				|

		52011PC0824

			Propunere de REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI AL CONSILIULUI privind serviciile de handling la sol în aeroporturile din Uniune și de abrogare a Directivei 96/67/CE a Consiliului /* COM/2011/0824 final - 2011/0397 (COD) */

			   	EXPUNERE DE MOTIVE

1.
CONTEXTUL PROPUNERII
1.1.
Context general – Directiva Consiliului din 1996

Serviciile de handling la sol cuprind toate
activitățile de aviație la sol efectuate în aeroporturi pentru
companii aeriene individuale și dețin o funcție cheie în sectorul
aviatic. Serviciile de handling la sol includ următoarele 11 categorii de
servicii:
(1)
administrare și supraveghere la sol;
(2)
handlingul pasagerilor;
(3)
handlingul bagajelor;
(4)
handlingul mărfurilor și poștei;
(5)
handling de rampă;
(6)
serviciile aeronavei;
(7)
handlingul combustibilului și lubrifianților;
(8)
întreținerea aeronavei;
(9)
operațiuni de zbor și administrarea
echipajului;
(10)
transportul la sol;
(11)
servicii de catering.
Furnizarea eficientă a serviciilor de handling
la sol este importantă pentru aeroporturi, companii aeriene și
pasageri și este esențială pentru utilizarea eficientă a
infrastructurii transportului aerian și performanța sistemului
aviatic în general.
Câteva estimări cu privire la piața serviciilor de handling la
sol: Conform estimărilor făcute de Comisie și
de părțile interesate, veniturile din servicii de handling la sol (toate
categoriile) se ridică pe ansamblu la 50 miliarde EUR. Se estimează
că acest sector are cel puțin 60 000 de angajați pe teritoriul
Europei[1].
Costurile asociate serviciilor de handling la sol pentru companiile aeriene
reprezintă între 5 și 12%[2]
din costurile de exploatare.
În 1996, Comunitatea Europeană a adoptat
Directiva 96/67/CE a Consiliului privind accesul la piața serviciilor de handling
la sol în aeroporturile Comunității. Directiva a reprezentat primul
pas către deschiderea graduală și armonizarea accesului la piața
serviciilor de handling la sol.
În mod tradițional, activitățile
de handling la sol au fost efectuate de către operatorii de aeroport sau
de către companiile aeriene. În prezent, în Europa aceste servicii sunt
din ce în ce mai des furnizate de către întreprinderi specializate. Accesul
la piața serviciilor de handling la sol în temeiul directivei se
bazează pe următoarele principii:
·
Libertatea de „handling propriu”, și anume
posibilitatea companiilor aeriene de a recurge la handling propriu în fiecare
aeroport comercial indiferent de volumul de trafic al acestuia. Cu toate
acestea, pentru patru categorii de servicii (handlingul bagajelor, handlingul de
rampă, handlingul combustibilului și lubrifianților, handlingul
mărfurilor și poștei) statele membre își pot rezerva
dreptul de a recurge la handling propriu pentru cel puțin doi utilizatori
în aeroporturile cu un volum anual de trafic mai mare de 2 milioane de pasageri
sau 50 000 de tone de marfă.
·
Libertatea de „prestare de servicii de handling pentru
terți”, și anume posibilitatea ca furnizorii de servicii de handling
la sol să presteze servicii către terți în aeroporturile cu un
volum anual de trafic mai mare de 2 milioane de pasageri sau 50 000 de tone de
marfă. Cu toate acestea, pentru cele patru categorii de servicii care pot
fi restricționate menționate mai sus, statele membre pot limita
numărul de furnizori la cel puțin doi pentru fiecare categorie.

1.2.
Motivele propunerii

Conform mai multor evaluări ale
directivei efectuate de către Comisie, directiva și-a atins
principalele obiective urmărite de liberalizare a pieței serviciilor
de handling în aeroporturile UE: numărul de furnizori de servicii a
crescut, iar prețurile handlingului la sol au avut, în general, o tendință
de scădere. Mai mult, potrivit companiilor aeriene, calitatea serviciilor
a crescut concomitent cu extinderea opțiunilor în ceea ce privește
competitorii.
De la adoptarea directivei în 1996, condițiile
cadru pentru serviciile de handling la sol s-au modificat considerabil. În
contextul creșterii rapide a traficului aerian și al constrângerilor privind
capacitatea, problema eficienței și calității serviciilor prestate
în aeroporturi, inclusiv a serviciilor de handling la sol, prezintă un
interes reînnoit și crescut.
Inițiativa Uniunii Europene privind cerul
unic european, care vizează reformarea arhitecturii controlului traficului
aerian european pentru a putea îndeplini cerințele viitoare legate de
capacitate și siguranță, recunoaște importanța
integrării infrastructurii cheie precum aeroporturile în cadrul unei
abordări „sistem complet, gate-to-gate”. Statistici recente arată
că 70% din întârzieri sunt generate de rotațiile în aeroporturi. Abordarea
„gate-to-gate” vizează optimizarea și integrarea tuturor etapelor
unui zbor, de la un aeroport la celălalt, inclusiv serviciile de handling la
sol pentru a spori performanța în termeni de întârzieri, costuri, impact
asupra mediului și siguranță.
Mai mult, crizele succesive care au afectat considerabil
transportul aerian în ultimul deceniu arată că demararea unor acțiuni
este necesară. Criza economică a determinat atât statele membre, cât și
industria de profil să încerce să reducă la minimum costurile. Atacurile
teroriste necesită niveluri crescute de securitate și de siguranță.
Nu în ultimul rând, condițiile meteorologice severe ilustrează
necesitatea unui grad crescut de coordonare a operațiunilor la sol în
aeroporturi.
Consultările noastre cu privire la
prezenta directivă, precum și evaluarea pe care am efectuat-o (a se
vedea detalii în cele ce urmează) au relevat faptul că actualul cadru
juridic nu mai este adecvat scopului stabilit. Problema identificată are
două componente: (i) prestarea de servicii de handling
la sol nu este suficient de eficientă ca urmare a barierelor puse în calea
nou admișilor și a celor care doresc să își extindă
activitatea, și (ii) calitatea globală a serviciilor de
handling la sol nu evoluează în același timp cu necesitățile
în materie de fiabilitate, reziliență, siguranță și
securitate și mediu.

1.3.
Obiectivul propunerii

Evaluarea impactului și rezumatul
acesteia, care însoțesc prezenta propunere, stabilesc obiectivele generale
și specifice pentru adoptarea regulamentului. Obiectivul general este de a
spori eficiența și calitatea globală a serviciilor de handling
la sol pentru utilizatori (companii aeriene) și utilizatori finali (pasageri
și expeditori de marfă) în aeroporturile UE.
Obiectivele specifice sunt următoarele:
(1)
asigurarea unei game largi de soluții de
handling la sol pentru companiile aeriene în aeroporturile UE;
(2)
armonizarea și clarificarea condițiilor
administrative naționale pentru intrarea pe piață (aprobări);
(3)
asigurarea unor condiții echitabile de
concurență la nivel de aeroport pentru companiile de handling la sol
care operează în conformitate cu regimuri diferite de reglementare;
(4)
creșterea coordonării între furnizorii de
handling la sol în aeroport (operatorii de aeroport ca operatori la sol în
cadrul rețelei de aviație a UE ca parte a abordării „gate-to-gate”);
(5)
clarificarea cadrului juridic pentru formarea și
transferul personalului.

1.4.
Dispoziții existente în domeniul propunerii

Propunerea vizează adoptarea unui
regulament privind serviciile de handling la sol în aeroporturile UE. Noul
regulament urmărește înlocuirea și abrogarea Directivei 96/67/CE
existente. Serviciile de handling la sol nu sunt reglementate în mod direct
prin alte dispoziții.

1.5.
Coerența cu politicile și obiectivele
Uniunii Europene

Această inițiativă este una dintre
acțiunile necesare pentru spațiul european unic al transporturilor
astfel cum este descris în Cartea albă a Comisiei: Foaie de parcurs
pentru un spațiu european unic al transporturilor – Către un sistem
de transport competitiv și eficient din punct de vedere al resurselor.
Aceasta face parte, de asemenea, din pachetul aeroporturi identificat ca fiind
o inițiativă strategică în Programul de lucru al Comisiei pentru
2011[3], pentru exploatarea potențialului
de creștere economică al pieței unice.

2.
REZULTATELE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI
ALE EVALUĂRII IMPACTULUI
2.1.
Consultarea părților interesate
2.1.1.
Metode de consultare, sectoare principale vizate și
profilul general al respondenților

În cadrul unei reuniuni care a avut loc la 6 aprilie
2006, în urma unei consultări scrise, Comisia a consultat toate părțile
interesate cu privire la diferitele posibilități de revizuire a
directivei.
La 24 ianuarie 2007, Comisia a adoptat un
raport privind punerea în aplicare a directivei[4]
care a confirmat faptul că principalele obiective ale directivei au fost
atinse, dar că există și tendințe negative.
În perioada noiembrie 2009 - septembrie 2010,
Comisia a derulat consultări cu părțile interesate privind funcționarea
serviciilor de handling în aeroporturile UE și posibilele opțiuni
pentru revizuirea directivei.
O reuniune a grupului de lucru privind serviciile
de handling la sol al Comitetului sectorial pentru dialog social (privind aviația
civilă) a avut loc la 16 noiembrie 2009. În urma reuniunii, trei dintre
cei patru reprezentanți cheie au adoptat o declarație comună[5] solicitând îmbunătățirea
sistemului actual de licitare și includerea unei clauze sociale privind
transferul personalului în cazul pierderii parțiale sau totale a
activității.

2.1.2.
Rezumatul răspunsurilor

Un rezumat al consultărilor, precum și
contribuțiile individuale sunt disponibile la adresa:
http://ec.europa.eu/transport/air/consultations/2010_02_12_directive_96_67_ec_en.htm.

Consultările evidențiază
interesele divergente ale diferitelor tipuri de părți interesate.
Companiile aeriene au subliniat necesitatea
creării unei piețe mai competitive, exprimându-și satisfacția
cu privire la gama extinsă, în general, de opțiuni cu privire la furnizorii
de servicii de handling la sol ulterior introducerii directivei, dar au subliniat
faptul că această tendință nu se face remarcată peste
tot în Europa.
Într-un sector în care stabilitatea locurilor de
muncă a avut de suferit, lucrătorii din domeniul handlingului la sol
au susținut necesitatea abordării aspectelor sociale (mai ales,
transferul de personal) și și-au exprimat preocupările
referitoare la introducerea unui grad prea ridicat de competitivitate care ar
putea afecta condițiile de muncă.
Operatorii de aeroport au susținut o mai
bună coordonare în aeroporturi și și-au exprimat dorința de
a fi în mod clar recunoscuți ca și coordonatori la sol. Unii
operatori de aeroport au obiectat cu privire la o deschidere suplimentară
a pieței, în principal deoarece aceasta ar putea avea un impact negativ
asupra calității în aeroporturile proprii și ar conduce la o creștere
a costurilor pe care trebuie să le suporte.
Furnizorii independenți de servicii de
handling la sol au subliniat necesitatea unor condiții mai favorabile
concurenței loiale între diferiții furnizori de servicii de handling la
sol. În special, aceștia au susținut cerințe mai ferme pentru
activitățile de handling la sol efectuate de către operatorii de
aeroport și de către companiile aeriene.
Aproape toate părțile interesate au solicitat
o îmbunătățire a calității serviciilor.

2.2.
Colectarea și utilizarea expertizei

Monitorizarea continuă de către
Comisie a punerii în aplicare a Directivei privind serviciile de handling la
sol a fost însoțită de mai multe studii externe, ale căror
rezultate sunt disponibile pe pagina de internet a Comisiei. În special, ca
urmare a solicitării formulate de către Parlamentul European în
rezoluția sa din 11 octombrie 2007[6],
Comisia a efectuat un studiu cuprinzător în perioada 2008-2009[7] privind aplicarea și
impactul directivei cu axare pe aspectele referitoare la locuri de muncă,
siguranță și securitate. Comisia a efectuat un alt studiu cu
privire la posibila revizuire a acesteia în 2010[8].

2.3.
Evaluarea impactului

Evaluarea impactului oferă o imagine de
ansamblu a diferitelor opțiuni examinate. Patru pachete de politici (pe
lângă opțiunea de a păstra cadrul actual) au fost incluse în
evaluarea modalității de revizuire a Directivei 96/67/CE.
Pachetul de politici PP1 ar îmbunătăți
sistemul prin intermediul unor amendamente minime aduse directivei și prin
furnizarea de orientări acolo unde este posibil. Acesta include: o
deschidere completă a pieței de handling propriu, orientări referitoare
la cerințele privind aprobarea, definiții mai clare și cerințe
mai detaliate referitoare la separarea conturilor, infrastructură
centralizată, subcontractare și Comitetul utilizatorilor aeroportuari
(AUC)[9].
În ceea ce privește coordonarea la nivel de aeroport, pachetul conține
orientări privind subcontractarea și criterii armonizate de licitație.
De asemenea, pachetul garantează un nivel minim de instruire, precum și
consultarea reprezentanților angajaților cu privire la licitații.
Pachetul de politici PP2 urmărește
îmbunătățirea sistemului actual printr-un set de măsuri mai
ambițioase. Acesta deschide complet piața de handling propriu și
crește la cel puțin 3 numărul limitat de furnizori de servicii
pentru serviciile de handling prestate pentru terți în aeroporturile mari.
Alte măsuri includ recunoașterea mutuală a aprobărilor și
criterii armonizate de licitație, o mai bună administrare a
infrastructurii centralizate, separarea juridică a operatorilor de
aeroport și o durată mai mare a licitațiilor. Pachetul conține
noi cerințe privind subcontractarea, definirea rolului operatorilor de
aeroport în cadrul operațiilor de ansamblu (și posibile cerințe
minime), precum și obligații de raportare a performanței. Instruirea
minimă și autorizarea statelor membre de a implementa transferul de
personal în aceleași condiții pentru serviciile la care se
restricționează accesul sunt, de asemenea, incluse.
Pachetul de politici PP2' este
asemănător cu pachetul de politici PP2, dar cuprinde măsuri diferite
pentru aspectele problematice de natură mai puțin litigioasă
identificate. Diferența constă în stabilirea la nivelul UE a aprobării
și a cerințelor minime privind calitatea.
Pachetul de politici PP3 urmărește
îmbunătățirea sistemului actual prin măsuri de
politică de o intensitate ridicată, furnizând armonizarea totală
a cadrului juridic al pieței serviciilor de handling la sol: deschiderea
completă a pieței de handling la sol și acces uniform pe piață
prin intermediul unei mai bune gestionări a infrastructurii centralizate, introducerea
unei aprobări la nivelul UE, eliminarea dreptului operatorilor de aeroport
de a presta servicii de handling la sol în aeroportul propriu. În ceea ce privește
coordonarea operațională la nivel de aeroport, sunt incluse cerințele
privind subcontractarea, definirea rolului operatorilor de aeroport în cadrul
operațiilor de ansamblu (și posibile cerințe minime), precum și
obligațiile de raportare a performanței. Pachetul prevede transferul
complet al personalului în cadrul procedurilor de licitație și autorizarea
personalului cheie.
Recomandările formulate de către
Comitetul de evaluare a impactului au fost luate în considerare, împreună
cu modificările majore referitoare la necesitatea unei definiri mai clare
a problemelor, clarificarea dispozițiilor privind protecția
socială în cazul transferului de angajați, introducerea unei game mai
largi de opțiuni strategice realizabile și o comparație
consolidată a opțiunilor de politică.
Doar pachetul de politici PP2 corespunde
complet obiectivelor identificate astfel cum este demonstrat în evaluarea
impactului. Trebuie asigurat un echilibru adecvat între efectele sociale și
cele economice. Acest pachet de politici constituie temeiul prezentei propuneri.

