				|

		52012PC0124

			Propunere de REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI AL CONSILIULUI privind accesul bunurilor și al serviciilor din țări terțe pe piața internă a achizițiilor publice a Uniunii și procedurile de sprijinire a negocierilor referitoare la accesul bunurilor și al serviciilor din Uniune pe piețele achizițiilor publice din țări terțe /* COM/2012/0124 final - 2012/0060 (COD) */

			   	EXPUNERE DE MOTIVE
1.           CONTEXTUL PROPUNERII
Motivele și obiectivele propunerii
Prezentul document reprezintă o nouă
propunere în domeniul politicii internaționale de achiziții publice a
Uniunii Europene. Obiectivul principal al prezentei inițiative este acela
de a îmbunătăți condițiile în care întreprinderile din UE
pot concura pentru contracte publice în țări terțe. În prezent,
furnizorii din UE se confruntă cu practici restrictive multiple în materie
de achiziții publice în multe dintre țările care sunt partenerii
comerciali principali ai UE. De asemenea, inițiativa confirmă
statutul juridic al ofertanților, bunurilor și serviciilor din
țări care au încheiat un acord internațional cu UE în domeniul
achizițiilor publice și clarifică normele aplicabile ofertanților,
bunurilor și serviciilor care nu fac obiectul acestor acorduri.
Contextul general
În cadrul negocierilor cu privire la
revizuirea Acordului privind achizițiile publice (GPA) din cadrul
Organizației Mondiale a Comerțului (OMC), precum și în cadrul
negocierilor bilaterale cu țări terțe, UE a pledat pentru o
deschidere ambițioasă a piețelor internaționale ale
achizițiilor publice. Pentru
ofertanții din țările membre ale Acordului OMC privind
achizițiile publice sunt deschise achiziții publice în UE în valoare
de aproximativ 352 de miliarde de euro.
Cu toate acestea, multe țări
terțe sunt reticente față de deschiderea propriilor piețe
de achiziții publice pentru concurența internațională sau
față de a-și deschide piețele mai mult decât au
făcut-o până în prezent. Valoarea achizițiilor publice din
Statele Unite ale Americii oferite ofertanților străini este
actualmente de numai 178 de miliarde de
euro, iar cea din Japonia, de 27 de milioane de euro, în timp ce doar o
fracțiune din piața achizițiilor publice chineze este
deschisă întreprinderilor străine. Multe țări au adoptat de
asemenea măsuri protecționiste, în special în contextul crizei
economice. În concluzie, mai mult de jumătate din piața mondială
a achizițiilor publice este închisă în prezent din cauza unor
măsuri protecționiste, iar această parte este în creștere. Drept
rezultat, actualmente, pe piețele mondiale ale achizițiilor publice
pătrund exporturi ale UE totalizând doar 10 miliarde de euro (0,08 %
din PIB-ul UE), în timp ce un potențial de export suplimentar al UE în
valoare estimativă de 12 miliarde de euro rămâne neexploatat din
cauza unor restricții.
Spre deosebire de această situație,
UE și-a ținut piața achizițiilor publice larg deschisă
concurenței internaționale, în pofida unei presiuni din ce în ce mai
mari asupra pieței sale interne, în special din partea unor economii
emergente în unele sectoare cheie (căi ferate, construcții, servicii
informatice). Cu excepția anumitor dispoziții cu un domeniu de aplicare
limitat la contractele de furnizare de bunuri și de prestare de servicii
în sectorul utilităților[1],
UE nu și-a exercitat competența de a reglementa accesul bunurilor, al
serviciilor și al societăților străine pe piața de
achiziții publice a UE.
Dată fiind importanța crescândă
a economiilor emergente, absența unor condiții de
concurență echitabile produce numeroase probleme. Problema
principală a UE este lipsa puterii de negociere în cadrul negocierilor
internaționale pe care le poartă cu partenerii săi comerciali
pentru remedierea dezechilibrului și pentru a obține angajamente
substanțiale privind accesul pe piață în avantajul
întreprinderilor din UE. De asemenea, autoritățile contractante duc
lipsă de un cadru clar care să le permită să aplice
angajamentele internaționale ale UE.
Prezenta inițiativă vizează
soluționarea acestor probleme în primul rând prin consolidarea
poziției Uniunii Europene în cadrul negocierilor privind accesul
societăților din UE pe piețele de achiziții publice din
țări terțe, cu scopul de a deschide piețele partenerilor
noștri comerciali. În al doilea rând, inițiativa urmărește
în acest scop clarificarea normelor care reglementează accesul unor
societăți, bunuri și servicii din țări terțe pe
piața UE a achizițiilor publice. Obiectivul ultim este de a
îmbunătăți, în conformitate cu Strategia UE 2020,
oportunitățile de afaceri pentru firmele din UE la scară
mondială, creând astfel noi locuri de muncă și promovând
inovarea.
Dispoziții în vigoare în domeniul
propunerii
Cele două directive de bază ale
Uniunii Europene în materie de achiziții publice[2] nu creează un cadru
general pentru a trata ofertele de bunuri și servicii străine pe
piața UE a achizițiilor publice. Singurele reguli specifice sunt
stabilite la articolele 58 și 59 din Directiva 2004/17/CE. Aceste dispoziții
sunt însă limitate la achizițiile publice efectuate de operatorii de
utilități și au o sferă de aplicare prea limitată
pentru a avea un impact considerabil asupra negocierilor privind accesul pe
piață. Într-adevăr, achizițiile publice din UE pentru
sectorul utilităților reprezintă doar 20 % din piața
globală a achizițiilor publice din UE.
În propunerea Comisiei referitoare la
modernizarea normelor UE privind achizițiile publice, Comisia a decis
să nu preia articolele 58 și 59 din Directiva privind utilitățile,
în perspectiva prezentei inițiative[3].
Coerența cu celelalte politici
și obiective ale Uniunii
Prezenta
inițiativă implementează Strategia Europa 2020, „O strategie
europeană pentru o creștere inteligentă, durabilă și
favorabilă incluziunii” [COM(2010) 2020] și inițiativa
emblematică din cadrul Strategiei Europa 2020, „O politică
industrială integrată pentru era globalizării” [COM(2010) 614].
