții normale de desfășurare a
activității;
(c)
să asigure restructurarea sau lichidarea
ordonată a activităților CSD-ului într-un interval de timp
adecvat în caz de insolvență;
(d)
să permită CSD-ului să își
acopere timp de cel puțin șase luni cheltuielile de exploatare
actuale și planificate, în diverse scenarii de simulare de criză.
2.
CSD-urile trebuie să dispună de un plan
pentru următoarele:
(a)
atragerea de capitaluri suplimentare, în cazul în
care capitalul propriu se apropie de nivelul prevăzut la alineatul (1) sau
scade sub acesta;
(b)
realizarea unei reorganizări sau
lichidări ordonate a operațiunilor și a serviciilor în cazul în
care CSD-ul este în imposibilitatea de a atrage capitaluri noi.
Acest plan trebuie să fie aprobat de
consiliul de administrație, sau de un comitet mandatat de consiliu,
și actualizat regulat.
3.
AEVMP elaborează, în consultare cu membrii
SEBC, proiecte de standarde tehnice de reglementare care să precizeze capitalul,
rezultatul reportat și rezervele unui CSD menționate la alineatul
(1), precum și caracteristicile planului menționat la alineatul (2).
AEVMP prezintă Comisiei aceste proiecte de
standarde tehnice de reglementare în termen de șase luni de la data
intrării în vigoare a prezentului regulament.
Se deleagă Comisiei competența de a
adopta standardele tehnice de reglementare menționate la primul paragraf,
în conformitate cu procedura prevăzută la articolele 10-14 din
Regulamentul (UE) nr. 1095/2010.
Secțiunea 5
Cerințe aplicabile conexiunilor dintre CSD-uri
Articolul 45
Conexiuni între CSD-uri
1.
Înainte de a stabili o conexiune cu alte CSD-uri,
și în mod permanent după stabilirea conexiunii, toate CSD-urile
identifică, evaluează, monitorizează și gestionează
toate potențialele surse de riscuri, pentru ele însele și pentru
participanți, care decurg din conexiunea respectivă.
2.
Acordurile de conexiune trebuie să fie depuse
pentru autorizare, astfel cum se prevede la articolul 17 alineatul (1) litera
(d).
3.
Conexiunea trebuie să asigure o protecție
adecvată CSD-urilor conectate și participanților lor, în special
în ceea ce privește eventualele credite luate de CSD-uri și riscurile
de concentrare și lichiditate care decurg din acordul de conexiune.
Conexiunea trebuie să se bazeze pe o
înțelegere contractuală care stabilește drepturile și
obligațiile CSD-urilor conectate și, dacă este cazul, ale
participanților la CSD-uri. O înțelegere contractuală cu implicații
în mai multe jurisdicții trebuie să prevadă clar legislația
aplicabilă fiecărui aspect al operațiunilor conexiunii.
4.
În cazul unui transfer provizoriu de instrumente
financiare între CSD-uri conectate, se interzice retransferul instrumentelor
financiare înainte ca primul transfer să aibă un caracter definitiv.
5.
CSD-urile care utilizează serviciile unui
intermediar pentru a gestiona o conexiune cu un alt CSD trebuie să
măsoare, să monitorizeze și să gestioneze riscurile
suplimentare care decurg din utilizarea serviciilor intermediarului respectiv.
6.
CSD-urile conectate trebuie să dispună de
proceduri de reconciliere robuste pentru a se asigura că evidențele
lor sunt exacte.
7.
Legăturile dintre CSD-uri trebuie să
permită decontarea LCP a tranzacțiilor dintre participanții la
CSD-urile conectate, atunci când acest lucru este practic și fezabil.
Motivele eventualelor decontări efectuate prin altă modalitate decât
LCP trebuie să fie notificate autorităților competente.
8.
Sistemele de decontare a instrumentelor financiare
interoperabile și CSD-urile care utilizează o infrastructură de
decontare comună trebuie să stabilească momente identice pentru:

(a)
înregistrarea ordinelor de transfer în sistem;
(b)
irevocabilitatea ordinelor de transfer;
(c)
caracterul definitiv al transferurilor de
instrumente financiare și numerar.
9.
AEVMP elaborează, în consultare cu membrii
SEBC, proiecte de standarde tehnice de reglementare care să precizeze
condițiile, astfel cum se prevede la alineatul (3), în care fiecare tip de
acord de conexiune prevede o protecție adecvată pentru CSD-urile
conectate și participanții lor, în special în cazul în care un CSD
intenționează să participe la sistemul de decontare a
instrumentelor financiare gestionat de un alt SCD, monitorizarea și
gestionarea riscurilor suplimentare menționate la alineatul (5) care
decurg din utilizarea serviciilor unor intermediari, metodele de reconciliere
menționate la alineatul (6), cazurile în care decontarea LCP este
practică și posibilă astfel cum se prevede la alineatul (7)
și metodele de evaluare a acestora.
AEVMP prezintă Comisiei aceste proiecte de
standarde tehnice de reglementare în termen de șase luni de la data
intrării în vigoare a prezentului regulament.
Se deleagă Comisiei competența de a
adopta standardele tehnice de reglementare menționate la primul paragraf,
în conformitate cu procedura prevăzută la articolele 10-14 din
Regulamentul UE nr. 1095/2010.
Capitolul III
Conflictul de legi
Articolul 46
Legislația aplicabilă aspectelor care țin de proprietate
1.
Orice aspecte care țin de proprietate și
afectează instrumentele financiare deținute de un CSD sunt
reglementate de legislația țării în care este administrat
contul.
2.
În cazul în care contul este utilizat pentru
decontarea într-un sistem de decontare a instrumentelor financiare,
legislația aplicabilă este cea care reglementează respectivul
sistem de decontare a instrumentelor financiare.
3.
În cazul în care contul nu este utilizat pentru
decontarea într-un sistem de decontare a instrumentelor financiare, se
consideră că respectivul cont este menținut într-un loc în care
CSD-ul își are reședința obișnuită, stabilită în
conformitate cu articolul 19 din Regulamentul (CE) nr. 593/2008 al
Parlamentului European și al Consiliului[24].