3.
ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII
3.1.
Rezumatul propunerii

Deschiderea completă a pieței de handling
propriu și creșterea numărului de furnizori de servicii la cel
puțin trei în aeroporturile mari
Directiva 96/67/CE permite statelor membre
să limiteze handlingul propriu sau handlingul prestat pentru terți la
cel puțin doi furnizori pentru patru categorii de servicii. Prin urmare,
în unele aeroporturi, companiile aeriene se confruntă cu o posibilitate
limitată de alegere între doi furnizori pentru fiecare dintre aceste
servicii și nu sunt întotdeauna autorizate să recurgă la handling
propriu.
Fiecare utilizator al aeroportului trebuie
să aibă dreptul de a recurge la handling propriu. Mai mult,
numărul de furnizori terți de servicii de handling la sol autorizați
trebuie să fie de cel puțin trei în aeroporturile mari cu un volum
anual de trafic mai mare de 5 milioane de pasageri sau 100 000 de tone de
marfă.
Recunoașterea
reciprocă a aprobărilor pe baza unor cerințe armonizate
Trei sferturi din
statele membre au un sistem de aprobare implementat care generează o
multitudine de cerințe administrative diferite pe care furnizorii de
servicii de handling la sol sau utilizatorii aeroportului care recurg la handling
propriu trebuie să le îndeplinească pe teritoriul UE. Recunoașterea
reciprocă a aprobărilor naționale pe baza unor cerințe
armonizate va reduce costurile administrative pentru operatori și va
reduce obstacolele întâmpinate la intrarea pe piață.
O mai bună administrare
a infrastructurilor centralizate[10]
Infrastructurile
centralizate sunt esențiale pentru prestarea serviciilor de handling la
sol. În absența unui cadru juridic clar, ar putea apărea
denaturări ale concurenței pe piața serviciilor de handling la
sol. Propunerea include un cadru juridic clar pentru definirea infrastructurii
centralizate și pentru taxele aplicate furnizorilor de servicii de handling
la sol și companiilor aeriene care recurg la handling propriu pentru
infrastructura centralizată.
Separarea juridică
a aeroporturilor de activitățile acestora de handling la sol
Dacă un aeroport
este, de asemenea, prestator de servicii de handling la sol, trebuie se asigure
faptul că serviciile de handling la sol prestate de aeroport nu
beneficiază în mod necuvenit de pe urma activităților de administrare
a aeroportului derulate de aeroport.
Sistemul actual de
separare a conturilor pentru aeroporturile cu handling la sol este foarte
dificil de monitorizat și este resimțit ca fiind insuficient pentru a
garanta o concurență loială. Propunerea solicită
aeroporturilor să-și organizeze activitățile de handling la
sol într-o entitate juridică separată de activitățile de administrare
a aeroportului.
O procedură
îmbunătățită de licitație
Perioada maximă
actuală de 7 ani pentru care este selectat un prestator de servicii restricționate
de handling la sol este considerată a fi insuficientă mai ales pentru
a amortiza costurile echipamentului utilizat la sol. Propunerea prevede o creștere
a duratei maxime la zece ani.
Propunerea conține
specificații suplimentare cu privire la detaliile procedurii de selecție
pentru furnizorii de servicii restricționate pentru a garanta o aplicare unitară
și pentru a garanta faptul că întreprinderile selectate sunt
într-adevăr cele mai potrivite pentru a opera servicii de handling la sol.
În procesul de selecție
a prestatorului de servicii de handling la sol restricționate trebuie
consultat Comitetul utilizatorilor aeroportului. Propunerea conține
dispoziții referitoare la normele de procedură aplicate astfel încât
Comitetul utilizatorilor aeroportului să evite orice conflict de interese
în cazul companiilor aeriene care prestează, de asemenea, servicii de
handling la sol.
Norme clarificate
privind subcontractarea
În timp ce
subcontractarea conduce la o creștere a flexibilității necesară
uneori în cazul furnizorilor de servicii de handling la sol, aceasta și
subcontractarea în cascadă pot, de asemenea, să genereze constrângeri
privind capacitatea și să aibă efecte negative asupra siguranței.

Prin urmare, propunerea
conține norme clare în ceea ce privește subcontractarea, permițând
furnizorilor de servicii de handling la sol să subcontracteze, dar
limitând subcontractarea de către aeroporturi și companiile aeriene care
recurg la handling propriu la situațiile de forță majoră și
interzicând subcontractarea în cascadă.
Rolul organismului
de administrare a aeroportului în activitatea de coordonare a serviciilor la
sol
Criza cu care s-a
confruntat transportul aerian anul trecut ca urmare a condițiilor
meteorologice nefavorabile subliniază necesitatea unei mai bune
coordonări a operatorilor la sol în aeroporturi. Într-adevăr, a fost
observat un nivel scăzut de reziliență la criză în anumite
aeroporturi, fapt remarcat și în cazul serviciilor de handling la sol. Problemele
survenite într-un aeroport au puternice efecte de domino asupra ansamblului rețelei,
făcând cu atât mai importantă creșterea nivelului de reziliență
în situațiile de criză.
Organismul de administrare
a aeroportului trebuie să fie responsabil pentru coordonarea adecvată
a activităților de handling la sol în aeroportul propriu. Mai mult,
în aeroporturile mari, deosebit de importante pentru rețeaua
europeană de transport aerian, organismul de administrare a aeroportului
trebuie să se asigure că activitățile în cauză sunt
coordonate prin intermediul unei structuri decizionale în colaborare și pe
baza unui plan de intervenție corespunzător.
Responsabilitatea
operatorilor de aeroport în stabilirea unor cerințe de calitate minime
pentru operatorii de handling la sol, care urmează să fie stabilite
într-un act delegat
Calitatea sub standard
a unui prestator de servicii de handling la sol poate afecta sistemul aeroportuar
în detrimentul tuturor părților interesate din industria
transportului aerian. Lipsa unor standarde minime de calitate comune pentru toți
furnizorii de servicii de handling la sol într-un aeroport a fost
raportată de către părțile interesate ca fiind un punct
slab al actualei directive.
Propunerea prevede
stabilirea unor standarde minime de calitate pentru prestarea de servicii de
handling la sol care trebuie respectate de către toți furnizorii de
servicii de handling la sol și de către utilizatorii aeroportului
care recurg la handling propriu.
Obligațiile de
raportare a efectuării serviciilor de handling la sol care urmează a
fi definite într-un act delegat
Date suficiente,
independente și centralizate cu privire la efectuarea serviciilor de
handling la sol vor contribui la identificarea măsurilor strategice
adecvate viitoare. Furnizorii de servicii de handling la sol și
utilizatorii aeroportului care recurg la handling propriu ar trebui să fie
obligați să raporteze efectuarea serviciilor de handling la sol.
Nivel minim obligatoriu
de formare a personalului
Într-un sector cu
utilizare intensivă a forței de muncă astfel cum este handlingul
la sol, dezvoltarea și formarea continuă a personalului au un impact
puternic asupra calității serviciilor. Un personal slab pregătit
crește riscul unor servicii de slabă calitate și poate afecta
mai ales securitatea și siguranța serviciilor de handling la sol. Propunerea
introduce cerințe minime de formare pentru toți furnizorii de
servicii de handling la sol și pentru companiile aeriene care recurg la
handling propriu în vederea garantării siguranței și
securității operațiunilor și creării unor condiții
echitabile de concurență pentru toți operatorii.
Posibilitatea ca statele
membre să impună o cerință de preluare a personalului în
aceleași condiții în cazul unei proceduri de licitație
Având în vedere jurisprudența Curții
de Justiție a Uniunii Europene[11],
există în prezent un anumit grad de ambiguitate în ceea ce privește
măsurile pe care statele membre sunt autorizate să le adopte în
momentul schimbării furnizorului autorizat pentru serviciile de handling
la sol cu acces restricționat.
Nivelul de rotație a personalului în
industria handlingului la sol este ridicat și pare să fie parțial
generat de directivă. Furnizorii selectați în urma unei proceduri de
licitație pentru a presta servicii restricționate sunt autorizați
să opereze doar pentru o perioadă maximă limitată. Sistemul
de licitație pare, prin urmare, să încurajeze rotația
personalului. Discontinuitatea personalului poate avea un efect negativ asupra
calității serviciilor de handling la sol. Prin urmare, este necesar
să se clarifice regulile de preluare a personalului dincolo de aplicarea
Directivei 2001/23/EC privind transferurile de întreprinderi și să se
permită statelor membre să asigure condiții adecvate de angajare
și de muncă.

3.2.
Temei juridic

Propunerea se bazează pe articolul 100 TFUE.

3.3.
Principiul subsidiarității

Principiul subsidiarității se
aplică în măsura în care propunerea nu ține de competența
exclusivă a UE.
Obiectivele propunerii nu pot fi realizate
într-o măsură suficientă de către statele membre deoarece
companiile aeriene operează pe o piață unică în domeniul
aviației, iar furnizorii de servicii de handling la sol operează, de
asemenea, pe o piață europeană sau internațională. Cadrul
pentru serviciile de handling la sol nu poate fi abordat la un nivel de
reglementare mai scăzut. Orice acțiune individuală la nivelul
statelor membre ar putea prejudicia funcționarea pieței interne.
Acțiunea la nivelul UE este mai în măsură
să atingă obiectivele propunerii. Normele europene privind serviciile
de handling la sol reprezintă un element auxiliar esențial al legislației
europene care stă la baza pieței interne în sectorul aviației, deoarece
un sistem corect, transparent și nediscriminatoriu pentru prestarea de
servicii de handling la sol este esențial pentru realizarea unor servicii
de handling la sol eficiente și de o înaltă calitate, care dețin
o funcție cheie în domeniul aviatic.
Prin urmare, propunerea respectă
principiul subsidiarității.

3.4.
Principiul proporționalității

Propunerea respectă principiul proporționalității.
Sarcinile suplimentare pentru operatorii economici și autoritățile
naționale sunt limitate la ceea ce este necesar pentru a spori eficiența
și calitatea globală a serviciilor de handling la sol. În timp ce
propunerea implică costuri substanțiale în special pentru o mai
bună administrare a infrastructurilor centralizate, separarea juridică
a aeroporturilor și obligațiile de raportare, acestea se
estimează a fi compensate de beneficiile semnificative economice și
calitative obținute.

3.5.
Alegerea instrumentului

Instrumentul propus este un regulament. Alte
instrumente nu ar fi adecvate. Având în vedere necesitatea unor standarde de
calitate minime și armonizate în aeroporturi pentru a pune în aplicare
abordarea „gate-to-gate” și pentru o armonizare suplimentară a condițiilor
de acces pe piață pentru a garanta o concurență loială
pe piața serviciilor de handling la sol, flexibilitatea oferită în 1996
prin alegerea unei directive nu mai este adecvată.
Instrumentul juridic trebuie să aibă
o aplicare generală.
Un regulament îndeplinește necesitatea
armonizării piețelor de servicii de handling la sol la nivelul UE, aspect
identificat ca fiind o problemă. Cele mai multe dintre dificultățile
identificate în legătură cu cadrul juridic actual sunt asociate
punerii în aplicare divergente la nivelul statelor membre.
Prin urmare, instrumentul juridic cel mai adecvat
este un regulament, deoarece opțiunile alternative nu ar fi suficiente
pentru a atinge obiectivele propuse.

4.
IMPLICAȚII BUGETARE

Propunerea nu are implicații pentru
bugetul UE.

5.
ELEMENTE OPȚIONALE
5.1.
Abrogarea legislației existente

Adoptarea propunerii va conduce la abrogarea
actualei Directive 96/67/CE a Consiliului din 15 octombrie 1996 privind accesul
pe piața serviciilor de handling la sol în aeroporturile Comunității.

5.2.
Spațiul Economic European

Actul propus se referă la un aspect de
interes pentru Spațiul Economic European și, prin urmare, trebuie
extins la acesta.
2011/0397 (COD)
Propunere de
REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN
ŞI AL CONSILIULUI
privind serviciile de handling la sol în
aeroporturile din Uniune și de abrogare a Directivei 96/67/CE a Consiliului
(Text cu relevanță pentru SEE)
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea
Uniunii Europene, în special articolul 100 alineatul (2),
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
după transmiterea proiectului de act
legislativ către parlamentele naționale,
având în vedere avizul Comitetului Economic și
Social European[12],