Aceasta pune, de asemenea, în aplicare Actul privind piața unică
[COM(2011) 206] și Comunicarea privind comerțul, creșterea
și afacerile internaționale [COM(2010) 612]. Este o
inițiativă strategică prevăzută în Programul de lucru
al Comisiei pentru anul 2011 [COM(2010) 623 final].
Prezenta propunere este coerentă și
cu politicile și obiectivele de dezvoltare ale Uniunii, îndeosebi prin
protejarea, în general, a bunurilor și serviciilor din țările
cel mai puțin dezvoltate de măsurile luate în temeiul prezentului
instrument.
2.           REZULTATELE CONSULTĂRILOR CU
PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI
Consultarea părților interesate
Pentru a colecta
punctele de vedere ale părților interesate, Comisia a organizat, pe
lângă reuniunile individuale, o serie de consultări și de
activități de sensibilizare.
Între 7 iunie
și 2 august 2011 s-a desfășurat o consultare deschisă pe
internet. Aceasta a fost alcătuită din trei chestionare detaliate
care vizau (i) autoritățile contractante și statele membre (SM),
(ii) întreprinderile și/sau pe reprezentanții acestora și (iii)
alte părți interesate potențiale (cetățeni, ONG-uri,
sindicate). Comisia a primit în total 215 contribuții[4]. În anexa I la raportul de
evaluare a impactului este prezentat un raport de sinteză a
contribuțiilor. Ca parte a acestui proces, Comisia a organizat o
audiere publică la 8 iulie 2011 la Bruxelles. Partenerii sociali au
avut la rândul lor posibilitatea de a-și exprima opiniile în Forumul de
legătură organizat de DG Ocuparea forței de muncă la 7
februarie 2011. Au fost de asemenea organizate consultări specifice cu delegațiile
UE din țări terțe și cu statele membre în cadrul Comitetului
consultativ pentru achizițiile publice. Au fost abordate și teme
specifice (și anume articolul 58 din Directiva privind
utilitățile și tratarea ofertelor anormal de scăzute) în
cadrul consultării pe tema modernizării politicii de achiziții
publice. Standardele minime ale Comisiei în materie de consultare au fost
îndeplinite în totalitate.
Sinteza
răspunsurilor și modul în care acestea au fost luate în considerare
Inițiativa
Comisiei a fost în general salutată. O mare majoritate a
respondenților a fost de acord cu descrierea prezentată de Comisie a
nivelului actual de acces pe piața UE a achizițiilor publice al
bunurilor, serviciilor și societăților din afara UE și au
sprijinit totodată obiectivele identificate ale inițiativei.
În ceea ce
privește opțiunile strategice evidențiate, este important de
reținut că opiniile exprimate au fost divergente: în ansamblu, o
majoritate semnificativă a părților interesate par să
sprijine o inițiativă legislativă (aproximativ 65 %), în timp ce
o minoritate semnificativă de aproximativ 35 % preferă opțiunea
„statu-quo”. Opiniile diferă însă, în cadrul diferitelor grupuri de
părți interesate, și în privința opțiunii preferate.
Din rândul entităților contractante și al
autorităților publice (inclusiv din țări terțe), de
exemplu, două treimi sunt în favoarea opțiunii „statu-quo” sau a
opțiunii nelegislative, în timp ce, din rândul întreprinderilor și al
altor părți interesate, aproximativ 75 % dintre respondenți sunt
favorabili unei inițiative legislative. Există, de asemenea, opinii
divergente cu privire la opțiunea legislativă care trebuie
aleasă. Deși aproape jumătate dintre respondenți
sprijină opțiunea legislativă „abordarea A[5]”, un număr semnificativ de
respondenți este, de asemenea, în favoarea unor abordări alternative.
Este demn de reținut că, deși reprezintă opțiunea
legislativă cel mai puțin preferată, „abordarea B”[6] a primit, de asemenea, sprijin
din partea unui număr considerabil de respondenți.
Principalele
motive invocate de părțile interesate în favoarea sau împotriva uneia
sau a alteia dintre opțiunile politice includ importanța celui mai
bun raport calitate-preț, competitivitatea și productivitatea care ar
putea fi afectate de anumite opțiuni politice, riscul unor măsuri de
retorsiune din partea partenerilor noștri comerciali, sarcina
administrativă care ar putea însoți o astfel de inițiativă,
precum și faptul că inițiativa ar pune în pericol statutul UE ca
susținător al piețelor deschise. Sindicatele și
organizațiile neguvernamentale (ONG-urile) au fost relativ neutre în
privința alegerii opțiunilor și au avut tendința de
a-și concentra contribuțiile pe necesitatea ca țările
terțe să respecte convențiile OIM atunci când participă la
achiziții publice în UE sau ca UE să își deschidă
granițele pentru a menține un comerț echitabil față de
țările cel mai puțin dezvoltate.
Obținerea și utilizarea
expertizei
Nu s-a considerat că este necesar ca, în
plus față de consultările menționate mai sus, să se
utilizeze expertiza externă. În domeniul achizițiilor publice Comisia
deține, în mod tradițional, un nivel semnificativ de expertiză.
Evaluarea impactului
Comisia a luat în considerare mai multe
opțiuni pentru a o identifica pe cea mai adecvată.
Prima opțiune este de a nu întreprinde
nicio acțiune suplimentară în acest domeniu și de a continua cu
scenariul de statu-quo în privința negocierilor internaționale
referitoare la accesul pe piață (eventual într-o manieră
consolidată), purtate cu partenerii comerciali ai Uniunii Europene. Cu
toate acestea, judecând pe baza experienței anterioare, este puțin
probabil ca o astfel de opțiune să îmbunătățească
substanțial dreptul bunurilor, serviciilor și furnizorilor din UE de
a participa la proceduri de achiziții în țările terțe.
Rezultatul inevitabil ar fi pierderea continuă a oportunităților
de a participa la proceduri de achiziții la o scară
semnificativă.
