               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 15.4.2021
            COM(2021) 178 final
            2021/0095(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul celei de a 13-a reuniuni a Comitetului de experți tehnici al Organizației Interguvernamentale pentru Transporturile Internaționale Feroviare (OTIF) în vederea adoptării modificărilor aduse UTP privind materialul rulant de călători și locomotive, UTP privind materialul rulant - vagoane de marfă, UTP privind accesibilitatea sistemului feroviar pentru persoanele cu handicap și persoanele cu mobilitate redusă, în vederea adoptării UTP aplicabile verificărilor privind compunerea trenurilor și compatibilitatea cu ruta și a UTP aplicabile subsistemului „infrastructură”, în vederea actualizării trimiterilor la documentele tehnice STI TAF enumerate apendicele I la UTP TAF, precum și în vederea revizuirii ATMF în ceea ce privește entitățile responsabile cu întreținerea (ERI)

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.Obiectul propunerii

               Cea de a 13-a sesiune a Comitetului de experți tehnici (CTE) al Organizației Interguvernamentale pentru Transporturile Internaționale Feroviare (OTIF) va avea loc la Berna în data de 22 iunie 2021. Ordinea de zi a reuniunii include următoarele:

               –o propunere de modificare a UTP privind materialul rulant de călători și locomotive;

               –o propunere de modificare a UTP privind materialul rulant - vagoane de marfă;

               –o propunere de modificare a UTP privind accesibilitatea sistemului feroviar pentru persoanele cu handicap și pentru persoanele cu mobilitate redusă;

               –o propunere de adoptare a UTP aplicabilă verificărilor privind compunerea trenurilor și compatibilitatea cu ruta;

               –o propunere de adoptare a UTP aplicabilă subsistemului „infrastructură”;

               –o propunere de revizuire a ATMF în ceea ce privește entitățile responsabile cu întreținerea (ERI);

               –o propunere de actualizare a trimiterilor la documentele tehnice ale STI TAF enumerate în apendicele I la UTP TAF.

               Poziția care trebuie adoptată în numele Uniunii cu privire la deciziile menționate mai sus ce urmează să fie adoptate de CTE trebuie stabilită printr-o decizie a Consiliului în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE.

               2.Contextul propunerii

               2.1.Convenția privind transporturile internaționale feroviare (COTIF)

               Convenția privind transporturile internaționale feroviare din 9 mai 1980, astfel cum a fost modificată prin Protocolul de la Vilnius din 3 iunie 1999, („COTIF”) este un acord internațional în cadrul căruia atât Uniunea, cât și 25 de state membre sunt părți contractante (doar Cipru și Malta nu sunt).

               Uniunea Europeană a aderat la COTIF prin Decizia 2013/103/UE a Consiliului din 16 iunie 2011
                  1
               . Anexa III la decizia respectivă stabilea procedurile interne pentru Consiliu, pentru statele membre și pentru Comisie în cadrul lucrărilor din OTIF. În conformitate cu punctul 3.1 din această anexă III, în cazul în care un punct de pe ordinea de zi se referă la aspecte care țin de competența exclusivă a Uniunii, Comisia va vota în numele Uniunii.

               În conformitate cu articolul 2 alineatul (1) din COTIF, OTIF are ca scop să promoveze, să îmbunătățească și să faciliteze, din toate punctele de vedere, traficul internațional feroviar, în special prin stabilirea de regimuri de drept uniform în diverse domenii juridice legate de traficul internațional feroviar. De asemenea, COTIF reglementează funcționarea organizației, precum și obiectivele, atribuțiile, relațiile cu statele contractante și activitățile sale în general.

               Prin urmare, COTIF se ocupă de legislația feroviară referitoare la o serie de aspecte juridice și tehnice diferite legate de domeniul feroviar, împărțite în două: Convenția însăși, care reglementează funcționarea OTIF, și cele opt apendice care instituie o legislație feroviară uniformă:

               –Apendicele A – Contract de transport internațional feroviar de călători (CIV)

               –Apendicele B – Contract de transport internațional feroviar de marfă (CIM)

               –Apendicele C – Transportul internațional feroviar al mărfurilor periculoase (RID)

               –Apendicele D – Contract de utilizare a vehiculelor în traficul internațional feroviar(CUI)

               –Apendicele E – Contract de utilizare a infrastructurii în traficul internațional feroviar (CUI)

               –Apendicele F – Reguli uniforme privind validarea standardelor tehnice și adoptarea de specificații tehnice uniforme aplicabile materialului feroviar destinat utilizării în traficul internațional (RU APTU)

               –Apendicele G – Reguli uniforme privind admiterea din punct de vedere tehnic a materialului feroviar utilizat în traficul internațional (RU ATMF)

               –Apendicele H – Reguli uniforme privind exploatarea în condiții de siguranță a trenurilor în traficul internațional (RU EST)

               Pe baza apendicelor F și G la COTIF, există 12 specificații tehnice uniforme (UTP-uri) privind interoperabilitatea tehnică. UTP-urile din cadrul COTIF au același obiectiv ca specificațiile tehnice de interoperabilitate ale UE (STI-uri) pentru admiterea în traficul internațional.

               Dintre cele 47 state care sunt parte la COTIF, 42 aplică apendicele F și G, inclusiv cele 25 de state membre ale UE deja menționate.

               2.2.Comitetul de experți tehnici din cadrul OTIF (CTE)

               CTE este instituit prin articolul 13 alineatul (1) litera (f) din COTIF. El este format din statele membre ale OTIF care aplică apendicele F și G (APTU, ATMF) la COTIF.

               CTE are competență în ceea ce privește interoperabilitatea și armonizarea tehnică în domeniul feroviar, precum și procedurile de agrement tehnic. El dezvoltă apendicele APTU și ATMF și regulile uniforme aferente, care se aplică materialului feroviar destinat să fie utilizat în traficul internațional și care se referă în special la:

               ·adoptarea de specificații tehnice privind vehiculele și infrastructura, precum și validarea standardelor;

               ·procedurile pentru evaluarea conformității vehiculelor;

               ·dispozițiile privind întreținerea vehiculelor;

               ·responsabilitățile privind compunerea trenurilor și utilizarea în siguranță a vehiculelor;

               ·dispozițiile privind evaluarea și analiza riscurilor;

               ·specificațiile pentru registre.

               În prezent, CTE are un grup de lucru permanent (WG TECH) care este responsabil cu pregătirea deciziilor sale.

               În temeiul articolului 20 alineatul (1) litera (b) din COTIF și în conformitate cu articolul 6 din apendicele F (APTU), CTE are competența de a adopta sau de a modifica UTP-urile. În conformitate cu articolul 15 alineatul (2) din ATMF, CTE are competența de a propune modificări ale ATMF în ceea ce privește entitățile responsabile cu întreținerea (ERI-uri).

               2.3.Adoptarea actelor de către CTE

               Potrivit articolului 6 din APTU, CTE decide dacă este necesar să adopte o UTP sau o dispoziție de modificare a unei UTP în conformitate cu procedura prevăzută la articolele 16 și 20 și la articolul 33 alineatul (6) din convenție. Procesul obișnuit de adoptare a UTP-urilor poate dura aproximativ un an și jumătate.

               2.4.Actele avute în vedere pentru a fi adoptate de către CTE în cadrul sesiunii din 22 iunie 2021

               2.4.1.Modificarea UTP privind materialul rulant de călători și locomotive, a UTP privind materialul rulant - vagoane de marfă și a UTP privind accesibilitatea sistemului feroviar pentru persoanele cu handicap și persoanele cu mobilitate redusă

               Specificațiile tehnice uniforme (UTP-uri) ale OTIF reprezintă un set de specificații tehnice care decurg din principiile, obiectivele și procedurile COTIF pentru construirea și exploatarea materialului feroviar, cu obiectivul general de a atinge un grad maxim de interoperabilitate. UTP-urile OTIF au același scop ca specificațiile tehnice de interoperabilitate (STI-uri) ale UE.

               Pentru a se asigura echivalența vehiculelor autorizate în conformitate cu legislația Uniunii Europene și a vehiculelor admise în exploatare internațională în conformitate cu articolul 3a din ATMF, este necesar ca STI-urile Uniunii Europene și UTP-urile COTIF să rămână aliniate.

               Modificările propuse spre adoptare de către CTE vor asigura menținerea echivalenței depline, astfel cum este definită de ATMF, între dispozițiile Uniunii Europene și cele ale COTIF.

               ·UTP privind materialul rulant de călători și locomotive (LOC&PAS)

               Această UTP este o specificație cu ajutorul căreia un anumit subsistem trebuie să îndeplinească cerințele esențiale și să asigure interoperabilitatea sistemelor și a componentelor tehnice necesare în traficul feroviar internațional. Actuala UTP LOC&PAS a fost elaborată pe baza Regulamentului (UE) nr. 1302/2014 al Comisiei (STI LOC&PAS)
                  2
               .

               Scopul prezentei propuneri de modificare a UTP LOC&PAS este de a încorpora noile elemente generate de revizuirea regulilor uniforme APTU din 1 martie 2019 și de a o menține aliniată la STI LOC&PAS a Uniunii Europene, astfel cum a fost modificată de UE la 16 mai 2019 prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/776 al Comisiei
                  3
                și la 9 martie 2020 prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2020/387 al Comisiei
                  4
               .

               Pentru a se asigura recunoașterea reciprocă continuă a vehiculelor autorizate în conformitate cu legislația Uniunii Europene și a vehiculelor admise în exploatare internațională în conformitate cu articolul 3a din ATMF, STI-urile Uniunii Europene și UTP-urile COTIF trebuie să rămână aliniate.

               În plus, în urma Brexitului, cazurile specifice rețelei Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord ar trebui enumerate în UTP ca urmare a eliminării lor din STI.

               Concluzie: Uniunea Europeană poate vota în favoarea modificării UTP privind materialul rulant de călători și locomotive, propusă de OTIF.

               ·UTP privind materialul rulant - vagoane de marfă (UTP WAG)

               UTP privind vagoanele de marfă stabilește cerințe referitoare la vehiculele proiectate să transporte camioane. În prezent, ea este echivalentă cu STI WAG, modificată de Uniunea Europeană prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/776 al Comisiei din 16 mai 2019.

               Scopul prezentei propuneri de modificare a UTP WAG este de a încorpora noile elemente generate de revizuirea regulilor uniforme APTU din 1 martie 2019 și de a o menține aliniată la evoluțiile juridice din Uniunea Europeană.

               Uniunea Europeană a publicat Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2020/387 al Comisiei din 9 martie 2020, care a modificat recent STI WAG. Prin urmare, UTP WAG trebuie modificată din nou pentru a asigura echivalența continuă între UTP și STI.

               În plus, în urma Brexitului, cazurile specifice rețelei Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord ar trebui enumerate în UTP ca urmare a eliminării lor din STI.