având în vedere avizul Comitetului Regiunilor[13],
hotărând în conformitate cu procedura
legislativă ordinară,
întrucât:
(1)
Directiva 96/67/CE a Consiliului din 15 octombrie 1996
privind accesul pe piața serviciilor de handling la sol în aeroporturile
Comunității[14]
prevede o deschidere graduală a pieței serviciilor de handling la sol.
(2)
Aeroporturile și serviciile de handling la sol
sunt esențiale pentru funcționarea adecvată a transportului
aerian deținând o funcție cheie în sectorul aviatic. Serviciile de
handling la sol acoperă toate activitățile de aviație la
sol efectuate în aeroporturi pentru companii aeriene individuale.
(3)
Declarația adoptată la Summitul de aviație
de la Bruges în octombrie 2010 a recunoscut necesitatea de a reforma normele
Uniunii în vederea încurajării competitivității fiecărui
element de legătură din lanțul de transport aviatic (precum
aeroporturi, transportatori, alți furnizori de servicii).
(4)
Cartea albă „Foaie de parcurs pentru un spațiu
european unic al transporturilor”[15]
identifică îmbunătățirea accesului pe piață și
furnizarea de servicii de calitate în aeroporturi ca fiind vitale pentru
calitatea vieții cetățenilor și ca o acțiune esențială
pentru realizarea spațiului european unic al transportatorilor.
(5)
Continuarea deschiderii graduale a pieței
serviciilor de handling la sol, precum și introducerea de cerințe
armonizate pentru prestarea de servicii de handling la sol pot mări
eficiența și calitatea de ansamblu a serviciilor de handling la sol
pentru companiile aeriene, precum și pentru pasageri și expeditorii
de mărfuri. Acest lucru ar trebui să îmbunătățească
calitatea operațiilor aeroportuare în ansamblu.
(6)
Având în vedere necesitatea unor standarde de
calitate minime și armonizate în aeroporturi în vederea punerii în
aplicare a abordării „gate-to-gate” pentru realizarea cerului unic european
și necesitatea unei mai bune armonizări pentru a putea exploata pe
deplin beneficiile deschiderii graduale a pieței serviciilor de handling
la sol în termeni de calitate și eficiență sporite a acestora, Directiva
96/67/CE trebuie, prin urmare, înlocuită cu un regulament.
(7)
Accesul liber la piața serviciilor de handling
la sol este compatibil cu funcționarea eficientă a aeroporturilor
Uniunii, cu condiția introducerii unor garanții relevante. Accesul
liber la piața serviciilor de handling la sol ar trebui introdus gradual și
adaptat la cerințele specifice acestui sector.
(8)
Deschiderea graduală a pieței în temeiul
Directivei 96/67/CE a produs deja rezultate pozitive în termeni de eficiență
și calitate sporite. Prin urmare, este adecvată continuarea acestui
proces de deschidere graduală.
(9)
Fiecare utilizator al aeroportului trebuie să
poată recurge la handling propriu. În același timp, este
necesară menținerea unei definiții clare și restrictive a
handlingului propriu pentru a evita abuzurile și impactul negativ asupra
pieței serviciilor de handling pentru terți.
(10)
Pentru anumite categorii de servicii de handling la
sol, accesul pe piață poate prezenta constrângeri privind siguranța,
securitatea, capacitatea și spațiul disponibil. Prin urmare, ar
trebui să fie posibilă limitarea numărului de furnizori autorizați
pentru astfel de servicii de handling la sol.
(11)
În unele cazuri, constrângerile privind siguranța,
securitatea, capacitatea și spațiul disponibil pot justifica și
alte restricții referitoare la accesul pe piață sau la handlingul
propriu, cu condiția ca restricțiile să fie relevante, obiective,
transparente și nediscriminatorii. În astfel de cazuri, statele membre ar
trebui să fie îndreptățite să solicite exceptări de la
dispozițiile prezentului regulament.
(12)
Scopul exceptărilor trebuie să fie de a
permite autorităților aeroportuare să depășească
sau să reducă cel puțin constrângerile respective. Astfel de exceptări
trebuie aprobate de către Comisie.
(13)
Dacă se dorește menținerea unei concurențe
reale și echitabile în situațiile în care numărul de furnizori
de servicii de handling la sol este limitat, aceștia trebuie selectați
în conformitate cu o procedură de licitație deschisă,
transparentă și nediscriminatorie. Detaliile unei astfel de proceduri
trebuie specificate în amănunt.
(14)
Utilizatorii aeroportului trebuie să fie
consultați cu privire la selecția furnizorilor de servicii de
handling la sol, deoarece aceștia au un interes major în calitatea și
prețul serviciilor de handling la sol.
(15)
Prin urmare, este necesar să se prevadă
reprezentarea utilizatorilor aeroportului și consultarea acestora, în special
în momentul selectării furnizorilor autorizați de servicii de
handling la sol.
(16)
În contextul selectării furnizorilor de
servicii de handling la sol într-un aeroport, ar trebui să fie posibil ca
în anumite circumstanțe și în condiții specifice să se
extindă obligația furnizării de servicii publice la alte
aeroporturi din aceeași regiune geografică a statului membru în
cauză.
(17)
Nu este clar dacă statele membre pot solicita
preluarea personalului în momentul schimbării furnizorului de servicii de
handling la sol restricționate. Discontinuitatea personalului poate avea
un efect negativ asupra calității serviciilor de handling la sol. Prin
urmare, este oportun să se clarifice normele privind preluarea de personal
dincolo de aplicarea Directivei 2001/23/CE privind transferurile de
întreprinderi și să se permită statelor membre să asigure
condiții adecvate de angajare și de muncă.
(18)
Pentru a garanta funcționarea adecvată și
în bune condiții a operațiunilor aferente transportului aerian în
aeroporturi, pentru a garanta siguranța și securitatea în incinta
aeroportului, precum și pentru a proteja mediul și a asigura
conformitatea cu dispozițiile și normele sociale aplicabile,
furnizarea de servicii de handling la sol trebuie să facă obiectul
unei aprobări corespunzătoare. Având în vedere faptul că, în
prezent, există sisteme pentru aprobarea prestării de servicii de
handling la sol în majoritatea statelor membre, dar că acestea diferă
considerabil, trebuie introdus un sistem armonizat de aprobare.
(19)
Pentru a se garanta faptul că toți furnizorii
de servicii și utilizatorii aeroportului care recurg la handling propriu
se bucură de o stabilitate economică suficientă, o bună
reputație, o acoperire suficientă a asigurării și o cunoaștere
adecvată a operațiunilor de handling la sol și a mediului
aeroportuar și pentru a stabili condiții echitabile, acordarea
aprobării trebuie să se facă pe baza unui set minim de cerințe.
(20)
Accesul liber la infrastructura centralizată a
aeroportului și un cadru juridic clar pentru definirea infrastructurii
centralizate sunt esențiale pentru furnizarea eficientă a serviciilor
de handling la sol. Cu toate acestea, ar trebui să fie posibilă
colectarea unei taxe pentru infrastructura centralizată.
(21)
Taxele nu trebuie să fie discriminatorii, iar
calcularea acestora trebuie să fie transparentă. Taxele nu trebuie
să depășească ceea ce este necesar pentru a acoperi
costurile furnizării infrastructurii centralizate, inclusiv un randament
rezonabil al activelor.
(22)
Organismul de administrare a aeroportului și/sau
oricare alt organism de administrare a infrastructurii centralizate a
aeroportului respectiv trebuie să consulte în mod regulat utilizatorii
aeroportului cu privire la definirea infrastructurii și la cuantumul
taxelor percepute.
(23)
Organismul de administrare a aeroportului poate
presta, de asemenea, servicii de handling la sol. Deoarece, în același
timp, prin deciziile sale, organismul de administrare a aeroportului poate
exercita o influență considerabilă asupra concurenței dintre
furnizorii de servicii de handling la sol, aeroporturilor ar trebui să li
se solicite să își păstreze serviciile de handling la sol în
cadrul unei entități juridice separate de entitatea juridică
pentru administrarea infrastructurii.
(24)
Pentru a permite aeroporturilor să își
îndeplinească funcțiile de administrare a infrastructurii, pentru a
garanta siguranța și securitatea în incinta aeroportului și
pentru a garanta reziliența serviciilor de handling la sol și în
situații de criză, organismul de administrare a aeroportului trebuie
să fie responsabil de coordonarea corespunzătoare a serviciilor de
handling la sol în aeroport. Organismul de administrare a aeroportului trebuie
să prezinte rapoarte cu privire la coordonarea activităților de
handling la sol din aeroport Organismului de evaluare a performanțelor al
Eurocontrol în vederea unei mai bune optimizări.
(25)
Organismul de administrare a aeroportului, o
autoritate publică sau oricare alt organism cu atribuții de control
al aeroportului trebuie să aibă, de asemenea, competența de a
stabili normele necesare pentru funcționarea adecvată a
infrastructurii aeroportului.
(26)
Este necesar să se definească standarde
de calitate minime obligatorii pe care trebuie să le îndeplinească furnizorii
de servicii de handling la sol și utilizatorii aeroportului care recurg la
handling propriu pentru a asigura calitatea globală a serviciilor și
pentru a stabili condiții echitabile de concurență pentru toți
furnizorii.
(27)
În vederea creșterii performanței în
întreg sectorul aviatic și a punerii în aplicare a abordării „gate-to-gate”,
furnizorii de servicii de handling la sol și utilizatorii aeroportului
care recurg la handling propriu ar trebui să prezinte Comisiei rapoarte cu
privire la efectuarea acestora.
(28)
Într-un sector cu utilizare intensivă a forței
de muncă astfel cum este handlingul la sol, dezvoltarea și instruirea
continuă a personalului au un impact puternic asupra calității
serviciilor. Prin urmare, trebuie stabilite cerințe minime de instruire
pentru a garanta calitatea operațiunilor în termeni de fiabilitate, reziliență,
siguranță și securitate și pentru a crea condiții
echitabile de concurență pentru toți operatorii.
(29)
Subcontractarea conduce la o creștere a
flexibilității pentru furnizorii de servicii de handling la sol. Cu
toate acestea, subcontractarea și subcontractarea în cascadă pot, de
asemenea, să genereze constrângeri privind capacitatea și să
afecteze în mod negativ siguranța și securitatea. În consecință,
subcontractarea trebuie limitată, iar normele care o reglementează trebuie
clarificate.
(30)
Drepturile recunoscute prin prezentul regulament trebuie
să se aplice furnizorilor de servicii de handling la sol din țări
terțe și utilizatorilor aeroportului din țări terțe
care recurg la handling propriu numai în condițiile unei reciprocități
stricte. În cazul în care nu există o astfel de reciprocitate, Comisia trebuie
să poată decide ca un stat membru sau statele membre să suspende
aceste drepturi cu privire la astfel de furnizori sau utilizatori.
(31)
Statele membre trebuie să își mențină
capacitatea de a asigura un nivel corespunzător de protecție
socială pentru personalul întreprinderii care prestează servicii de
handling la sol.
(32)
Pentru a se garanta faptul că se aplică cerințe
armonizate de asigurare furnizorilor de servicii de handling la sol și
utilizatorilor aeroportului care recurg la handling propriu, competența de
a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din tratat cu privire la cerințele
de asigurare pentru furnizorii de servicii de handling la sol și
utilizatorii aeroportului care recurg la handling propriu trebuie delegată
Comisiei. Pentru a se garanta faptul că se aplică obligații
armonizate și actualizate corespunzător referitoare la standardele
minime de calitate pentru serviciile de handling la sol și cu privire la
obligațiile de raportare ale furnizorilor de servicii de handling la sol și
ale utilizatorilor aeroportului care recurg la handling propriu, competența
de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din tratat cu privire la
specificațiile pentru standardele minime de calitate pentru serviciile de
handling la sol și la specificațiile pentru conținutul și
diseminarea obligațiilor de raportare pentru furnizorii de servicii de
handling la sol și utilizatorii aeroportului care recurg la handling
propriu trebuie delegată Comisiei. Este foarte important ca, în timpul
lucrărilor pregătitoare, Comisia să efectueze consultări
corespunzătoare, inclusiv la nivel de experți și implicând
Comitetul sectorial de dialog social instituit în temeiul Deciziei 98/500/CE.
(33)
Comisia, în momentul pregătirii și
elaborării actelor delegate, trebuie să asigure transmiterea
simultană, oportună și adecvată a documentelor relevante
către Parlamentul European și Consiliu.
(34)
Pentru a asigura condiții uniforme de punere
în aplicare a prezentului regulament, trebuie conferite Comisiei competențe
de executare. Aceste competențe trebuie exercitate în conformitate cu
Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului
din 16 februarie 2011 de stabilire a normelor și principiilor generale
privind mecanismele de control de către statele membre al exercitării
competențelor de executare de către Comisie[16].
(35)
La adoptarea deciziilor de punere în aplicare
referitoare la exceptările de la gradul de deschidere a pieței pentru
serviciile de handling la sol prestate pentru terți și pentru
companiile aeriene care recurg la handling propriu, trebuie utilizată
procedura de consultare, având în vedere faptul că actele respective au un
domeniu de aplicare limitat.
(36)
La adoptarea deciziilor de punere în aplicare
referitoare la extinderea de către statele membre a obligației de
servicii publice la un aeroport insular, trebuie utilizată procedura de
consultare, având în vedere faptul că actele respective au un domeniu de
aplicare limitat.
(37)
La adoptarea deciziilor de punere în aplicare
referitoare la suspendarea parțială sau totală a dreptului de
acces pe piața serviciilor de handling la sol pe teritoriul unui stat
membru pentru furnizorii de servicii de handling la sol sau utilizatorii
aeroportului dintr-o țară terță, trebuie utilizată
procedura de examinare.
(38)
Deoarece obiectivul prezentului regulament, și
anume o aplicare mai uniformă a legislației Uniunii cu privire la
serviciile de handling la sol, nu poate fi realizat în mod
satisfăcător de către statele membre ca urmare a caracterului
internațional al transportului aerian, și, prin urmare, poate fi mai
bine realizat la nivelul Uniunii, Uniunea poate adopta măsuri în
conformitate cu principiul subsidiarității prevăzut la articolul
5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul
proporționalității prevăzut la articolul respectiv,
prezentul regulament nu depășește ceea ce este necesar pentru a
atinge acest obiectiv.
(39)
Declarația ministerială privind
aeroportul Gibraltar, adoptată la Cordoba la 18 septembrie 2006, în cursul
primei reuniuni ministeriale a Forumului de dialog privind Gibraltarul, va
înlocui declarația comună privind aeroportul Gibraltar
făcută la Londra la 2 decembrie 1987, iar deplina conformitate cu
declarația respectivă va fi asimilată conformității cu
declarația din 1987.
(40)
Prin urmare, Directiva 96/67/CE trebuie
abrogată,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Capitolul I — Domeniu de aplicare și
definiții
Articolul 1
Domeniul de aplicare
Prezentul regulament se aplică
oricărui aeroport situat pe teritoriul unui stat membru care face obiectul
tratatului și este deschis traficului comercial.
Aplicarea prezentului regulament la aeroportul
Gibraltar nu aduce atingere poziției juridice a Regatului Spaniei și,
respectiv, a Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord privind
diferendul lor referitor la suveranitatea asupra teritoriului pe care este
situat aeroportul.
Articolul 2
Definiții
În sensul prezentului regulament, se
aplică următoarele definiții:
(a)
„aeroport” înseamnă o suprafață de
teren special adaptată pentru aterizarea, decolarea și manevrele
aeronavelor, inclusiv instalațiile auxiliare pe care aceste operații
le implică pentru cerințele traficului și serviciilor aeriene,
inclusiv instalațiile necesare pentru a asista serviciile aeriene
comerciale;
(b)
„organism de administrare a aeroportului”
înseamnă un organism care, în combinație cu alte activități
sau nu, după caz, are ca obiectiv, conform actelor naționale cu
putere de lege, administrarea și gestionarea infrastructurilor
aeroportului, precum și coordonarea și controlul activităților
diferiților operatori prezenți în aeroportul în cauză;
(c)
„utilizator al aeroportului” înseamnă orice
persoană fizică sau juridică responsabilă pentru
transportul pe calea aerului a pasagerilor, poștei și/sau
mărfurilor, de la sau la aeroportul în cauză;