4.
Aplicarea legislației oricărei
țări menționate în prezentul articol include aplicarea normelor
de drept în vigoare în țara respectivă, cu excepția normelor de
drept internațional privat.
Capitolul IV
Accesul la CSD-uri
Secțiunea 1
Accesul emitenților la CSD-uri
Articolul 47
Libertatea de a emite într-un CSD autorizat în UE
1.
Fără a aduce atingere dreptului
societăților comerciale în temeiul căruia sunt emise
instrumentele financiare, un emitent are dreptul să înregistreze
instrumentele sale financiare în orice CSD stabilit în oricare stat membru.
2.
În cazul în care un emitent transmite o cerere de
înregistrare a instrumentelor sale financiare într-un CSD, acesta din urmă
trebuie să trateze cererea respectivă cu promptitudine și
să ofere un răspuns emitentului solicitant în termen de trei luni.
3.
Un CSD poate refuza să furnizeze servicii unui
emitent. Refuzul se poate baza doar pe o analiză exhaustivă a
riscurilor sau pe absența accesului CSD-ului la fluxurile de
tranzacții de pe piața pe care se tranzacționează
instrumentele financiare ale emitentului solicitant.
4.
În cazul în care un CSD refuză să
furnizeze servicii unui emitent, CSD-ul trebuie să îi furnizeze
emitentului motivația completă a refuzului.
În caz de refuz, emitentul solicitant are dreptul
să depună o reclamație la autoritatea competentă a CSD-ului
care refuză să furnizeze servicii.
Autoritatea competentă a CSD-ului respectiv
examinează în mod corespunzător reclamația, evaluând
motivația refuzului furnizată de CSD, și îi oferă
emitentului un răspuns motivat.
În procesul de evaluare a reclamației,
autoritatea competentă a CSD-ului consultă autoritatea competentă
din locul de stabilire al emitentului solicitant. În cazul în care autoritatea
competentă din locul de stabilire al emitentului solicitant nu este de
acord cu rezultatul evaluării, cazul se înaintează AEVMP, care poate
acționa în conformitate cu competențele conferite acesteia în temeiul
articolului 19 din Regulamentul (UE) nr. 1095/2010.
În cazul în care refuzul CSD-ului de a furniza
servicii unui emitent este considerat nejustificat, autoritatea competentă
responsabilă emite un ordin prin care obligă CSD-ul să furnizeze
servicii emitentului solicitant.
5.
Comisia este împuternicită să adopte acte
delegate în conformitate cu articolul 64 cu privire la măsurile destinate
să specifice riscurile care pot justifica refuzul de către CSD al
accesului emitenților, precum și elementele procedurii
menționate la alineatul (4).
6.
AEVMP elaborează, în consultare cu membrii
SEBC, proiecte de standarde tehnice de punere în aplicare care să
stabilească formulare standard și modele pentru procedura
menționată la alineatul (2).
AEVMP prezintă Comisiei aceste proiecte de
standarde tehnice de punere în aplicare în termen de șase luni de la data
intrării în vigoare a prezentului regulament.
Se conferă Comisiei competența de a
adopta standardele tehnice de punere în aplicare menționate la primul
paragraf, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 15 din
Regulamentul (UE) nr. 1095/2010.
Secțiunea 2
Accesul reciproc între CSD-uri
Articolul 48
Conexiunea de acces standard
Un CSD are dreptul să devină
participant la un alt CSD în conformitate cu articolul 30 și cu
condiția obținerii autorizării conexiunii cu CSD-ul
prevăzute la articolul 17.
Articolul 49
Conexiunea de acces personalizată
1.
În cazul în care un CSD solicită unui alt CSD
să dezvolte funcții speciale pentru a avea acces la acesta, CSD-ul
care primește cererea respectivă o poate respinge doar pe baza unor
considerente de risc. Scăderea cotei de piață nu poate fi un
motiv pentru respingere.
2.
CSD-ul care primește cererea poate percepe de
la CSD-ul solicitant un comision calculat prin metoda cost-plus pentru a pune
la dispoziție conexiunea de acces personalizată, cu excepția
cazului în care cele două părți au convenit altfel.
Articolul 50
Procedura aplicabilă conexiunilor dintre CSD-uri
1.
În cazul în care un CSD transmite o cerere de acces
unui alt CSD, acesta din urmă trebuie să trateze cererea
respectivă cu promptitudine și să ofere un răspuns CSD-ului
solicitant în termen de trei luni.
2.
Un CSD poate refuza accesul unui CSD solicitant
doar dacă accesul respectiv ar afecta funcționarea piețelor
financiare și ar da naștere unui risc sistemic. Refuzul respectiv se
poate baza doar pe o analiză exhaustivă a riscurilor.
În cazul în care un CSD refuză accesul,
acesta trebuie să ofere CSD-ului solicitant motivația completă a
refuzului.
În caz de refuz, CSD-ul solicitant are dreptul
să depună o reclamație la autoritatea competentă a CSD-ului
care a refuzat accesul.
Autoritatea competentă responsabilă
examinează reclamația în mod corespunzător, evaluând motivele
refuzului, și oferă CSD-ului solicitant un răspuns motivat.
În procesul de evaluare a reclamației,
autoritatea competentă responsabilă consultă autoritatea
competentă a CSD-ului solicitant. În cazul în care autoritatea
competentă a CSD-ului solicitant nu este de acord cu rezultatul
evaluării, fiecare dintre cele două autorități poate
înainta cazul AEVMP, care poate acționa în conformitate cu
competențele conferite în temeiul articolului 19 din Regulamentul (UE) nr.
1095/2010.
În cazul în care refuzul CSD-ului de a acorda
acces CSD-ului solicitant este considerat nejustificat, autoritatea
competentă responsabilă emite un ordin prin care obligă CSD-ul
să acorde acces CSD-ului solicitant.
3.
În cazul în care CSD-urile convin să
stabilească o conexiune, acestea trebuie să transmită autorităților
competente respective hotărârea lor în vederea obținerii
autorizării, în conformitate cu articolul 17, pentru a le permite
autorităților competente să evalueze dacă riscurile
potențiale rezultate din acordul de conexiune, cum ar fi riscul de credit,
riscul de lichiditate, riscul operațional și orice alte riscuri
relevante sunt contracarate complet.
Autoritățile competente ale CSD-urilor
respective refuză autorizarea unei conexiuni în cazul în care aceasta ar
putea afecta funcționarea sistemelor de decontare a instrumentelor
financiare gestionate de CSD-urile solicitante.
4.
Autoritățile competente ale CSD-urilor
respective se consultă cu privire la aprobarea conexiunii și pot,
dacă este necesar în cazul unor decizii divergente, să înainteze
cazul AEVMP, care poate acționa în conformitate cu competențele
conferite în temeiul articolului 19 din Regulamentul (UE) nr. 1095/2010.
5.
Comisia este împuternicită să adopte acte
delegate în conformitate cu articolul 64 cu privire la măsurile destinate
să specifice elementele procedurilor menționate la alineatele (1) -
(3).
6.
AEVMP elaborează, în consultare cu membrii
SEBC, proiecte de standarde tehnice de punere în aplicare care să
stabilească formulare standard și modele pentru procedurile
menționate la alineatele (1) - (3).
AEVMP prezintă Comisiei aceste proiecte de
standarde tehnice de punere în aplicare în termen de șase luni de la data
intrării în vigoare a prezentului regulament.
Se conferă Comisiei competența de a
adopta standardele tehnice de punere în aplicare menționate la primul
paragraf, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 15 din
Regulamentul (UE) nr. 1095/2010.
Secțiunea 3
Accesul reciproc între un CSD și o altă infrastructură de
piață
Articolul 51
Accesul reciproc între un CSD și o altă infrastructură de
piață
1.
CCP-urile și locurile de tranzacționare
furnizează CSD-urilor, la cerere, fluxuri de tranzacții în mod
nediscriminatoriu și transparent și, pentru acest serviciu, pot
percepe CSD-ului solicitant un comision calculat prin metoda cost-plus, cu
excepția cazului în care cele două părți au convenit
altfel.
CSD-urile oferă CCP-urilor sau locurilor de
tranzacționare acces la sistemele sale de decontare a instrumentelor
financiare în mod nediscriminatoriu și transparent și, pentru acest
serviciu, poate percepe un comision calculat prin metoda cost-plus, cu
excepția cazului în care cele două părți au convenit
altfel.
2.
În cazul în care o parte transmite unei alte
părți o cerere de acces în conformitate cu alineatul (1), cererea
respectivă trebuie tratată cu promptitudine, iar partea
solicitantă trebuie să primească un răspuns în termen de o
lună.
3.
Partea care a primit cererea poate refuza accesul
doar dacă accesul respectiv ar afecta funcționarea piețelor
financiare și ar da naștere unui risc sistemic. Scăderea cotei
de piață nu poate fi un motiv pentru respingere.
Partea care refuză accesul trebuie să
ofere părții solicitante motivația completă a refuzului,
bazându-se pe o analiză exhaustivă a riscurilor. În caz de refuz,
partea solicitantă are dreptul să depună o reclamație la
autoritatea competentă a părții care a refuzat accesul.
Autoritatea competentă responsabilă
examinează reclamația în mod corespunzător, evaluând motivele
refuzului, și oferă părții solicitante un răspuns
motivat.
În procesul de evaluare a reclamației,
autoritatea competentă responsabilă consultă autoritatea
competentă a părții solicitante. În cazul în care autoritatea
competentă a părții solicitante nu este de acord cu rezultatul
evaluării, fiecare dintre cele două autorități poate
înainta cazul AEVMP, care poate acționa în conformitate cu
competențele conferite în temeiul articolului 19 din Regulamentul (UE) nr.
1095/2010.
În cazul în care refuzul unei părți de a
acorda acces este considerat nejustificat, autoritatea competentă
responsabilă emite un ordin prin care cere părții respective
să acorde acces la serviciile sale.
4.
Comisia este împuternicită să adopte acte
delegate în conformitate cu articolul 64 cu privire la măsurile destinate
să specifice elementele procedurii menționate la alineatele (1) -
(3).
5.
AEVMP elaborează, în consultare cu membrii
SEBC, proiecte de standarde tehnice de punere în aplicare care să
stabilească formulare standard și modele pentru procedura
menționată la alineatele (1) - (3).
AEVMP prezintă Comisiei aceste proiecte de
standarde tehnice de punere în aplicare în termen de șase luni de la data
intrării în vigoare a prezentului regulament.
Se conferă Comisiei competența de a
adopta standardele tehnice de punere în aplicare menționate la paragraful
anterior, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 15
din Regulamentul (UE) nr. 1095/2010.
Titlul IV
instituții de credit desemnate să furnizeze
servicii auxiliare de tip bancar pentru participanții la CSD-uri
Articolul 52
Autorizație pentru furnizarea de servicii auxiliare de tip bancar
1.
CSD-urile nu furnizează ele însele niciunul
dintre serviciile auxiliare de tip bancar menționate în secțiunea C
din anexă.
2.
Prin derogare de la alineatul (1), atunci când o
autoritate competentă națională menționată la
articolul 53 alineatul (1) din prezentul regulament consideră că un
CSD a luat toate măsurile de siguranță necesare pentru a putea
exercita servicii auxiliare, autoritatea competentă poate transmite o
cerere Comisiei pentru a permite CSD-ului respectiv să
desfășoare activitățile auxiliare prevăzute în
secțiunea C din anexă. Cererea în cauză trebuie să
includă:
(a) dovezi în sprijinul cererii, din care să
reiasă în detaliu măsurile luate de CSD pentru a aborda toate
riscurile asociate;
(b) o evaluare motivată din care să
reiasă că această soluție este modalitatea cea mai
eficientă de asigurare a rezistenței sistemului;
(c) o analiză a impactului așteptat
asupra pieței financiare relevante și asupra stabilității
financiare.
În urma unei evaluări detaliate a impactului
și a unei consultări a societăților vizate, precum și
după luarea în considerare a avizelor ABE, AEVMP și BCE, Comisia
adoptă o decizie de punere în aplicare în conformitate cu procedura
menționată la articolul 66. Comisia trebuie să precizeze
motivele deciziei sale de punere în aplicare.
Un CSD care beneficiază de o derogare este
autorizat ca instituție de credit, astfel cum se prevede în titlul II din
Directiva 2006/48/CE. Autorizația respectivă este limitată
exclusiv la furnizarea serviciilor auxiliare de tip bancar pe care CSD-ul este
autorizat să le furnizeze în conformitate cu alineatul (4) și
presupune îndeplinirea cerințelor prudențiale și de supraveghere
prevăzute la articolele 57 și 58.
3.
Un CSD care intenționează să
deconteze etapa în numerar a întregului său sistem de decontare a
instrumentelor financiare sau a unei părți a acestuia, în
conformitate cu articolul 37 alineatul (2) din prezentul regulament, trebuie
să obțină autorizația de a desemna în acest scop o
instituție de credit autorizată, astfel cum se prevede la titlul II
din Directiva 2006/48/CE, cu excepția cazului în care autoritatea
competentă menționată la articolul 53 alineatul (1) din
prezentul regulament demonstrează, pe baza dovezilor disponibile, că
expunerea unei instituții de credit la concentrarea riscurilor, conform
articolului 57 alineatele (3) și (4) din prezentul regulament, nu este
atenuată suficient. În acest din urmă caz, autoritatea
competentă menționată la articolul 53 alineatul (1) poate cere
CSD-ului să desemneze mai mult de o instituție de credit.
Instituțiile de credit desemnate sunt considerate agenți de
decontare.
4.
Autorizația menționată la alineatul
(3) acoperă serviciile auxiliare prevăzute în secțiunea C din
anexă, pe care instituția de credit desemnată sau un CSD
căruia i s-a acordat o derogare în temeiul alineatului (2) din prezentul
articol poate dori să le furnizeze participanților săi.
5.
Atunci când CSD-ul și instituția de
credit desemnată aparțin unui grup de societăți controlate
în ultimă instanță de aceeași societate-mamă,
autorizarea respectivei instituții de credit desemnate, astfel cum este
prevăzută în titlul II din Directiva 2006/48/EC, este limitată
exclusiv la furnizarea serviciilor auxiliare de tip bancar pe care este
autorizată să le furnizeze în conformitate cu alineatul (3) din
prezentul articol. Aceleași cerințe se aplică în
legătură cu un CSD căruia i s-a acordat o derogare în temeiul
alineatului (2) din prezentul articol.
6.
CSD-urile și instituțiile de credit
desemnate trebuie să respecte în orice moment condițiile necesare
pentru autorizarea în temeiul prezentului regulament.
CSD-urile trebuie să aducă neîntârziat
la cunoștința autorităților competente toate
modificările importante care afectează condițiile în care le-a
fost acordată autorizația.
Articolul 53
Procedura de acordare și de refuzare a autorizației
1.
CSD-urile depun cererea de autorizare pentru
desemnarea unei instituții de credit, în conformitate cu articolul 52, la
autoritatea competentă din statul membru în care sunt stabilite.
2.
Cererea trebuie să conțină toate
informațiile de care autoritatea competentă are nevoie pentru a se
asigura că CSD-ul și instituția de credit desemnată au
luat, la momentul autorizării, toate măsurile necesare pentru
a-și îndeplini obligațiile prevăzute în prezentul regulament.
Cererea trebuie să fie însoțită de un program de operațiuni
care să specifice serviciile auxiliare de tip bancar vizate, organizarea
structurală a relațiilor dintre CSD și instituțiile de
credit desemnate și modul în care instituția de credit
respectivă intenționează să îndeplinească
cerințele prudențiale prevăzute la articolul 57 alineatele (1),
(3) și (4).
3.
Autoritatea competentă aplică procedura
prevăzută la articolul 15 alineatele (3) și (6).
4.
Autoritatea competentă, înainte de a acorda
CSD-ului autorizația, consultă următoarele autorități:
(a)
Autoritatea relevantă menționată la
articolul 11 alineatul (1) litera (a), pentru a stabili dacă furnizarea
serviciilor vizate de către instituția de credit desemnată
afectează funcționarea sistemului de decontare a instrumentelor
financiare gestionat de CSD-ul solicitant;
(b)
Autoritatea competentă menționată la
articolul 58 alineatul (1), pentru a stabili dacă instituțiile de
credit au capacitatea de a îndeplini cerințele prudențiale
prevăzute la articolul 57.
5.
AEVMP elaborează, în consultare cu membrii
SEBC, proiecte de standarde tehnice de reglementare care să precizeze
informațiile pe care CSD-urile solicitante trebuie să le furnizeze
autorității competente.
AEVMP prezintă Comisiei aceste proiecte de
standarde tehnice de reglementare în termen de șase luni de la data
intrării în vigoare a prezentului regulament.
Se deleagă Comisiei competența de a
adopta standardele tehnice de reglementare menționate la primul paragraf,
în conformitate cu procedura prevăzută la articolele 10-14 din
Regulamentul (UE) nr. 1095/2010.
6.
AEVMP elaborează, în consultare cu membrii
SEBC, proiecte de standarde tehnice de punere în aplicare care să
stabilească formulare standard, modele și proceduri pentru
consultarea autorităților menționate la alineatul (4) înainte de
acordarea autorizației.
AEVMP prezintă Comisiei aceste proiecte de
standarde tehnice de punere în aplicare în termen de șase luni de la data
intrării în vigoare a prezentului regulament.
Se conferă Comisiei competența de a
adopta standardele tehnice de punere în aplicare menționate la primul
paragraf, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 15 din
Regulamentul (UE) nr. 1095/2010.
Articolul 54
Extinderea serviciilor auxiliare de tip bancar
1.
În cazul în care un CSD intenționează
să extindă serviciile auxiliare de tip bancar pentru care
desemnează o instituție de credit, acesta trebuie să depună
o cerere de extindere la autoritatea competentă din statul membru în care
este stabilit CSD-ul.
2.
Cererea de extindere se supune procedurii
prevăzute la articolul 53.
Articolul 55
Retragerea autorizației
1.
Autoritatea competentă din statul membru în
care este stabilit CSD-ul retrage autorizația în oricare dintre
următoarele situații:
(a)
când CSD-ul nu folosește autorizația timp
de 12 luni, renunță în mod explicit la autorizație sau când
instituția de credit desemnată nu a prestat niciun serviciu și
nu a desfășurat nicio activitate în ultimele șase luni;
(b)
când un CSD a obținut autorizația prin
declarații false sau alte mijloace ilicite;
(c)
când CSD-ul și instituția de credit
desemnată nu mai îndeplinesc condițiile în care a fost acordată
autorizația și nu au luat măsurile corective solicitate de
autoritatea competentă în intervalul de timp stabilit;
(d)
când CSD-ul și instituția de credit
desemnată încalcă grav și repetat cerințele prevăzute
în prezentul regulament.
2.
Înainte de retragerea autorizației,
autoritatea competentă consultă autoritățile relevante
prevăzute la articolul 11 alineatul (1) litera (a) și
autoritățile menționate la articolul 58 alineatul (1) cu privire
la necesitatea retragerii autorizației, cu excepția cazului în care o
astfel de decizie este necesară de urgență.
3.
AEVMP, orice autoritate relevantă
prevăzută la articolul 11 alineatul (1) litera (a) și orice
autoritate menționată la articolul 58 alineatul (1) poate solicita în
orice moment autorității competente din statul membru în care este
stabilit CSD-ul să examineze dacă CSD-ul și instituția de
credit desemnată îndeplinesc în continuare condițiile în baza
cărora a fost acordată autorizația.
4.
Autoritatea competentă poate limita retragerea
la un anumit serviciu, o anumită activitate sau un anumit instrument
financiar.
Articolul 56
Registrul CSD-ului
1.
Deciziile luate de autoritățile
competente în temeiul articolelor 52, 54 și 55 se notifică AEVMP.
2.
AEVMP introduce informațiile de mai jos în
lista pe care trebuie să o publice pe site-ul său web specific, în
conformitate cu articolul 19 alineatul (3):
(a)
denumirea fiecărui CSD care a făcut
obiectul unei decizii adoptate în conformitate cu articolele 52, 54 și 55;