               Concluzie: Uniunea Europeană poate vota în favoarea modificării UTP privind vagoanele de marfă, propusă de OTIF.

               ·UTP privind persoanele cu handicap (UTP PRM)

               UTP PRM stabilește cerințe armonizate privind accesibilitatea pentru persoanele cu handicap și persoanele cu mobilitate redusă aplicabile vehiculelor utilizate în traficul internațional. Actuala UTP PRM a fost elaborată pe baza STI PRM a Uniunii Europene din 2014.

               Actuala STI UE a fost modificată prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/772 al Comisiei
                  5
                din 16 mai 2019 în ceea ce privește inventarul activelor în vederea identificării barierelor din calea accesibilității, a furnizării de informații utilizatorilor, precum și a monitorizării și a evaluării progreselor înregistrate în materie de accesibilitate.

               Pentru a se asigura recunoașterea reciprocă continuă a vehiculelor autorizate în conformitate cu legislația Uniunii Europene și a vehiculelor admise în exploatare internațională în conformitate cu articolul 3a din ATMF, STI-urile Uniunii Europene și UTP-urile COTIF trebuie să rămână aliniate.

               Modificările propuse vor alinia UTP PRM la cea mai recentă versiune a STI și vor asigura echivalența deplină continuă, în sensul ATMF, a normelor PRM pentru vehiculele utilizate în traficul internațional feroviar.

               În plus, în urma Brexitului, cazurile specifice pentru rețeaua Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord ar trebui enumerate în UTP ca urmare a eliminării lor din STI.

               Concluzie: Uniunea Europeană poate vota în favoarea modificării UTP PRM, propusă de OTIF.

               2.4.2.Adoptarea UTP aplicabilă verificărilor privind compunerea trenurilor și compatibilitatea cu ruta, precum și subsistemului „infrastructură”

               ·UTP aplicabilă verificărilor privind compunerea trenurilor și compatibilitatea cu ruta (UTP TCRC)

               Această UTP stabilește dispoziții detaliate privind responsabilitățile întreprinderilor feroviare în ceea ce privește compunerea trenurilor utilizate în traficul internațional și responsabilitățile administratorilor de infrastructură în ceea ce privește verificarea compatibilității dintre trenuri și rutele pe care sunt destinate să fie utilizate.

               UTP TCRC propusă combină un anumit număr de parametri provenind din două texte juridice diferite ale UE, și anume Specificațiile tehnice de interoperabilitate referitoare la exploatarea și gestionarea traficului (STI OPE) și specificațiile registrului de infrastructură (RINF).

               UTP WAG și UTP LOC&PAS conțin trimiteri la verificările privind compatibilitatea cu ruta, în cadrul cărora întreprinderile feroviare verifică toți parametrii relevanți ai vehiculelor sau trenurilor pentru a asigura compatibilitatea acestora cu ruta pe care vor fi utilizate. Dispozițiile UTP TCRC propuse sunt menite să înlocuiască atât apendicele I la UTP WAG, cât și apendicele K la UTP LOC&PAS.

               În consecință, apendicele I la UTP WAG în versiunea adoptată de Comitetul de experți tehnici la 30 septembrie 2020, cu data intrării în vigoare la 1 aprilie 2021, și apendicele K la UTP LOC&PAS din 1 ianuarie 2015 ar trebui abrogate la intrarea în vigoare a UTP TCRC.

               Concluzie: Uniunea Europeană poate vota în favoarea adoptării UTP TCRC, propusă de OTIF.

               ·UTP aplicabilă subsistemului „infrastructură” (UTP INF)

               Această UTP stabilește parametrii infrastructurii feroviare care sunt relevanți în ceea ce privește compatibilitatea cu vehiculele și metodele specifice de verificare a acestor parametri.

               Comitetul de experți tehnici a analizat în detaliu temeiul juridic și a formulat principii directoare și obiective în ceea ce privește elaborarea UTP INF.

               UPT INF a fost elaborată în urma punctului de vedere al WG TECH și se bazează pe STI INF, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/776 al Comisiei din 16 mai 2019.

               Concluzie: Uniunea Europeană poate vota în favoarea adoptării UTP INF, propusă de OTIF.

               2.4.3.Revizuirea ATMF în ceea ce privește entitățile responsabile cu întreținerea (ERI).

               Pentru a se asigura echivalența continuă, astfel cum este definită la articolul 3a alineatul (5) din ATMF, între normele Uniunii Europene și normele COTIF, normele COTIF trebuie modificate.

               Principalul obiectiv al noului text este de a extinde domeniul de aplicare al certificării dincolo de cel anterior, care era limitat la certificarea ERI-urilor pentru vagoanele de marfă, la toate tipurile de vehicule.

               În consecință și indiferent dacă certificarea este obligatorie pentru o anumită ERI, fiecare ERI, inclusiv cele necertificate de organisme de certificare externe, trebuie să respecte criteriile și cerințele generale care asigură niveluri minime de întreținere, astfel cum sunt stabilite în anexa II la propunerea UTP.

               Regulile uniforme ATMF (apendicele G la COTIF și denumite în continuare ATMF) stabilesc norme generale privind entitățile responsabile cu întreținerea (ERI).

               Pe scurt, există două motive pentru modificarea textelor actuale:

               –Domeniul de aplicare al certificării ERI-urilor în noua anexă A la ATMF se extinde dincolo de vagoanele de marfă. Acest lucru ar trebui să se reflecte, în special, în articolul 15 din ATMF, care prevede în prezent certificarea ERI-urilor numai pentru vagoanele de marfă.

               –ATMF face trimitere, în articolul 3a, la o legislație UE care nu mai este în vigoare (Directiva 2004/49/CE
                  6
                a fost abrogată și înlocuită de Directiva 2016/798/UE
                  7
               ).

               Concluzie: Uniunea Europeană poate vota în favoarea revizuirii complete a specificațiilor privind entitățile responsabile cu întreținerea (ERI), propusă de OTIF.

               2.4.4.Actualizarea trimiterilor la documentele tehnice ale STI TAF enumerate în apendicele I la UTP TAF.

               UTP TAF face trimitere la documentele tehnice STI ATTM
                  8
                care sunt publicate și actualizate periodic pe site-ul web al Agenției UE pentru Căile Ferate (ERA). O astfel de trimitere a fost inclusă în UTP, astfel încât dispozițiile privind IT sunt consacrate în COTIF, dar gestionate de ERA. Întrucât modificarea acestor trimiteri constituie în mod formal o modificare a UTP TAF, aceasta trebuie să facă obiectul unei decizii a Comitetului de experți tehnici în conformitate cu articolul 20 alineatul (1) litera (b) din COTIF și cu articolele 6 și 8a din APTU.

               În consecință, sunt necesare modificări ale documentelor tehnice menționate în apendicele I la UTP TAF pentru a corecta erorile, pentru a ține seama de feedbackul primit, pentru a ține pasul cu progresul tehnic și pentru a menține echivalența cu specificațiile aplicate în UE.

               Concluzie: Uniunea Europeană poate vota în favoarea propunerii de actualizare a trimiterilor la documentele tehnice ale STI TAF, efectuată de OTIF.

               2.5.Competența Uniunii și drepturile de vot

               În temeiul articolului 6 din Acordul dintre Uniunea Europeană și Organizația Interguvernamentală pentru Transporturile Internaționale Feroviare privind aderarea Uniunii Europene la COTIF, aprobată prin Decizia Consiliului din 16 iunie 2011:

               „1. În ceea ce privește deciziile privind aspecte care sunt de competența exclusivă a Uniunii Europene, Uniunea Europeană va exercita drepturile de vot ale statelor sale membre în temeiul convenției.

               2. În ceea ce privește deciziile privind aspecte care sunt de competența partajată a Uniunii și a statelor sale membre, votează fie Uniunea, fie statele sale membre.

               3. Sub rezerva dispozițiilor de la articolul 26 alineatul (7) din convenție, Uniunea dispune de un număr de voturi egal cu cel al statelor sale membre care sunt în același timp parte la convenție. Atunci când votează Uniunea, nu votează statele sale membre.”

               În temeiul dreptului Uniunii, acesteia i s-a conferit competență exclusivă în materie de transporturi feroviare în cazul în care COTIF sau instrumentele juridice adoptate în temeiul său pot afecta sau modifica domeniul de aplicare al acestor norme existente ale Uniunii.

               Obiectivele deciziilor propuse sunt:

               ·de a alinia UTP privind materialul rulant de călători și locomotive și a UTP privind materialul rulant - vagoane de marfă la Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2020/387 al Comisiei
                  9
               ,

               ·de a alinia UTP privind accesibilitatea sistemului feroviar pentru persoanele cu handicap și persoanele cu mobilitate redusă la Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/772 al Comisiei
                  10
               ,

               ·de a adopta o nouă UTP aplicabilă verificărilor privind compunerea trenurilor și compatibilitatea cu ruta, în conformitate cu Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/773 al Comisiei
                  11
               ,

               ·de a adopta o nouă UTP aplicabilă subsistemului „infrastructură”, în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 1299/2014 al Comisiei
                  12
               , astfel cum a fost modificat prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/776 al Comisiei
                  13
               ,

               ·de a propune Comitetului de revizuire al OTIF o revizuire a ATMF în ceea ce privește entitățile responsabile cu întreținerea (ERI) în vederea alinierii la Directiva (UE) 2016/798
                  14
               ,

               ·de a alinia trimiterile la documentele tehnice ale STI TAF enumerate în apendicele I la UTP TAF
                  15
               .

               Normele Uniunii vor fi în mod clar afectate de adoptarea acestor decizii.

               Uniunea, reprezentată de Comisie, exercită drepturile de vot în ceea ce privește adoptarea acestor decizii.

               3.Poziția care trebuie adoptată în numele Uniunii

               Din toate motivele menționate mai sus, Uniunea ar trebui să voteze în favoarea respectivelor decizii.

               4.Temei juridic

               4.1.Temeiul juridic procedural

               4.1.1.Principii

               Articolul 218 alineatul (9) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) prevede posibilitatea adoptării unor decizii de stabilire „a pozițiilor care trebuie adoptate în numele Uniunii în cadrul unui organism creat printr-un acord, în cazul în care acest organism trebuie să adopte acte cu efecte juridice, cu excepția actelor care modifică sau completează cadrul instituțional al acordului.”

               Articolul 218 alineatul (9) din TFUE se aplică indiferent dacă Uniunea este sau nu membră a organismului în cauză sau parte la acordul respectiv
                  16
               .

               Noțiunea de „acte cu efecte juridice” include actele care au efecte juridice în temeiul normelor de drept internațional aplicabile organismului în cauză. De asemenea, sunt incluse instrumentele care nu au un caracter obligatoriu în temeiul dreptului internațional, dar care „au vocația de a influența în mod decisiv conținutul reglementării adoptate de legiuitorul Uniunii”
                  17
               .