(d)
„servicii de handling la sol” înseamnă
serviciile prestate utilizatorilor aeroporturilor în aeroporturi, astfel cum
sunt stabilite în anexă;
(e)
„handling propriu” înseamnă situația în
care un utilizator al aeroportului realizează pe cont propriu una sau mai
multe categorii de servicii de handling la sol și nu încheie un contract
de nicio natură cu un terț pentru furnizarea acestor servicii; în
sensul prezentului regulament, în raporturile dintre aceștia, utilizatorii
aeroporturilor nu trebuie considerați ca terți dacă:
–
un utilizator deține procentul majoritar de acțiuni
la alt utilizator; sau
–
un singur organism deține procentul majoritar
la ceilalți utilizatori;
(f)
„furnizor de servicii de handling la sol”
înseamnă orice persoană fizică sau juridică care prestează
unor terți una sau mai multe categorii de servicii de handling la sol;
(g)
„infrastructură centralizată”
înseamnă instalații și/sau facilități specifice
într-un aeroport care, din motive tehnice, de mediu, costuri sau capacitate, nu
pot fi divizate sau multiplicate și a căror disponibilitate este esențială
și necesară pentru realizarea serviciilor ulterioare de handling la
sol;
(h)
„subcontractare” înseamnă încheierea unui
contract de către un prestator de servicii de handling la sol, în
calitatea sa de contractant principal, sau, în mod excepțional, de
către un utilizator al aeroportului care recurge la handling propriu, cu un
terț denumit „subcontractant”, în cadrul căruia subcontractantului i
se solicită să execute una sau mai multe categorii (sau subcategorii)
de servicii de handling la sol;
(i)
„aprobare” înseamnă o aprobare acordată
de către autoritatea competentă unei întreprinderi în vederea
prestării de servicii de handling la sol în conformitate cu aprobarea
respectivă;
(j)
„autoritatea independentă de supervizare”
înseamnă autoritatea menționată la articolul 11 din Directiva 2009/12/CE.
Capitolul II — Cerințe preliminare
generale
Articolul 3
Organismul de administrare a aeroportului
1.
În cazul în care un aeroport este gestionat și
utilizat nu de către un singur organism, ci de către mai multe
organisme separate, fiecare dintre organismele respective este considerat parte
a organismului de administrare a aeroportului, în sensul prezentului regulament.
2.
În cazul în care un singur organism de administrare
este instituit pentru mai multe aeroporturi, fiecare dintre aeroporturile
respective este considerat separat, în sensul prezentului regulament.
Articolul 4
Comitetul utilizatorilor aeroportului
1.
Fiecare dintre aeroporturile în cauză constituie
un comitet al reprezentanților utilizatorilor aeroportului sau al organizațiilor
reprezentând utilizatorii aeroportului („Comitetul utilizatorilor aeroportului”).
2.
Toți utilizatorii aeroportului au dreptul
să participe la lucrările Comitetului utilizatorilor aeroportului,
sau, dacă doresc, să fie reprezentați de către o organizație
desemnată în acest scop. Cu toate acestea, în cazul în care sunt
reprezentați de o astfel de organizație, aceasta nu trebuie să
presteze servicii de handling la sol în aeroportul în cauză.
3.
Comitetul utilizatorilor aeroportului își
stabilește în scris propriul regulament de procedură, inclusiv
propriile reguli privind procedura de vot.
Procedura de vot
include dispoziții specifice privind modalitatea de evitare a conflictelor
de interese în cadrul Comitetului utilizatorilor aeroportului, rezultate din
prezența utilizatorilor aeroportului care prestează servicii de
handling la sol în aeroportul în cauză. În special, în situația în
care comitetul este consultat în cursul unei proceduri de selecție în
conformitate cu articolele 8 și 9, utilizatorii aeroportului care
solicită o autorizație pentru a presta unul sau mai multe servicii de
handling la sol pentru terți nu au drept de vot.
4.
Ponderea voturilor în cadrul Comitetului utilizatorilor
aeroportului este stabilită astfel încât:
(a)
indiferent de volumul de trafic anual efectuat de
către un singur utilizator al aeroportului într-un aeroport, puterea sa de
vot să nu depășească 49% din numărul total de voturi;
(b)
puterea de vot a utilizatorilor aeroportului care
recurg la handling propriu să nu depășească o treime din
numărul total de voturi.
5.
Organismul de administrare a aeroportului asigură
secretariatul Comitetului utilizatorilor aeroportului.
În cazul în care organismul
de administrare a aeroportului refuză acest lucru sau Comitetul
utilizatorilor aeroportului nu acceptă acest lucru, organismul de
administrare a aeroportului desemnează o altă entitate care trebuie
să fie acceptată de către Comitetul utilizatorilor aeroportului.
Secretariatul Comitetului utilizatorilor aeroportului păstrează și
menține lista cu utilizatorii aeroportului sau reprezentanții
acestora care fac parte din Comitetul utilizatorilor aeroportului.
6.
Secretariatul Comitetului utilizatorilor
aeroportului păstrează procese-verbale ale fiecărei reuniuni a comitetului.
Procesele-verbale reflectă întocmai opiniile și voturile exprimate în
timpul reuniunii.
Capitolul III — Deschiderea pieței
serviciilor de handling la sol
Secțiunea 1   handling propriu
Articolul 5
Handling propriu
Toți utilizatorii aeroportului au
libertatea de a recurge la handling propriu.
Secțiunea 2   Servicii de handling la sol pentru
terți
Articolul 6
Servicii de handling la sol pentru terți
1.
Furnizorii de servicii de handling la sol au acces
liber pe piață pentru prestarea de servicii de handling la sol unor terți
pe oricare aeroport cu un volum anual de trafic mai mare de 2 milioane de
pasageri sau 50 000 de tone de mărfuri pentru cel puțin ultimii trei
ani.
2.
Pentru aeroporturile menționate la alineatul (1),
statele membre pot limita numărul furnizorilor autorizați să
furnizeze următoarele categorii de servicii de handling la sol:
(a)
handlingul bagajelor;
(b)
handlingul de rampă;
(c)
handlingul combustibilului și lubrifianților;
(d)
handlingul mărfurilor și poștei, în
ceea ce privește handlingul fizic al mărfurilor și poștei care
intră, iese sau este transferată între terminalul aeroportului și
aeronavă.
Cu toate acestea, statele
membre nu pot limita numărul la mai puțin de doi furnizori pentru
fiecare categorie de servicii de handling la sol sau, pentru aeroporturile cu
un volum anual de trafic mai mare de 5 milioane de pasageri sau 100 000 de tone
de mărfuri cel puțin în ultimii trei ani, la mai puțin de trei furnizori
pentru fiecare categorie de servicii de handling la sol.
3.
În aeroporturile unde numărul furnizorilor
este limitat la doi sau mai mulți furnizori în conformitate cu alineatul (2)
din prezentul articol sau cu articolul 14 alineatul (1) literele (a) și (c),
cel puțin unul dintre furnizorii autorizați nu este direct sau
indirect controlat de către:
(a)
organismul de administrare a aeroportului,
(b)
un utilizator al aeroportului care a transportat
mai mult de 25% din numărul de pasageri sau din cantitatea de cargo înregistrată
la aeroport în anul anterior celui în care au fost selectați furnizorii,
(c)
un organism care controlează direct sau
indirect sau este controlat direct sau indirect de organismul de administrare a
aeroportului menționat la litera (a) sau orice asemenea utilizator menționat
la litera (b).
Controlul se exercită
prin intermediul drepturilor, al contractelor sau al altor mijloace, care, fie
separat, fie în combinație și având în vedere considerentele de fapt
sau de drept în cauză, conferă posibilitatea de a exercita o
influență decisivă asupra prestatorului, astfel cum a fost
interpretată de către Curtea de Justiție a Uniunii Europene.
4.
În cazul în care numărul de furnizori autorizați
este limitat în conformitate cu alineatul (2), statele membre nu pot împiedica
un utilizator al aeroportului, indiferent de partea aeroportului care îi este
alocată, să aibă, cu privire la fiecare categorie de servicii de
handling la sol supusă restricției, posibilitatea unei alegeri
eficiente, în condițiile stabilite la alineatele (2) și (3), între
cel puțin:
–
doi furnizori de servicii de handling la sol, sau
–
trei furnizori de servicii de handling la sol
pentru aeroporturile al căror volum anual de trafic este mai mare de 5 milioane
de pasageri sau 100 000 de tone de mărfuri cel puțin în ultimii trei
ani.
5.
În cazul în care un aeroport atinge pragurile
referitoare la traficul de mărfuri stabilite în prezentul articol
fără însă să atingă pragul corespunzător cu
privire la circulația pasagerilor, prezentul regulament nu se aplică
categoriilor de servicii de handling la sol rezervate exclusiv pasagerilor.
6.
Orice aeroport al cărui volum anual de trafic
a depășit 2 milioane de pasageri sau 50 000 de tone de
mărfuri cel puțin trei ani consecutiv și al cărui volum
anual de trafic coboară, prin urmare, sub pragul de 2 milioane de pasageri
sau 50 000 de tone de mărfuri, își menține piața
deschisă furnizorilor terți de servicii de handling pentru cel puțin
următorii trei ani care urmează anului în care a coborât sub prag.
7.
Orice aeroport al cărui volum anual de trafic
nu a depășit 5 milioane de pasageri sau 100 000 de tone de
mărfuri pentru cel puțin trei ani consecutiv și al cărui volum
anual de trafic coboară sub pragul de 5 milioane de pasageri sau 100 000 de
tone de mărfuri, își menține piața deschisă furnizorilor
terți de servicii de handling pentru cel puțin următorii trei
ani care urmează anului în care a coborât sub prag.
Articolul 7
Selecția furnizorilor
1.
Furnizorii autorizați să furnizeze
servicii de handling la sol într-un aeroport unde numărul acestora este
limitat în conformitate cu articolul 6 sau articolul 14 sunt selectați în
conformitate cu o procedură de licitație transparentă,
deschisă și nediscriminatorie.
2.
Autoritatea pentru licitație este
(a)
organismul de administrare a aeroportului, cu condiția
ca acesta:
–
să nu presteze servicii similare de handling la
sol; și
–
să nu dețină un control direct sau
indirect asupra niciunei întreprinderi care prestează astfel de servicii; și
–
să nu fie implicată în niciun fel în
nicio astfel de întreprindere;
(b)
în toate celelalte cazuri, o autoritate
competentă independentă de organismul de administrare a aeroportului.
3.
Comitetul utilizatorilor aeroportului nu trebuie
să aibă acces la dosarele candidaților în nicio etapă a
procedurii de selecție. Organismul de administrare a aeroportului nu trebuie
să aibă acces la dosarele candidaților în nicio etapă a
procedurii de selecție, dacă nu este autoritatea pentru licitație.
4.
După notificarea Comisiei, statul membru în
cauză poate include în caietul de sarcini sau în specificațiile
tehnice pe care furnizorii de servicii de handling la sol trebuie să le
respecte o obligație de furnizare de servicii publice cu privire la
aeroporturile care deservesc regiuni periferice sau în curs de dezvoltare care
fac parte din teritoriul său și unde furnizorii nu sunt dispuși
să presteze servicii de handling la sol fără sprijin public (și
anume, drepturi exclusive sau plăți compensatorii), dar care sunt de
o importanță vitală pentru statul membru în cauză în ceea
ce privește accesibilitatea. Această dispoziție nu aduce
atingere normelor UE privind ajutoarele de stat.
5.
Cererea de oferte se lansează și se publică
în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
6.
Selecția furnizorilor de către
autoritatea pentru licitație se face în două etape:
(a)
o procedură de calificare pentru a examina
caracterul adecvat al candidaților; și
(b)
o procedură de atribuire pentru a selecta
prestatorul sau furnizorii autorizați.
Articolul 8
Procedura de calificare
1.
În cadrul procedurii de calificare, autoritatea
pentru licitație verifică dacă candidații îndeplinesc un
număr de criterii minime. Autoritatea pentru licitație stabilește
criteriile minime ulterior consultării Comitetului utilizatorilor
aeroportului și organismului de administrare a aeroportului, dacă
acesta din urmă este diferit de autoritatea pentru licitație.
2.
Criteriile minime includ următoarele elemente:
(a)
candidatul deține o aprobare validă
eliberată în conformitate cu capitolul IV privind procedurile de aprobare;
(b)
candidatul își demonstrează capacitatea și
se angajează în scris să aplice dispozițiile și normele
relevante, inclusiv textele legislative aplicabile privind dreptul muncii, contractele
colective aplicabile, normele de conduită în aeroport și cerințele
de calitate în aeroport.
3.
Autoritatea pentru licitație prezintă
lista candidaților care îndeplinesc criteriile stabilite în cadrul
procedurii de calificare.
Articolul 9
Procedura de atribuire
1.
În cadrul procedurii de atribuire, autoritatea
pentru licitație selectează un prestator din lista candidaților calificați
și atribuie autorizația prestatorului după consultarea
Comitetului utilizatorilor aeroportului și a organismului de administrare a
aeroportului, dacă acesta este diferit de autoritatea pentru licitație.
2.
Selecția prestatorului în vederea atribuirii autorizației
se bazează pe comparația dosarelor candidaților în raport cu o
listă a criteriilor de atribuire. Criteriile de atribuire trebuie să
fie pertinente, obiective, transparente și nediscriminatorii. Autoritatea
pentru licitație stabilește criteriile de atribuire după
consultarea Comitetului utilizatorilor aeroportului și a organismului de administrare
a aeroportului, dacă acesta este diferit de autoritatea pentru licitație.
3.
Criteriile de atribuire includ următoarele:
(a)
coerența și caracterul plauzibil al
planului de afaceri, astfel cum este evaluat pe baza modelelor de calcul al
costurilor;
(b)
nivelul calității operațiunilor,
astfel cum sunt evaluate pe baza unui program de zbor reprezentativ, inclusiv,
dacă este cazul, utilizarea eficientă a personalului și a echipamentelor,
ultima acceptare a bagajelor și a mărfurilor, termenele de livrare
pentru bagaje și mărfuri și timpii maximi de rotație;
(c)
adecvația resurselor materiale în ceea ce
privește disponibilitatea și protecția mediului asociate echipamentelor;
(d)
adecvația resurselor umane în ceea ce privește
experiența lucrătorilor și adecvația programului de formare/calificare;
(e)
calitatea tehnologiei informației și
comunicațiilor;
(f)
calitatea planificării organizaționale;
(g)
performanța ecologică.
4.
Ponderea relativă a criteriilor de atribuire este
menționată în cererea de oferte și în documentele relevante. Un
interval de puncte cu o distribuție (spread) maximă
corespunzătoare se aplică fiecărui criteriu de atribuire. Autoritatea
pentru licitație poate stabili un număr minim de puncte pe care un candidat
ales trebuie să le acumuleze pentru anumite criterii specifice de
atribuire. Stabilirea unui număr minim de puncte este nediscriminatorie și
este menționată clar în cererea de oferte și în documentele
relevante. Autoritatea pentru licitație nu poate elimina niciun criteriu
de atribuire, nu poate adăuga alte criterii și nici
subîmpărți criteriile prevăzute inițial în cererea de
oferte.
5.
Autorizația de prestare de servicii de
handling la sol în aeroportul respectiv se atribuie candidatului care
acumulează cel mai mare număr de puncte și care întrunește
în același timp toate punctajele minime solicitate pentru anumite criterii
de atribuire.
6.
Utilizatorii aeroportului care candidează
pentru prestarea de servicii de handling pentru terți sau care
operează handling propriu nu sunt consultați în procedura de
atribuire.
7.
Autoritatea pentru licitație se asigură
că decizia de atribuire și motivele care stau la baza acesteia sunt
făcute publice.
Articolul 10
Perioada de selecție și încheierea activității
1.
Furnizorii de servicii de handling la sol sunt
autorizați pentru o perioadă minimă de șapte ani și o
perioadă maximă de zece ani, fără a aduce atingere exceptărilor
referitoare la deschiderea pentru handling propriu și pentru servicii de
handling la sol pentru terți prevăzută la articolul 14 alineatul
(1). Perioada exactă pentru care furnizorii sunt autorizați și
data de începere a activităților se indică clar în cererea de
oferte.
2.
Un prestator de servicii de handling la sol începe
să presteze serviciile în termen de o lună de la data începerii indicată
în cererea de oferte. Autoritatea pentru licitație poate, în cazuri
justificate corespunzător, la cererea prestatorului de servicii de handling
la sol și după consultarea Comitetului utilizatorilor aeroportului,
să prelungească această perioadă cu cel mult șase luni.
După expirarea acestei perioade, validitatea autorizației încetează.
3.
Autoritatea pentru licitație anticipează