Un al doilea tip de opțiune ar consta în
îmbunătățirea instrumentelor existente de punere în aplicare din
cadrul Directivei 2004/17/CE (articolele 58 și 59) pe baza unei mai bune
orientări sau a unei extinderi a sferei de aplicare a acestor instrumente
pentru a include întreaga sferă de aplicare a Directivelor 2004/17/CE
și 2004/18/CE. Este evident că acest scenariu, bazat numai pe
utilizarea facultativă de către
autorități/entități contractante individuale, nu ar
consolida în mod semnificativ poziția de negociere a UE în negocierile
internaționale.
O a treia opțiune ar fi să se
închidă piața UE a achizițiilor publice, în general sau la nivel
sectorial, pentru bunuri, servicii și furnizori din țări
terțe, sub rezerva respectării obligațiilor internaționale
ale UE în acest domeniu. Cu toate acestea, o opțiune de acest gen dă
naștere unor preocupări serioase cu privire la impactul acesteia în
ceea ce privește măsurile de retorsiune și costurile implicate
pentru autoritățile/entitățile contractante individuale
și competitivitatea UE.
Prin urmare, Comisia este favorabilă unei
a patra opțiuni, și anume de a crea un instrument autonom care ar
asigura un echilibru corect între, pe de o parte, necesitatea de a consolida
poziția Uniunii în cadrul negocierilor privind accesul pe piață
și, pe de altă parte, menținerea unui regim competitiv de
achiziții publice în Uniunea Europeană.
În acest scop, propunerea stabilește un
dublu mecanism. Autoritățile/entitățile contractante
individuale ar avea dreptul de a exclude ofertele a căror valoare este
alcătuită în proporție de peste 50 % din bunuri și/sau
servicii care nu beneficiază de angajamente internaționale privind
accesul pe piață, sub supravegherea Comisiei. În plus, s-ar permite
Comisiei să reacționeze prin limitarea temporară a accesului pe
piață al țărilor care exclud sau discriminează în mod
demonstrabil furnizorii, bunurile și serviciile din UE în cadrul practicilor
lor naționale privind achizițiile publice și care refuză,
atunci când participă la negocieri, să acorde un acces mai bun pe
piață. Orice fel de restricții privind accesul pe piața
achizițiilor publice din UE pe care Comisia le-ar putea adopta la un moment
dat în temeiul prezentului regulament ar fi măsurate și atent
orientate.
Comitetul de evaluare a impactului (IAB) din cadrul Comisiei a emis
două avize asupra raportului de evaluare a impactului. În lumina primului
aviz, raportul de evaluare a impactului a fost revizuit după cum
urmează: a fost regândită definirea problemei pentru a se pune
accentul pe principala problemă identificată pe parcursul
evaluării impactului, și anume necesitatea unei mai mari deschideri a
piețelor de achiziții publice ale țărilor terțe
și aspectele care țin de respectarea angajamentelor
internaționale ale UE. Paleta opțiunilor care urmează să
fie avute în vedere s-a lărgit. Pe lângă o politică mai
activă de negociere, evaluarea impactului ține seama de extinderea
regimului actual prevăzut la articolele 58 și 59 din Directiva
2004/17/CE la toate achizițiile reglementate de directive ale UE, precum
și de posibilitatea unei acceptări selective a achizițiilor care
nu fac obiectul unor acorduri. În fine, analiza impactului a fost detaliată
pentru a actualiza cuantificarea măsurilor de retorsiune și cifrele
privind ocuparea forței de muncă. Anexa 10 la raportul de evaluare a
impactului oferă o prezentare mai detaliată a modului în care a fost
încorporat primul aviz al IAB în raportul revizuit, prezentat din nou la
8 februarie 2012.
În avizul său
referitor la raportul revizuit prezentat, IAB a recunoscut
îmbunătățirile aduse raportului și încorporarea
recomandărilor pe care le făcuse în primul său aviz, însă a
declarat că nu poate să emită un aviz pozitiv. IAB crede că
mai sunt încă o serie de domenii în care evaluarea ar putea fi
consolidată și identifică o serie de acțiuni pentru a
îmbunătăți mai mult raportul (și anume detalierea
prezentării opțiunilor, o mai bună prezentare a modelului
utilizat pentru estimarea impactului, o jusificare mai solidă a
proporționalității opțiunii preferate etc.). Raportul final
de evaluare a impactului a integrat aceste recomandări în măsura
posibilului.
3.           ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII
Rezumatul acțiunii propuse
Obiectivele principale ale prezentei propuneri
sunt de a consolida poziția Uniunii Europene atunci când negociază
condițiile de acces al bunurilor, serviciilor și furnizorilor din UE
pe piețele de achiziții publice din țări terțe și
de a clarifica situația juridică a bunurilor, serviciilor și
ofertanților străini care participă la piața de
achiziții publice a UE. În consecință, prezenta propunere
stabilește o politică externă cuprinzătoare a UE
referitoare la achizițiile publice care reglementează accesul
bunurilor și al serviciilor străine pe piața achizițiilor
publice din UE și include mecanisme pentru ca partenerii comerciali ai UE
să fie încurajați să inițieze discuții privind accesul
pe piață.
În primul rând, propunerea reflectă în
legislația UE principiul potrivit căruia, pe piața internă
din UE a achizițiilor publice, bunurile și serviciile care
beneficiază de angajamente privind accesul pe piață sunt tratate
în același fel ca și bunurile și serviciile UE și extinde
acest tratament la bunurile și serviciile originare din țările
cel mai puțin dezvoltate.
În ceea ce privește modul de tratare a
bunurilor și serviciilor care nu beneficiază de angajamente privind
accesul pe piață, se are în vedere o abordare în trei etape.
Comisia poate aproba excluderea de către
autoritățile/entitățile contractante a ofertelor în cazul
cărora valoarea bunurilor și a serviciilor care nu fac obiectul unor
acorduri este mai mare de 50% din valoarea totală a bunurilor și
serviciilor incluse în ofertă. După informarea, prin anunțul de
participare, a potențialilor ofertanți cu privire la intenția sa
de a exclude astfel de oferte, o autoritate/entitate contractantă trebuie
să informeze Comisia atunci când primește oferte care se încadrează
în această categorie. Comisia ar urma să aprobe excluderea dacă
există o lipsă de reciprocitate substanțială în deschiderea
piețelor între UE și țara din care provin bunurile și/sau
serviciile. Comisia va aproba excluderea dacă bunurile și serviciile
în cauză intră în sfera de aplicare a unei rezerve privind accesul pe
piaţă formulate de UE la un acord internațional.