               4.1.2.Aplicarea la cazul în discuție

               Actele pe care trebuie să le adopte CTE sunt acte cu efecte juridice. Actele avute în vedere au efecte juridice deoarece modifică cadrul juridic al OTIF prin alinierea UTP-urilor COTIF la STI-urile UE, precum și a reglementărilor privind ERI și a specificațiilor privind registrele vehiculelor la regulamentele de punere în aplicare respective ale UE, și au caracter obligatoriu pentru Uniune.

               Prin urmare, temeiul juridic procedural al deciziei propuse este articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               4.2.Temeiul juridic material

               4.2.1.Principii

               Temeiul juridic material al unei decizii adoptate în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE depinde în primul rând de obiectivul și de conținutul actului avut în vedere cu privire la care se adoptă o poziție în numele Uniunii. În cazul în care actul avut în vedere urmărește două obiective sau include două elemente, iar unul dintre aceste obiective sau elemente poate fi identificat ca fiind obiectivul sau elementul principal, iar celălalt obiectiv sau element are mai degrabă un caracter accesoriu, decizia adoptată în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE trebuie să se întemeieze pe un singur temei juridic material, respectiv cel impus de obiectivul sau de elementul principal sau predominant.

               4.2.2.Aplicarea la cazul în discuție

               Obiectivul principal și conținutul actului avut în vedere se referă la transportul feroviar.

               Temeiul juridic material al deciziei propuse este, prin urmare, articolul 91 din TFUE.

               4.3.Concluzie

               Temeiul juridic al deciziei propuse trebuie să fie articolul 91 din TFUE coroborat cu articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               2021/0095 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul celei de a 13-a reuniuni a Comitetului de experți tehnici al Organizației Interguvernamentale pentru Transporturile Internaționale Feroviare (OTIF) în vederea adoptării modificărilor aduse UTP privind materialul rulant de călători și locomotive, UTP privind materialul rulant - vagoane de marfă, UTP privind accesibilitatea sistemului feroviar pentru persoanele cu handicap și persoanele cu mobilitate redusă, în vederea adoptării UTP aplicabile verificărilor privind compunerea trenurilor și compatibilitatea cu ruta și a UTP aplicabile subsistemului „infrastructură”, în vederea actualizării trimiterilor la documentele tehnice STI TAF enumerate apendicele I la UTP TAF, precum și în vederea revizuirii ATMF în ceea ce privește entitățile responsabile cu întreținerea (ERI)

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 91 coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Uniunea a aderat la Convenția privind transporturile internaționale feroviare din 9 mai 1980, astfel cum a fost modificată prin Protocolul de la Vilnius din 3 iunie 1999 („COTIF”), în conformitate cu Decizia 2013/103/UE a Consiliului
                  18
               .

               (2)Toate statele membre, cu excepția Ciprului și a Maltei, sunt părți la COTIF.

               (3)În temeiul articolului 13 alineatul (1) litera (f) din COTIF, a fost înființat Comitetul de experți tehnici („CTE”) al Organizației Interguvernamentale pentru Transporturile Internaționale Feroviare (OTIF).

               (4)În temeiul articolului 20 alineatul (1) litera (b) din COTIF și în conformitate cu articolul 6 din apendicele F (APTU), CTE are competența de a adopta sau de a modifica, printre altele, specificațiile tehnice uniforme (UTP) privind materialul rulant de călători și locomotive (UTP Loc&Pas), vagoanele de marfă (UTP Wagons), accesibilitatea sistemului feroviar pentru persoanele cu handicap și persoanele cu mobilitate redusă (UTP PRM), documentele tehnice menționate în apendicele I privind aplicațiile telematice pentru transportul de marfă (UTP TAF), UTP aplicabilă verificărilor privind compunerea trenurilor și compatibilitatea cu ruta și UTP aplicabilă subsistemului „infrastructură”.

               (5)În fine, în conformitate cu articolul 15 alineatul (2) din ATMF, CTE are competența de a propune revizuirea ATMF în ceea ce privește entitățile responsabile cu întreținerea (ERI).

               (6)CTE a inclus pe agenda celei de a 13-a reuniuni ale sale, care va avea loc la 22 iunie 2021, o propunere de decizii de modificare a UTP privind materialul rulant de călători și locomotive, a UTP privind materialul rulant - vagoane de marfă, a UTP privind accesibilitatea sistemului feroviar pentru persoanele cu handicap și persoanele cu mobilitate redusă, și de adoptare a UTP aplicabilă verificărilor privind compunerea trenurilor și compatibilitatea cu ruta și a UTP aplicabilă subsistemului „infrastructură”, de actualizare a trimiterilor la documentele tehnice STI TAF enumerate în apendicele I la UTP TAF, precum și de revizuire a ATMF în ceea ce privește entitățile responsabile cu întreținerea (ERI).

               (7)Este necesar să se stabilească poziția care trebuie adoptată în numele Uniunii în cadrul CTE și, în ceea ce privește revizuirea ATMF, în cadrul Comitetului de revizuire al OTIF, dat fiind că deciziile propuse vor avea un caracter obligatoriu pentru Uniune.

               (8)Obiectivele acestor decizii sunt de a alinia UTP privind materialul rulant de călători și locomotive, UTP privind materialul rulant - vagoane de marfă, UTP privind accesibilitatea sistemului feroviar pentru persoanele cu handicap și persoanele cu mobilitate redusă la Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2020/387 al Comisiei
                  19
                și, respectiv, la Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/772 al Comisiei
                  20
               , de a adopta o nouă UTP aplicabilă verificărilor privind compunerea trenurilor și compatibilitatea cu ruta și o nouă UTP aplicabilă subsistemului „infrastructură” în conformitate cu Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/773 al Comisiei
                  21
                și cu Regulamentul (UE) nr. 1299/2014 al Comisiei
                  22
               , astfel cum a fost modificat prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/776 al Comisiei
                  23
               , și de a propune Comitetului de revizuire al OTIF o revizuire a ATMF în ceea ce privește entitățile responsabile cu întreținerea, pentru a o alinia la Directiva (UE) 2016/798
                  24
               .

               (9)Deciziile propuse sunt conforme cu legislația și cu obiectivele strategice ale Uniunii, deoarece contribuie la alinierea legislației OTIF la dispozițiile echivalente din legislația Uniunii și, prin urmare, trebuie sprijinite de Uniune,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul celei de a 13-a sesiuni a Comitetului de experți tehnici al Convenției privind transporturile internaționale feroviare din 9 mai 1980 cu privire la modificările aduse UTP privind materialul rulant de călători și locomotive, UTP privind vagoanele de marfă, UTP privind accesibilitatea sistemului feroviar pentru persoanele cu handicap și persoanele cu mobilitate redusă, cu privire la adoptarea UTP aplicabile verificărilor privind compunerea trenurilor și compatibilitatea cu ruta și a UTP aplicabile subsistemului „infrastructură”, cu privire la actualizarea trimiterilor la documentele tehnice ale STI ATF enumerate în apendicele I la UTP TAF, precum și cu privire la revizuirea ATMF în ceea ce privește entitățile responsabile cu întreținerea (ERI) este următoarea:

               (1)să se voteze în favoarea propunerii CTE de modificare a UTP privind materialul rulant de călători și locomotive, astfel cum figurează în documentul de lucru al CTE cu referințele TECH-20041-CTE13-UTP LOC PAS anexă și TECH-20041 LOC PAS decizie;

               (2)să se voteze în favoarea propunerii CTE de modificare a UTP privind materialul rulant - vagoane de marfă, astfel cum figurează în documentul de lucru al CTE cu referințele TECH-20042-CTE13 WAG proiect de modificare și TECH-20042 WAG decizie;

               (3)să se voteze în favoarea propunerii CTE de modificare a UTP privind accesibilitatea sistemului feroviar pentru persoanele cu handicap și persoanele cu mobilitate redusă, astfel cum figurează în documentul de lucru al CTE cu referințele TECH-20043-CTE UTP PRM proiect de modificare și TECH-20043 PRM decizie;

               (4)să se voteze în favoarea propunerii CTE de adoptare a UTP aplicabilă verificărilor privind compunerea trenurilor și compatibilitatea cu ruta, astfel cum figurează în documentul de lucru al CTE cu referințele TTECH-20039 UTP TCRC și TECH-20039 TCRC decizie;

               (5)să se voteze în favoarea propunerii CTE de adoptare a UTP aplicabilă subsistemului „infrastructură”, astfel cum figurează în documentul de lucru al CTE cu referințele TECH-20040-UTP INF proiect și TECH-20040 INF decizie;

               (6)să se voteze în favoarea propunerii CTE de actualizare a trimiterilor la documentele tehnice ale STI TAF enumerate în apendicele I la UTP TAF, astfel cum figurează în documentul de lucru al CTE cu referința TECH-21009-CTE UTP TAF decizie.

               (7)să se voteze în favoarea revizuirii ATMF în ceea ce privește entitățile responsabile cu întreținerea (ERI), astfel cum figurează în documentul de lucru al CTE cu referința TECH-20045 ATMF decizie;

               Articolul 2

               După adoptare, deciziile Comitetului de experți tehnici se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, indicându-se data intrării lor în vigoare.

               Prezenta decizie se adresează Comisiei.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)

                        Decizia 2013/103/UE a Consiliului din 16 iunie 2011 privind semnarea și încheierea Acordului între Uniunea Europeană și Organizația Interguvernamentală pentru Transporturile Internaționale Feroviare privind aderarea Uniunii Europene la Convenția privind transporturile internaționale feroviare (COTIF) din 9 mai 1980, astfel cum a fost modificată prin Protocolul de la Vilnius din 3 iunie 1999 (JO L 51, 23.2.2013, p. 1).

                     (2)

                        Regulamentul (UE) nr. 1302/2014 al Comisiei din 18 noiembrie 2014 privind o specificație tehnică de interoperabilitate referitoare la subsistemul „material rulant – material rulant de călători și locomotive” al sistemului feroviar din Uniunea Europeană (JO L 356, 12.12.2014, p. 228).

                     (3)

                        Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/776 al Comisiei din 16 mai 2019 de modificare a Regulamentelor (UE) nr. 321/2013, (UE) nr. 1299/2014, (UE) nr. 1301/2014, (UE) nr. 1302/2014, (UE) nr. 1303/2014 și (UE) 2016/919 ale Comisiei și a Deciziei de punere în aplicare 2011/665/UE a Comisiei în ceea ce privește alinierea la Directiva (UE) 2016/797 a Parlamentului European și a Consiliului și implementarea unor obiective specifice stabilite în Decizia delegată (UE) 2017/1474 a Comisiei (JO L 139I, 27.5.2019, p. 108).