încheierea perioadei de autorizare și se asigură că orice
prestator selectat în urma unei noi cereri de oferte este autorizat să își
înceapă activitățile în ziua următoare ultimei zile a
perioadei de autorizare corespunzătoare prestatorului sau furnizorilor
selectați anterior.
4.
În cazul în care un prestator de servicii de
handling la sol își încetează activitatea înainte de terminarea
perioadei pentru care este autorizat, prestatorul este înlocuit pe baza
procedurii de selecție descrise în articolele 7, 8, 9 și în prezentul
articol. Orice prestator care își încetează activitatea
informează autoritatea pentru licitație relevantă cu privire la
intenția sa de a-și înceta activitatea cu suficient timp în prealabil
și cu cel puțin șase luni înainte de a părăsi
aeroportul. Pot fi impuse sancțiuni financiare prestatorului dacă
acesta nu informează autoritatea pentru licitație cu suficient timp
în prealabil, cu excepția cazului în care prestatorul poate demonstra forța
majoră.
5.
În cazul în care un prestator își
încetează activitatea înainte de finalizarea perioadei pentru care este
autorizat și nu acordă timp suficient autorității pentru
licitație să selecteze un nou prestator până la momentul
părăsirii aeroportului, având drept rezultat un monopol temporar asupra
anumitor servicii de handling la sol în aeroportul respectiv, statul membru
autorizează pentru o perioadă de timp limitată, care să nu
depășească zece luni, un prestator de servicii de handling la
sol pentru a presta serviciile în aeroportul respectiv fără a recurge
la procedura de selecție prevăzută în articolele 7, 8, 9 și
în prezentul articol.
Dacă statul
membru nu reușește să găsească un prestator de
servicii de handling la sol pentru o perioadă de timp limitată, statul
membru reglementează prețurile pentru serviciile de handling la sol
aflate sub monopol temporar până în momentul în care un alt prestator
începe să furnizeze serviciile în aeroport.
6.
Autoritatea pentru licitație informează
Comitetul utilizatorilor aeroportului și, dacă este cazul, organismul
de administrare a aeroportului cu privire la deciziile luate în temeiul
articolelor 7, 8 și 9 precum și în temeiul prezentului articol.
7.
Articolele 7, 8 și 9 precum și dispozițiile
prezentului articol nu se aplică în cazul atribuirii de contracte publice și
concesiuni, care sunt reglementate de alte dispoziții legislative ale
Uniunii.
Articolul 11
Organismul de administrare a aeroportului în calitate de prestator de servicii
de handling la sol
1.
Atunci când numărul furnizorilor de servicii
de handling la sol este limitat în conformitate cu articolul 6, organismul de
administrare a aeroportului poate să presteze servicii de handling la sol
fără a face obiectul procedurii de selecție prevăzută
la articolele 7-10. De asemenea, organismul de administrare a aeroportului
poate, fără a urma această procedură, să autorizeze o
întreprindere să furnizeze servicii de handling la sol în aeroportul în
cauză:
(a)
dacă acesta controlează direct sau
indirect întreprinderea respectivă;
(b)
dacă întreprinderea îl controlează direct
sau indirect.
2.
În cazul în care un organism de administrare a
aeroportului care prestează servicii de handling la sol în conformitate cu
alineatul (1) nu mai îndeplinește condițiile stabilite la alineatul (1),
prestatorul respectiv poate continua să furnizeze servicii de handling la
sol pentru o perioadă de cinci ani fără a face obiectul
procedurii de selecție prevăzută la articolele 7-10. La încheierea
perioadei de cinci ani, prestatorul informează autoritatea pentru licitație
relevantă cu suficient timp în prealabil și cu cel puțin șase
luni înainte de expirarea perioadei de cinci ani. Pot fi impuse sancțiuni
financiare prestatorului în cazul în care acesta nu informează autoritatea
pentru licitație cu suficient timp în prealabil, cu excepția cazului
în care prestatorul poate demonstra forța majoră. Dacă
prestatorul își încetează activitatea înainte de terminarea perioadei
de cinci ani, se aplică articolul 10 alineatele (4) și (5).
Articolul 12
Menținerea drepturilor angajaților în cazul transferului de personal pentru
serviciile supuse restricțiilor privind accesul pe piață
1.
Prezentul articol se aplică numai serviciilor
de handling la sol pentru care statul membru în cauză are un număr
limitat de furnizori în conformitate cu articolul 6 sau 14.
2.
În cazul în care, în urma procedurii de selecție
prevăzută la articolele 7-10, un prestator de servicii de handling la
sol menționat la alineatul (1) își pierde autorizația de a
presta serviciile, statele membre pot solicita prestatorului (furnizorilor) de
servicii de handling la sol care prestează ulterior serviciile respective
să acorde personalului angajat anterior pentru prestarea serviciilor
drepturile de care ar fi beneficiat în cazul unui transfer în sensul Directivei
2001/23/CE a Consiliului[17].
3.
Statele membre limitează cerința de la
alineatul (2) la angajații prestatorului anterior care sunt implicați
în prestarea serviciilor pentru care prestatorul anterior a pierdut autorizația
și care acceptă în mod voluntar să fie preluați de
către noul sau noii furnizori.
4.
Statele membre limitează cerința de la
alineatul (2) astfel încât să fie proporțională cu volumul de
activitate transferată efectiv către celălalt prestator.
5.
În cazul în care un stat membru impune o cerință
în conformitate cu alineatul (2), documentele aferente cererii de oferte pentru
procedura de selecție prevăzută la articolele 7-10 enumeră
personalul vizat și indică detaliile relevante ale drepturilor
contractuale ale angajaților, precum și condițiile în care
angajații sunt considerați a fi asociați serviciilor în cauză.
6.
Dacă un furnizor de servicii de handling la
sol încetează prestarea acestor servicii către un utilizator al
aeroportului, ele reprezentând o parte semnificativă a
activităților de handling la sol ale acestui furnizor în cazurile
care nu sunt prevăzute la alineatul (2) sau dacă un utilizator al
aeroportului care recurge la handling propriu decide să nu mai facă
handling propriu, statele membre pot solicita furnizorului sau furnizorilor de
servicii de handling la sol sau utilizatorului aeroportului care recurge la
handling propriu și care prestează ulterior aceste servicii de
handling la sol să acorde personalului care presta anterior aceste
servicii drepturile de care ar fi beneficiat dacă ar fi avut loc un
transfer în înțelesul Directivei 2001/23/CE a Consiliului.
7.
Statele membre limitează cerința de la
alineatul (6) la angajații furnizorului anterior care sunt implicați
în prestarea de servicii de handling la sol pe care furnizorul anterior nu le
mai prestează, și care acceptă pe bază voluntară
să fie preluați de noul sau noii furnizori sau de utilizatorul
aeroportului care recurge la handling propriu.
8.
Statele membre limitează cerința de la
alineatul (6) la angajații utilizatorului aeroportului care recurge la
handling propriu care sunt implicați în prestarea de servicii de handling
la sol pentru care utilizatorul aeroportului care recurge la handling propriu
decide să nu mai facă handling propriu, și care acceptă pe
bază voluntară să fie preluați de noul sau noii furnizori
sau de utilizatorul aeroportului care recurge la handling propriu.
9.
Statele membre limitează cerința de la
alineatul (6) astfel încât aceasta să fie proporțională cu
volumul activității efectiv transferate celuilalt furnizor sau
utilizator al aeroportului care recurge la handling propriu.
10.
Statele membre pot încredința componentele de
management și de forță de muncă la nivelul adecvat, cu
ajutorul definirii, printr-un acord negociat, a măsurilor concrete de
implementare a prezentului articol.
11.
Statele membre informează Comisia cu privire la
toate măsurile luate în conformitate cu prezentul articol.
Articolul 13
Aeroporturi insulare
În contextul selecției furnizorilor de
servicii de handling la sol pentru un aeroport, prevăzute la articolele 7-10,
un stat membru poate extinde obligația furnizării de servicii publice
la alte aeroporturi din statul membru în cauză, numai dacă:
(a)
aeroporturile sunt amplasate pe insule în aceeași
regiune geografică;
(b)
aeroporturile au fiecare un volum de trafic de cel
puțin 100 000 de mișcări de pasageri pe an;
(c)
și extinderea este aprobată de către
Comisie.
Decizia privind aprobarea extinderilor
constituie un act de punere în aplicare care se adoptă în conformitate cu
procedura de consultare menționată la articolul 43 alineatul (2). Prezenta
dispoziție nu aduce atingere normelor privind ajutoarele de stat ale UE.
Secțiunea 3   Exceptări pentru handlingul
propriu și pentru serviciile de handling la sol prestate de terți
Articolul 14
Exceptări
1.
Dacă pentru un aeroport, anumite constrângeri privind
capacitatea sau spațiul disponibil, care apar în special din cauza
aglomerației și a procentului de utilizare a spațiului, fac
imposibilă deschiderea pieței și/sau implementarea handlingului
propriu în măsura prevăzută de prezentul regulament, statul
membru în cauză poate decide:
(a)
să limiteze numărul furnizorilor la cel
puțin doi pentru una sau mai multe categorii de servicii de handling la
sol, altele decât cele menționate la articolul 6 alineatul (2) în întreg
aeroportul sau într-o parte a acestuia; în acest caz se aplică articolul 6
alineatul (3);
(b)
să rezerve pentru un singur prestator una sau
mai multe dintre categoriile de servicii de handling la sol menționate la
articolul 6 alineatul (2) pentru aeroporturile al căror volum anual de trafic
depășește 2 milioane de pasageri sau de 50 000 de tone de
mărfuri;
(c)
să limiteze la unul sau doi furnizori una sau
mai multe categorii de servicii de handling la sol menționate la articolul
6 alineatul (2) pentru aeroporturile al căror volum anual de trafic
depășește 5 milioane de pasageri sau 100 000 de tone de
mărfuri; în cazul unei limitări la doi furnizori se aplică
articolul 6 alineatul (3);
(d)
să rezerve handlingul propriu menționat
la alineatul (5) pentru un număr limitat de utilizatori ai aeroportului, cu
condiția ca utilizatorii să fie aleși pe baza unor criterii
relevante, obiective, transparente și nediscriminatorii.
2.
Toate exceptările stabilite în temeiul
alineatului (1) trebuie:
(a)
să specifice categoria sau categoriile de
servicii de handling la sol pentru care se acordă exceptarea și constrângerile
specifice capacității sau spațiului disponibil care o
justifică;
(b)
să fie însoțite de un plan de măsuri
adecvate pentru a depăși constrângerile.
3.
Exceptările nu trebuie:
(a)
să dea naștere la denaturări ale
concurenței între furnizorii de servicii de handling la sol și/sau
utilizatorii aeroportului care recurg la handling propriu;
(b)
să fie prelungite mai mult decât este necesar.
4.
Statele membre notifică Comisiei, cu cel puțin
șase luni înainte de intrarea în vigoare, orice exceptări pe care le
acordă în temeiul alineatului (1) și motivele care stau la baza
acestora.
5.
Ulterior primirii acestora, Comisia publică un
rezumat al deciziilor privind exceptările notificate în Jurnalul
Oficial al Uniunii Europene și invită părțile
interesate să prezinte observații.
6.
Comisia examinează atent deciziile de
exceptare prezentate de statele membre. În acest scop, Comisia realizează
o analiză detaliată a situației și un studiu al
măsurilor adecvate prezentate de statele membre, pentru a verifica
dacă constrângerile invocate există și dacă este imposibil
să se deschidă piața și/sau să se aplice handlingul
propriu în măsura prevăzută în prezentul regulament.
7.
După această examinare și după
consultarea statului membru în cauză, Comisia poate aproba decizia
statului membru sau o poate respinge, în cazul în care consideră că
nu există dovezi cu privire la existența constrângerilor invocate sau
dacă acestea nu sunt atât de grave încât să justifice exceptarea.
După consultarea statului membru în cauză, Comisia poate cere, de
asemenea, statului membru să modifice măsura exceptării sau
să o restricționeze la acele părți ale unui aeroport unde
s-a dovedit că există constrângerile invocate.
8.
Decizia Comisiei se ia cel mai târziu în termen de șase
luni de la notificarea completă de către statul membru și se publică
în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
9.
Deciziile de punere în aplicare menționate la
alineatele (7) și (8) din prezentul articol se adoptă în conformitate
cu procedura de consultare menționată la articolul 43 alineatul (2).
10.
Exceptările acordate de către statele
membre în temeiul alineatului (1) nu pot depăși o durată de trei
ani, cu excepția exceptărilor acordate în temeiul alineatului (1) literele
(b) și (c). Cu cel mult șase luni înainte de sfârșitul acestei
perioade, statul membru trebuie să ia o nouă decizie cu privire la
orice cerere de exceptare, care trebuie să respecte dispozițiile
prevăzute în prezentul articol.
11.
Exceptările acordate de către statele
membre în temeiul alineatului (1) literele (b) și (c) nu pot depăși
o durată de doi ani. Cu toate acestea, un stat membru poate solicita, în
conformitate cu dispozițiile alineatului (1), ca această
perioadă să fie prelungită o singură dată cu doi ani. Comisia
decide cu privire la o astfel de solicitare. Decizia de punere în aplicare se
adoptă în conformitate cu procedura de consultare menționată la
articolul 43 alineatul (2).
Articolul 15
Consultări cu furnizorii de servicii de handling la sol și cu
utilizatorii aeroportului
Organismul de administrare a aeroportului
organizează o procedură de consultare cu privire la punerea în
aplicare a prezentului regulament între acesta, Comitetul utilizatorilor
aeroportului și întreprinderile care furnizează servicii de handling
la sol. Consultarea include, inter alia, prețul serviciilor de handling
la sol pentru care a fost acordată o exceptare în conformitate cu
articolul 14 alineatul (1) literele (b) și (c) și organizarea
prestării acestor servicii. O reuniune de consultare se organizează
cel puțin o dată pe an. Organismul de administrare a aeroportului
redactează un proces-verbal al reuniunii pe care îl trimite Comisiei, la
cererea acesteia.
Capitolul IV — Proceduri privind aprobarea
Articolul 16
Obligația de a obține o aprobare adecvată recunoscută în
toate statele membre ale UE
1.
În aeroporturile cu un volum anual de trafic care
depășește 2 milioane de pasageri sau 50 000 de tone de
mărfuri cel puțin în ultimii trei ani, nicio întreprindere nu este
autorizată să presteze servicii de handling la sol fie ca prestator
de servicii de handling la sol, fie ca utilizator care recurge la handling
propriu decât dacă acesteia i s-a acordat o aprobare adecvată. O
întreprindere care îndeplinește cerințele prevăzute în acest
capitol are dreptul de a primi aprobarea.
2.
Fiecare stat membru desemnează o autoritate
competentă („autoritatea de autorizare”), independentă de organismul
de administrare a aeroportului, responsabilă cu emiterea aprobărilor pentru
prestarea de servicii de handling la sol.
3.
Autoritatea de autorizare nu acordă
aprobările sau nu le menține în vigoare în cazul în care nu sunt
respectate toate cerințele prevăzute în prezentul capitol.
Articolul 17
Condiții pentru acordarea aprobării
1.
Aprobarea se acordă de către autoritatea
de autorizare a unui stat membru unei întreprinderi, în următoarele condiții:
(a)
aceasta este stabilită și
înregistrată într-un stat membru;
(b)
structura sa organizatorică permite
autorității de autorizare să pună în aplicare dispozițiile
prezentului capitol;
(c)
îndeplinește condițiile financiare menționate
la articolul 18;
(d)
îndeplinește cerința dovedirii bunei
reputații, menționată la articolul 19;
(e)
îndeplinește cerința privind calificarea
personalului, menționată la articolul 20;
(f)
îndeplinește cerințele referitoare la
manualul de operațiuni, menționată la articolul 21;
(g)
îndeplinește cerințele referitoare la
asigurare, menționate la articolul 22.
2.
Alineatul (1) literele (a), (c) și (d) nu se
aplică utilizatorilor aeroportului care recurg la handling propriu și
care nu prestează servicii de handling la sol pentru terți. Utilizatorii
aeroportului cărora li s-a emis o aprobare pentru handling propriu nu sunt
autorizați să presteze servicii de handling la sol pentru terți
pe baza acestei aprobări.
3.
O întreprindere care solicită o aprobare sau
care a obținut o aprobare trebuie să respecte dispozițiile naționale
privind protecția socială, protecția mediului și
măsurile de securitate aeroportuară ale tuturor statelor membre în
care operează.
Articolul 18