(b)
numele fiecărei instituții de credit
desemnate;
(c)
lista serviciilor auxiliare de tip bancar pe care o
instituție de credit desemnată este autorizată să le
furnizeze participanților la CSD.
3.
Autoritățile competente informează
AEVMP cu privire la instituțiile care furnizează servicii auxiliare
de tip bancar în conformitate cu cerințele legislației
naționale, în termen de 90 de zile de la intrarea în vigoare a prezentului
regulament.
Articolul 57
Cerințe prudențiale aplicabile instituțiilor de credit desemnate
să furnizeze servicii auxiliare de tip bancar
1.
Instituțiile de credit desemnate să
furnizeze servicii auxiliare de tip bancar trebuie să furnizeze serviciile
prevăzute la secțiunea C din anexă, care fac obiectul
autorizației.
2.
Instituțiile de credit desemnate să
furnizeze servicii auxiliare de tip bancar trebuie să respecte orice
legislație prezentă sau viitoare aplicabilă instituțiilor
de credit.
3.
Instituțiile de credit desemnate să
furnizeze servicii auxiliare de tip bancar trebuie să îndeplinească
următoarele cerințe prudențiale specifice riscurilor de credit
legate de aceste servicii, pentru fiecare sistem de decontare a instrumentelor
financiare:
(a)
să stabilească un cadru robust pentru
gestionarea riscurilor de credit corespunzătoare;
(b)
să identifice sursele riscurilor de credit,
să măsoare și monitorizeze în mod frecvent și regulat
expunerile la riscul de credit corespunzătoare și să utilizeze
instrumente adecvate de gestionare a riscurilor pentru a controla aceste
riscuri;
(c)
să acopere pe deplin expunerile la riscul de
credit corespunzătoare față de debitorii individuali, utilizând
garanții și alte resurse financiare echivalente;
(d)
în cazul în care, pentru gestionarea riscului de
credit corespunzător, sunt necesare garanții, instituțiile de
credit să accepte numai garanții cu risc de credit, de lichiditate
și de piață scăzut;
(e)
să stabilească și să aplice
marje (haircuts) și limite de concentrare prudente pentru valoarea
garanțiilor constituite pentru acoperirea expunerilor la riscul de credit
menționate la litera (c);
(f)
să adopte instrumente cu forță
juridică obligatorie pentru a permite vânzarea sau constituirea
rapidă a garanțiilor, în special în cazul garanțiilor
transfrontaliere;
(g)
să stabilească limite pentru expunerile
la riscul de credit corespunzătoare;
(h)
să analizeze și să planifice modul
de abordare a eventualelor expuneri reziduale la riscul de credit, să
adopte reguli și proceduri pentru aplicarea acestor planuri;
(i)
să nu furnizeze credit decât
participanților care au conturi de numerar deschise la ele;
(j)
să prevadă o procedură de rambursare
automată a creditului pe durata unei zile (intraday) și
să descurajeze creditul overnight prin intermediul unor dobânzi
penalizatoare disuasive.
4.
Instituțiile de credit desemnate să
furnizeze servicii auxiliare de tip bancar trebuie să îndeplinească
următoarele cerințe prudențiale specifice riscurilor de
lichiditate legate de aceste servicii, pentru fiecare sistem de decontare a
instrumentelor financiare:
(a)
să dispună de un cadru robust de
măsurare, monitorizare și gestionare a riscurilor lor de lichiditate
pentru fiecare monedă a sistemului de decontare a instrumentelor
financiare pentru care acționează ca agent de decontare;
(b)
să monitorizeze în permanență
nivelul activelor lichide pe care le dețin și să calculeze
valoarea activelor lichide disponibile luând în considerare marjele (haircuts)
corespunzătoare ale acestor active;
(c)
să măsoare în permanență
nevoile și riscurile de lichiditate; să efectueze această
măsurare luând în considerare riscul de lichiditate generat de
insolvența celor doi participanți față de care au cele mai
mari expuneri;
(d)
să reducă riscurile de lichiditate
corespunzătoare cu ajutorul resurselor disponibile imediat, cum ar fi
acorduri de prefinanțare și, în lipsa acestora, să încerce
să obțină liniile de credit necesare, sau alte mijloace
similare, pentru a acoperi nevoile de lichiditate corespunzătoare, numai
de la instituții cu un profil de risc și de piață adecvat
și să identifice, să măsoare și să monitorizeze
riscul de lichiditate pe care îl generează aceste instituții;
(e)
să stabilească și să aplice
limite de concentrare adecvate pentru fiecare dintre furnizorii de
lichidități corespunzători, inclusiv întreprinderea-mamă
și filialele;
(f)
să determine și să verifice
dacă resursele aferente sunt suficiente, prin simulări de criză
regulate și riguroase;
(g)
să analizeze și să planifice modul
de abordare a eventualelor lipse de lichidități neacoperite și
să adopte reguli și proceduri pentru aplicarea acestor planuri;
(h)
să își bazeze serviciile de credit pe
durata unei zile (intraday) pe resurse care sunt proporționale
și au cel puțin scadențe similare, compuse din capital, depozite
în numerar și acorduri de împrumut;
(i)
să depună soldurile de numerar
corespunzătoare în conturi speciale deschise la bănci centrale,
atunci când această opțiune este practică și
disponibilă;
(j)
să se asigure că pot reutiliza, cu
consimțământul în cunoștință de cauză al
clientului, garanția care le-a fost furnizată de un client în
insolvență.
5.
ABE elaborează, în consultare cu AEVMP și
membrii SEBC, proiecte de standarde tehnice de reglementare care să
precizeze următoarele:
(a)
frecvența de utilizare a cadrului de
măsurare și monitorizare a expunerii la riscul de credit
menționat la alineatul (3) litera (b), precum și tipurile de
instrumente de gestionare a riscurilor care vor fi utilizate pentru a controla
riscurile rezultate din aceste expuneri;
(b)
ce constituie resurse financiare echivalente în
sensul alineatului (3) litera (c);
(c)
tipul de garanții care pot fi considerate ca
având risc de credit, de lichiditate și de piață scăzut, în
sensul alineatului (3) litera (d);
(d)
ce constituie marja adecvată (haircuts)
în sensul alineatului (3) litera (e) și al alineatului (4) litera (b);
(e)
limitele de concentrare pentru valoarea
garanțiilor, menționate la alineatul (3) litera (e), pentru
expunerile la riscul de credit menționate la alineatul (3) litera (g)
și pentru furnizorii de lichidități menționați la
alineatul (4) litera (e);
(f)
ce constituie dobânzi penalizatoare disuasive în
sensul alineatului (3) litera (j);
(g)
detaliile cadrului de monitorizare menționat
la alineatul (4) litera (b), precum și metodologia pentru calcularea
valorii activelor lichide disponibile în sensul alineatului (4) litera (b)
și pentru măsurarea nevoilor de lichiditate și a riscurilor
menționate la alineatul (4) litera (c);
(h)
ce constituie resurse disponibile imediat și
un profil de risc și de piață adecvat în sensul alineatului (4)
litera (d);
(i)
frecvența, tipul și orizonturile de timp
ale simulărilor de criză în sensul alineatului (4) litera (f);
(j)
criteriile prin care se evaluează dacă
opțiunea de a depune solduri de numerar în conturi deschise la bănci
centrale, în sensul alineatului (4) litera (i), este practică și
disponibilă.
ABE prezintă Comisiei aceste proiecte de
standarde tehnice de reglementare în termen de șase luni de la data
intrării în vigoare a prezentului regulament.
Se deleagă Comisiei competența de a
adopta standardele tehnice de reglementare menționate la primul paragraf,
în conformitate cu procedura prevăzută la articolele 10-14 din
Regulamentul (UE) nr. 1093/2010.
Articolul 58
Supravegherea instituțiilor de credit desemnate să furnizeze servicii
auxiliare de tip bancar
1.
Autoritatea competentă menționată în
Directiva 2006/48/CE este responsabilă cu autorizarea și
supravegherea, în conformitate cu condițiile prevăzute în directiva
respectivă, a instituțiilor de credit desemnate să furnizeze
servicii auxiliare de tip bancar, inclusiv în ceea ce privește respectarea
de către acestea a articolului 57 alineatele (3) și (4) din prezentul
regulament.
2.
Autoritatea competentă menționată la
articolul 9, consultându-se cu autoritatea competentă menționată
la alineatul (1), examinează și evaluează cel puțin o
dată pe an dacă instituțiile de credit desemnate respectă
articolul 57 alineatul (1) și dacă toate acordurile necesare între
instituțiile de credit desemnate și CSD le permit acestora să
își îndeplinească obligațiile prevăzute în prezentul
regulament.
3.
În vederea protejării participanților la
sistemele de decontare a instrumentelor financiare pe care le gestionează,
CSD-urile se asigură că instituția de credit pe care o
desemnează le oferă acces la toate informațiile necesare în
sensul prezentului regulament și raportează orice încălcări
ale acestuia autorităților competente menționate la alineatul
(1) și la articolul 9.
4.
Pentru a asigura, în cadrul Uniunii, o supraveghere
coerentă, efectivă și eficientă a instituțiilor de
credit desemnate să furnizeze servicii auxiliare de tip bancar, ABE, în
urma consultării AEVMP și a membrilor SEBC, poate emite
orientări adresate autorităților competente în conformitate cu
articolul 16 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010.
Titlul V
Sancțiuni
Articolul 59
Sancțiuni și măsuri administrative
1.
Statele membre stabilesc normele privind
măsurile și sancțiunile administrative aplicabile în
circumstanțele definite la articolul 60 persoanelor responsabile de
încălcări ale prevederilor prezentului regulament și iau toate
măsurile necesare pentru a se asigura că aceste măsuri și
sancțiuni sunt puse în aplicare. Sancțiunile și măsurile
trebuie să fie eficace, proporționale și disuasive.
În termen de 24 de luni de la intrarea în vigoare
a prezentului regulament, statele membre transmit Comisiei și AEVMP
normele menționate la primul paragraf. Statele membre informează
fără întârziere Comisia și AEVMP cu privire la orice
modificări ulterioare ale acestora.
2.
Autoritățile competente trebuie să
poată aplica sancțiuni și măsuri administrative CSD-urilor,
instituțiilor de credit desemnate, membrilor organismelor de conducere ale
acestora și oricăror alte persoane care controlează efectiv
activitatea lor, precum și oricărei alte persoane juridice sau fizice
care este răspunzătoare de o încălcare.
3.
În exercitarea competențelor de
sancționare în circumstanțele definite la articolul 60,
autoritățile competente cooperează strâns pentru a se asigura
că sancțiunile și măsurile administrative conduc la
obținerea rezultatelor vizate de prezentul regulament și își
coordonează acțiunile pentru a evita situațiile de dublare sau
de suprapunere în aplicarea sancțiunilor și măsurilor
administrative în cazurile transfrontaliere în conformitate cu articolul 12.
Articolul 60
Competențe de sancționare
1.
Prezentul articol se aplică următoarelor
dispoziții din prezentul regulament:
(a)
furnizarea serviciilor prevăzute în
secțiunile A, B și C din anexă, cu încălcarea articolele
14, 23 și 52;
(b)
obținerea autorizațiilor prevăzute
la articolele 14 și 52 prin declarații false sau prin orice alte
mijloace ilicite, astfel cum se prevede la articolul 18 alineatul (1) litera
(b) și articolul 55 alineatul (1) litera (b);
(c)
nedeținerea de către CSD-uri a
capitalului necesar, încălcând articolul 44 alineatul (1);
(d)
nerespectarea de către CSD-uri a
cerințelor organizatorice, încălcând articolele 24 - 28;
(e)
nerespectarea de către CSD-uri a normelor de
conduită, încălcând articolele 29 - 32;
(f)
nerespectarea de către CSD-uri a
cerințelor aplicabile serviciilor specifice CSD-urilor, încălcând
articolele 34 - 38;
(g)
nerespectarea de către CSD-uri a cerințelor
prudențiale, încălcând articolele 40 - 44;
(h)
nerespectarea de către CSD-uri a
cerințelor aplicabile conexiunilor dintre CSD-uri, încălcând
articolul 45;
(i)
refuzul abuziv al CSD-urilor de a acorda diverse
tipuri de acces, încălcând articolele 47 - 51;
(j)
nerespectarea de către instituțiile de
credit desemnate a cerințelor prudențiale specifice legate de
riscurile de credit, încălcând articolul 57 alineatul (3);
(k)
nerespectarea de către instituțiile de
credit desemnate a cerințelor prudențiale specifice legate de
riscurile de lichiditate, încălcând articolul 57 alineatul (4);
2.
Fără a aduce atingere competențelor
de supraveghere ale autorităților competente, în cazul unei
încălcări prevăzute la alineatul (1), autoritățile
competente au, în conformitate cu legislația națională,
competența de a aplica cel puțin următoarele sancțiuni
și măsuri administrative:
(a)
o declarație publică în care se
indică persoana responsabilă de încălcare și natura
încălcării;
(b)
un ordin prin care se solicită persoanei
responsabile de încălcare să pună capăt respectivului
comportament și să se abțină de la repetarea acestuia;
(c)
retragerea autorizațiilor acordate în temeiul
articolelor 14 și 52, în conformitate cu articolele 18 și 55;
(d)
destituirea membrilor organismelor de conducere ale
instituțiilor responsabile de o încălcare;
(e)
sancțiuni pecuniare administrative în cuantum
de până la două ori valoarea profitului obținut ca rezultat al
unei încălcări, atunci când valoarea respectivă poate fi
stabilită;
(f)
în cazul persoanelor fizice, sancțiuni pecuniare
administrative de până la 5 milioane EUR sau până la 10 % din
venitul anual total obținut de persoana respectivă în anul
calendaristic precedent;
(g)
în cazul persoanelor juridice, sancțiuni
pecuniare administrative de până la 10 % din cifra de afaceri anuală
totală obținută de persoana respectivă în exercițiul
financiar precedent; în cazul în care întreprinderea este o filială a unei
întreprinderi-mamă, cifra de afaceri anuală totală
relevantă este cifra de afaceri anuală totală rezultată din
conturile consolidate ale întreprinderii-mamă principale a grupului din
exercițiul financiar precedent.
3.
Autoritățile competente pot avea și
alte competențe de sancționare, pe lângă cele menționate la
alineatul (2), și pot prevedea un nivel mai ridicat al sancțiunilor
pecuniare administrative decât cel stabilit la respectivul alineat.
4.
Fiecare sancțiune sau măsură
administrativă aplicată pentru încălcarea prezentului regulament
se publică în cel mai scurt timp, incluzând cel puțin informații
privind tipul și natura încălcării și identitatea
persoanelor responsabile, exceptând situația în care publicarea ar
periclita grav stabilitatea piețelor financiare. Dacă publicarea ar
cauza părților implicate prejudicii disproporționate,
autoritățile competente publică în mod anonim măsurile
și sancțiunile.
Publicarea sancțiunilor se efectuează cu
respectarea drepturilor fundamentale prevăzute în Carta drepturilor
fundamentale a Uniunii Europene, în special dreptul la respectarea vieții
private și de familie și dreptul la protecția datelor cu
caracter personal.
Articolul 61
Aplicarea efectivă a sancțiunilor
1.
Pentru a determina tipul și nivelul
sancțiunilor sau măsurilor administrative, autoritățile
competente iau în considerare următoarele criterii:
(a)
gravitatea și durata încălcării;
(b)
gradul de răspundere al persoanei
responsabile;
(c)
mărimea și puterea economică a
persoanei responsabile, indicată de cifra de afaceri totală a
persoanei juridice responsabile sau de venitul anual al persoanei fizice
responsabile;
(d)
valoarea profiturilor acumulate, a pierderilor
evitate de către persoana responsabilă sau a pierderilor suferite de
terți ca urmare a încălcării, în măsura în care acestea pot
fi calculate;
(e)
măsura în care persoana responsabilă
cooperează cu autoritatea competentă, fără a aduce atingere
necesității de a reține profitul obținut sau valoarea
pierderilor evitate de persoana respectivă;
(f)
încălcări comise anterior de persoana
responsabilă.
2.
Autoritățile competente pot ține
cont și de alți factori, dacă acești factori sunt
prevăzuți de legislația națională.
Articolul 62
Raportarea încălcărilor
1.
Statele membre instituie mecanisme eficiente prin
care să se încurajeze raportarea încălcărilor prezentului
regulament la autoritățile competente.
2.
Mecanismele menționate la alineatul (1) includ
cel puțin:
(a)
proceduri specifice pentru primirea rapoartelor
privind încălcările și desfășurarea de anchete;
(b)
protecție adecvată pentru persoanele care
raportează încălcări potențiale sau efective;
(c)
protecția datelor cu caracter personal, atât
ale persoanei care raportează încălcări potențiale sau
efective, cât și ale persoanei incriminate în conformitate cu principiile
stabilite în Directiva 95/46/CE;
(d)
o procedură adecvată prin care să se
garanteze dreptul la apărare al persoanei acuzate și dreptul acesteia
de a fi audiată înainte de adoptarea unei decizii finale care
privește persoana respectivă, precum și dreptul la o cale de
atac eficientă în instanță împotriva oricărei decizii sau
măsuri care o privește.
Titlul VI
Acte delegate, dispoziții tranzitorii, modificarea Directivei 98/26/CE
și dispoziții finale
Articolul 63
Delegarea competențelor
Comisia este împuternicită să adopte acte
delegate în conformitate cu articolul 64 în ceea ce privește articolul 2
alineatul (2), articolul 22 alineatul (6), articolul 23 alineatele (1) și
(4), articolul 30 alineatele (1) și (3), articolul 37 alineatul (1),
articolul 50 alineatele (1), (2) și (3), articolul 51 alineatele (2)
și (3).
Articolul 64
Exercitarea delegării
1.
Competența de a adopta acte delegate
conferită Comisiei este supusă condițiilor prevăzute în
prezentul articol.
2.
Delegarea competenței menționate la
articolul 63 se acordă pe durată nedeterminată, începând de la
data intrării în vigoare a prezentului regulament.
3.
Delegarea competenței menționate la
articolul 63 poate fi revocată oricând de Parlamentul European sau de
Consiliu. O decizie de revocare pune capăt delegării competenței
specificate în decizia respectivă. Aceasta intră în vigoare în ziua
următoare publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene sau
la o dată ulterioară specificată. Ea nu aduce atingere
valabilității actelor delegate aflate deja în vigoare.
4.
De îndată ce adoptă un act delegat,
Comisia îl notifică simultan Parlamentului European și Consiliului.
5.
Un act delegat adoptat în temeiul articolului 63
intră în vigoare numai în cazul în care nici Parlamentul European și
nici Consiliul nu au formulat obiecțiuni în termen de două luni de la
notificarea acestuia către Parlamentul European și Consiliu sau în
cazul în care, înaintea expirării termenului respectiv, Parlamentul
European și Consiliul au informat Comisia că nu vor formula
obiecțiuni. Termenul în cauză se prelungește cu două luni
la inițiativa Parlamentului European sau a Consiliului.
Articolul 65
Competențe de punere în aplicare
Comisia este împuternicită să adopte
acte de punere în aplicare în temeiul articolului 23 alineatul (6) și al
articolului 52 alineatul (2) al treilea paragraf. Actele respective de punere
în aplicare se adoptă în conformitate cu procedura de examinare
menționată la articolul 66 alineatul (2).
Articolul 66
Procedura comitetului
1.
Comisia este asistată de Comitetul european
pentru instrumente financiare, instituit prin Decizia 2001/528/CE a Comisiei[25]. Comitetul respectiv este un
comitet în sensul Regulamentului (UE) nr. 182/2011.
2.
Articolul 5 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011 se
aplică atunci când Comisia își exercită competențele de
executare conferite prin prezentul regulament.
Articolul 67
Dispoziții tranzitorii
1.
Instituțiile care au fost notificate
către AEVMP și CSD-uri în conformitate cu condițiile
prevăzute la articolul 19 alineatul (4) solicită toate
autorizațiile necesare în sensul prezentului regulament în termen de doi
ani de la data intrării în vigoare a acestuia.
2.
În termen de doi ani de la data intrării în
vigoare a prezentului regulament, un CSD stabilit într-o țară
terță solicită autorizarea din partea autorității
competente a statului membru în care CSD-ul prestează servicii, în cazul
în care intenționează să furnizeze servicii în baza articolului
14, sau solicită recunoașterea din partea AEVMP, în cazul în care
intenționează să furnizeze servicii în baza articolului 23.
3.
În cazul în care, la data intrării în vigoare
a prezentului regulament, un CSD stabilit într-o țară terță
prestează deja servicii într-un stat membru în conformitate cu
legislația națională a statului membru respectiv, CSD-ului în
cauză i se permite să continue prestarea serviciilor până în
momentul în care autorizația menționată la articolul 14 sau recunoașterea
menționată la articolul 23 este acordată sau respinsă.
4.
Conexiunile dintre un CSD stabilit într-o
țară terță și CSD-urile autorizate în statele membre
sunt acceptate până în momentul în care autorizația
menționată la articolul 14 sau recunoașterea menționată
la articolul 23 este acordată sau respinsă.
Articolul 68
Modificarea Directivei 98/26/CE
1.
A treia liniuță de la articolul 2 litera
(a) primul paragraf din Directiva 98/26/CE se înlocuiește cu
următorul text:
"-       desemnat ca sistem, fără a
aduce atingere altor condiții mai stricte cu aplicare generală
stabilite de legislația națională, și notificat
Autorității europene pentru instrumente financiare și piețe
de către statul membru a cărui lege este aplicabilă, după
ce statul membru se asigură că normele care reglementează
sistemul sunt corespunzătoare.”
2.
În termen de șase luni de la intrarea în
vigoare a prezentului regulament, statele membre adoptă, publică
și comunică Comisiei măsurile necesare pentru a se conforma
prevederilor de la alineatul (1).
Articolul 69
Rapoarte și revizuire
1.
AEVMP, în cooperare cu ABE și
autoritățile menționate la articolele 9 și 11, transmite
Comisiei rapoarte anuale cuprinzând evaluări ale tendințelor, ale
riscurilor potențiale și ale vulnerabilităților, precum
și, acolo unde este cazul, recomandări de măsuri preventive sau
corective pentru piețele de servicii care fac obiectul prezentului
regulament. Raportul în cauză cuprinde cel puțin:
(a)
O evaluare a eficienței decontării în
cazul tranzacțiilor interne și transfrontaliere pentru fiecare stat
membru, pe baza numărului și a volumului de cazuri de neexecutare a
decontării, a valorii penalităților menționate la articolul
7 alineatul(4), a numărului și volumului de tranzacții de
cumpărare impusă menționate la articolul 7 alineatul (4) și
a oricăror alte criterii relevante;
(b)
O evaluare pentru cuantificarea decontărilor
care nu au loc în sistemele de decontare a instrumentelor financiare gestionate
de CSD-uri, pe baza numărului și a volumului de tranzacții
și a oricăror alte criterii relevante;
(c)
O evaluare privind furnizarea transfrontalieră
a serviciilor care fac obiectul prezentului regulament, pe baza numărului
și a tipurilor de conexiuni dintre CSD-uri, a numărului de
participanți străini la sistemele de decontare a instrumentelor
financiare gestionate de CSD-uri, a numărului și volumului de
tranzacții în care sunt implicați astfel de participanți, a
numărului de emitenți străini care își înregistrează
instrumentele financiare într-un CSD în conformitate cu articolul 47 și a
oricăror alte criterii relevante.
2.
Rapoartele menționate la alineatul (1), care
acoperă un an calendaristic, se transmit Comisiei înainte de data de 30
aprilie din anul calendaristic următor.
Articolul 70
Intrare
în vigoare și aplicare
1.
Prezentul regulament intră în vigoare în a
douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii
Europene.
2.
Articolul 5 se aplică de la 1 ianuarie 2015.
3.
Articolul 3 alineatul (1) se aplică de la 1
ianuarie 2020.
Prezentul
regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică
direct în toate statele membre.
Adoptată la Bruxelles, 7.3.2012.
Pentru Parlamentul European                                                     Pentru
Consiliu
Președintele                                                                                Președintele