                     (4)

                        Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2020/387 al Comisiei din 9 martie 2020 de modificare a Regulamentelor (UE) nr. 321/2013, (UE) nr. 1302/2014 și (UE) 2016/919 în ceea ce privește extinderea zonei de utilizare și etapele de tranziție (JO L 73, 10.3.2020, p. 6).

                     (5)

                        Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/772 al Comisiei din 16 mai 2019 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1300/2014 în ceea ce privește inventarul activelor în scopul identificării barierelor din calea accesibilității, al furnizării de informații către utilizatori și al monitorizării și evaluării progreselor realizate în privința accesibilității (JO L 139I, 27.5.2019, p. 1).

                     (6)

                        Directiva 2004/49/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind siguranța căilor ferate comunitare și de modificare a Directivei 95/18/CE a Consiliului privind acordarea de licențe întreprinderilor feroviare și a Directivei 2001/14/CE privind repartizarea capacităților de infrastructură feroviară și perceperea de tarife pentru utilizarea infrastructurii feroviare și certificarea siguranței (Directiva privind siguranța feroviară).

                     (7)

                        Directiva (UE) 2016/798 a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2016 privind siguranța feroviară (JO L 138, 26.5.2016, p. 102).

                     (8)

                        Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/778 al Comisiei din 16 mai 2019 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1305/2014 în ceea ce privește gestionarea controlului asupra modificărilor (JO L 139I, 27.5.2019, p. 356).

                     (9)

                        Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2020/387 al Comisiei din 9 martie 2020 de modificare a Regulamentelor (UE) nr. 321/2013, (UE) nr. 1302/2014 și (UE) 2016/919 în ceea ce privește extinderea zonei de utilizare și etapele de tranziție (JO L 73, 10.3.2020, p. 6).

                     (10)

                        Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/772 al Comisiei din 16 mai 2019 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1300/2014 în ceea ce privește inventarul activelor în scopul identificării barierelor din calea accesibilității, al furnizării de informații către utilizatori și al monitorizării și evaluării progreselor realizate în privința accesibilității (JO L 139I, 27.5.2019, p. 1).

                     (11)

                        Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/773 al Comisiei din 16 mai 2019 privind specificația tehnică de interoperabilitate referitoare la subsistemul „exploatare și gestionarea traficului” al sistemului feroviar din Uniunea Europeană și de abrogare a Deciziei 2012/757/UE (JO L 139I, 27.5.2019, p. 5).

                     (12)

                        Regulamentul (UE) nr. 1299/2014 al Comisiei din 18 noiembrie 2014 privind specificația tehnică de interoperabilitate referitoare la subsistemul „infrastructură” al sistemului feroviar din Uniunea Europeană (JO L 356, 12.12.2014, p. 1).

                     (13)

                        Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/776 al Comisiei din 16 mai 2019 de modificare a Regulamentelor (UE) nr. 321/2013, (UE) nr. 1299/2014, (UE) nr. 1301/2014, (UE) nr. 1302/2014, (UE) nr. 1303/2014 și (UE) 2016/919 ale Comisiei și a Deciziei de punere în aplicare 2011/665/UE a Comisiei în ceea ce privește alinierea la Directiva (UE) 2016/797 a Parlamentului European și a Consiliului și implementarea unor obiective specifice stabilite în Decizia delegată (UE) 2017/1474 a Comisiei (JO L 139I, 27.5.2019, p. 108).

                     (14)

                        Directiva (UE) 2016/798 a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2016 privind siguranța feroviară (JO L 138, 26.5.2016, p. 102).

                     (15)

                        Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/778 al Comisiei din 16 mai 2019 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1305/2014 în ceea ce privește gestionarea controlului asupra modificărilor (JO L 139I, 27.5.2019, p. 356).

                     (16)

                        Hotărârea Curții de Justiție din 7 octombrie 2014, cauza Germania/Consiliul, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punctul 64.

                     (17)

                        Hotărârea Curții de Justiție din 7 octombrie 2014, Germania/Consiliu, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punctele 61-64.

                     (18)

                        Decizia 2013/103/UE a Consiliului din 16 iunie 2011 privind semnarea și încheierea Acordului între Uniunea Europeană și Organizația Interguvernamentală pentru Transporturile Internaționale Feroviare privind aderarea Uniunii Europene la Convenția privind transporturile internaționale feroviare (COTIF) din 9 mai 1980, astfel cum a fost modificată prin Protocolul de la Vilnius din 3 iunie 1999 (JO L 51, 23.2.2013, p. 1).

                     (19)

                        Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2020/387 al Comisiei din 9 martie 2020 de modificare a Regulamentelor (UE) nr. 321/2013, (UE) nr. 1302/2014 și (UE) 2016/919 în ceea ce privește extinderea zonei de utilizare și etapele de tranziție (JO L 73, 10.3.2020, p. 6).

                     (20)

                        Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/772 al Comisiei din 16 mai 2019 de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1300/2014 în ceea ce privește inventarul activelor în scopul identificării barierelor din calea accesibilității, al furnizării de informații către utilizatori și al monitorizării și evaluării progreselor realizate în privința accesibilității (JO L 139I, 27.5.2019, p. 1).

                     (21)

                        Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/773 al Comisiei din 16 mai 2019 privind specificația tehnică de interoperabilitate referitoare la subsistemul „exploatare și gestionarea traficului” al sistemului feroviar din Uniunea Europeană și de abrogare a Deciziei 2012/757/UE (JO L 139I, 27.5.2019, p. 5).

                     (22)

                        Regulamentul (UE) nr. 1299/2014 al Comisiei din 18 noiembrie 2014 privind specificația tehnică de interoperabilitate referitoare la subsistemul „infrastructură” al sistemului feroviar din Uniunea Europeană (JO L 356, 12.12.2014, p. 1).

                     (23)

                        Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/776 al Comisiei din 16 mai 2019 de modificare a Regulamentelor (UE) nr. 321/2013, (UE) nr. 1299/2014, (UE) nr. 1301/2014, (UE) nr. 1302/2014, (UE) nr. 1303/2014 și (UE) 2016/919 ale Comisiei și a Deciziei de punere în aplicare 2011/665/UE a Comisiei în ceea ce privește alinierea la Directiva (UE) 2016/797 a Parlamentului European și a Consiliului și implementarea unor obiective specifice stabilite în Decizia delegată (UE) 2017/1474 a Comisiei (JO L 139I, 27.5.2019, p. 108).

                     (24)

                        Directiva (UE) 2016/798 a Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2016 privind siguranța feroviară (JO L 138, 26.5.2016, p. 102).


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 20.4.2021
            COM(2021) 194 final
            2021/0100(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Conferinței părților referitor la modificările anexei III la Convenția de la Rotterdam privind procedura de consimțământ prealabil în cunoștință de cauză aplicabilă anumitor produse chimice și pesticide periculoase care fac obiectul comerțului internațional

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               •Motivele și obiectivele propunerii

                  Convenția de la Rotterdam privind procedura de consimțământ prealabil în cunoștință de cauză aplicabilă anumitor produse chimice și pesticide periculoase care fac obiectul comerțului internațional (denumită în continuare „convenția”) a intrat în vigoare la 24 februarie 2004. Convenția a fost aprobată prin Decizia Consiliului privind încheierea, în numele Comunității Europene, a Convenției de la Rotterdam privind procedura de consimțământ prealabil în cunoștință de cauză aplicabilă anumitor produse chimice și pesticide periculoase care fac obiectul comerțului internațional (2006/730/CE, cu efect retroactiv din 19 decembrie 2002)
                     1
                   și a intrat în vigoare pentru Comunitatea Europeană la 24 februarie 2004. Obiectivul convenției este de a încuraja responsabilitatea comună și eforturile de cooperare între părți în domeniul comerțului internațional cu anumite produse chimice periculoase, pentru a proteja sănătatea umană și mediul împotriva efectelor nocive potențiale și a contribui la utilizarea corectă din punct de vedere ecologic a acestor produse. Convenția oferă un cadru pentru schimbul de informații cu privire la caracteristicile anumitor produse chimice, pentru un proces decizional național privind importul și exportul acestora și pentru difuzarea acestor decizii părților.

                  Regulamentul (UE) nr. 649/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 4 iulie 2012
                     2
                   transpune în dreptul Uniunii angajamentele stabilite în convenție.

                  Instituită în temeiul articolului 18 din convenție, Conferința părților este organismul de conducere al Convenției de la Rotterdam. Acest organism se reunește în mod obișnuit o dată la doi ani pentru a monitoriza punerea în aplicare a convenției. Conferința părților examinează, de asemenea, produsele chimice aduse în atenția sa de către Comitetul de studiu al produselor chimice (CRC).

                  În conformitate cu articolul 5 alineatul (1) din convenție, părțile au obligația de a transmite notificări privind măsurile de reglementare cu caracter definitiv adoptate pentru a interzice sau a restricționa în mod sever utilizarea unui produs chimic la nivel național. După primirea de către secretariat a două astfel de notificări privind același produs chimic din partea a două părți aparținând a două regiuni diferite avute în vedere pentru procedura de consimțământ prealabil în cunoștință de cauză, aceste notificări sunt transmise CRC. CRC trebuie să examineze aceste notificări în raport cu criteriile stabilite în anexa II la convenție. Pe baza rezultatelor acestei examinări, CRC a recomandat includerea în anexa III la convenție a acetoclorului, carbosulfanului, azbestului crisotilic, decabromodifenileterului, fentionului [preparate cu volum ultraredus (ULV) la un nivel echivalent cu sau de peste 640 g de ingredient activ/l], preparatelor lichide (concentrat emulsionabil și concentrat solubil) care conțin diclorură de paraquat la un nivel echivalent cu sau de peste 276 g/l, corespunzătoare ionului de paraquat la un nivel echivalent cu sau de peste 200 g/l, și acidului perfluorooctanoic (PFOA), sărurilor acestuia și compușilor înrudiți cu acesta, deoarece s-a constatat că sunt îndeplinite toate criteriile. Procedura de adoptare a modificărilor anexelor este reglementată de articolul 22 din convenție.

                  În conformitate cu articolul 23 din convenție, fiecare parte dispune de un vot. Cu toate acestea, organizațiile de integrare economică regională, cum ar fi UE, dispun, pentru a-și exercita dreptul de vot, de un număr de voturi egal cu numărul statelor lor membre care sunt părți la convenție.

                  În cadrul celei de a zecea reuniuni ordinare, Conferința părților va analiza adoptarea unor decizii de includere în anexa III la convenție a acetoclorului, carbosulfanului, azbestului crisotilic, decabromodifenileterului, fentionului [preparate cu volum ultraredus (ULV) la un nivel echivalent cu sau de peste 640 g de ingredient activ/l], preparatelor lichide (concentrat emulsionabil și concentrat solubil) care conțin diclorură de paraquat la un nivel echivalent cu sau de peste 276 g/l, corespunzătoare ionului de paraquat la un nivel echivalent cu sau de peste 200 g/l, și acidului perfluorooctanoic (PFOA), sărurilor acestuia și compușilor înrudiți cu acesta.