Condiții financiare pentru acordarea unei aprobări
1.
O întreprindere care solicită o aprobare nu
trebuie să se afle în insolvență, în faliment sau să
facă obiectul unor alte proceduri similare.
2.
Autoritatea de autorizare evaluează atent
dacă o întreprindere care solicită aprobarea poate demonstra că:
(a)
își poate îndeplini în orice moment obligațiile
actuale și potențiale, determinate pe baza unor ipoteze realiste, pe
parcursul unei perioade de 24 de luni de la începerea operațiunilor; și
(b)
își poate acoperi, pe parcursul unei perioade
de trei luni de la începerea operațiunilor, costurile fixe și de funcționare
contractate în cadrul operațiunilor din planul de afaceri, determinate pe
baza unor ipoteze realiste, fără a folosi niciun venit din funcționare.
3.
În scopul evaluării menționate la
alineatul (1), fiecare solicitant își prezintă conturile auditate pentru
ultimele două exerciții financiare.
4.
În scopul evaluării menționate la alineatul
(2), fiecare solicitant depune un plan de afaceri pentru cel puțin primii
trei ani de funcționare. Planul de afaceri trebuie să conțină
detalii privind legăturile financiare ale solicitantului cu orice alte
activități comerciale în care solicitantul este implicat fie direct,
fie prin intermediul unor întreprinderi asociate. Solicitantul trebuie, de
asemenea, să furnizeze orice informații utile, în special
următoarele date:
(a)
o situație financiară estimativă și
un cont de profit și pierderi estimativ pentru următorii trei ani;
(b)
fluxul de numerar anticipat și proiecția
fluxului de lichidități pentru primii trei ani de activitate;
(c)
detalii privind modul în care vor fi finanțate
achiziționarea/închirierea echipamentelor, inclusiv, în cazul contractului
de închiriere, termenii și condițiile fiecărui contract,
dacă este relevant.
Articolul 19
Dovada bunei reputații
1.
O întreprindere care solicită o aprobare
trebuie să prezinte dovada achitării taxelor și contribuțiilor
acesteia la asigurările sociale aferente anului anterior, pentru statul
membru unde își desfășoară activitatea sau, în cazul în
care nu își desfășoară activitatea pe teritoriul Uniunii, pentru
țara sa de origine.
2.
Întreprinderea furnizează, de asemenea, dovezi
care să ateste că persoanele care vor gestiona permanent și
efectiv activitățile întreprinderii au o bună reputație și
nu sunt declarate în faliment. Autoritatea de autorizare acceptă ca
dovadă suficientă pentru cetățenii statelor membre
prezentarea unor documente emise de către autoritățile
competente ale statului membru unde întreprinderea este stabilită și
înregistrată sau ale statului membru unde persoana în cauză își
are reședința permanentă și care atestă îndeplinirea
cerințelor respective.
3.
În cazul în care statul membru unde întreprinderea
este stabilită și înregistrată sau statul membru unde persoana
în cauză își are reședința permanentă nu emite
documentele menționate la alineatul (2), aceste documente sunt înlocuite cu
o declarație sub jurământ – sau, pentru statele membre în care nu
există dispoziții privind declarația sub jurământ, cu o
declarație solemnă – a persoanei în cauză în fața unei
autorități judecătorești sau administrative competente sau,
după caz, a unui notar sau a unui organism profesional calificat din
statul membru unde este stabilită și înregistrată întreprinderea
sau din statul membru unde persoana în cauză își are reședința
permanentă. Autoritatea, notarul sau organismul profesional calificat
emite un certificat prin care atestă autenticitatea declarației sub
jurământ sau a declarației solemne.
Articolul 20
Calificarea personalului
O întreprindere care solicită o aprobare
trebuie să demonstreze că angajații săi au calificarea,
experiența profesională și vechimea în muncă necesare
pentru desfășurarea activităților pentru care solicită
aprobarea.
Articolul 21
Manual de operațiuni
O întreprindere care solicită o aprobare
trebuie să prezinte un manual de operațiuni pentru activitățile
relevante, care să conțină următoarele informații:
(a)
organigrama, personalul de management, descrierea
responsabilităților și a sarcinilor, răspundere;
(b)
capacitatea de a opera în siguranță în
cadrul unui aeroport;
(c)
politica de echipamente;
(d)
cerințele privind calificarea personalului,
precum și cerințele corespunzătoare privind instruirea și
planul de pregătire;
(e)
procedurile de management al siguranței și
calității;
(f)
procedurile standard de handling, inclusiv
coordonarea cu utilizatorii aeroportului și organismele de administrare a aeroportului,
coordonarea activităților și procedurile specifice de handling asociate
clienților specifici;
(g)
politica privind intervenția în caz de urgență;
(h)
procedurile privind gestionarea securității.
Articolul 22
Cerințe privind asigurarea
1.
Furnizorii de servicii de handling la sol, precum și
utilizatorii aeroportului care recurg la handling propriu pe teritoriul Uniunii
trebuie să fi încheiat asigurări de răspundere civilă
pentru serviciile lor de handling la sol în caz de daune cauzate pe teritoriul
unui stat membru și pentru care există un drept de despăgubire.
2.
Comisia este abilitată să detalieze cerințele
privind asigurarea și sumele minime prin intermediul unui act delegat în
conformitate cu articolul 42.
Articolul 23
Valabilitatea unei aprobări
1.
O aprobare este valabilă pentru o
perioadă de cinci ani.
2.
O aprobare este valabilă pentru categoriile și/sau
subcategoriile menționate în aprobare.
3.
Prestatorul de servicii de handling la sol trebuie
să poată demonstra în orice moment, la cererea autorității
de autorizare, că îndeplinește toate cerințele prevăzute în
prezentul capitol.
4.
Autoritatea de autorizare monitorizează
conformitatea cu cerințele prevăzute de prezentul capitol. Aceasta
revizuiește, în orice caz, respectarea cerințelor în următoarele
cazuri:
(a)
atunci când se suspectează existența unei
posibile probleme; sau
(b)
la solicitarea unei autorități de
autorizare dintr-un alt stat membru; sau
(c)
la solicitarea Comisiei.
5.
Aprobarea trebuie prezentată din nou în
vederea unei noi aprobări în cazul în care întreprinderea de handling la
sol:
(a)
nu a început operațiunile în termen de douăsprezece
luni de la acordarea aprobării; sau
(b)
și-a încetat operațiunile pe o
perioadă mai mare de douăsprezece luni.
6.
Întreprinderea de servicii de handling la sol
notifică autoritatea de autorizare:
(a)
anticipat, cu privire la orice modificare substanțială
a amplorii activităților sale;
(b)
în cazul declanșării unei proceduri de
insolvență.
Articolul 24
Revocarea aprobării
1.
Autoritatea de autorizare poate revoca în orice
moment aprobarea în cazul în care prestatorul de servicii de handling la sol
sau utilizatorul aeroportului care recurge la handling propriu nu îndeplinește,
din motive care îi sunt imputabile, criteriile prevăzute în prezentul
capitol. Motivele revocării sunt comunicate respectivului prestator sau utilizator
al aeroportului care recurge la handling propriu, precum și autorităților
de autorizare din celelalte state membre.
2.
Autoritatea de autorizare revocă aprobarea în
cazul în care prestatorul de servicii de handling îi furnizează, în cunoștință
de cauză sau din neglijență, informații false cu privire la
un aspect important.
Articolul 25
Deciziile privind aprobările
1.
Autoritatea de autorizare adoptă o decizie de
soluționare a cererii cât mai curând posibil și în termen de cel mult
două luni de la prezentarea tuturor informațiilor necesare, ținând
seama de toate elementele de care dispune. Decizia se comunică
solicitantului și autorităților de autorizare din celelalte
state membre. În cazul unui refuz, se precizează motivele acestuia.
2.
O aprobare poate fi reținută numai
dacă prestatorul de servicii de handling la sol sau utilizatorul
aeroportului care recurge la handling propriu nu îndeplinește, din motive
care îi sunt imputabile, criteriile prevăzute în prezentul capitol.
3.
Procedurile pentru acordarea și revocarea
aprobărilor sunt făcute publice de către autoritatea de
autorizare, care informează Comisia cu privire la acestea.
Articolul 26
Recunoașterea reciprocă a aprobărilor
O aprobare emisă într-un stat membru în
conformitate cu prezentul capitol permite unui operator să presteze
servicii de handling la sol fie ca prestator de servicii de handling la sol,
fie ca utilizator al aeroportului care recurge la handling propriu, în toate
statele membre în condițiile stabilite în aprobare și fără
a aduce atingere limitărilor privind accesul pe piață conform
articolelor 6 și 14.
Capitolul V — Obligații ale
organismelor de administrare a aeroportului și ale administratorilor
infrastructurilor centralizate
Articolul 27
Accesul la infrastructurile și instalațiile centralizate
1.
Prezentul articol se aplică numai
aeroporturilor cu un volum anual de trafic de cel puțin 2 milioane de
pasageri sau de 50 000 de tone de mărfuri cel puțin în ultimii trei
ani.
2.
Organismul de administrare a aeroportului
publică o listă cu infrastructurile centralizate din aeroport.
3.
Administrarea infrastructurilor centralizate poate
fi rezervată organismului de administrare a aeroportului sau oricărui
alt organism, care poate face obligatorie utilizarea de către furnizorii
de servicii de handling la sol și de către utilizatorii aeroportului
care recurg la handling propriu a infrastructurilor respective. Administrarea
unor astfel de infrastructuri se realizează în mod transparent, obiectiv și
nediscriminatoriu.
4.
Organismul de administrare a aeroportului sau,
după caz, autoritatea publică sau alt organism care controlează organismul
de administrare a aeroportului ia o decizie, pe bază obiectivă și
după consultarea Comitetului utilizatorilor aeroportului și a
întreprinderilor care furnizează servicii de handling la sol în aeroport, în
privința infrastructurilor care vor fi centralizate. Organismul de
administrare a aeroportului sau, după caz, autoritatea publică sau
alt organism care controlează organismul de administrare a aeroportului, se
asigură că toate infrastructurile sau instalațiile care se
încadrează la definiția „infrastructurii centralizate” sunt desemnate
ca atare și că acestea respectă cerințele prevăzute în
prezentul capitol.
5.
În cazul în care Comitetul utilizatorilor aeroportului
nu este de acord cu decizia organismului de administrare a aeroportului de a
centraliza sau de a nu centraliza o infrastructură sau cu domeniul de
aplicare al centralizării, acesta poate solicita autorității
independente de supraveghere a statului membru în cauză să
decidă dacă infrastructura în cauză trebuie centralizată
sau nu și în ce măsură.
6.
Furnizorii de servicii de handling la sol și
utilizatorii aeroportului care recurg la handling propriu au acces liber la
infrastructurile aeroportului, la infrastructurile centralizate și la
instalațiile din aeroport în măsura necesară pentru a le permite
să își desfășoare activitățile. Organismul de
administrare a aeroportului sau, dacă este relevant, organismul de administrare
a infrastructurii centralizate sau, după caz, autoritatea publică sau
alt organism care controlează organismul de administrare a aeroportului
poate supune accesul unor condiții relevante, obiective, transparente și
nediscriminatorii.
7.
Spațiul disponibil pentru serviciile de
handling la sol în cadrul unui aeroport trebuie să fie împărțit
între diferiții furnizori de servicii de handling la sol și
utilizatorii aeroportului care recurg la handling propriu, inclusiv nou-admișii,
în măsura necesară exercitării drepturilor lor și pentru a
permite concurența eficientă și corectă, pe baza unor norme
și criterii pertinente, obiective, transparente și nediscriminatorii.
8.
În cazul în care o decizie referitoare la domeniul
de aplicare al infrastructurii centralizate este adusă în atenția
autorității independente de supraveghere în conformitate cu alineatul
(5) din prezentul articol, se aplică procedura prevăzută la articolul
6 din Directiva 2009/12/CE.
Articolul 28
Taxe pentru infrastructurile și instalațiile centralizate
1.
Prezentul articol se aplică numai în cazul
aeroporturilor cu un volum anual de trafic de cel puțin 2 milioane de
pasageri sau de 50 000 de tone de mărfuri, cel puțin în ultimii trei
ani.
2.
În cazul în care utilizarea infrastructurilor sau
instalațiilor centralizate din aeroport face obiectul perceperii unei taxe,
organismul de administrare a aeroportului sau, dacă este relevant,
organismul de administrare a infrastructurii centralizate se asigură
că valoarea taxei este stabilită pe baza unor criterii relevante, obiective,
transparente și nediscriminatorii.
3.
Organismul de administrare a aeroportului sau,
dacă este relevant, organismul de administrare a infrastructurii
centralizate este îndreptățit să procedeze la recuperarea
costurilor și să realizeze o rentabilitate moderată a activelor
din taxele percepute. Taxele constituie plată pentru un serviciu prestat.
4.
Orice taxă menționată la alineatul (1)
se stabilește la nivelul fiecărui aeroport după consultarea
Comitetului utilizatorilor aeroportului și a întreprinderilor care
prestează servicii de handling la sol în aeroport. Organismul de
administrare a aeroportului sau, dacă este relevant, organismul de administrare
a infrastructurii centralizate, oferă anual Comitetului utilizatorilor
aeroportului și întreprinderilor care prestează servicii de handling
la sol în aeroport informații referitoare la elementele componente care
stau la baza determinării taxelor. Informațiile includ cel puțin
următoarele elemente:
(a)
lista diferitelor servicii și a
infrastructurii furnizate în schimbul taxelor;
(b)
metodologia utilizată pentru stabilirea
taxelor;
(c)
structura globală a costului cu privire la
facilitățile și serviciile asociate taxelor;
(d)
venitul provenit din diferite taxe, costul total al
serviciilor acoperite de acestea și rentabilitatea activelor;
(e)
orice finanțare provenită de la
autoritățile publice pentru facilitățile și serviciile
asociate taxelor;
(f)
rezultatele estimate ale oricărei investiții
majore propuse în ceea ce privește consecințele asupra capacității
aeroportului.
5.
Organismul de administrare a aeroportului
publică cuantumul taxelor, inclusiv lista detaliată a serviciilor
prestate, astfel încât să demonstreze că toate taxele percepute
pentru furnizarea infrastructurilor centralizate, a spațiului pentru
serviciile de handling la sol și a serviciilor esențiale asociate prestării
serviciilor de handling la sol sunt utilizate exclusiv pentru recuperarea parțială
sau integrală a costurilor asociate. Dacă este relevant, organismul
de administrare a infrastructurii centralizate comunică cuantumul taxelor,
inclusiv lista detaliată a serviciilor prestate, organismului de administrare
a aeroportului.
6.
În cazul în care Comitetul utilizatorilor
aeroportului nu este de acord cu o taxă stabilită de către organismul
de administrare a aeroportului sau, dacă este relevant, de către
organismul de administrare a infrastructurii centralizate, acesta poate
solicita autorității independente de supraveghere a statului membru
în cauză să decidă cu privire la cuantumul taxei respective.
7.
În cazul în care o decizie referitoare la cuantumul
unei taxe este adusă în atenția autorității independente de
supraveghere, în conformitate cu alineatul (6) din prezentul articol, atunci se
aplică procedura prevăzută la articolul 6 din Directiva 2009/12/CE.
Articolul 29
Separare juridică
1.
În aeroporturile cu un volum anual de trafic de cel
puțin 2 milioane de pasageri sau de 50 000 de tone de mărfuri cel puțin
în ultimii trei ani, organismul de administrare a aeroportului sau organismul
de administrare a infrastructurii centralizate înființează, în cazul
în care prestează servicii de handling la sol pentru terți, o
entitate separată din punct de vedere juridic pentru prestarea respectivelor
servicii de handling la sol.
Această
entitate este independentă, în ceea ce privește forma sa
juridică, organizarea și procesul decizional, de oricare altă
entitate destinată gestionării infrastructurii aeroportului, în cazul
în care organismul de administrare a aeroportului prestează servicii de
handling la sol pentru terți, precum și de oricare altă entitate
destinată infrastructurii centralizate, în cazul în care organismul de administrare
a infrastructurii centralizate prestează servicii de handling la sol
pentru terți.
2.
În aeroporturile cu un volum anual de trafic de cel
puțin 2 milioane de pasageri sau de 50 000 de tone de mărfuri cel puțin