ANEXĂ
Lista
serviciilor
Secțiunea
A
Servicii de bază furnizate de depozitarii centrali de instrumente
financiare
1.
înregistrarea inițială a instrumentelor
financiare într-un sistem de înscriere în cont („serviciu notarial”);
2.
administrarea conturilor de instrumente financiare
la nivelul cel mai înalt („serviciu de administrare centralizată”);
3.
gestionarea unui sistem de decontare a
instrumentelor financiare („serviciu de decontare”).
Secțiunea
B
Servicii auxiliare de tip nebancar furnizate de depozitarii centrali de
instrumente financiare
Servicii furnizate de CSD-uri, care contribuie
la creșterea siguranței, a eficienței și a
transparenței piețelor de instrumente financiare, inclusiv:
1.
Servicii legate de serviciul de decontare, cum ar
fi:
(a)
organizarea, în calitate de agent, a unui mecanism
de împrumut de instrumente financiare între participanții la un sistem de
decontare a instrumentelor financiare;
(b)
punerea la dispoziție, în calitate de agent, a
unui sistem de gestionare a garanțiilor pentru participanții la un
sistem de decontare a instrumentelor financiare;
(c)
punerea în corespondență a
decontărilor, transmiterea ordinelor, confirmarea tranzacțiilor, verificarea
tranzacțiilor.
2.
Servicii legate de serviciul notarial și
serviciul de administrare centralizată, cum ar fi:
(a)
servicii legate de registrele de acționari;
(b)
inițierea prelucrării operațiunilor
corporative care determină modificarea nivelului capitalului social (corporate
actions), inclusiv în ceea ce privește impozitele, adunările
generale și serviciile de informare;
(c)
servicii legate de o emisiune nouă, inclusiv
alocarea și gestionarea codurilor ISIN și a altor coduri similare;
(d)
transmiterea și prelucrarea ordinelor,
perceperea și prelucrarea comisioanelor și raportări conexe;
3.
Administrarea conturilor de instrumente financiare
în cadrul unui serviciu de decontare, a unui serviciu de gestionare a
garanțiilor și a altor servicii auxiliare.
4.
Orice alte servicii, cum ar fi:
(a)
furnizarea, în calitate de agent, a unor servicii
generale de gestionare a garanțiilor;
(b)
furnizarea de rapoarte reglementare;
(c)
furnizarea de date și statistici serviciilor
economice și statistice competente;
(d)
(zzzz)    furnizarea de servicii IT.
Secțiunea
C
Servicii auxiliare de tip bancar
1.
Servicii de tip bancar pentru participanții la
un sistem de decontare a instrumentelor financiare, legate de serviciul de
decontare, cum ar fi:
(a)
deschiderea de conturi de numerar;
(b)
acceptarea de depozite în numerar;
(c)
deschiderea de linii de credit;
(d)
împrumutul de instrumente financiare.
2.
Servicii de tip bancar legate de serviciile de
bază sau de alte servicii auxiliare enumerate în secțiunile A și
B, cum ar fi:
(a)
deschiderea de conturi de numerar pentru titularii
de conturi de instrumente financiare și primirea de depozite în numerar de
la aceștia;
(b)
împrumutul de instrumente financiare către
titularii de conturi de instrumente financiare;
(c)
servicii de tip bancar de facilitare a
prelucrării operațiunilor corporative care determină modificarea
nivelului capitalului social, cum ar fi:
–
(i)            prefinanțarea veniturilor
și a primelor de rambursare;
–
(ii)           prefinanțarea cererilor de
rambursare a impozitelor.
ANEXĂ
FIȘĂ
FINANCIARĂ LEGISLATIVĂ
1.           CADRUL PROPUNERII/INIȚIATIVEI
              1.1.    Titlul propunerii/inițiativei
              1.2.    Domeniu
sau domenii de politică vizate în structura ABM/ABB
              1.3.    Natura
propunerii/inițiativei
              1.4.    Obiectiv(e)