                  Includerea în anexa III are ca efect faptul că produsele chimice vor face obiectul procedurii de consimțământ prealabil în cunoștință de cauză atunci când sunt comercializate la nivel internațional. În consecință, părțile vor trebui să transmită secretariatului răspunsuri privind importurile, astfel încât secretariatul să le poată pune la dispoziția tuturor părților. Părțile exportatoare vor trebui să respecte răspunsurile privind importurile atunci când exportă aceste produse chimice.

                  Actul avut în vedere va deveni obligatoriu pentru părți în conformitate cu articolul 22 alineatul (5) litera (c) din convenție, care prevede următoarele: „deciziile de modificare a anexei III sunt imediat comunicate părților de către depozitar. Modificarea intră în vigoare pentru toate părțile la o dată care se specifică în decizie.”

                  Utilizarea acetoclorului, carbosulfanului, azbestului crisotilic, fentionului [preparate cu volum ultraredus (ULV) la un nivel echivalent cu sau de peste 640 g de ingredient activ/l] și preparatelor lichide (concentrat emulsionabil și concentrat solubil) care conțin diclorură de paraquat la un nivel echivalent cu sau de peste 276 g/l, corespunzătoare ionului de paraquat la un nivel echivalent cu sau de peste 200 g/l, este interzisă în Uniune prin legislația respectivă. Utilizarea decabromodifenileterului și acidului perfluorooctanoic (PFOA), sărurilor acestuia și compușilor înrudiți cu acesta este restricționată de Regulamentul (UE) 2019/1021 privind poluanții organici persistenți
                     3
                  , întrucât ambele produse fac obiectul Convenției de la Stockholm privind poluanții organici persistenți.

                  Prezenta propunere se referă la decizia de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Conferinței părților la Convenția de la Rotterdam în legătură cu adoptarea avută în vedere a deciziilor de modificare a anexei III prin includerea acetoclorului, carbosulfanului, azbestului crisotilic, decabromodifenileterului, fentionului [preparate cu volum ultraredus (ULV) la un nivel echivalent cu sau de peste 640 g de ingredient activ/l], preparatelor lichide (concentrat emulsionabil și concentrat solubil) care conțin diclorură de paraquat la un nivel echivalent cu sau de peste 276 g/l, corespunzătoare ionului de paraquat la un nivel echivalent cu sau de peste 200 g/l, și acidului perfluorooctanoic (PFOA), sărurilor acestuia și compușilor înrudiți cu acesta.

               •Coerența cu dispozițiile existente în domeniul de politică

                  Propunerea este coerentă cu Regulamentul (UE) nr. 649/2012, care pune în aplicare Convenția de la Rotterdam în Uniune, și completează punerea în aplicare a acestuia. Propunerea respectă pe deplin obiectivul convenției de a încuraja responsabilitatea comună și eforturile de cooperare între părți în domeniul comerțului internațional cu anumite produse chimice periculoase, pentru a proteja sănătatea umană și mediul împotriva efectelor nocive potențiale și pentru a contribui la utilizarea corectă din punct de vedere ecologic a acestor produse.

               •Coerența cu alte politici ale Uniunii

                  Propunerea este coerentă cu Regulamentul (CE) nr. 1107/2009, cu Regulamentul (UE) nr. 528/2012 și cu Regulamentul (CE) nr. 1907/2006, deoarece nu interferează cu nicio decizie privind introducerea pe piață a produselor chimice în Uniunea Europeană.

               2.TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE

               •Temei juridic

                  Temeiul juridic procedural al propunerii de decizie a Consiliului este articolul 218 alineatul (9) din TFUE, care constituie temeiul adecvat pentru un act care definește poziția Uniunii Europene în ceea ce privește un acord internațional, în acest caz Convenția de la Rotterdam.

                  Temeiul juridic material este articolul 192 alineatul (1) din TFUE, având în vedere că măsurile convenite în temeiul Convenției de la Rotterdam urmăresc în principal un obiectiv de mediu (și anume, protecția sănătății umane și a mediului prin controlul comerțului internațional cu anumite produse chimice și pesticide periculoase).

                  În consecință, temeiul juridic al deciziei propuse ar trebui să fie articolul 192 alineatul (1) din TFUE, coroborat cu articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               •Subsidiaritatea (în cazul competențelor neexclusive)

                  Protecția sănătății umane și a mediului împotriva efectelor nocive potențiale aduse de anumite produse chimice periculoase și contribuția la utilizarea corectă din punct de vedere ecologic a acestora constituie preocupări la nivel mondial, iar Convenția de la Rotterdam este pusă în aplicare în Uniune prin Regulamentul (UE) nr. 649/2012. Întrucât Uniunea este parte la convenție, este oportun ca Uniunea să participe la procesul decizional în cadrul Conferinței părților.

               •Proporționalitatea

                  Protecția sănătății umane și a mediului împotriva efectelor nocive potențiale ale anumitor produse chimice periculoase și contribuția la utilizarea corectă din punct de vedere ecologic a acestora constituie preocupări la nivel mondial și necesită un efort la nivel mondial. Comitetul de studiu al produselor chimice din cadrul convenției a recomandat includerea în anexa III a acetoclorului, carbosulfanului, azbestului crisotilic, decabromodifenileterului, fentionului [preparate cu volum ultraredus (ULV) la un nivel echivalent cu sau de peste 640 g de ingredient activ/l], preparatelor lichide (concentrat emulsionabil și concentrat solubil) care conțin diclorură de paraquat la un nivel echivalent cu sau de peste 276 g/l, corespunzătoare ionului de paraquat la un nivel echivalent cu sau de peste 200 g/l, și acidului perfluorooctanoic (PFOA), sărurilor acestuia și compușilor înrudiți cu acesta, deoarece s-a constatat că aceste produse chimice îndeplinesc criteriile prevăzute în anexa II la convenție. Prin urmare, este proporțional să se sprijine includerea acestor produse chimice în anexa III la convenție, pentru a se asigura luarea măsurilor adecvate la nivel mondial.

               3.REZULTATELE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRILOR IMPACTULUI

               •Consultările cu părțile interesate

                  Nu a avut loc o consultare sistematică a părților interesate, deoarece nu vor exista consecințe pentru părțile interesate din Uniunea Europeană, cu excepția faptului că trebuie respectate anumite norme atunci când se exportă aceste substanțe chimice. Cu toate acestea, părțile interesate au fost consultate pe parcursul examinării notificărilor privind produsele chimice respective, efectuată de Comitetul de studiu al produselor chimice din cadrul convenției, iar observațiile acestora au fost abordate.

               •Evaluarea impactului

                  Nu a fost efectuată o evaluare a impactului, deoarece deciziile care ar putea fi adoptate în temeiul convenției nu vor avea niciun impact asupra utilizării acestor produse chimice în Uniunea Europeană.

               •Adecvarea reglementărilor și simplificarea

                  Propunerea poate avea un impact minor asupra activității comerciale, deoarece substanțele chimice nu sunt utilizate în scopuri comerciale în Uniune, dar pot fi produse pentru export; prin urmare, propunerea nu exceptează microîntreprinderile și nu include norme speciale pentru IMM-uri. Propunerea poate avea un impact minor asupra competitivității sectoriale a UE sau asupra schimburilor comerciale dintre Uniune și țările terțe, deoarece vor trebui respectate anumite norme în cazul comercializării la nivel internațional a produselor chimice respective.

               4.IMPLICAȚIILE BUGETARE

                  Propunerea nu are implicații bugetare.

               5.ALTE ELEMENTE

               •Planuri de punere în aplicare și modalități de monitorizare, evaluare și raportare

                  Nu se consideră că sunt necesare planuri de punere în aplicare, monitorizarea, evaluarea și raportarea.

               •Explicarea detaliată a dispozițiilor specifice ale propunerii

                  Propunerea acordă Comisiei mandatul de a sprijini în numele Uniunii Europene, în cadrul Conferinței părților la Convenția de la Rotterdam, includerea acetoclorului, carbosulfanului, azbestului crisotilic, decabromodifenileterului, fentionului [preparate cu volum ultraredus (ULV) la un nivel echivalent cu sau de peste 640 g de ingredient activ/l], preparatelor lichide (concentrat emulsionabil și concentrat solubil) care conțin diclorură de paraquat la un nivel echivalent cu sau de peste 276 g/l, corespunzătoare ionului de paraquat la un nivel echivalent cu sau de peste 200 g/l, și acidului perfluorooctanoic (PFOA), sărurilor acestuia și compușilor înrudiți cu acesta.

               2021/0100 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Conferinței părților referitor la modificările anexei III la Convenția de la Rotterdam privind procedura de consimțământ prealabil în cunoștință de cauză aplicabilă anumitor produse chimice și pesticide periculoase care fac obiectul comerțului internațional

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 192 alineatul (1), coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Convenția de la Rotterdam privind procedura de consimțământ prealabil în cunoștință de cauză aplicabilă anumitor produse chimice și pesticide periculoase care fac obiectul comerțului internațional („convenția”) a intrat în vigoare la 24 februarie 2004 și a fost încheiată în numele Uniunii prin Decizia Consiliului (2006/730/CE)
                  4
               .

               (2)Regulamentul (UE) nr. 649/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 4 iulie 2012 pune în aplicare Convenția de la Rotterdam în cadrul Uniunii
                  5
               .

               (3)În temeiul articolului 7 din convenție, Conferința părților decide dacă un produs chimic trebuie să fie inclus în anexa III.

               (4)La cea de a zecea reuniune a Conferinței părților la Convenția de la Rotterdam urmează să se adopte decizii de includere a unor noi produse chimice în anexa III.

               (5)Este oportun să se stabilească poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Conferinței părților, deoarece deciziile vor fi obligatorii pentru Uniune.