În plus, prezenta propunere instituie un
mecanism UE pentru o și mai mare consolidare a poziției de negociere
a UE în negocierile internaționale privind accesul pe piață, bazat
pe anchetele desfășurate de Comisie, pe consultările cu
țările terțe și, dacă este cazul, pe impunerea de
măsuri restrictive temporare de către Comisie.
La cererea părților interesate sau
din proprie inițiativă, Comisia poate realiza anchete pentru a verifica
existența unor practici restrictive privind achizițiile publice.
Dacă se confirmă existența unor astfel de practici, Comisia va
invita țara în cauză să participe la consultări în scopul
de a găsi o soluție pentru respectivele practici restrictive și
a îmbunătăți astfel situația accesului pe piață
pentru societățile din UE.
În cazul în care țara în cauză nu
este dispusă să ia parte la consultări sau să ofere
soluții satisfăcătoare pentru măsurile restrictive
referitoare la achiziții, Uniunea Europeană ar putea lua decizia de a
restricționa temporar accesul bunurilor și/sau al serviciilor din
țara respectivă pe piața achizițiilor publice din UE.
În fine, în completarea dispozițiilor
referitoare la oferte anormal de scăzute din propunerea de reformă a directivelor
privind achizițiile publice, autoritățile/entitățile
contractante vor avea obligația de a-i informa pe ceilalți
ofertanți atunci când doresc să accepte oferte anormal de
scăzute, în cazul cărora valoarea bunurilor și a serviciilor
care nu fac obiectul unor acorduri este mai mare de 50% din valoarea
totală a bunurilor și serviciilor incluse în ofertă. Întrucât
necesitatea ca țările terțe să respecte standardele
fundamentale ale OIM (Organizația Internațională a Muncii)
privind condițiile de muncă este abordată în propunerea de
reformă a directivelor privind achizițiile publice, nu este necesar
ca ea să fie tratată în textul de față.
Trebuie subliniat că elementul central al
prezentei inițiative, concepute ca un instrument strategic pentru stimularea
negocierilor, nu este de a închide piața achizițiilor publice din
Uniunea Europeană, ci de a obține un acces mai bun pe piețele de
achiziții publice ale partenerilor comerciali ai UE. Este absolut
necesară menținerea unor condiții de ofertare competitive pe
piața internă care să ofere avantaje concrete pentru
autoritățile/entitățile contractante și societate în
ansamblul ei.
Temeiul juridic
Articolul 207 din Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene.
Principiul subsidiarității
Propunerea intră în sfera
competenței exclusive a Uniunii Europene. În consecință,
principiul subsidiarității nu se aplică.
Principiul
proporționalității
Propunerea respectă principiul
proporționalității din motivele expuse în continuare.
Prezenta propunere asigură un echilibru
corect între interesele tuturor părților interesate relevante, iar
conținutul și forma acțiunilor întreprinse de UE nu
depășesc ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivelor
tratatului.
În primul rând,
autoritățile/entitățile contractante vor avea dreptul de a
exclude ofertele constând în proporție de peste 50 % în bunuri și
servicii care nu fac obiectul unor acorduri, sub supravegherea Comisiei. Acest
lucru garantează că se lasă
autorităților/entităților contractante posibilitatea de a
alege să accepte bunuri și servicii indiferent de originea acestora
sau să restricționeze accesul bunurilor și al serviciilor care
nu fac obiectul unor acorduri internaționale ale UE, în măsura în
care restricțiile respective sunt coerente cu politica comercială
comună a UE – un domeniu ce ține de competența exclusivă a
UE. Supravegherea de către Comisie este atent concepută pentru a
asigura uniformitatea și proporționalitatea. În al doilea rând,
instrumentul Comisiei instituit prin prezentul regulament va asigura faptul
că UE dispune de un mecanism de anchetă a practicilor restrictive de
achiziții și de consultare cu țara terță în cauză
în legătură cu acestea. Numai în cazul în care nu se poate găsi
o altă soluție, Comisia va adopta măsuri restrictive temporare.
Costurile administrative sunt menținute
la cel mai scăzut nivel posibil, dar se impune luarea de măsuri
pentru a menține coerența politicii comerciale comune. Instituirea
unor mecanisme de supraveghere și anchetă trebuie să se
facă de către serviciile Comisiei care își
desfășoară în prezent activitatea în domeniul politicii externe
a achizițiilor publice și al monitorizării accesului pe
piață, limitându-se astfel impactul asupra resurselor umane în cadrul
Comisiei. Sarcina administrativă pentru autoritățile/entitățile
contractante va fi limitată la situațiile în care Comisia adoptă
măsuri restrictive sau autoritățile/entitățile
contractante optează pentru folosirea mecanismului și s-ar baza pe
formulare standard sau pe declarații pe proprie răspundere, limitând
anchetele pe care entitățile individuale ar trebui să le
realizeze pentru a verifica originea bunurilor sau a serviciilor.
Alegerea instrumentelor
Instrumentul propus este un regulament.
Alte mijloace nu ar fi adecvate întrucât numai
un regulament poate asigura realizarea unor acțiuni uniforme de către
Uniunea Europeană în domeniul politicii comerciale comune. În plus, acest
instrument oferă competențe Comisiei Europene, ceea ce înseamnă
că transpunerea nu ar fi utilă.
4.           IMPLICAȚIILE BUGETARE
Propunerea în sine nu are implicații
bugetare. Sarcinile suplimentare care revin Comisiei pot fi duse la îndeplinire
cu resursele existente.
5.           ELEMENTE OPȚIONALE
Clauza de
reexaminare/revizuire/caducitate
Propunerea include o clauză de
reexaminare.
Spațiul Economic European
Actul propus se referă la un subiect de
interes pentru Spațiul Economic European și trebuie, prin urmare,
extins la acesta.