              1.5.    Motivele
propunerii/inițiativei
              1.6.    Durata
și impactul financiar
              1.7.    Metoda
sau metodele de gestionare preconizate
2.           MĂSURI DE GESTIONARE
              2.1.    Dispoziții
în materie de monitorizare și raportare
              2.2.    Sistemul
de gestionare și control
              2.3.    Măsurile
de prevenire a fraudelor și a neregulilor
3.           IMPACTUL FINANCIAR ESTIMAT AL
PROPUNERII/INIȚIATIVEI
              3.1.    Rubrica
(rubricile) din cadrul financiar multianual și linia sau liniile bugetare
de cheltuieli afectate
              3.2.    Impactul
estimat asupra cheltuielilor
              3.2.1. Sinteza impactului
estimat asupra cheltuielilor
              3.2.2. Impactul estimat
asupra creditelor operaționale
              3.2.3. Impactul estimat
asupra creditelor cu caracter administrativ
              3.2.4. Compatibilitatea cu
cadrul financiar multianual actual
              3.2.5. Participarea
terților la finanțare
              3.3.    Impactul estimat asupra
veniturilor
FIȘĂ
FINANCIARĂ LEGISLATIVĂ

1.
CADRUL PROPUNERII/INIȚIATIVEI
1.1.
Titlul propunerii/inițiativei

Regulament
al Parlamentului European și al Consiliului privind
îmbunătățirea decontării instrumentelor financiare în
Uniunea Europeană și depozitarii centrali de instrumente financiare
(Central Securities Depositories - CSD) și de modificare a Directivei
98/26/CE

1.2.
Domeniu sau domenii de politică vizate în
structura ABM/ABB[26]

Piața
internă - piețe financiare

1.3.
Natura propunerii/inițiativei

ý Propunere/inițiativă
care se referă la o acțiune nouă
¨ Propunere/inițiativă
care se referă la o acțiune nouă ca urmare a unui
proiect-pilot/a unei acțiuni pregătitoare[27]
¨ Propunere/inițiativă care se
referă la prelungirea unei acțiuni existente
¨ Propunere/inițiativă
care se referă la o acțiune reorientată spre o acțiune
nouă

1.4.
Obiective
1.4.1.
Obiectiv sau obiective strategice multianuale ale
Comisiei vizate de propunere/inițiativă

Creșterea
siguranței și a eficienței piețelor financiare;
impulsionarea pieței interne de servicii financiare

1.4.2.
Obiectiv sau obiective specifice și activitate
sau activități ABM/ABB vizate

 Obiective specifice: În lumina obiectivelor generale expuse mai sus, sunt vizate următoarele obiective specifice: ·      creșterea siguranței decontărilor transfrontaliere ·      creșterea eficienței decontărilor transfrontaliere ·      asigurarea unor condiții de concurență echitabile pentru serviciile specifice CSD-urilor