               (6)Pentru a se asigura faptul că țările importatoare beneficiază de protecția oferită de Convenția de la Rotterdam și dat fiind că sunt îndeplinite toate criteriile relevante prevăzute de convenție, este necesar și oportun să se sprijine recomandarea Comitetului de studiu al produselor chimice, care este un organism subsidiar al Convenției de la Rotterdam, privind includerea în anexa III la Convenția de la Rotterdam a acetoclorului, carbosulfanului, azbestului crisotilic, decabromodifenileterului, fentionului [preparate cu volum ultraredus (ULV) la un nivel echivalent cu sau de peste 640 g de ingredient activ/l], preparatelor lichide (concentrat emulsionabil și concentrat solubil) care conțin diclorură de paraquat la un nivel echivalent cu sau de peste 276 g/l, corespunzătoare ionului de paraquat la un nivel echivalent cu sau de peste 200 g/l, și acidului perfluorooctanoic (PFOA), sărurilor acestuia și compușilor înrudiți cu acesta. Utilizarea substanțelor respective este deja interzisă sau supusă unor restricții severe în Uniune, iar majoritatea acestora fac obiectul unor cerințe privind exportul care le depășesc pe cele prevăzute de Convenția de la Rotterdam, în temeiul Regulamentului (UE) nr. 649/2012,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul celei de a zecea reuniuni a Conferinței părților la Convenția de la Rotterdam este aceea că Uniunea sprijină adoptarea modificărilor anexei III la Convenția de la Rotterdam privind procedura de consimțământ prealabil în cunoștință de cauză aplicabilă anumitor produse chimice și pesticide periculoase care fac obiectul comerțului internațional, în ceea ce privește includerea acetoclorului, carbosulfanului, azbestului crisotilic, decabromodifenileterului, fentionului [preparate cu volum ultraredus (ULV) la un nivel echivalent cu sau de peste 640 g de ingredient activ/l], preparatelor lichide (concentrat emulsionabil și concentrat solubil) care conțin diclorură de paraquat la un nivel echivalent cu sau de peste 276 g/l, corespunzătoare ionului de paraquat la un nivel echivalent cu sau de peste 200 g/l, și acidului perfluorooctanoic (PFOA), sărurilor acestuia și compușilor înrudiți cu acesta.

               Articolul 2

               Prezenta decizie se adresează Comisiei.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)

                        Decizia 2006/730/CE a Consiliului din 25 septembrie 2006 privind încheierea, în numele Comunității Europene, a Convenției de la Rotterdam privind procedura de consimțământ prealabil în cunoștință de cauză aplicabilă anumitor produse chimice și pesticide periculoase care fac obiectul comerțului internațional (JO L 299, 28.10.2006, p. 23).

                     (2)

                        Regulamentul (UE) nr. 649/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 4 iulie 2012 privind exportul și importul de produse chimice care prezintă risc (JO L 201, 27.7.2012, p. 60).

                     (3)

                        Regulamentul (UE) 2019/1021 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 iunie 2019 privind poluanții organici persistenți (JO L 169, 25.6.2019, p. 45).

                     (4)

                        Decizia 2006/730/CE a Consiliului din 25 septembrie 2006 privind încheierea, în numele Comunității Europene, a Convenției de la Rotterdam privind procedura de consimțământ prealabil în cunoștință de cauză aplicabilă anumitor produse chimice și pesticide periculoase care fac obiectul comerțului internațional (JO L 299, 28.10.2006, p. 23).

                     (5)

                        Regulamentul (UE) nr. 649/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 4 iulie 2012 privind exportul și importul de produse chimice care prezintă risc (JO L 201, 27.7.2012, p. 60).


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 30.6.2021
            COM(2021) 352 final
            2021/0173(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Convenției privind protecția mediului marin al Atlanticului de Nord-Est referitor la o decizie privind delimitarea și o recomandare privind gestionarea Zonei marine protejate a curentului Atlanticul de Nord și a muntelui submarin Evlanov (NACES MPA)

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.Obiectul propunerii

               Prezenta propunere se referă la decizia de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Comisiei pentru protecția mediului marin din Atlanticul de Nord-Est în legătură cu adoptarea preconizată a unei decizii privind delimitarea și a unei recomandări privind gestionarea Zonei marine protejate a curentului Atlanticul de Nord și a muntelui submarin Evlanov (North Atlantic Current and Evlanov Seamount Marine Protected Area – NACES MPA) în cadrul Comisiei pentru protecția mediului marin din Atlanticul de Nord-Est („Convenția OSPAR”).

               2.Contextul propunerii

               2.1.Convenția OSPAR

               Obiectivul Convenției OSPAR este de a proteja zona maritimă a Atlanticului de Nord-Est împotriva efectelor negative ale activităților umane, pentru a proteja sănătatea umană și a conserva ecosistemele marine și, atunci când este posibil, pentru a restaura zonele marine afectate. Convenția are 16 părți contractante: Belgia, Danemarca, UE
                  1
               , Finlanda, Franța, Germania, Islanda, Irlanda, Țările de Jos, Norvegia, Portugalia, Spania, Suedia, Regatul Unit, Luxemburg și Elveția. Convenția a fost deschisă spre semnare la Paris, la 22 septembrie 1992, cu ocazia reuniunii ministeriale a Comisiilor de la Oslo și de la Paris, și a intrat în vigoare la 25 martie 1998.

               2.2.Comisia OSPAR

               Comisia OSPAR (instituită în conformitate cu articolul 10 din convenție) este alcătuită din reprezentanți ai fiecărei părți contractante; aceasta se reunește la intervale regulate și în orice alt moment necesar, când apar circumstanțe speciale. Printre atribuțiile Comisiei OSPAR se numără supravegherea punerii în aplicare a convenției și analizarea stării zonei maritime, a eficacității măsurilor adoptate, a priorităților și a necesității unor măsuri suplimentare sau diferite.

               În conformitate cu articolul 20 din convenție, fiecare parte contractantă are un vot în cadrul Comisiei OSPAR. UE are dreptul la un număr de voturi egal cu numărul statelor sale membre care sunt părți contractante la convenție. UE nu își exercită dreptul de vot atunci când statele sale membre îl exercită pe al lor, și nici viceversa.

               În conformitate cu articolul 15 alineatul (3) din convenție, Comisia adoptă modificări ale convenției prin votul unanim al părților contractante.

               2.3.Actele Comisiei OSPAR avute în vedere

               La 1 octombrie 2021, în cursul segmentului ministerial al reuniunii sale anuale, Comisia OSPAR urmează să adopte o decizie privind delimitarea și o recomandare privind gestionarea NACES MPA („actele avute în vedere”).

               Decizia OSPAR avută în vedere privind delimitarea stabilește NACES MPA prin indicarea coordonatelor geografice (latitudine/longitudine) ale limitelor acestei zone. Recomandarea OSPAR avută în vedere privind gestionarea NACES MPA urmărește să ofere orientări părților contractante la OSPAR la adoptarea de măsuri de protejare și conservare a păsărilor marine și a ecosistemelor, inclusiv a biodiversității acestora și a proceselor care sprijină populațiile respective, în conformitate cu obiectivele generale și specifice de conservare prevăzute în anexa la prezenta recomandare.

               Analizele științifice justificative care au fost efectuate pentru a identifica importanța acestei zone ca sit de căutare a hranei pentru păsările marine sunt prezentate într-un document cuprinzător publicat în decembrie 2020
                  2
               . Dacă va fi desemnată, zona marină protejată propusă ar urma să fie cea mai mare din rețeaua OSPAR, acoperind aproape 600 000 km² (ceea ce reprezintă o arie echivalentă cu cea a Franței), devenind astfel cea de a opta zonă marină protejată desemnată în mod colectiv din zona din cadrul zonei maritime OSPAR aflată în afara jurisdicțiilor naționale.

               3.Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii

               Necesitatea protejării biodiversității și ecosistemelor marine, inclusiv în zonele maritime din afara jurisdicțiilor naționale, a fost recunoscută în mod repetat. Concluziile Consiliului privind Comunicarea Comisiei intitulată „Strategia UE privind biodiversitatea pentru 2030 – Readucerea naturii în viețile noastre”, adoptate în octombrie 2020, solicită un nivel ridicat de ambiție în cadrul celei de a 15-a Conferințe a părților la Convenția privind diversitatea biologică și salută obiectivul de a proteja cel puțin 30 % din zona maritimă a UE, o treime din aceasta fiind vizată de o protecție strictă, ceea ce reprezintă 10 % din zona maritimă a UE. În concluziile Consiliului se subliniază, de asemenea, că acesta este un obiectiv pe care statele membre trebuie să îl atingă în mod colectiv și se recunoaște nevoia urgentă de a intensifica eforturile pentru a asigura gestionarea eficace a tuturor zonelor protejate, a defini obiective și măsuri de conservare clare, precum și a le monitoriza și consolida în mod corespunzător. În plus, în acestea se subliniază importanța de a urmări obținerea de sinergii și beneficii conexe cu acordurile multilaterale de mediu legate de biodiversitate, cum ar fi OSPAR, precum și de a integra considerentele și obiectivele legate de biodiversitate în procesele internaționale și regionale relevante. În acest context, concluziile confirmă că UE sprijină încheierea în 2021 a unui acord internațional ambițios, obligatoriu din punct de vedere juridic, privind diversitatea biologică marină în zonele din afara jurisdicțiilor naționale în cadrul Convenției Națiunilor Unite asupra dreptului mării (UNCLOS). În fine, acestea reiterează sprijinul UE pentru desemnarea a trei zone marine protejate vaste în Oceanul Antarctic în cadrul Comisiei pentru conservarea faunei și florei marine din Antarctica.

               Având în vedere reuniunea ministerială a OSPAR din octombrie, este necesară o poziție a Uniunii, deoarece decizia OSPAR avută în vedere privind delimitarea, care urmează să fie adoptată împreună cu Recomandarea privind gestionarea zonei marine protejate, este un text obligatoriu din punct de vedere juridic. Deși recomandarea nu va fi obligatorie din punct de vedere juridic, se propune ca poziția Uniunii să vizeze ambele „acte avute în vedere”, dat fiind că acestea sunt strâns legate între ele. Întrucât aceste acte vor facilita punerea în aplicare a angajamentelor și ambițiilor internaționale ale UE și vor îmbunătăți protecția mediului, se propune ca Uniunea să sprijine adoptarea deciziei și a recomandării.

               4.Temei juridic

               4.1.Temeiul juridic procedural

               4.1.1.Principii

               Articolul 218 alineatul (9) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) prevede posibilitatea adoptării unor decizii de stabilire „a pozițiilor care trebuie adoptate în numele Uniunii în cadrul unui organism creat printr-un acord, în cazul în care acest organism trebuie să adopte acte cu efecte juridice, cu excepția actelor care modifică sau completează cadrul instituțional al acordului.”

               Noțiunea de „acte cu efecte juridice” include actele care au efecte juridice în temeiul normelor de drept internațional aplicabile organismului în cauză.

               4.1.2.Aplicarea la cazul în discuție

               Comisia OSPAR este un organism instituit printr-un acord, și anume Convenția OSPAR.

               Decizia pe care Comisia OSPAR este invitată să o adopte constituie un act cu efecte juridice, deoarece toate deciziile OSPAR sunt obligatorii din punct de vedere juridic pentru părțile contractante, în conformitate cu Convenția OSPAR [articolul 13 alineatul (2)]. Deși recomandările nu sunt obligatorii din punct de vedere juridic, în cazul de față Recomandarea OSPAR privind gestionarea NACES MPA este strâns legată de Decizia OSPAR privind delimitarea și, prin urmare, este oportun ca acestea să facă obiectul aceleiași poziții a Uniunii.