Explicarea detaliată a propunerii
Articolul 1
definește obiectul și domeniul de aplicare ale prezentului
regulament, pe baza Directivelor UE 2004/17/CE și 2004/18/CE privind
achizițiile publice și a Directivei privind atribuirea contractelor
de concesiune, astfel cum a fost propusă de Comisie[7].
Articolul 2
conține definițiile relevante, dintre care majoritatea sunt preluate
din directivele UE privind achizițiile publice. Textul definește
și „bunurile și serviciile care fac obiectul unor acorduri” și
bunurile și serviciile care nu fac obiectul unor acorduri, care sunt
esențiale pentru aplicarea prezentului regulament.
Articolul 3 stabilește,
în scopul aplicării prezentului regulament, regulile de origine aplicabile
pentru bunurile și serviciile achiziționate de
autorități/entități contractante. În conformitate cu
angajamentele internaționale ale UE, regulile de origine pentru bunuri sunt
coerente cu regulile de origine nepreferențială astfel cum sunt
definite în Codul Vamal al UE (Regulamentul nr. 2913/92). Originea unui
serviciu este definită pe baza regulilor relevante din Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene referitoare la dreptul de stabilire și
a definițiilor prevăzute în Acordul General privind Comerțul cu
Servicii (GATS) (articolul XXVIII).
Articolul 4
clarifică normele privind accesul pe piața UE a achizițiilor
publice aplicabile bunurilor și serviciilor străine care beneficiază
de angajamente ale UE privind accesul pe piață (denumite „bunuri
și servicii care fac obiectul unor acorduri”) și bunurilor și
serviciilor originare din țările cel mai puțin dezvoltate.
Ambele categorii trebuie să fie tratate în același mod ca bunurile
și serviciile din UE.
Articolul 5
prezintă regulile de acces pentru bunuri și servicii originare din
țări terțe care nu beneficiază de angajamente asumate de UE
privind accesul pe piață (denumite în continuare „bunuri și
servicii care nu fac obiectul unor acorduri”). Accesul acestor bunuri și
servicii poate fi supus unor măsuri restrictive luate de
autorități/entități contractante sau de Comisie în cadrul
mecanismelor stabilite prin prezentul regulament.
Articolul 6
stabilește condițiile în care Comisia poate aproba excluderea, de
către autorități/entități individuale, a unor oferte
din procedurile de achiziții în cazul în care valoarea bunurilor și a
serviciilor care nu fac obiectul unor acorduri este mai mare de 50 % din
valoarea totală a bunurilor sau a serviciilor incluse în ofertă
pentru contractele cu o valoare estimată egală cu sau mai mare de
5 000 000 EUR.
Dacă o entitate/autoritate
contractantă și-a indicat în anunțul de participare
intenția de a exclude bunuri și servicii care nu fac obiectul unor
acorduri și primește oferte care se încadrează în această
categorie, ea trebuie să notifice acest lucru Comisiei și să
indice caracteristicile ofertelor în cauză. Conform anunțurilor
publicate în Jurnalul Oficial (TED, Tenders European Daily, Suplimentul
la Jurnalul Oficial al Uniunii Europene dedicat achizițiilor
publice), doar 7 % din toate contractele publicate în Jurnalul Oficial au
o valoare care depășește 5 milioane EUR. Contractele respective
reprezintă însă 61 % din toată piața UE a achizițiilor
publice. Comisia estimează că va primi anual maximum 35-45 de
anunțuri.
Pentru contractele cu o valoare estimată
egală cu sau mai mare de 5 000 000 EUR, Comisia trebuie să ia o
decizie referitoare la excludere. Comisia trebuie să aprobe, pentru toate
contractele, excluderea planificată atunci când bunurile și
serviciile respective sunt supuse unei rezerve privind accesul pe
piață formulate la acordurile internaționale ale UE în domeniul
achizițiilor publice. Dacă nu există un astfel de acord, Comisia
trebuie să aprobe excluderea dacă țara terță
menține măsuri restrictive referitoare la achiziții publice care
duc la o lipsă a reciprocității substanțiale în
privința deschiderii pieței între Uniune și respectiva
țară terță. Atunci când evaluează existența unei
lipse a reciprocității substanțiale, Comisia trebuie să
examineze în ce măsură legislația referitoare la
achizițiile publice din țara în cauză asigură
transparența în conformitate cu standardele internaționale în
domeniul achizițiilor publice și împiedică orice fel de
discriminare a bunurilor, serviciilor și operatorilor economici din
Uniune. De asemenea, Comisia trebuie să examineze măsura în care
autoritățile publice și/sau entitățile contractante
individuale mențin sau adoptă practici discriminatorii față
de bunurile, serviciile și operatorii economici din Uniune.
Articolul 7 impune
autorităților/entităților contractante obligația
specifică de a-i informa pe ceilalți ofertanți din cadrul unei
proceduri de atribuire cu privire la decizia lor de a accepta o ofertă
anormal de scăzută în cazul în care valoarea bunurilor și a
serviciilor care nu fac obiectul unor acorduri este mai mare de 50 % din
valoarea totală a bunurilor sau a serviciilor incluse în ofertă.
Articolul 8
stabilește condițiile în care Comisia, din proprie
inițiativă sau la solicitarea statelor membre ori a
părților interesate, poate iniția o anchetă externă
privind achizițiile cu privire la măsuri restrictive ale unor
țări terțe referitoare la achiziții și modul în care
trebuie să se desfășoare o astfel de anchetă.
Articolul 9
instituie un mecanism de consultare cu țările terțe pentru
situațiile în care Comisia concluzionează, după efectuarea unei
anchete externe privind achizițiile, că țara în cauză a
adoptat sau menține o practică restrictivă de achiziții. În
cadrul acestui mecanism, Comisia va invita țara în cauză să
participe la discuții cu scopul de a elimina practica restrictivă
privind achizițiile publice și de a asigura transparența și
tratamentul egal pentru bunurile, serviciile și furnizorii din UE.