1.4.3.
Rezultat(e) și impact preconizate

A se preciza efectele
pe care propunerea/inițiativa ar trebui să le aibă asupra
beneficiarilor vizați/populației vizate.
 Propunerea urmărește: ·      creșterea siguranței și a eficienței decontărilor prin armonizarea perioadelor de decontare și măsuri care să conducă la emiterea majorității valorilor mobiliare prin înscriere în cont ·      îmbunătățirea disciplinei în materie de decontare prin crearea unui cadru adecvat și armonizat pentru prevenirea și soluționarea cazurilor de neexecutare a decontării ·      reglementarea adecvată a tuturor CSD-urilor care desfășoară activități în UE ·      asigurarea uniformității cerințelor aplicabile CSD-urilor și coordonarea între autoritățile naționale de reglementare în ceea ce privește supravegherea ·      reducerea costurilor pe care investitorii le suportă pentru decontările transfrontaliere ·      diversificarea opțiunilor pe care le au la dispoziție emitenții și investitorii prin creșterea accesului la CSD-uri ·      asigurarea unor condiții de concurență mai echitabile pentru serviciile specifice CSD-urilor, ceea ce ar putea conduce la o calitate mai ridicată și la comisioane mai mici ale serviciilor specifice CSD-urilor adresate emitenților și investitorilor

1.4.4.
Indicatori de rezultat și de impact

A se preciza
indicatorii care permit monitorizarea implementării
propunerii/inițiativei.
 ·      Un raport de evaluare a eficienței decontării pentru fiecare piață UE. Indicatorii ar putea include numărul și volumul cazurilor de neexecutare a decontării (diferențiate între tranzacțiile interne și cele transfrontaliere), volumul penalităților aplicate CSD-urilor, numărul procedurilor de cumpărare impusă (buy-in) și numărul cazurilor de suspendare a calității de membru în urma cazurilor sistematice de neexecutare a decontării ·      Un raport din care să reiasă volumul cererilor înregistrate pe piață (market claims), care să permită să se evalueze dacă armonizarea perioadelor de decontare a condus la creșterea eficienței operațiunilor corporative care determină modificarea nivelului capitalului social ·      Un raport din care să reiasă gradul de internalizare a decontării de către custozi din afara sistemelor de decontare a instrumentelor financiare gestionate de CSD-uri. Aceste informații sunt importante pentru a aprecia riscul sistemic și a decide dacă este necesară intervenția UE în această privință. ·      Un raport din care să reiasă dacă activitatea transfrontalieră este în creștere. Printre indicatori se pot număra numărul de conexiuni între CSD-uri, numărul de participanți străini la CSD-uri, volumul de tranzacții cu participanți străini și numărul emitenților care au acces la CSD-uri străine. ·      Un raport în care să se analizeze prețurile practicate în UE pentru serviciile de bază ale CSD-urilor, cum ar fi decontarea și custodia pentru tranzacțiile interne și transfrontaliere ·      Un sondaj în rândul CSD-urilor, al emitenților și al altor infrastructuri de piață prin care să se evalueze dacă măsurile luate au eliminat barierele de acces sau dacă există încă obstacole (de natură practică sau juridică).

1.5.
Motivele propunerii/inițiativei
1.5.1.
Cerințe de îndeplinit pe termen scurt sau lung

 Aplicarea regulamentului în statele membre va avea următoarele efecte: ·      Perioadele de decontare vor fi armonizate ·      Marea majoritate a valorilor mobiliare vor fi emise prin înscriere în cont ·      Disciplina în materie de decontare va fi consolidată prin crearea unui cadru adecvat și armonizat pentru prevenirea și remedierea cazurilor de neexecutare a decontării ·      Toate CSD-urile care își desfășoară activitatea în UE vor fi reglementate în mod corespunzător, pe baza aceluiași set de cerințe ·      Autorizarea și supravegherea CSD-urilor va fi armonizată, iar coordonarea dintre autoritățile naționale de reglementare va fi îmbunătățită ·      Accesul la CSD-uri (pentru emitenți, alte CSD-uri și alte infrastructuri de piață) și accesul CSD-urilor (la alte CSD-uri și alte infrastructuri de piață) va fi îmbunătățit, iar condițiile de acces vor fi armonizate

1.5.2.
Valoarea adăugată a implicării UE

 ·      Piețele financiare, prin însăși natura lor, au o componentă transfrontalieră, care devine din ce în ce mai puternică. Problemele identificate cu privire la serviciile specifice CSD-urilor, în special cu privire la decontarea în UE, sunt în principal legate de tranzacțiile transfrontaliere. Prin urmare, eficacitatea măsurilor corective puse în aplicare într-un mod autonom și necoordonat de către statele membre ar fi probabil foarte scăzută în context transfrontalier ·      Natura sistemică a CSD-urilor și interconectarea lor tot mai pronunțată în Europa necesită acțiuni coordonate ·      Anumite aspecte conexe sunt acoperite de acquis-ul comunitar existent, în special directiva privind contractele de garanție financiară, directiva privind caracterul definitiv al decontării (SDF), directiva privind piețele instrumentelor financiare (MiFID), directiva privind cerințele de capital (CRD), precum și o posibilă viitoare directivă privind dreptul instrumentelor financiare. Orice nouă propunere ar trebui să se încadreze perfect în ansamblul acestor măsuri ale UE. Acest lucru poate fi realizat cel mai bine printr-un efort comun.

1.5.3.
Lecții învățate din experiențe
anterioare similare

CSD-urile
sunt instituții importante pentru piețele financiare, deoarece asigură
înregistrarea și custodia instrumentelor financiare și
gestionează sistemele care asigură decontarea instrumentelor
financiare, care corespunde livrării efective a instrumentelor financiare
contra numerar. Prin urmare, acestea sunt infrastructuri de piață
importante, alături de locurile de tranzacționare,
contrapărțile centrale (CCP) și registrele centrale de
tranzacții (TR). Locurile de tranzacționare sunt reglementate de
directiva privind piețele instrumentelor financiare (MiFID), în vreme ce
contrapărțile centrale și registrele centrale de tranzacții
vor fi de asemenea reglementate la nivelul UE după ce propunerea de
regulament privind tranzacțiile cu instrumente derivate,
contrapărțile centrale și registrele centrale de tranzacții
va fi aprobată de Parlamentul European și de Consiliu și va
intra în vigoare. MiFID a fost aplicată începând din noiembrie 2007
și a condus la creșterea concurenței dintre locurile de
tranzacționare a instrumentelor financiare și la diversificarea
ofertei pentru investitori în materie de furnizori de servicii și
instrumente financiare disponibile.

1.5.4.
Coerența și posibila sinergie cu alte
instrumente relevante

Anumite
aspecte sunt deja acoperite de legislația existentă a Uniunii. De
exemplu, sistemele de decontare a instrumentelor financiare sunt deja definite
de Directiva 98/26/CE privind caracterul definitiv al decontării în
sistemele de plăți și de decontare a titlurilor de valoare[28], iar Directiva 2004/39/CE
(MiFID) prevede anumite norme care reglementează accesul participanților
pe piață la sistemul de decontare a instrumentelor financiare ales de
aceștia. Alte aspecte sunt incluse în propunerile Comisiei. De exemplu,
propunerea Comisiei privind vânzarea în lipsă (short selling)
și anumite aspecte ale swapurilor pe riscul de credit vizează de
asemenea disciplina în materie de decontare pentru anumite categorii de
instrumente financiare, iar propunerea Comisiei privind tranzacțiile cu
instrumente derivate, contrapărțile centrale și registrele
centrale de tranzacții instituie norme pentru compensare, care este un
proces strâns legat de decontare. Propunerea de regulament este conformă
cu aceste texte ale Uniunii.

1.6.
Durata și impactul financiar

¨ Propunere/inițiativă cu durată
limitată
–
¨  Propunere/inițiativă în vigoare din [ZZ/LL]AAAA până
la [ZZ/LL]AAAA
–
¨  Impact financiar din AAAA până în AAAA
ý Propunere/inițiativă cu durată
nelimitată
–
punere în aplicare cu o perioadă de
creștere în intensitate din 2013 până în 2015,
–
urmată de o perioadă de funcționare
la capacitate maximă.

1.7.
Modalitate sau modalități de gestionare
avute în vedere[29]

¨ Gestionare centralizată directă de către Comisie
¨ Gestionare centralizată
indirectă, prin delegarea sarcinilor de
execuție către:
–
¨  agenții executive
–
ý  organisme instituite de Comunități[30]
–
¨  organisme publice naționale/organisme cu misiune de serviciu
public
–
¨  persoane cărora li se încredințează executarea unor
acțiuni specifice în temeiul titlului V din Tratatul privind Uniunea
Europeană, identificate în actul de bază relevant în sensul
articolului 49 din Regulamentul financiar
¨ Gestionare partajată cu statele membre
¨ Gestionare descentralizată împreună cu țări terțe
¨ Gestionare în comun
cu organizații internaționale (de precizat)
Dacă se
indică mai multe moduri de gestionare, se furnizează detalii
suplimentare în secțiunea „Observații“.
Observații
-

2.
MĂSURI DE GESTIONARE
2.1.
Dispoziții în materie de monitorizare și
raportare

A se preciza
frecvența și condițiile.
Articolul
81 din proiectul de regulament de înființare a Autorității
europene pentru instrumente financiare și piețe (AEVMP) prevede
evaluarea experienței dobândite în urma funcționării AEVMP, în
termen de trei ani de la data la care aceasta și-a început efectiv
activitatea. În acest sens, Comisia va publica un raport general care va fi
înaintat Parlamentului European și Consiliului.

2.2.
Sistemul de gestionare și control
2.2.1.
Riscul sau riscurile identificate

 S-a realizat o evaluare a impactului pentru propunerea de reformare a sistemului de supraveghere financiară în UE, care însoțește proiectele de regulamente de înființare a Autorității bancare europene, a Autorității europene pentru asigurări și pensii ocupaționale și a Autorității europene pentru instrumente financiare și piețe. Resursele suplimentare pentru AEVMP, prevăzute ca urmare a prezentei propuneri, sunt necesare pentru ca AEVMP să își poată exercita competențele și mai ales rolul său în ceea ce privește: ·      asigurarea unui sistem armonizat și îmbunătățit pentru disciplina în materie de decontare, prin asigurarea coerenței la nivelul monitorizării și raportării cazurilor de neexecutare a decontării și prin elaborarea de standarde pentru măsurile de prevenire și remediere a cazurilor de neexecutare a decontării ·      asigurarea armonizării și coordonării normelor aplicabile CSD-urilor prin elaborarea de standarde ·      consolidarea competențelor de reglementare naționale și asigurarea unei aplicări consecvente a acestora prin publicarea de orientări privind cooperarea dintre autorități și prin emiterea de standarde care să precizeze conținutul cererii de autorizare, informațiile care trebuie furnizate autorităților competente și informațiile pe care trebuie să și le transmită autoritățile în scopuri de supraveghere ·      asigurarea coordonării și armonizării condițiilor de acces acordate societăților din țări terțe ·      asigurarea coordonării și armonizării normelor privind accesul la CSD-uri pentru participanți, emitenți și alte CSD-uri și privind accesul între CSD-uri și alte infrastructuri de piață În lipsa acestor resurse, nu s-ar putea asigura o îndeplinire rapidă și eficientă a rolului AEVMP.
2.2.2. Metoda
sau metodele de control preconizate
Sistemele
de gestionare și control prevăzute în regulamentul privind AEVMP se
vor aplica și în cazul rolului care îi revine AEVMP în conformitate cu
prezenta propunere.
Setul
final al indicatorilor de evaluare a performanței AEVMP va fi decis de
Comisie în momentul realizării primei evaluări obligatorii. În cadrul
evaluării finale, rolul indicatorilor cantitativi va fi la fel de
important ca și dovezile calitative acumulate în timpul
consultărilor. Evaluarea va fi repetată o dată la trei ani.