               Actele avute în vedere nu completează și nu modifică cadrul instituțional al Convenției OSPAR.

               Prin urmare, temeiul juridic procedural al deciziei propuse este articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               4.2.Temeiul juridic material

               4.2.1.Principii

               Temeiul juridic material al unei decizii adoptate în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE depinde în primul rând de obiectivul și de conținutul actului avut în vedere cu privire la care se adoptă o poziție în numele Uniunii. În cazul în care actul avut în vedere urmărește două obiective sau include două elemente, iar unul dintre aceste obiective sau elemente poate fi identificat ca fiind obiectivul sau elementul principal, iar celălalt obiectiv sau element are mai degrabă un caracter accesoriu, decizia adoptată în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE trebuie să se întemeieze pe un singur temei juridic material, respectiv pe cel impus de obiectivul sau de elementul principal sau predominant.

               4.2.2.Aplicarea la cazul în discuție

               Obiectivul principal și conținutul actului avut în vedere vizează protecția mediului.

               Prin urmare, temeiul juridic material al deciziei propuse este articolul 192 alineatul (1) din TFUE.

               4.3.Concluzie

               Temeiul juridic al deciziei propuse ar trebui să fie articolul 192 alineatul (1), coroborat cu articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               2021/0173 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Convenției privind protecția mediului marin al Atlanticului de Nord-Est referitor la o decizie privind delimitarea și o recomandare privind gestionarea Zonei marine protejate a curentului Atlanticul de Nord și a muntelui submarin Evlanov (NACES MPA)

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 192 alineatul (1), coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Convenția privind protecția mediului marin al Atlanticului de Nord-Est
                  3
                („convenția”), la care Uniunea este parte contractantă, a intrat în vigoare la 25 martie 1998.

               (2)În temeiul articolului 10 alineatul (3) din convenție, comisia instituită prin articolul 10 alineatul (1) din convenție („Comisia OSPAR”) poate adopta decizii și recomandări în conformitate cu articolul 13 din convenție.

               (3)În cadrul celei de a 24-a sesiuni /reuniuni din 1 octombrie 2021, Comisia OSPAR urmează să adopte o decizie privind delimitarea și o recomandare privind gestionarea Zonei marine protejate a curentului Atlanticul de Nord și a muntelui submarin Evlanov (North Atlantic Current and Evlanov Seamount Marine Protected Area – NACES MPA).

               (4)Decizia Comisiei OSPAR avută în vedere stabilește NACES MPA prin indicarea limitelor sale.

               (5)Recomandarea Comisiei OSPAR avută în vedere urmărește să ofere părților contractante orientări cu privire la acțiunile lor și la adoptarea de măsuri pentru atingerea obiectivelor de conservare prevăzute în anexa la recomandare.

               (6)Există o legătură strânsă între cele două acte ale Comisiei OSPAR avute în vedere și, prin urmare, este oportun ca acestea să facă obiectul aceleiași poziții a Uniunii.

               (7)Este oportun să se stabilească poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Comisiei OSPAR, deoarece decizia care urmează să fie adoptată de aceasta va avea caracter obligatoriu pentru Uniune,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul celei de a 24-a sesiuni/reuniuni a Comisiei OSPAR este de a sprijini adoptarea Deciziei privind delimitarea și a Recomandării privind gestionarea Zonei marine protejate a curentului Atlanticul de Nord și a muntelui submarin Evlanov (NACES MPA).

               Articolul 2

               Prezenta decizie se adresează Comisiei.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)

                        Decizia 98/249/CE a Consiliului din 7 octombrie 1997 privind încheierea Convenției privind protecția mediului marin al Atlanticului de Nord-Est (JO L 104, 3.4.1998, p. 1)

                     (2)

                  https://www.ospar.org/documents?v=43885

                     (3)

                        JO L 104, 3.4.1998, p. 2


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 6.7.2021
            COM(2021) 363 final
            2021/0179(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            de autorizare a statelor membre să accepte, în interesul Uniunii Europene, aderarea Jamaicăi la Convenția de la Haga din 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXT

               •Motivele și obiectivele propunerii

                  Obiectivul Convenției de la Haga din 25 octombrie 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii (denumită în continuare „Convenția de la Haga din 1980”), ratificată până în prezent de 101 țări, inclusiv de toate statele membre ale UE, este de a restabili statu-quo-ul prin înapoierea imediată a copiilor deplasați sau reținuți ilicit, prin intermediul unui sistem de cooperare între autoritățile centrale desemnate de părțile contractante.

                  Întrucât prevenirea răpirii copiilor este o parte esențială a politicii UE de promovare a drepturilor copilului, Uniunea Europeană întreprinde acțiuni la nivel internațional în vederea îmbunătățirii aplicării Convenției de la Haga din 1980 și încurajează țările terțe să adere la convenție.

                  La 24 februarie 2017, Jamaica și-a depus instrumentul de aderare la Convenția de la Haga din 1980. Convenția a intrat în vigoare în Jamaica la 5 mai 2017.

                  Conform articolului 38 alineatul (4) din Convenția de la Haga din 1980, aceasta se aplică între statul care aderă și statele contractante care vor fi declarat că acceptă această aderare.

                  Existența competenței exclusive a UE în ceea ce privește acceptarea aderării unui stat terț la Convenția de la Haga din 1980 a fost confirmată de Curtea de Justiție a Uniunii Europene, care a fost consultată la inițiativa Comisiei.

                  La 14 octombrie 2014, Curtea de Justiție a Uniunii Europene a emis Avizul 1/13 care a statuat că acceptarea aderării unui stat terț la Convenția de la Haga din 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii ține de competența exclusivă a Uniunii Europene.

                  Curtea a insistat asupra nevoii de uniformitate la nivelul UE în acest domeniu, în vederea evitării unei geometrii variabile între statele membre.

                  Întrucât problema răpirii internaționale de copii intră în sfera competenței externe exclusive a Uniunii Europene, decizia privind acceptarea aderării Jamaicăi trebuie luată la nivelul UE printr-o decizie a Consiliului. Prin urmare, statele membre ale Uniunii Europene ar trebui să depună declarația de acceptare a aderării Jamaicăi în interesul Uniunii Europene.

                  În urma acceptării de către statele membre ale Uniunii Europene, Convenția de la Haga din 1980 ar deveni aplicabilă între Jamaica și statele membre ale UE, cu excepția Danemarcei.

               •Coerența cu dispozițiile existente în domeniul de politică vizat

                  În ceea ce privește răpirea copiilor de către unul dintre părinți, Convenția de la Haga din 1980 este contrapartea internațională a Regulamentului nr. 2201/2003 al Consiliului (cunoscut sub denumirea de „Regulamentul Bruxelles IIa”), care reprezintă piatra de temelie a cooperării judiciare în cadrul UE în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești.

                  Unul dintre obiectivele principale ale regulamentului este acela de a descuraja răpirile de copii între statele membre prin stabilirea de proceduri pentru a asigura înapoierea imediată a copilului în statul membru în care acesta are reședința obișnuită. În acest scop, Regulamentul Bruxelles IIa include, la articolul 11, procedura prevăzută în Convenția de la Haga din 1980 și o completează prin clarificarea unor aspecte ale acesteia, în special ascultarea copilului, perioada de timp necesară pentru a pronunța o hotărâre după depunerea unei cereri de înapoiere și motivele de refuz al înapoierii copilului. Regulamentul introduce, de asemenea, dispoziții care reglementează situațiile în care în state membre diferite se pronunță hotărâri contradictorii, de înapoiere și de refuz al înapoierii.

                  La nivel internațional, Uniunea Europeană sprijină aderarea statelor terțe la Convenția de la Haga din 1980 pentru ca statele sale membre să se bazeze pe un cadru juridic comun atunci când tratează cazurile de răpiri internaționale de copii.

                  S-au adoptat deja, între iunie 2015 și februarie 2019, 18 decizii ale Consiliului de acceptare a aderării la Convenția de la Haga din 1980 privind răpirea internațională de copii a 26 de țări terțe (Maroc, Singapore, Federația Rusă, Albania, Andorra, Seychelles, Armenia, Republica Coreea, Kazahstan, Peru, Georgia, Africa de Sud, Chile, Islanda, Bahamas, Panama, Uruguay, Columbia, El Salvador, San Marino, Republica Dominicană, Belarus, Uzbekistan, Honduras, Ecuador și Ucraina)
                     1
                  .

               •Coerența cu alte politici ale Uniunii

                  Prezenta propunere este legată în mod evident de obiectivul general consacrat la articolul 3 din Tratatul privind Uniunea Europeană de a proteja drepturile copilului. Sistemul prevăzut de Convenția de la Haga din 1980 vizează protejarea copilului de efectele dăunătoare ale unei răpiri parentale și asigurarea faptului că respectivul copil poate menține contactul cu ambii părinți, de exemplu prin garantarea exercitării efective a drepturilor de vizitare.

                  Trebuie menționată și legătura cu promovarea utilizării medierii în soluționarea litigiilor familiale transfrontaliere. Directiva privind anumite aspecte ale medierii în materie civilă și comercială
                     2
                   se aplică și dreptului familiei în spațiul judiciar european comun. Convenția de la Haga din 1980 încurajează, de asemenea, soluționarea pe cale amiabilă a litigiilor familiale. Unul dintre ghidurile de bune practici elaborate în temeiul Convenției de la Haga din 1980, care este publicat de Conferința de la Haga de Drept Internațional Privat, este consacrat utilizării medierii pentru soluționarea litigiilor familiale internaționale legate de copii care intră în domeniul de aplicare al convenției. La inițiativa Comisiei Europene, acest ghid a fost tradus în toate limbile UE, în afara englezei și a francezei, precum și în arabă, pentru a sprijini dialogul cu statele care nu au ratificat sau nu au aderat încă la această convenție și pentru a contribui la găsirea unor modalități concrete de soluționare a problemelor legate de răpirea internațională de copii
                     3
                  .

               2.TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE

               •Temeiul juridic

                  La articolul 38 din Convenția de la Haga din 1980 se prevede că „[a]derarea [statelor care aderă] nu va avea efect decât în raporturile dintre statul care aderă și statele contractante care vor fi declarat că acceptă această aderare.” Având în vedere faptul că decizia privește acceptarea expresă, de către statele membre în interesul Uniunii, a aderării unui stat aderent la Convenția de la Haga din 1980, temeiul juridic aplicabil este articolul 218 alineatul (6) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene. Temeiul juridic material este articolul 81 alineatul (3) din TFUE și, prin urmare, Consiliul hotărăște în unanimitate, după consultarea Parlamentului European.

                  Irlanda are obligații în temeiul Regulamentului (CE) nr. 2201/2003 și, prin urmare, participă la adoptarea și la aplicarea prezentei decizii.