Sistemul de consultare ține seama de diferitele situații care trebuie
avute în vedere, precum existența unui mecanism de soluționare a
litigiilor în ceea ce privește practicile restrictive în materie de
achiziții publice care afectează achizițiile care fac obiectul
unor acorduri, măsurile de remediere unilaterale sau încheierea unui acord
internațional care prevede un tratament egal pentru bunurile, serviciile
și furnizorii din UE afectați anterior de practici restrictive în
materie de achiziții. Se conferă Comisiei competența de a adopta
un act de punere în aplicare care interzice excluderea unor oferte ce cuprind
bunuri și servicii care nu fac obiectul unor acorduri, originare din
țări cu care au loc negocieri importante privind accesul pe
piață și în privința cărora există o
perspectivă rezonabilă de eliminare a practicilor restrictive în
materie de achiziții în viitorul apropiat.
Articolul 10
conferă Comisiei competența de a adopta un act de punere în aplicare
referitor la „măsurile restrictive” cu condiția ca ancheta pe care a
desfășurat-o să fi confirmat existența unor măsuri
restrictive referitoare la achiziții într-o țară terță
și Comisia să fi încercat să poarte discuții privind
accesul pe piață în cadrul mecanismului de consultare. Aceste
măsuri pot, în principiu, să constea în (i) excluderea anumitor
oferte compuse în proporție de peste 50 % din bunuri sau servicii
originare din țara în cauză; și/sau (ii) o penalizare
obligatorie privind prețul pentru bunurile sau serviciile care fac
obiectul unei oferte și sunt originare din țara în cauză.
Articolul 11
prevede reguli privind retragerea sau suspendarea măsurilor restrictive
adoptate, precum și decizia Comisiei de a interzice utilizarea articolului
6 de către autoritățile/entitățile contractante.
Articolul 12 stabilește
reguli referitoare la transmiterea de informații către ofertanți
cu privire la aplicarea unor măsuri restrictive adoptate de Comisie în
contextul unor proceduri de achiziții publice individuale.
Articolul 13
stabilește condițiile în care
autoritățile/entitățile contractante sunt autorizate
să anuleze măsuri adoptate în temeiul prezentului regulament.
Obiectivul acestei dispoziții este de a oferi autorităților/entităților
contractante gradul necesar de flexibilitate pentru a-și satisface
necesitățile de achiziții și, în același timp, de a
asigura o monitorizare corespunzătoare din partea Comisiei prin
intermediul obligației de notificare.
Articolele 14 și 15 prevăd delegarea de competențe conferite Comisiei pentru a adopta
acte delegate în conformitate cu articolul 14 cu privire la modificarea anexei
pentru a ține seama de încheierea unor noi acorduri internaționale de
către Uniune în domeniul achizițiilor publice.
Articolul 16 prevede
căile legale de atac în cazul încălcării dispozițiilor
prezentului regulament.
Articolul 17
desemnează procedura comitetelor relevantă pentru adoptarea de acte
de punere în aplicare. În plus, acesta conferă Comisiei competența de
a adopta măsuri de punere în aplicare pentru adoptarea unor formulare
standard.
Articolul 18
cuprinde norme privind confidențialitatea informațiilor primite în
conformitate cu prezentul regulament.
Articolul 19
prevede obligația Comisiei de a prezenta rapoarte privind punerea în
aplicare a prezentului regulament cel puțin o dată la trei ani de la
data intrării sale în vigoare.
Articolul 20
prevede abrogarea articolelor 58 și 59 din Directiva 2004/17/CE.
Articolul 21
stabilește intrarea în vigoare a prezentului regulament.
2012/0060 (COD)
Propunere de
REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN
ŞI AL CONSILIULUI
privind accesul bunurilor și al
serviciilor din țări terțe pe piața internă a
achizițiilor publice a Uniunii și procedurile de sprijinire a
negocierilor referitoare la accesul bunurilor și al serviciilor din Uniune
pe piețele achizițiilor publice din țări terțe
(Text cu relevanță pentru SEE)
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207,
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
după transmiterea proiectului de act
legislativ către parlamentele naționale,
având în vedere avizul Comitetului Economic
și Social European[8],
având în vedere avizul Comitetului Regiunilor[9],
hotărând în conformitate cu procedura
legislativă ordinară,
întrucât:
(1)       Articolul 21 din Tratatul
privind Uniunea Europeană prevede că Uniunea trebuie să
definească și să desfășoare politici comune și
acțiuni și să acționeze pentru asigurarea unui nivel înalt
de cooperare în toate domeniile relațiilor internaționale, în scopul,
printre altele, de a încuraja integrarea tuturor țărilor în economia
mondială, inclusiv prin eliminarea treptată a barierelor în calea
comerțului internațional.
(2)       În temeiul articolului 206
din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), Uniunea, prin
stabilirea unei uniuni vamale, trebuie să contribuie, în interesul comun,
la dezvoltarea armonioasă a comerțului mondial, la eliminarea
treptată a restricțiilor în calea schimburilor comerciale internaționale
și a investițiilor externe directe, precum și la reducerea
barierelor vamale și de altă natură.
(3)       În conformitate cu articolul
26 din TFUE, Uniunea trebuie să adopte măsuri pentru instituirea sau
asigurarea funcționării pieței interne, care cuprinde un
spațiu fără frontiere interne, în care libera circulație a
mărfurilor, a persoanelor, a serviciilor și a capitalurilor este
asigurată în conformitate cu dispozițiile tratatelor.
(4)       Articolul III: 8 din Acordul
General pentru Tarife și Comerț 1994 și articolul XIII din Acordul
General privind Comerțul cu Servicii exclud achizițiile publice din
principalele discipline multilaterale ale OMC.
(5)       În cadrul Organizației
Mondiale a Comerțului și prin relațiile sale bilaterale, Uniunea
susține o deschidere ambițioasă a piețelor
internaționale ale achizițiilor publice ale Uniunii și ale
partenerilor săi comerciali, într-un spirit de reciprocitate și
avantaje pentru toate părțile.