2.3.
Măsurile de prevenire a fraudelor și a
neregulilor

A se specifica
măsurile de prevenire și de protecție existente sau preconizate.
În
scopul combaterii fraudei, a corupției și a altor
activități ilegale, dispozițiile Regulamentului (CE) nr.
1073/1999 al Parlamentului European și al Consiliului din
25 mai 1999 privind investigațiile efectuate de Oficiul European
Antifraudă (OLAF) se aplică AEVMP fără nicio
restricție.
AEVMP
aderă la Acordul interinstituțional din 25 mai 1999 încheiat între
Parlamentul European, Consiliul Uniunii Europene și Comisia
Comunităților Europene privind anchetele interne efectuate de Oficiul
European de Luptă Antifraudă (OLAF) și adoptă
fără întârziere dispoziții corespunzătoare aplicabile
tuturor angajaților AEVMP.
Deciziile
de finanțare, acordurile și instrumentele de punere în aplicare
rezultate din acestea stipulează clar că OLAF și Curtea de
Conturi pot să desfășoare, dacă este necesar,
verificări la fața locului în cazul beneficiarilor sumelor de bani
plătite de către AEVMP, precum și în cazul personalului
responsabil cu alocarea acestor sume de bani.

3.
IMPACTUL FINANCIAR ESTIMAT AL PROPUNERII/INIȚIATIVEI
3.1.
Rubrica (rubricile) din cadrul financiar multianual
și linia sau liniile bugetare de cheltuieli afectate

·      Linii bugetare de cheltuieli existente
În ordinea rubricilor
din cadrul financiar multianual și a liniilor bugetare.
 Rubrica din cadrul financiar multianual || Linia bugetară || Tip de cheltuieli || Contribuție
 Număr [Descriere………………………...……….] || CD/CND ([31]) || din partea țărilor AELS[32] || din partea țărilor candidate[33] || din partea țărilor terțe || în sensul articolului 18 alineatul (1) litera (aa) din Regulamentul financiar
   || 12.0404.01 [AEVMP – Subvenție în temeiul titlurilor 1 și 2 (cheltuieli cu personalul și cheltuieli administrative)] || Diferențiate || DA || NU || NU || NU
·      Noi linii bugetare solicitate
În ordinea rubricilor
din cadrul financiar multianual și a liniilor bugetare.
-

3.2.
Impactul estimat asupra cheltuielilor
3.2.1.
Sinteza impactului estimat asupra cheltuielilor

milioane EUR (cu 3 zecimale)
 Rubrica din cadrul financiar multianual: || 1A || Competitivitate pentru creștere economică și ocuparea forței de muncă
 DG: MARKT ||   ||   || Anul 2013[34] || Anul 2014 || Anul 2015 ||   ||   || TOTAL
  Credite operaționale ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 12.0404.01 || Angajamente || (1) || 0,385 || 0,354 || 0,354 ||   ||   ||   ||   || 1,093
 Plăți || (2) || 0,385 || 0,354 || 0,354 ||   ||   ||   ||   || 1,093
 Credite cu caracter administrativ finanțate din bugetul unor programe specifice[35] ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Numărul liniei bugetare ||   || (3) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 TOTAL credite pentru DG MARKT || Angajamente || =1+1a +3 || 0,385 || 0,354 || 0,354 ||   ||   ||   ||   || 1,093
 Plăți || =2+2a+3 || 0,385 || 0,354 || 0,354 ||   ||   ||   ||   || 1,093
  TOTAL credite operaționale || Angajamente || (4) || 0,385 || 0,354 || 0,354 ||   ||   ||   ||   || 1,093
 Plăți || (5) || 0,385 || 0,354 || 0,354 ||   ||   ||   ||   || 1,093
  TOTAL credite cu caracter administrativ finanțate din bugetul unor programe specifice || (6) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 TOTAL credite încadrate în RUBRICA 1A din cadrul financiar multianual || Angajamente || =4+ 6 || 0,385 || 0,354 || 0,354 ||   ||   ||   ||   || 1,093
 Plăți || =5+ 6 || 0,385 || 0,354 || 0,354 ||   ||   ||   ||   || 1,093
Observații:
Creditele operaționale menționate mai
sus sunt legate de sarcinile specifice încredințate AEVMP conform
propunerii:
1) Sarcinile legate de disciplina în materie de
decontare (2 standarde de reglementare, 1 orientare și sarcini privind
registrul central)
Aceste măsuri urmăresc introducerea
unei monitorizări și a unei raportări coerente a cazurilor de
neexecutare a decontării, precum și reducerea numărului de
cazuri de neexecutare a decontării prin aplicarea unor măsuri stricte
de prevenire și sancționare.
AEVMP va trebui să elaboreze două
standarde tehnice de reglementare privind măsurile de prevenire a
cazurilor de neexecutare a decontării, instrumentele de monitorizare cu
rol de detectare a cazurilor cu o probabilitate ridicată de neexecutare a
decontării, măsurile de remediere a cazurilor de neexecutare a
decontării și detaliile sistemului de monitorizare și raportare
a cazurilor de neexecutare a decontării.
AEVMP va trebui, de asemenea, să
transmită autorităților orientări în vederea
asigurării unei aplicări coerente, eficiente și eficace a
măsurilor de prevenire și remediere a cazurilor de neexecutare a
decontării.
Totodată, AEVMP va primi din partea
autorităților competente datele relevante privind cazurile de
neexecutare a decontării.
2) Sarcini legate de autorizarea și
supravegherea CSD-urilor (3 standarde de reglementare, 4 standarde de punere în
aplicare, 1 orientare, sarcini privind registrul central și alte sarcini
permanente)
Aceste măsuri urmăresc introducerea
unui cadru coerent pentru autorizarea și supravegherea CSD-urilor, precum
și îmbunătățirea cooperării dintre
autorități. Aceasta ar trebui, printre altele, să reducă
sarcina administrativă care revine CSD-urilor care
desfășoară activități transfrontaliere.
AEVMP va trebui să elaboreze trei standarde
tehnice de reglementare și patru standarde tehnice de punere în aplicare
cu privire la conținutul cererii de autorizare, informațiile
furnizate de CSD-uri autorităților competente, informațiile pe
care și le transmit autoritățile în scopuri de supraveghere
și cooperarea dintre autoritățile din țara de origine
și cele din țara gazdă.
AEVMP va trebui să elaboreze orientări
care să asigure o cooperare coerentă, eficientă și eficace
între autorități în cadrul diverselor evaluări necesare pentru
punerea în aplicare a regulamentului.
AEVMP va trebui să țină un registru
detaliat al activităților CSD-urilor în Uniune, indicând denumirile
CSD-urilor autorizate și ale sistemelor de decontare a instrumentelor
financiare gestionate de CSD-uri, serviciile furnizate, autoritățile
responsabile, CSD-urile din țări terțe etc.
AEVMP va juca un rol important în ceea ce
privește CSD-urile din afara UE care intenționează să
înființeze o sucursală sau să furnizeze servicii fără
a înființa o sucursală în Uniune ori care intenționează să
stabilească o conexiune cu un CSD din Uniune. AEVMP va trebui, în special,
să evalueze dacă CSD-urile respective fac obiectul unei
autorizări și supravegheri eficiente în țările lor de
origine și va trebui să încheie acorduri de cooperare cu
autoritățile competente din țările respective.
AEVMP va avea totodată un număr de alte
sarcini permanente, inclusiv sarcina de a interveni în caz de dezacord între
autoritățile din țara de origine și cele din țara
gazdă, precum și de a se informa cu privire la situațiile de
urgență.
3) Sarcini referitoare la cerințele
aplicabile CSD-urilor (8 standarde de reglementare, 2 standarde de punere în
aplicare, 1 orientare, sarcini permanente)
Aceste măsuri urmăresc introducerea
unor cerințe coerente aplicabile CSD-urilor în ceea ce privește
organizarea și guvernanța corporativă, normele de conduită
în afaceri, serviciile și cadrul prudențial. Acestea ar trebui
să creeze un mediu mai sigur pentru serviciile specifice CSD-urilor
și să reducă sarcina administrativă care revine CSD-urilor
care desfășoară activități transfrontaliere.
AEVMP va trebui să elaboreze opt standarde
tehnice de reglementare și două standarde tehnice de punere în
aplicare pentru a preciza anumite detalii în legătură cu o serie de
cerințe de reglementare aplicabile CSD-urilor în ceea ce privește
organizarea, ținerea evidenței, accesul participanților,
reconcilierea conturilor de instrumente financiare, segregarea conturilor de
instrumente financiare, caracterul definitiv al decontării, atenuarea
riscului operațional, cerințele de capital și conexiunile dintre
CSD-uri.
AEVMP va trebui, de asemenea, să publice
orientări privind normele și procedurile CSD-urilor în ceea ce
privește gestionarea insolvenței unui participant.
AEVMP va avea, de asemenea, sarcini permanente
care decurg din competența sa de a interveni în caz de dezacord între
autorități cu privire la accesul participanților la CSD-uri.
4) Sarcini legate de cerințele de acces (3
standarde de punere în aplicare, sarcini permanente)
Aceste măsuri urmăresc creșterea
eficienței prin facilitarea accesului emitenților și al
investitorilor la CSD-ul ales de ei.
AEVMP va trebui să elaboreze trei standarde
tehnice de punere în aplicare cu privire la procedura aplicabilă accesului
emitenților la CSD-uri, accesului reciproc între CSD-uri, precum și
accesului reciproc între CSD-uri și alte infrastructuri de
piață.
AEVMP va avea, de asemenea, sarcini permanente
care decurg din competența sa de a interveni în caz de dezacord între
autorități cu privire la acces.
5) Sarcini legate de monitorizarea și
evaluarea propunerii (2 rapoarte anuale)
AEVMP va trebui să prezinte două
rapoarte anuale: unul va evalua eficiența decontării pentru fiecare
piață UE, pe baza raportării standardizate a cazurilor de
neexecutare a decontării de către operatorii de pe piață,
iar al doilea va evalua dacă activitatea transfrontalieră este în
creștere, pe baza datelor înregistrate în registrul AEVMP.
 Rubrica din cadrul financiar multianual: || 5 || „Cheltuieli administrative”
milioane EUR (cu 3 zecimale)
   ||   ||   || Anul 2013 || Anul 2014 || Anul 2015 ||   ||   || TOTAL
 DG: MARKT ||
  Resurse umane || 0 || 0 || 0 ||   ||   ||   ||   ||
  Alte cheltuieli administrative || 0 || 0 || 0 ||   ||   ||   ||   ||
 TOTAL DG MARKT || Credite || 0 || 0 || 0 ||   ||   ||   ||   ||
 TOTAL credite încadrate în RUBRICA 5 din cadrul financiar multianual || (Total angajamente = Total plăți) || 0 || 0 || 0 ||   ||   ||   ||   ||
milioane EUR (cu 3 zecimale)
   ||   ||   || Anul 2013[36] || Anul 2014 || Anul 2015 ||   ||   || TOTAL
 TOTAL credite încadrate în RUBRICILE1- 5 din cadrul financiar multianual || Angajamente || 0,385 || 0,354 || 0,354 ||   ||   ||   ||   || 1,093
 Plăți || 0,385 || 0,354 || 0,354 ||   ||   ||   ||   || 1,093

3.2.2.
Impactul estimat asupra creditelor
operaționale

–
¨  Propunerea/inițiativa nu implică utilizarea de credite
operaționale
–
ý  Propunerea/inițiativa implică utilizarea de credite
operaționale, conform explicațiilor de mai jos:
Obiectivele specifice ale propunerii sunt
prevăzute la punctul 1.4.2. Acestea vor fi realizate prin măsurile
legislative propuse, care urmează să fie puse în aplicare la nivel
național, precum și prin implicarea AEVMP. Deși nu este posibil
să se atribuie o valoare numerică fiecărui obiectiv
operațional, rolul AEVMP și contribuția sa la realizarea
obiectivelor propunerii sunt descrise în detaliu în secțiunea 3.2.1.