                  În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul nr. 22 privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale.

               •Proporționalitatea

                  Prezenta propunere este elaborată după modelul deciziilor Consiliului adoptate deja pe aceeași temă și nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivului de a întreprinde acțiuni coerente la nivelul UE în ceea ce privește răpirea internațională de copii, prin asigurarea faptului că statele membre ale Uniunii Europene acceptă aderarea Jamaicăi la Convenția de la Haga din 1980 într-un anumit interval de timp.

               3.REZULTATE ALE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR PĂRȚILOR INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI

               •Consultări cu părțile interesate

                  Fiind consultate de către Comisie cu privire la disponibilitatea lor de a accepta aderarea Jamaicăi la Convenția de la Haga din 1980, statele membre ale Uniunii Europene au dat un răspuns pozitiv.

                  Din discuțiile purtate în cadrul reuniunii experților din 2 iulie 2019 a reieșit că nu există obiecții din partea statelor membre cu privire la acceptarea aderării Jamaicăi la Convenția de la Haga din 1980.

               •Opinii ale experților

                  În cadrul pregătirii reuniunii experților din 2 iulie 2019 și a acțiunilor ulterioare acesteia, Comisia a colaborat strâns cu Conferința de la Haga de Drept Internațional Privat și cu Delegația UE în Jamaica.

               •Evaluarea impactului

                  Pentru cele 18 decizii ale Consiliului, adoptate deja între 2015 și 2019, referitoare la acceptarea aderării mai multor state terțe la Convenția de la Haga din 1980 nu s-a efectuat nicio evaluare a impactului, având în vedere natura acestui act legislativ. Cu toate acestea, în cadrul reuniunii experților din 2 iulie 2019, la care au fost reprezentate toate statele membre ale UE, s-a examinat nivelul de punere în aplicare a convenției de către Jamaica.

                  Jamaica se angajează pe deplin să pună în aplicare convenția și a adoptat legislația națională corespunzătoare, care include concentrarea competenței. Jamaica a desemnat un judecător care să facă parte din Rețeaua Judecătorilor de la Haga și să colaboreze cu autoritatea centrală în ceea ce privește măsurile de punere în aplicare. În privința formării, au avut deja loc unele activități, printre care se numără reuniuni și discuții cu un judecător al autorității centrale din SUA cu privire la rolul instanței în cauzele de răpire care intră sub incidența Convenției de la Haga, discuții în cadrul unui webinar cu autoritatea centrală din SUA, o vizită de studiu în SUA și o conferință în Guyana. În octombrie 2018, Jamaica a participat la „Reuniunea Caraibă privind protecția internațională a copilului – punerea în aplicare și funcționarea Convențiilor de la Haga privind protecția copilului”, organizată de Conferința de la Haga de Drept Internațional Privat. Personalul care se ocupă de cazurile de răpire are posibilitatea să urmeze cursuri de formare în materie de mediere.

                  Aderarea Jamaicăi la Convenția de la Haga din 1980 a fost acceptată de 13 părți contractante, inclusiv de Elveția, Japonia și SUA.

               4.IMPLICAȚII BUGETARE

                  Decizia propusă nu are implicații bugetare.

               5.ALTE ELEMENTE

               •Planuri de implementare și măsuri de monitorizare, evaluare și raportare

                  Având în vedere faptul că propunerea se referă numai la autorizarea statelor membre ale Uniunii Europene de a accepta aderarea Jamaicăi la Convenția de la Haga din 1980, monitorizarea punerii în aplicare a acesteia este limitată la respectarea de către statele membre a textului declarației și a termenului pentru depunerea acesteia, precum și la notificarea Comisiei cu privire la depunere, astfel cum s-a stabilit în decizia Consiliului.

               2021/0179 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               de autorizare a statelor membre să accepte, în interesul Uniunii Europene, aderarea Jamaicăi la Convenția de la Haga din 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 81 alineatul (3), coroborat cu articolul 218 alineatul (6),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               având în vedere avizul Parlamentului European
                  4
               ,

               întrucât:

               (1)Printre obiectivele pe care și le-a stabilit Uniunea Europeană se numără promovarea protecției drepturilor copilului, după cum se afirmă la articolul 3 din Tratatul privind Uniunea Europeană. Măsurile de protecție a copiilor împotriva deplasării sau a reținerii ilicite reprezintă o parte esențială a acestei politici.

               (2)Consiliul a adoptat Regulamentul (CE) nr. 2201/2003
                  5
                (denumit în continuare „Regulamentul Bruxelles IIa”), care urmărește protejarea copiilor împotriva efectelor dăunătoare ale unei deplasări sau rețineri ilicite și stabilirea de proceduri în vederea asigurării înapoierii imediate a copiilor în statul în care aceștia au reședința obișnuită, precum și în vederea garantării protecției drepturilor de vizitare și a drepturilor privind încredințarea.

               (3)Regulamentul Bruxelles IIa completează și consolidează Convenția de la Haga din 25 octombrie 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii (denumită în continuare „Convenția de la Haga din 1980”), care stabilește, la nivel internațional, un sistem de obligații și de cooperare între statele contractante și între autoritățile centrale și urmărește să asigure înapoierea imediată a copiilor deplasați sau reținuți ilicit.

               (4)Toate statele membre ale Uniunii sunt parte la Convenția de la Haga din 1980.

               (5)Uniunea încurajează statele terțe să adere la Convenția de la Haga din 1980 și sprijină punerea în aplicare corectă a Convenției de la Haga din 1980, prin participarea alături de statele membre, printre altele, la comisiile speciale organizate periodic de Conferința de la Haga de Drept Internațional Privat.

               (6)Un cadru juridic comun aplicabil între statele membre ale Uniunii și statele terțe ar putea fi cea mai bună soluție pentru cazurile delicate de răpire internațională de copii.

               (7)Convenția de la Haga din 1980 prevede că aceasta se aplică în raporturile dintre statul care aderă și statele contractante care vor fi declarat că acceptă aderarea.

               (8)Convenția de la Haga din 1980 nu permite organizațiilor de integrare economică regională, precum Uniunea, să devină parte la aceasta. Prin urmare, Uniunea nu poate să adere la convenția menționată și nici să depună o declarație de acceptare a unui stat care aderă.

               (9)Conform Avizului 1/13 al Curții de Justiție a Uniunii Europene, declarațiile de acceptare făcute în conformitate cu Convenția de la Haga din 1980 țin de competența externă exclusivă a Uniunii.

               (10)La 24 februarie 2017, Jamaica și-a depus instrumentul de aderare la Convenția de la Haga din 1980. Convenția a intrat în vigoare în Jamaica la 5 mai 2017.

               (11)O evaluare a situației din Jamaica a condus la concluzia că statele membre ale Uniunii Europene sunt în măsură să accepte, în interesul Uniunii, aderarea Jamaicăi în conformitate cu dispozițiile Convenției de la Haga din 1980.

               (12)Prin urmare, statele membre ale Uniunii Europene ar trebui să fie autorizate să își depună declarațiile de acceptare a aderării Jamaicăi, în interesul Uniunii, în conformitate cu dispozițiile prezentei decizii.

               (13)Irlanda are obligații în temeiul Regulamentului Bruxelles IIa și, prin urmare, participă la adoptarea și la aplicarea prezentei decizii.

               (14)În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul nr. 22 privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Statele membre ale Uniunii Europene sunt autorizate, prin prezenta decizie, să accepte aderarea Jamaicăi la Convenția de la Haga din 25 octombrie 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii („Convenția de la Haga din 1980”), în interesul Uniunii.

               Statele membre ale Uniunii Europene depun cel târziu până la … [douăsprezece luni de la data adoptării prezentei decizii] o declarație de acceptare a aderării Jamaicăi la Convenția de la Haga din 1980, în interesul Uniunii, formulată după cum urmează:

               „[Denumirea completă a STATULUI MEMBRU] declară că acceptă aderarea Jamaicăi la Convenția de la Haga din 25 octombrie 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii, în conformitate cu Decizia (UE) 2021/… a Consiliului.”

               Statele membre ale Uniunii Europene informează Consiliul și Comisia cu privire la depunerea declarațiilor lor de acceptare a aderării Jamaicăi și îi notifică Comisiei textul respectivei declarații în termen de două luni de la depunerea acesteia.

               Articolul 2

               Prezenta decizie intră în vigoare în a […] zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

               Articolul 3

               Prezenta decizie se adresează statelor membre.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)

                        S-au adoptat deja 18 decizii ale Consiliului prin care statele membre sunt autorizate să accepte aderarea la Convenția de la Haga din 1980 a următoarelor țări: Andorra (Decizia 2015/1023 a Consiliului, adoptată la 15 iunie 2015), Seychelles (Decizia 2015/2354 a Consiliului, adoptată la 10 decembrie 2015), Rusia (Decizia 2015/2355 a Consiliului, adoptată la 10 decembrie 2015), Albania (Decizia 2015/2356 a Consiliului, adoptată la 10 decembrie 2015), Singapore (Decizia 2015/1024 a Consiliului, adoptată la 15 iunie 2015), Maroc (Decizia 2015/2357 a Consiliului, adoptată la 10 decembrie 2015), Armenia (Decizia 2015/2358 a Consiliului, adoptată la 10 decembrie 2015), Republica Coreea (Decizia 2016/2313 a Consiliului, adoptată la 8 decembrie 2016), Kazahstan (Decizia 2016/2311 a Consiliului, adoptată la 8 decembrie 2016), Peru (Decizia 2016/2312 a Consiliului, adoptată la 8 decembrie 2016), Georgia și Africa de Sud [Decizia (UE) 2017/2462 a Consiliului din 18 decembrie 2017], Chile, Islanda și Bahamas [Decizia (UE) 2017/2424 a Consiliului din 18 decembrie 2017], Panama, Uruguay, Columbia și El Salvador [Decizia (UE) 2017/2464 a Consiliului din 18 decembrie 2017], San Marino [Decizia (UE) 2017/2463 a Consiliului din 18 decembrie 2017], Republica Dominicană [Decizia (UE) 2019/305 a Consiliului din 18 februarie 2019], Ecuador și Ucraina [Decizia (UE) 2019/306 a Consiliului din 18 februarie 2019], Honduras [Decizia (UE) 2019/307 a Consiliului din 18 februarie 2019], Belarus și Uzbekistan [Decizia (UE) 2019/308 a Consiliului din 18 februarie 2019].

                     (2)

                        Directiva 2008/52/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2008 privind anumite aspecte ale medierii în materie civilă și comercială (JO L 136, 24.5.2008, p. 3).

                     (3)

                  https://assets.hcch.net/upload/mediation_ro.pdf

                     (4)

                        JO C , , p. .

                     (5)

                        Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 (JO L 338, 23.12.2003, p. 1).