(6)       Multe țări
terțe sunt reticente față de deschiderea propriilor piețe
de achiziții publice pentru concurența internațională sau
față de a-și deschide piețele mai mult decât au
făcut-o până în prezent. În consecință, operatorii
economici din Uniune se confruntă cu practici restrictive de
achiziții din partea multor parteneri comerciali ai Uniunii. Respectivele
practici restrictive privind achizițiile duc la pierderea unor
oportunități comerciale importante.
(7)       Directiva 2004/17/CE a
Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 de coordonare a
procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții în sectoarele apei,
energiei, transporturilor și serviciilor poștale[10] și Directiva 2004/18/CE a
Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind
coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice
de lucrări, de bunuri și de servicii[11]
conțin doar câteva dispoziții referitoare la dimensiunea externă
a politicii de achiziții publice a Uniunii, în special articolele 58
și 59 din Directiva 2004/17/CE. Aceste dispoziții au însă doar o
sferă de aplicare limitată și, din cauza lipsei
orientărilor, nu sunt aplicate prea mult de entitățile
contractante.
(8)       În conformitate cu articolul
207 din TFUE, politica comercială comună în domeniul
achizițiilor publice trebuie să se bazeze pe principii uniforme.
(9)       În interesul securității
juridice a operatorilor economici și a
autorităților/entităților contractante din Uniune și
din țările terțe, angajamentele internaționale referitoare
la accesul pe piață pe care și le-a asumat Uniunea
Europeană față de țările terțe în domeniul achizițiilor
publice trebuie să se reflecte în ordinea juridică a UE, asigurând
astfel aplicarea eficientă a acestora. Comisia trebuie să elaboreze
niște orientări referitoare la aplicarea angajamentelor
internaționale existente ale Uniunii Europene privind accesul pe
piață. Aceste orientări trebuie actualizate periodic și
trebuie să ofere informații ușor de folosit.
(10)     Obiectivele de a
îmbunătăți accesul operatorilor economici din UE pe piețele
achizițiilor publice din anumite țări terțe protejate prin
măsuri restrictive referitoare la achiziții publice și de a
menține condiții egale de concurență în cadrul pieței
unice europene impun ca tratarea bunurilor și a serviciilor din
țări terțe care nu fac obiectul angajamentelor
internaționale ale Uniunii să fie armonizată în întreaga Uniune
Europeană.
(11)     În acest scop, regulile de
origine trebuie stabilite astfel încât
autoritățile/entitățile contractante să știe
dacă bunurile și serviciile fac obiectul angajamentelor
internaționale ale Uniunii Europene. Originea unui bun trebuie
stabilită în conformitate cu articolele 22-26 din Regulamentul (CE)
nr. 2913/1992 al Parlamentului European și al Consiliului din
12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar[12]. În conformitate cu acest
regulament, bunurile trebuie considerate ca fiind bunuri din Uniune atunci când
sunt obținute sau produse în întregime în Uniune. Bunurile în producerea
cărora au intervenit una sau mai multe țări terțe sunt
considerate originare din țara în care au fost supuse ultimei transformări
sau prelucrări substanțiale, justificate economic, efectuată
într-o întreprindere echipată în acest scop și din care a rezultat un
produs nou sau care reprezintă un stadiu de fabricație important.
Originea unui serviciu trebuie stabilită pe baza originii persoanei fizice
sau juridice care îl prestează. Orientările menționate în
considerentul 9 trebuie să vizeze aplicarea în practică a regulilor
de origine.
(12)     Comisia trebuie să
evalueze dacă ar trebui să aprobe excluderea, de către
autoritățile/entitățile contractante în sensul Directivelor
[2004/17/CE, 2004/18/CE și al Directivei [….] a Parlamentului European
și a Consiliului din [….]…. privind atribuirea contractelor de concesiune[13], din procedurile de atribuire
a contractelor, în ceea ce privește contractele cu o valoare estimată
egală cu sau mai mare de 5 000 000 EUR, a bunurilor și
serviciilor care nu fac obiectul angajamentelor internaționale asumate de
Uniunea Europeană.
(13)     Din considerente de
transparență, autoritățile/entitățile contractante
care intenționează să își utilizeze competențele, în
conformitate cu prezentul regulament, pentru a exclude ofertele ce conțin
bunuri și/sau servicii originare din afara Uniunii Europene, în cadrul
cărora valoarea bunurilor sau a serviciilor care nu fac obiectul unor
acorduri depășește 50 % din valoarea totală a
bunurilor sau serviciilor respective din procedurile de atribuire a
contractelor trebuie să informeze operatorii economici în
legătură cu acest lucru prin anunțul de participare publicat în Jurnalul
Oficial al Uniunii Europene.
(14)     Pentru a permite Comisiei
să ia o decizie cu privire la excluderile de bunuri și servicii
provenite din țări terțe care nu fac obiectul angajamentelor
internaționale ale Uniunii, autoritățile/entitățile contractante
trebuie să notifice Comisia, printr-un formular standard care să
conțină suficiente informații pentru a permite luarea unei
decizii de către aceasta, cu privire la intenția lor de a exclude
aceste bunuri și servicii.
(15)     Pentru contractele a
căror valoare estimată este egală cu sau mai mare de 5 000 000
EUR, Comisia trebuie să aprobe excluderea planificată dacă
acordul internațional privind accesul pe piață în domeniul
achizițiilor publice existent între Uniune și țara de unde sunt
originare bunurile și/sau serviciile conține, pentru bunurile
și/sau serviciile pentru care este propusă excluderea
respectivă, rezerve explicite privind accesul pe piață formulate
de Uniune. Dacă nu există un astfel de acord, Comisia trebuie să
aprobe excluderea dacă țara terță menține măsuri
restrictive referitoare la achiziții publice care duc la o lipsă a
reciprocității substanțiale în privința deschiderii
pieței între Uniune și respectiva țară terță.
Trebuie să se considere că lipsește o reciprocitate
substanțială atunci când măsurile restrictive referitoare la
achiziții duc la discriminări grave și repetate ale operatorilor
economici, bunurilor și serviciilor din UE.