3.2.3.
Impactul estimat asupra creditelor cu caracter
administrativ
3.2.3.1.
Rezumat

–
ý  Propunerea/inițiativa nu implică utilizarea de credite
administrative
–
¨  Propunerea/inițiativa implică utilizarea de credite
administrative, conform explicațiilor de mai jos:

3.2.3.2.
 Necesarul de resurse
umane estimat

–
ý  Propunerea/inițiativa nu implică utilizarea de resurse
umane
–
¨  Propunerea/inițiativa implică utilizarea de resurse umane,
conform explicațiilor de mai jos:
Observație:
În DG MARKT nu vor fi necesare resurse umane
și administrative suplimentare ca urmare a propunerii. Resursele folosite
în prezent pentru urmărirea Directivei 1997/9/CE vor continua să
îndeplinească această sarcină.

3.2.4.
Compatibilitatea cu cadrul financiar multianual
actual

–
¨  Propunerea/inițiativa este compatibilă cu cadrul financiar
multianual actual.
–
ý  Propunerea/inițiativa necesită o reprogramare a rubricii
corespunzătoare din cadrul financiar multianual.
Propunerea prevede îndeplinirea de către AEVMP a
unor sarcini suplimentare. Drept urmare, vor fi necesare resurse suplimentare
în cadrul liniei bugetare 12.0404.
–
¨  Propunerea/inițiativa necesită recurgerea la instrumentul
de flexibilitate sau la revizuirea cadrului financiar multianual[37].

3.2.5.
Participarea terților

–
¨  Propunerea/inițiativa nu prevede cofinanțare din partea
terților
–
ý  Propunerea/inițiativa prevede cofinanțare, estimată în
cele ce urmează:
Credite în milioane EUR (cu 3 zecimale)
   || Anul 2013 || Anul 2014 || Anul 2015 ||   ||   || Total
 Statele membre prin intermediul organismelor naționale de supraveghere UE * || 0,577 || 0,531 || 0,531 ||   ||   ||   ||   || 1,639
 TOTAL credite cofinanțate || 0,577 || 0,531 || 0,531 ||   ||   ||   ||   || 1,639
* Estimări
bazate pe mecanismul de finanțare actual din regulamentul privind AEVMP
(statele membre 60 %, Comunitatea 40 %)

3.3.
Impactul estimat asupra veniturilor

–
ý  Propunerea/inițiativa nu are impact financiar asupra
veniturilor.
–
¨  Propunerea/inițiativa are următorul impact financiar:
–
¨         asupra resurselor proprii
–
¨         asupra diverselor venituri
ANEXĂ la fișa financiară
legislativă pentru o propunere de regulament al Parlamentului European
și al Consiliului privind îmbunătățirea decontării
instrumentelor financiare în Uniunea Europeană și depozitarii centrali
de instrumente financiare (CSD - Central Securities Depositories) și de
modificare a Directivei 98/26/CE
S-au estimat costurile legate de cheltuielile
cu personalul (titlul 1) aferente sarcinilor care urmează să fie
îndeplinite de AEVMP, în conformitate cu clasificarea costurilor în proiectul
de buget al AEVMP pentru 2012 prezentat Comisiei.
Propunerea Comisiei prevede elaborarea de
către AEVMP a 13 standarde tehnice de reglementare și a 9 standarde
tehnice de punere în aplicare, menite să asigure o aplicare coerentă,
în întreaga UE, a unor dispoziții cu un caracter tehnic pronunțat. În
plus, AEVMP va trebui să elaboreze și 3 orientări, menite în
principal să asigure o cooperare eficientă și eficace între autorități,
și 2 rapoarte anuale privind monitorizarea și evaluarea
eficienței regulamentului, să țină registrul CSD-urilor
și va avea o serie de alte sarcini permanente.
În ceea ce privește calendarul, s-a
pornit de la premiza că regulamentul va intra în vigoare la începutul
anului 2013 și că, prin urmare, AEVMP va avea nevoie de resurse
suplimentare începând din 2013. Se estimează că AEVMP va avea nevoie
de personal suplimentar doar pentru standardele tehnice, orientările
și rapoartele pe care trebuie să le elaboreze; s-a pornit de la
premiza că AEVMP își poate îndeplini celelalte sarcini permanente,
cum ar fi cele legate de recunoașterea CSD-urilor din afara UE și de
medierea dintre autorități, cu personalul existent. În ceea ce
privește natura posturilor, pentru ca noile standarde tehnice să
poată fi transmise la timp și la o calitate corespunzătoare, va
fi nevoie în special de un număr suplimentar de funcționari
responsabili de politici, de juriști și de funcționari
responsabili de evaluarea impactului.
Au fost aplicate următoarele ipoteze
pentru a evalua impactul asupra numărului de ENI (echivalent normă
întreagă) necesar pentru a elabora standarde tehnice, orientări
și rapoarte:
·      un funcționar responsabil de politici elaborează în medie 5
standarde tehnice pe an și același funcționar responsabil de politici
poate elabora orientările sau rapoartele aferente; prin urmare, este
nevoie de 4 funcționari responsabili de politici;
·      este nevoie de un funcționar responsabil de evaluarea impactului
pentru standardele tehnice menționate mai sus;
·      este nevoie de un jurist pentru standardele tehnice și
orientările menționate mai sus.
Prin urmare, începând din 2013 este nevoie de
6 ENI suplimentare.
S-a pornit de la premiza că această
creștere a ENI va fi menținută în 2014 și 2015, deoarece,
cel mai probabil, standardele vor fi finalizate abia în 2014, iar în 2015 pot
fi necesare modificări.
Alte ipoteze:
·      pe baza distribuirii ENI în proiectul de buget pentru 2012, 6 ENI
suplimentare vor cuprinde 4 agenți temporari (74 %), 1 expert
național detașat (END) (16 %) și 1 agent contractual
(10 %);
·      costurile medii anuale aferente salariilor pentru diferite categorii de
personal sunt bazate pe orientările DG BUDG.
·      coeficientul de ponderare a salariilor pentru Paris este de 1,27;
·      costurile de formare sunt estimate la 1 000 EUR pe ENI pe an;
·      costurile pentru misiuni sunt estimate la 10 000 EUR pe
persoană, pe baza proiectului de buget pe 2012 pentru misiuni;
·      costurile legate de recrutare (deplasări, cazare, examene
medicale, indemnizația de instalare și alte indemnizații,
costuri de mutare etc.) sunt estimate la 12 700 EUR pe persoană
recrutată, pe baza proiectului de buget pe 2012 pentru recrutare.
Metoda de calculare a creșterii bugetului
necesară pentru următorii trei ani este prezentată în detaliu în
tabelul de mai jos. Calculele reflectă faptul că bugetul
Comunității finanțează 40 % din costuri.
 Tipul de cost || Calculul || Suma (mii)
   ||   || 2013 || 2014 || 2015 || Total
   ||   ||   ||   ||   ||
 Titlul 1: Cheltuieli cu personalul ||   ||   ||   ||   ||
   ||   ||   ||   ||   ||
 11 Indemnizații și alocații ||   ||   ||   ||   ||
 - din care agenți temporari || =4*127*1,27 || 645 || 645 || 645 || 1,935
 - din care END || =1*73*1,27 || 93 || 93 || 93 || 278
 - din care agenți contractuali || =1*64*1,27 || 81 || 81 || 81 || 244
   ||   ||   ||   ||   ||
 12 Cheltuieli legate de recrutare || =6*12,7 || 76 ||   ||   || 76
   ||   ||   ||   ||   ||
 13 Cheltuieli de misiune || =6*10 || 60 || 60 || 60 || 180
   ||   ||   ||   ||   ||
 15 Formare || =6*1 || 6 || 6 || 6 || 18
   ||   ||   ||   ||   ||
 Total titlul 1: Cheltuieli cu personalul ||   || 961 || 885 || 885 || 2,732
   ||   ||   ||   ||   ||
 din care contribuția comunitară (40%) ||   || 385 || 354 || 354 || 1,093
 din care contribuția statelor membre (60%) ||   || 577 || 531 || 531 || 1,639
Tabelul următor prezintă schema de
personal propusă pentru cele patru posturi de agent temporar:
 Grupa de funcții și gradul || Posturi temporare
   ||
 AD 8 || 1
 AD 7 || 1
 AD 6 || 1
 AD 5 || 1
   ||
 Total AD || 4
[1]               JO L166, 11.6.1998, p. 45.
[2]               JO L 145, 30.04.2004, p. 1.
[3]               JO L 166, 11.6.1998, p. 45.
[4]               JO L 177, 30.6.2006, p. 1.
[5]               COM(2010) 716, 8.12.2010.
[6]               JO C , , p. .
[7]               JO C , , p. .
[8]               JO L 166,
11.06.1998, p. 45.
[9]               FSB „Reducerea riscului moral prezentat de
instituțiile financiare de importanță sistemică”, 20
octombrie 2010.
[10]             Concluziile celei de-a 2911-a reuniuni a Consiliului
ECOFIN, 2 decembrie 2008.
[11]             JO L 275, 25.10.2003, p. 32.
[12]             JO L 145, 30.04.2004, p. 1.
[13]             JO L 168, 27.06.2002, p. 43.
[14]             JO L 222, 14.08.1978, p. 11.
[15]             JO L 193, 18.07.1983, p. 1.
[16]             JO L 177, 30.06.2006, p. 1.
[17]             „Codul european de conduită privind serviciile
post-tranzacționare” semnat de FESE (Federația Europeană a
Burselor de Valori), EACH (Asociația Europeană a Caselor de
Compensare) și ECSDA (Asociația Europeană a Depozitarilor
Centrali de Instrumente Financiare) la 7 noiembrie 2006.
[18]             JO L 281, 23.11.1995, p. 31.
[19]             JO L 8, 12.01.2001, p. 1.
[20]             JO L 331, 15.12.2010, p. 84.
[21]             JO L 331, 15.12.2010, p. 12.
[22]             JO L 55, 28.2.2011, p. 13.
[23]             JO L 331, 15.12.2010, p. 120.
[24]             JO L 177, 04.07.2008, p. 6.
[25]             JO L 191, 13.07.2001, p. 45.
[26]             ABM: Gestionare bazată pe activități – ABB:
Stabilirea bugetului bazată pe activități.
[27]             Astfel cum se menționează la articolul 49
alineatul (6) litera (a) sau (b) din Regulamentul financiar.
[28]             JO L 166, 11.6.1998, p. 45.
[29]             Explicațiile privind tipurile de gestionare, precum
și trimiterile la Regulamentul financiar sunt disponibile pe site-ul
BudgWeb: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html
[30]             Astfel cum sunt menționate la articolul 185 din
Regulamentul financiar.
[31]             CD = credite diferențiate / CND = credite
nediferențiate
[32]             AELS: Asociația Europeană a Liberului Schimb.
[33]             Țările candidate și, după caz,
țările potențial candidate din Balcanii de Vest.
[34]             Anul N este anul în care începe aplicarea propunerii/inițiativei.
[35]             Technical and/or administrative assistance and expenditure
in support of the implementation of EU programmes and/or actions (former
"BA" lines), indirect research, direct research.
[36]             Anul N este anul în care începe aplicarea propunerii/inițiativei.
[37]             A se vedea punctele 19 și 24 din Acordul
interinstituțional.