în ultimii trei ani, persoanele responsabile cu gestiunea infrastructurii
aeroportului sau cu administrarea infrastructurii centralizate nu pot participa
direct sau indirect în structura organizațională a entității
independente care prestează servicii de handling la sol.
3.
Entitatea juridică care prestează
servicii de handling la sol în conformitate cu alineatul (1) nu poate primi nicio
subvenționare financiară încrucișată din activități
aeronautice asociate gestionării infrastructurii aeroportului, în cazurile
în care organismul de administrare a aeroportului prestează servicii de handling
la sol, sau din activități aeronautice asociate gestionării infrastructurii
centralizate, în cazurile în care organismul de administrare a infrastructurii
centralizate prestează servicii de handling la sol, care ar putea permite
entității juridice care furnizează servicii de handling la sol
să își reducă prețurile pe care le aplică pentru
serviciile sale de handling la sol pentru terți.
4.
În sensul prezentului articol, „activitățile
aeronautice” ale unui organism de administrare a aeroportului înseamnă
orice activitate pe care organismul de administrare a aeroportului o desfășoară
în aeroportul său și care este asociată furnizării de
servicii sau infrastructuri către utilizatorii aeroportului, furnizorilor
de servicii de handling la sol în activitatea acestora de transport aerian sau
pasagerilor aerieni care folosesc aeroportul, precum perceperea tarifelor de
aeroport, alocarea infrastructurilor și instalațiilor, măsuri de
siguranță și de securitate în aeroport. Activitățile
non-aeronautice includ activitățile imobiliare sau oricare alte
activități din alte sectoare decât cel al transportului aerian.
5.
La încheierea fiecărui exercițiu
financiar, un auditor independent verifică situația și declară
public că nu a existat subvenționare financiară încrucișată.
În cazul în care entitatea juridică care prestează servicii de
handling la sol primește subvenționare încrucișată din
activități non-aeronautice, entitatea care gestionează
infrastructura aeroportului sau cea care gestionează infrastructura
centralizată trebuie să demonstreze că acest lucru este în
conformitate cu alineatul (3).
Capitolul VI — Coordonarea activităților
și calitate
Articolul 30
Rolul organismului de administrare a aeroportului în coordonarea serviciilor de
handling la sol
1.
Organismul de administrare a aeroportului este
responsabil cu coordonarea adecvată a serviciilor de handling la sol în
aeroport. În calitate de coordonator la sol, organismul de administrare a
aeroportului se asigură, în special, că operațiunile furnizorilor
de servicii de handling la sol și ale utilizatorilor aeroportului care
recurg la handling propriu respectă normele de conduită în aeroport
astfel cum sunt definite la articolul 31.
2.
În plus, în aeroporturile cu un volum anual de
trafic de cel puțin5 milioane de pasageri sau de 100 000
de tone de mărfuri pentru cel puțin trei ani consecutiv:
(a)
operațiunile furnizorilor de servicii de
handling la sol și utilizatorilor aeroportului care recurg la handling
propriu trebuie să respecte standardele minime de calitate prevăzute
la articolul 32;
(b)
organismul de administrare a aeroportului se
asigură că operațiunile furnizorilor de servicii de handling la
sol și cele ale utilizatorilor aeroportului care recurg la handling
propriu sunt coordonate prin intermediul unui proces decizional în colaborare
specific aeroporturilor (A-CDM) și prin intermediul unui plan adecvat de
intervenție în caz de urgență.
3.
Dispozițiile prezentului articol nu aduc
atingere legislației UE privind concurența.
4.
Organismul de administrare a aeroportului
prezintă un raport anual privind punerea în aplicare a măsurilor
prezentate la alineatul (2) organismului de evaluare a performanțelor al
Eurocontrol. Organismul de evaluare a performanțelor prezintă
Comisiei un raport consolidat.
5.
Organismul de administrare a aeroportului
raportează autorității de autorizare naționale orice
problemă întâmpinată în legătură cu furnizorii de servicii
de handling la sol sau cu utilizatorii aeroportului care recurg la handling
propriu în aeroport.
Articolul 31
Norme de conduită
1.
În sensul prezentului articol, sintagma „norme de
conduită” include toate normele definite de către organismul de
administrare a aeroportului, o autoritate publică sau oricare alt organism
care controlează aeroportul în scopul funcționării adecvate a
aeroportului.
2.
Organismul de administrare a aeroportului, o
autoritate publică sau oricare alt organism care controlează
aeroportul poate stabili norme de conduită.
3.
Normele de conduită trebuie să respecte
următoarele principii:
(a)
trebuie să se aplice în mod nediscriminatoriu
diferiților furnizori de servicii de handling la sol și
utilizatorilor aeroportului;
(b)
trebuie să se refere la obiectivul urmărit;
(c)
nu trebuie să reducă, în practică,
accesul la piață sau libertatea de handling propriu la un nivel mai
scăzut decât cel prevăzut în prezentul regulament.
4.
Un stat membru poate, dacă este cazul, la
propunerea organismului de administrare a aeroportului:
(a)
să interzică unui prestator de servicii
de handling la sol sau unui utilizator al aeroportului care recurge la handling
propriu prestarea serviciilor de handling la sol sau handling propriu,
dacă prestatorul sau utilizatorul nu respectă normele de
conduită stabilite;
(b)
să solicite furnizorilor de servicii de
handling la sol într-un aeroport să participe în mod corect și
nediscriminatoriu la îndeplinirea obligațiilor de serviciu public
prevăzute în legislația și normele naționale, inclusiv obligația de a asigura un serviciu continuu.
Articolul 32
Standarde minime de calitate
1.
În sensul prezentului articol, „standarde minime de
calitate” înseamnă cerințe privind un nivel minim de calitate a
serviciilor de handling la sol.
2.
În aeroporturile cu un volum anual de trafic de cel
puțin 5 milioane de pasageri sau 100 000 de tone de mărfuri pentru
cel puțin ultimii trei ani, organismul de administrare a aeroportului sau,
după caz, autoritatea publică sau oricare alt organism care
controlează aeroportul stabilește standarde minime de calitate pentru
prestarea serviciilor de handling la sol.
3.
Furnizorii de servicii de handling la sol și
utilizatorii aeroportului care recurg la handling propriu trebuie să
respecte standardele minime de calitate. În plus, utilizatorii aeroportului și
furnizorii de servicii de handling la sol trebuie să respecte standardele
minime de calitate în relațiile lor contractuale.
4.
Standardele minime de calitate acoperă, în
special, următoarele domenii: performanța operațională, instruirea,
informarea și asistența pasagerilor, în special în conformitate cu
Regulamentul (CE) nr. 261/2004 al Parlamentului European și al Consiliului[18] și cu Regulamentul (CE) nr.
1107/2006 al Parlamentului European și al Consiliului[19], procesul decizional în
colaborare, siguranță, securitate, măsuri de intervenție în
caz de urgență și mediu.
5.
Standardele minime de calitate trebuie să fie
corecte, transparente, nediscriminatorii și să nu aducă atingere
legislației UE aplicabile, inclusiv Regulamentelor (CE) nr. 261/2004 și
(CE) nr. 1107/2006. Acestea trebuie să fie coerente, proporționale și
relevante în ceea ce privește calitatea operațiunilor aeroportuare. În
acest sens, o atenție adecvată trebuie acordată calității
serviciilor vamale, securității în aeroport și procedurilor
privind imigrația.
6.
Standardele minime de calitate trebuie să
respecte specificațiile stabilite de către Comisie. Comisia este
împuternicită să adopte specificațiile prin intermediul unor acte
delegate în conformitate cu articolul 42.
7.
Anterior stabilirii standardelor, organismul de
administrare a aeroportului consultă Comitetul utilizatorilor aeroportului
și furnizorii de servicii de handling la sol.
Articolul 33
Obligațiile de raportare cu privire la prestarea serviciilor de handling
la sol
1.
În aeroporturile cu un volum anual de trafic de cel
puțin 5 milioane de pasageri sau 100 000 de tone de mărfuri pentru
cel puțin trei ani consecutiv, furnizorii de servicii de handling la sol și
utilizatorii aeroportului care recurg la handling propriu trebuie să
prezinte Comisiei rapoarte cu privire la performanța operațională.
2.
Comisia este autorizată să adopte
specificații detaliate cu privire la conținutul și diseminarea
obligațiilor de raportare prin intermediul unui act delegat în
conformitate cu articolul 42.
Articolul 34
Formare
1.
Furnizorii de servicii de handling la sol și
utilizatorii aeroportului care recurg la handling propriu se asigură
că toți angajații lor implicați în prestarea de servicii de
handling la sol, inclusiv personalul de conducere și supraveghetorii, participă
periodic la sesiuni de formare specifică și periodică pentru a
le permite îndeplinirea sarcinilor atribuite.
2.
Fiecare angajat implicat în prestarea de servicii
de handling la sol trebuie să participe la o sesiune de formare care
să dureze cel puțin două zile și să fie relevantă
pentru sarcinile care îi sunt atribuite. Fiecare angajat trebuie să
participe la o sesiune de formare relevantă în momentul ocupării unui
nou post sau atunci când îi este atribuită o nouă sarcină.
3.
Atunci când este relevantă pentru activitatea
în cauză de servicii de handling la sol, formarea include cel puțin
următoarele elemente:
(a)
securitate, inclusiv controlul securității,
securitatea operațiunilor, echipamente de securitate și gestionarea
amenințărilor la adresa securității;
(b)
mărfuri periculoase;
(c)
siguranța zonei aeroportuare, inclusiv politica
de siguranță, regulamente privind siguranța, pericole, factori
umani, marcaje și semnalizare în zona aeroportuară, situații de
urgență, prevenirea FOD, protecție personală, accidente-incidente-incidente
evitate la limită și supravegherea siguranței în zona
aeroportuară;
(d)
formarea șoferilor în zona aeroportuară,
inclusiv responsabilitățile generale și procedurile (proceduri
în caz de vizibilitate redusă), echiparea vehiculelor, norme specifice
aeroporturilor și delimitarea zonelor de trafic și de manevră;
(e)
operațiuni cu echipamente de sprijin la sol
(GSE) și gestionarea acestora, inclusiv întreținerea GSE și
operațiuni cu GSE;
(f)
controlul încărcării, inclusiv greutatea
generală și performanța și conștientizarea echilibrării,
limitări structurale de încărcare specifice aeronavei, dispozitive de
încărcare, încărcarea mărfurilor vrac, borderou de
încărcare, tabele/grafice privind echilibrările, raportul privind
instrucțiunile de încărcare (LIR), mesaje de încărcare și
controlul încărcării mărfurilor periculoase;
(g)
formare funcțională pentru handlingul
pasagerilor, inclusiv instruire cu privire la pasarelele de îmbarcare pentru
pasageri și la informarea și asistența pasagerilor în
conformitate cu Regulamentele (CE) nr. 261/2004 și (CE) nr. 1107/2006;
(h)
formare funcțională privind handlingul
bagajelor;
(i)
formare privind handlingul și încărcarea aeronavei;
(j)
deplasarea la sol a aeronavei, inclusiv operațiunile
de deplasare la sol a aeronavei, operarea echipamentelor, procedurile de conectare-deconectare
echipamente-aeronavă, semnale manuale asociate deplasării la sol a
aeronavei, triajul aeronavei și asistența deplasării la sol a
aeronavei;
(k)
handlingul mărfurilor și poștei, inclusiv
interdicțiile și restricțiile aplicabile cu privire la comercializarea
mărfurilor;
(l)
instruire cu privire la coordonarea rotației
aeronavei;
(m)
mediu, inclusiv controlul scurgerilor, gestionarea
descărcărilor și eliminarea deșeurilor;
(n)
măsuri în caz de urgență și
gestionarea intervențiilor în caz de urgență;
(o)
sisteme de raportare;
(p)
externalizarea controlului calității.
4.
Fiecare prestator de servicii de handling la sol și
utilizator al aeroportului care recurge la handling propriu prezintă organismului
de administrare a aeroportului un raport anual cu privire la respectarea obligației
de formare.
Articolul 35
Subcontractare
1.
Fără a aduce atingere alineatelor (2), (3)
și (4), furnizorii de servicii de handling la sol pot încheia contracte de
subcontractare.
2.
Utilizatorii aeroportului care recurg la handling
propriu pot subcontracta servicii de handling la sol doar în cazul în care se
află temporar în incapacitatea de a efectua handlingul propriu ca urmare a
unei situații de forță majoră.
3.
Subcontractanții nu pot subcontracta la rândul
lor servicii de handling la sol.
4.
Un prestator de servicii de handling la sol astfel
cum este prevăzut la articolul 11 alineatul (1) nu poate subcontracta
servicii de handling la sol decât dacă se află temporar în
incapacitatea de a presta serviciile de handling la sol ca urmare a unei situații
de forță majoră.
5.
Orice prestator de servicii de handling la sol și
orice utilizator al aeroportului care recurge la handling propriu care
utilizează unul sau mai mulți subcontractanți se asigură
că aceștia respectă obligațiile impuse furnizorilor de
servicii de handling la sol în temeiul prezentului regulament.
6.
Orice prestator de servicii de handling la sol și
orice utilizator al aeroportului care recurge la handling propriu care
utilizează unul sau mai mulți subcontractanți informează organismul
de administrare a aeroportului cu privire la denumirea și activitățile
desfășurate de către subcontractanții în cauză.
7.
În cazul în care un prestator de servicii de handling
la sol solicită o autorizație de prestare de servicii de handling la
sol conform procedurii de selecție prevăzute la articolul 7, acesta
indică numărul, activitățile și denumirile
subcontractanților pe care intenționează să îi utilizeze.
Capitolul VII — Relații internaționale
Articolul 36
Relații cu țări terțe
1.
Fără a aduce atingere angajamentelor internaționale
ale Uniunii, Comisia poate, în conformitate cu procedura de examinare menționată
la articolul 43 alienatul (3), să decidă ca un stat membru sau
statele membre să adopte măsuri, inclusiv suspendarea parțială
sau totală a dreptului de acces pe piața serviciilor de handling la
sol pe teritoriul național cu privire la furnizori de servicii de handling
la sol și utilizatori ai aeroportului care recurg la handling propriu din
respectiva țară terță, în vederea remedierii
comportamentului discriminatoriu al țării terțe în cauză, ori
de câte ori este evident faptul că, în ceea ce privește accesul la
piața serviciilor de handling la sol sau de handling propriu, o țară
terță:
(a)
nu acordă, de drept sau de fapt, furnizorilor
de servicii de handling la sol și utilizatorilor aeroportului care recurg
la handling propriu dintr-un stat membru un tratament comparabil celui acordat
de către statul membru respectiv furnizorilor de servicii de handling la
sol și utilizatorilor aeroportului care recurg la handling propriu proveniți
din respectiva țară terță în aeroporturile sale; sau
(b)
acordă, de drept sau de fapt, furnizorilor de
servicii de handling la sol și utilizatorilor aeroportului care recurg la
handling propriu dintr-un stat membru un tratament mai puțin favorabil
decât cel acordat propriilor furnizori de servicii de handling la sol și
utilizatorilor aeroportului care recurg la handling propriu; sau
(c)
acordă furnizorilor de servicii de handling la
sol și utilizatorilor aeroportului care recurg la handling propriu din
alte țări terțe un tratament mai favorabil decât furnizorilor de
servicii de handling la sol și utilizatorilor aeroportului care recurg la
handling propriu proveniți dintr-un stat membru.
2.
Un prestator de servicii de handling la sol și
un utilizator al aeroportului care recurge la handling propriu dintr-o țară
terță este considerat persoană juridică sau fizică constituită
în conformitate cu legislația țării terțe respective, având
sediul social, administrația centrală sau punctul de lucru principal
pe teritoriul țării terțe respective.
3.
Uniunea și/sau statele membre se asigură
că, în ceea ce privește drepturile de acces pe piață în țări
terțe, nu există discriminare între utilizatorii aeroportului din
cadrul Uniunii care prestează servicii de handling la sol pentru terți
și alți furnizori de servicii de handling la sol din cadrul Uniunii.
Capitolul VIII — Obligații de
raportare și de monitorizare
Articolul 37
Obligații de raportare ale statelor membre
1.
Înainte de data de 1 iulie a fiecărui an,
statele membre prezintă Comisiei lista cu aeroporturile care sunt supuse
cel puțin unei limitări privind accesul la piața serviciilor de
handling la sol prevăzute la articolul 6 alineatul (2) sau la articolul 14.

2.
Înainte de data de 1 iulie a fiecărui an,
statele membre prezintă Comisiei lista cu furnizorii de servicii de
handling la sol și cu utilizatorii aeroportului care recurg la handling
propriu aprobați de către statul membru în conformitate cu capitolul IV
privind procedurile de aprobare.
Articolul 38
Publicarea listelor cu aeroporturi
Până la sfârșitul fiecărui an, Comisia
publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene următoarele informații:
(a)
lista cu aeroporturile din cadrul Uniunii cu un volum
anual de trafic de cel puțin 5 milioane de pasageri sau de 100 000 de tone
de mărfuri cel puțin în ultimii trei ani;
(b)
lista cu aeroporturile din cadrul Uniunii cu un volum
anual de trafic de cel puțin 2 milioane de pasageri sau de 50 000 de tone
de mărfuri cel puțin în ultimii trei ani;
(c)
lista cu aeroporturile din cadrul Uniunii deschise
traficului comercial;
(d)
lista cu aeroporturile care fac obiectul unor
limitări în conformitate cu articolul 6 alineatul (2) sau cu articolul 14;

(e)
lista furnizorilor de servicii de handling la sol și
a utilizatorilor aeroportului care recurg la handling propriu aprobați în
conformitate cu capitolul IV privind procedurile de aprobare.
Articolul 39
Raportul de evaluare și informare
1.
Comisia prezintă un raport Parlamentului
European și Consiliului cu privire la punerea în aplicare a prezentului regulament
cel târziu în termen de cinci ani de la data aplicării prezentului
regulament. Raportul evaluează în particular orice impact semnificativ
asupra calității serviciilor de handling la sol și
condițiilor de muncă și angajare. Raportul include următorul
set de indicatori și criterii fundamentale pentru un eșantion de
aeroporturi:
(a)
numărul mediu de furnizori de servicii de
handling la sol în aeroporturile Uniunii, pentru cele 11 categorii de servicii;
(b)
numărul utilizatorilor aeroportului care
recurg la handling propriu în fiecare aeroport al Uniunii, pentru cele 11
categorii de servicii;
(c)
numărul aeroporturilor unde numărul de furnizori
de servicii de handling la sol este limitat și valoarea limitării (limitărilor);
(d)
numărul întreprinderilor care dețin o aprobare
dintr-un stat membru și care operează într-un alt stat membru;
(e)
opinia părților interesate cu privire la
sistemul de aprobare (criterii de aprobare, aspecte legate de punerea în
aplicare, preț etc.);
(f)
numărul furnizorilor de servicii de handling
la sol și al utilizatorilor aeroportului care recurg la handling propriu
care operează pe teritoriul Uniunii (total);
(g)
sistemul de gestionare și de stabilire a
prețului pentru infrastructurile centralizate în fiecare aeroport;
(h)
cota de piață a organismului de administrare
a aeroportului în domeniul serviciilor de handling la sol în fiecare aeroport, pentru
cele 11 categorii de servicii;
(i)
cota de piață a utilizatorilor
aeroportului care prestează servicii de handling pentru terți în
fiecare aeroport, pentru toate categoriile de servicii;
(j)
accidente referitoare la siguranță
implicând servicii de handling la sol;
(k)
opinia părților interesate privind
calitatea serviciilor de handling la sol în aeroporturi în ceea ce privește
competența personalului, mediu, securitate și coordonarea
activităților (proces decizional în colaborare, măsuri de
intervenție în caz de urgență, instruire în domeniul aeroportuar,
subcontractare);
(l)
standarde minime de calitate pentru întreprinderile
care furnizează servicii de handling la sol;
(m)
caracteristici privind formarea;
(n)
transferul de personal și impactul acestuia
asupra protecției angajaților;
(o)
locuri de muncă și condiții de
muncă în sectorul serviciilor de handling la sol.
2.
Comisia și statele membre cooperează în
vederea colectării informațiilor necesare raportului prevăzut la
alineatul (1).
3.
Pe baza acestui raport, Comisia poate decide
dacă este necesară o revizuire a prezentului regulament.
Capitolul IX – Protecție socială
Articolul 40
Protecție socială
Fără să aducă atingere
aplicării prezentului regulament și sub rezerva celorlalte dispoziții
ale dreptului Uniunii, statele membre pot lua măsurile necesare pentru a
asigura protecția drepturilor lucrătorilor.
Capitolul X — Contestarea deciziilor sau a
măsurilor individuale
Articolul 41
Dreptul de a exercita o cale de atac
1.
Statele membre sau, dacă este cazul,
organismele de administrare a aeroporturilor se asigură că orice
parte care prezintă un interes legitim are dreptul de a exercita o cale de
atac împotriva deciziilor sau măsurilor individuale luate în conformitate
cu articolul 6 alienatul (2) (servicii de handling la sol pentru terți), articolele
7-10 (procedura de selecție), articolul 13 (aeroporturi insulare), articolele
23 și 24 (deciziile privind aprobarea), articolul 27 (accesul la infrastructurile
și la instalațiile centralizate ), articolul 28 (taxe pentru
infrastructurile și instalațiile centralizate) articolul 31 (norme de
conduită) și articolul 32 (standarde minime de calitate).
2.
Calea de atac poate fi exercitată în fața
unei instanțe naționale sau autorități publice altele decât
organismul de administrare a aeroportului și, dacă este cazul,
independent de autoritatea publică care îl controlează. Dacă se
prevede astfel în prezentul regulament, calea de atac se exercită în fața
unei autorități de supraveghere independente.
Capitolul XI – Dispoziții privind
competențele de executare și competențele delegate
Articolul 42
Exercitarea delegării de competențe
1.
Competența de a adopta acte delegate este
conferită Comisiei sub rezerva respectării condițiilor
prevăzute în prezentul articol.
2.
Delegarea de competențe menționată
la articolele 22, 32 și 33 este conferită pentru o perioadă de
timp nedeterminată de la data intrării în vigoare a prezentului
regulament.
3.
Delegarea de competențe, menționată
la articolele 22, 32 și 33 poate fi revocată în orice moment de
Parlamentul European sau de Consiliu. Decizia de revocare pune capăt
delegării competenței specificate în decizia respectivă. Aceasta
intră în vigoare în ziua următoare datei publicării deciziei în Jurnalul
Oficial al Uniunii Europene sau la o dată ulterioară
specificată în decizie. Decizia nu aduce atingere validității
actelor delegate deja în vigoare.
4.
Imediat ce adoptă un act delegat, Comisia îl
notifică simultan Parlamentului European și Consiliului.
5.
Un act delegat adoptat în temeiul articolelor 22, 32
și 33 intră în vigoare doar dacă Parlamentul European sau
Consiliul nu a formulat nicio obiecție în termen de două luni de la
comunicarea actului către Parlamentul European și Consiliu sau
dacă, înainte de expirarea acestui termen, atât Parlamentul European, cât și
Consiliul au informat Comisia că nu au obiecții. Acest termen se
prelungește cu două luni la inițiativa Parlamentului European
sau a Consiliului.
Articolul 43
Procedura privind comitetul
1.
Comisia este asistată de un comitet în sensul
Regulamentului (UE) nr. 182/2011.
2.
Atunci când se face trimitere la prezentul alineat,
se aplică articolul 4 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011. În cazul în care
avizul comitetului trebuie obținut prin procedură scrisă,
procedura se încheie fără rezultat dacă președintele
comitetului decide astfel înainte de expirarea termenului de emitere a avizului
sau la cererea unei majorități simple a membrilor comitetului.
3.
Atunci când se face trimitere la prezentul alineat,
se aplică articolul 5 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011. În cazul în care
avizul comitetului trebuie obținut prin procedură scrisă,
procedura se încheie fără rezultat dacă președintele
comitetului decide astfel înainte de expirarea termenului de emitere a avizului
sau la cererea unei majorități simple a membrilor comitetului.
Capitolul XII — Dispoziții finale
Articolul 44
Abrogare
Directiva 96/67/CE se abrogă cu începere
de la data aplicării prezentului regulament.
Trimiterile la directiva abrogată se consideră
trimiteri la prezentul regulament.
Articolul 45
Dispoziții tranzitorii
1.
Furnizorii selectați în conformitate cu
articolul 11 din Directiva 96/67/CE înainte de data aplicării prezentului
regulament continuă să fie autorizați în condițiile
prevăzute de Directiva 96/67/CE până la expirarea perioadei de selecție
planificate inițial.
2.
În aeroporturile în care au fost selectați
doar doi furnizori per categorie de servicii în temeiul articolului 6 alineatul
(2) din Directiva 96/67/CE și unde numărul minim de furnizori selectați
este de trei în conformitate cu articolul 6 alineatul (2) din prezentul
regulament, se organizează o procedură de selecție în
conformitate cu articolele 7-13 din prezentul regulament, astfel încât să
se selecteze și cel de-al treilea prestator care trebuie să-și
poată începe operațiunile cel târziu în termen de un an de la data
aplicării prezentului regulament.
3.
Aprobările emise în conformitate cu articolul 14
din Directiva 96/67/CE continuă să fie valabile până la
expirarea acestora și, în orice caz, nu mai mult de doi ani de la data
aplicării prezentului regulament.
4.
În cazul în care unei întreprinderi i s-a emis o
aprobare în conformitate cu prezentul regulament, aceasta va solicita în termen
de două luni anularea aprobării (aprobărilor) emise în
conformitate cu articolul 14 din Directiva 96/67/CE. Cu toate acestea, dacă
o aprobare emisă în conformitate cu articolul 14 din Directiva 96/67/CE
expiră în termen de două luni de la emiterea noii aprobări în
conformitate cu prezentul regulament, întreprinderea în cauză nu este
obligată să solicite anularea acesteia.
5.
Articolul 26 din prezentul regulament nu se
aplică aprobărilor emise în conformitate cu articolul 14 din Directiva
96/67/CE.
Articolul 46
Intrare în vigoare și aplicare
Prezentul regulament intră în vigoare în
a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al
Uniunii Europene.
Prezentul regulament se aplică pentru
XX.XX.20XX [18 luni de la data adoptării].
Prezentul regulament este obligatoriu
în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles,
Pentru Parlamentul European,                     Pentru
Consiliu,
Președintele                                                  Președintele
ANEXĂ
LISTA
CATEGORIILOR DE SERVICII DE HANDLING LA SOL
1.
Administrarea și supravegherea la sol cuprind
următoarele subcategorii:
1.1.
servicii de reprezentare și legătură
cu autoritățile locale sau orice alte entități, plăți
în numele utilizatorului aeroportului și asigurarea de spații pentru
birouri pentru reprezentanții săi;
1.2.
controlul încărcăturii, mesagerie și
telecomunicații;
1.3.
handlingul, depozitarea și administrarea
dispozitivelor de încărcare;
1.4.
orice alte servicii de supraveghere înainte, în
timpul sau după zbor și orice alte servicii administrative solicitate
de către utilizatorul aeroportului.
2.
Handlingul pasagerilor cuprinde orice tip de
informare și de asistență – inclusiv cele prevăzute în
cadrul legislației UE relevante privind drepturile pasagerilor – pentru
pasagerii care sosesc, pleacă, sunt transferați sau se află în
tranzit, inclusiv verificarea biletelor și documentelor de
călătorie, înregistrarea bagajelor și transportarea lor la zona
de sortare.
3.
Handlingul bagajelor cuprinde handlingul bagajelor
în zona de sortare, sortarea acestora, pregătirea lor pentru plecare,
încărcarea și descărcarea lor din dispozitivele destinate pentru
transportul acestora de la aeronavă la zona de sortare și viceversa,
precum și transportarea bagajelor din zona de sortare în zona de primire.
4.
Handlingul mărfurilor și poștei cuprinde
următoarele subcategorii:
4.1.
pentru marfă: handlingul fizic al
mărfurilor pentru export, transfer și import, handlingul documentelor
anexate, proceduri vamale și aplicarea oricărei proceduri de
securitate aprobate de părți sau impuse de circumstanțe;
4.2.
pentru poștă: handlingul fizic al poștei
primite sau trimise, handlingul documentelor anexate și aplicarea
oricărei proceduri de securitate aprobate de părți sau impuse de
circumstanțe.
5.
Handlingul de rampă cuprinde următoarele
subcategorii:
5.1.
asistența pe suprafața de mișcare a
aeronavei pe sol la sosire și plecare;
5.2.
asistență la încărcarea aeronavei și
oferirea dispozitivelor adecvate;
5.3.
comunicarea între aeronavă și prestatorul
de servicii aeriene;
5.4.
încărcarea și descărcarea aeronavei,
inclusiv furnizarea de mijloace adecvate și operarea acestora, precum și
transportul echipajului și al pasagerilor între aeronavă și
terminal și transportul bagajelor între aeronavă și terminal;
5.5.
furnizarea unităților adecvate și
operarea acestora pentru pornirea motorului;
5.6.
deplasarea aeronavei la sosire și plecare,
precum și furnizarea dispozitivelor adecvate și operarea acestora;
5.7.
transportul, încărcarea și
descărcarea de pe aeronavă a alimentelor și băuturilor.
6.
Serviciile aeronavei cuprind următoarele
subcategorii:
6.1.
curățarea externă și
internă a aeronavei și serviciile de întreținere a toaletei și
de alimentare cu apă;
6.2.
răcirea și încălzirea cabinei,
îndepărtarea zăpezii și a gheții, degivrarea aeronavei;
6.3.
reamenajarea cabinei cu echipament adecvat,
depozitarea acestui echipament.
7.
Handlingul combustibilului și lubrifianților
cuprinde următoarele subcategorii:
7.1.
organizarea și executarea operațiunilor
de umplere și golire a rezervorului, inclusiv depozitarea combustibilului și
controlul calității și cantității furnizărilor de
combustibili;
7.2.
înlocuirea uleiului și a altor fluide.
8.
Întreținerea aeronavei cuprinde
următoarele subcategorii:
8.1.
servicii de rutină realizate înaintea zborului;
8.2.
servicii speciale solicitate de utilizatorul
aeroportului;
8.3.
furnizarea și administrarea de piese de schimb
și echipament adecvat;
8.4.
solicitarea sau rezervarea unui spațiu adecvat
de parcare și/sau a unui hangar.
9.
Operațiunile de zbor și administrarea
echipajului cuprind următoarele subcategorii:
9.1.
pregătirea zborului la aeroportul de plecare
sau la orice alt punct;
9.2.
asistență în timpul zborului, inclusiv
redirecționarea, dacă este necesar;
9.3.
activități după realizarea zborului;
9.4.
administrarea echipajului.
10.
Transportul la sol cuprinde următoarele
subcategorii:
10.1.
organizarea și executarea transportului
echipajului, pasagerilor, bagajelor, mărfurilor și poștei între
diferite terminale ale aceluiași aeroport, dar excluzând același
transport dintre aeronavă și orice alt punct aflat în perimetrul
aceluiași aeroport;
10.2.
orice transport special solicitat de către
utilizatorul aeroportului.
11.
Serviciile de catering cuprind următoarele
subcategorii:
11.1.
legătura cu furnizorii și conducerea
administrativă;
11.2.
depozitarea alimentelor și băuturilor și
a echipamentului necesar pentru pregătirea lor;
11.3.
curățarea acestui echipament;
11.4.
pregătirea și livrarea echipamentului,
precum și stocului de băuturi și alimente.
[1]               Estimare realizată de IAHA (Asociaţiile
furnizorilor independenţi de servicii de handling) pentru membrii acesteia.
Nu toţi furnizorii de servicii de handling la sol sunt membri IAHA, prin
urmare ar putea exista peste 110 000 de angajaţi în sectorul serviciilor
de handling la sol.
[2]               Consultări cu părţile interesate şi
„Observatorul pieţei serviciilor aeriene – rapoarte anuale”, disponibil la
http://ec.europa.eu/transport/air/observatory_market/annual_reports_en.htm .
[3]               COM(2010)623.
[4]               COM(2006)821 final.
[5]               Declaraţie din data de 7 aprilie 2011 a
asociaţiilor profesionale din UE reprezentând aeroporturile (ACI-Europe), furnizorii
independenți de handling (IAHA) şi sindicatele (Federaţia
Europeană a Lucrătorilor în Transporturi, ETF). Disponibilă la: https://www.itfglobal.org/files/seealsodocs/28646/Statement%20GH%20ACI%20IAHA%20ETF%20070411.pdf.
[6]               Rezoluţia Parlamentului European din 11 octombrie 2007
privind capacitatea aeroporturilor şi handlingul la sol: către o
politică mai eficientă. (2007/2092(INI)). Disponibilă la: http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?type=TA&language=EN&reference=P6-TA-2007-0433
[7]               „Study on the impact of Directive 96/67/EC on
groundhandling services 1996-2007”, Centrul de cercetare aeroportuară, februarie
2009. Disponibil la: http://ec.europa.eu/transport/air/studies/doc/airports/2009_02_ground_handling.pdf.
[8]               „Possible revision of Directive 96/67/EC on access to
the groundhandling market at Community airports”, Steer Davies Gleave, iunie 2010.
Disponibil la: http://ec.europa.eu/transport/air/studies/airports_en.htm.
[9]               Comitetul utilizatorilor aeroportului este un comitet
format din reprezentanţi ai utilizatorilor aeroportului (și anume,
companiile aeriene) stabilit în fiecare aeroport.
[10]             Infrastructurile centralizate sunt infrastructuri „utilizate
pentru prestarea de servicii de handling la sol, a căror complexitate,
costuri sau impact asupra mediului nu permit diviziunea sau duplicarea”.
[11]             Cauza C-460/02, Comisia/Italia, hotărârea din 9
decembrie 2004. Cauza C-386/03, Comisia/Germania, 14 iulie 2005.
[12]             JO C , , p. .
[13]             JO C , , p. .
[14]             JO L 272, 25.10.1996, p. 36.
[15]             COM(2011) 144final.
[16]             JO L 55, 28.2.2011, p. 13.
[17]             Directiva 2001/23/CE a Consiliului din 12 martie 2001
privind apropierea legislaţiei statelor membre referitoare la menţinerea
drepturilor lucrătorilor în cazul transferului de întreprinderi,
unităţi sau părţi de întreprinderi sau unităţi, JO
L 82, 22.3.2001, p. 16.
[18]             JO L 46, 17.2.2004, p. 1.
[19]             JO L 204, 26.7.2006, p. 1.