(16)     Atunci când evaluează
existența unei lipse a reciprocității substanțiale, Comisia
trebuie să examineze în ce măsură legislația referitoare la
achizițiile publice din țara în cauză asigură
transparența în conformitate cu standardele internaționale în
domeniul achizițiilor publice și împiedică orice fel de
discriminare a bunurilor, serviciilor și operatorilor economici din
Uniune. În plus, Comisia trebuie să examineze în ce măsură
autoritățile publice și/sau entitățile contractante
individuale mențin sau adoptă practici discriminatorii față
de bunurile, serviciile și operatorii economici din Uniune.
(17)     Comisia trebuie să
poată împiedica o excludere planificată să producă un
posibil efect negativ asupra negocierilor comerciale aflate în
desfășurare cu țara în cauză. Prin urmare, Comisia trebuie
să poată adopta, în cazul în care o țară se angajează
în negocieri importante cu Uniunea în ceea ce privește accesul pe
piață în domeniul achizițiilor publice și Comisia
consideră că există perspective rezonabile de a elimina
practicile restrictive de achiziții publice în viitorul apropiat, un act
de punere în aplicare care să prevadă că bunurile și
serviciile din țara respectivă nu trebuie excluse din procedurile de
atribuire a contractelor pentru o perioadă de un an.
(18)     Dat fiind că accesul
bunurilor și al serviciilor din țări terțe pe piața
achizițiilor publice din Uniune se încadrează în domeniul de aplicare
al politicii comerciale comune, statele membre sau
autoritățile/entitățile contractante ale acestora nu
trebuie să poată restricționa accesul bunurilor sau al
serviciilor din țări terțe la propriile proceduri de achiziții
prin niciun fel de alte măsuri decât cele prevăzute în prezentul
regulament.
(19)     Având în vedere dificultatea
mai mare a autorităților/entităților contractante de a
evalua explicațiile ofertanților, în contextul ofertelor care
conțin bunuri și/sau servicii provenind din afara Uniunii Europene în
cazul cărora valoarea bunurilor sau a serviciilor care nu fac obiectul
unor acorduri depășește 50 % din valoarea totală a
acestor bunuri sau servicii, este necesar să se asigure o mai mare
transparență în tratarea ofertelor anormal de scăzute. Pe
lângă normele prevăzute la articolul 69 din Directiva privind
achizițiile publice și la articolul 79 din Directiva privind
achizițiile realizate de entitățile care își desfășoară
activitatea în sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor
poștale, autoritatea/entitatea contractantă care
intenționează să accepte o astfel de ofertă anormal de
scăzută trebuie să-i informeze pe ceilalți ofertanți în
scris în legătură cu acest lucru, inclusiv cu privire la motivele
caracterului anormal de scăzut al prețului sau al costurilor
percepute. Acest fapt permite ofertanților respectivi să contribuie
la o evaluare mai exactă a capacității ofertantului
câștigător de a executa pe deplin contractul în condițiile
prevăzute în documentația aferentă procedurii de achiziții.
Prin urmare, aceste informații suplimentare ar duce la crearea unor
condiții de concurență mai echitabile pe piața UE a
achizițiilor publice.
(20)     Comisia trebuie să
poată iniția în orice moment, din proprie inițiativă sau în
urma unei cereri a părților interesate ori a unui stat membru, o
anchetă externă în materie de achiziții cu privire la practicile
restrictive de achiziții pe care se presupune că le-ar menține o
țară terță. În special, aceasta trebuie să
țină seama de faptul că Comisia a aprobat o serie de excluderi
planificate referitoare la o țară terță în temeiul
articolului 6 alineatul (2) din prezentul regulament. Aceste proceduri de
anchetă nu trebuie să aducă atingere Regulamentului (CE)
nr. 3286/94 al Consiliului din 22 decembrie 1994 privind adoptarea
procedurilor comunitare în domeniul politicii comerciale comune în vederea
asigurării exercitării de către Comunitate a drepturilor care îi
sunt conferite de normele comerțului internațional, în special de
cele instituite sub egida Organizației Mondiale a Comerțului (OMC).[14]
(21)     În cazul în care Comisia, pe
baza informațiilor aflate la dispoziția sa, are motive să
creadă că o țară terță a adoptat sau menține
o practică restrictivă de achiziții publice, aceasta trebuie
să poată iniția o anchetă. Dacă se confirmă
existența unei practici restrictive privind achizițiile publice
într-o țară terță, Comisia trebuie să invite țara
în cauză să participe la consultări cu scopul de a ameliora
oportunitățile de achiziții pentru operatorii economici, bunuri
și servicii în cadrul achizițiilor publice din țara
respectivă.
(22)     Dacă consultările cu
țara în cauză nu duc la o ameliorare suficientă a
oportunităților de achiziții pentru operatorii economici,
bunurile și serviciile din UE, Comisia trebuie să ia măsuri
restrictive adecvate.
(23)     Aceste măsuri pot implica
excluderea obligatorie a anumitor bunuri și servicii din țări
terțe din procedurile de achiziții publice din Uniunea Europeană
sau pot aplica ofertelor alcătuite din bunuri sau servicii originare din
țara respectivă o penalizare obligatorie privind prețul. Pentru
a evita eludarea acestor măsuri, este posibil să fie necesară
și excluderea anumitor persoane juridice aflate sub control străin
sau în proprietate străină stabilite în Uniunea Europeană, care
nu sunt implicate în activități comerciale semnificative astfel încât
să aibă o legătură directă și efectivă cu
economia unui stat membru în cauză. Măsurile adecvate nu trebuie
să fie disproporționate în raport cu practicile restrictive de
achiziții pentru care sunt aplicate.
(24)     Este imperativ ca
autoritățile/entitățile contractante să aibă
acces la o gamă de produse de înaltă calitate care să le îndeplinească
cerințele în privința achizițiilor la un preț competitiv.
De aceea, autoritățile/entitățile contractante trebuie
să poată anula măsurile de limitare a accesului unor bunuri
și servicii care nu fac obiectul unor acorduri dacă nu sunt
disponibile bunuri sau servicii din Uniune și/sau care fac obiectul unor
acorduri și care îndeplinesc cerințele
autorității/entității contractante de a proteja interesele
publice esențiale, de exemplu siguranța și sănătatea
publice, sau dacă aplicarea măsurii ar duce la o creștere
disproporționată a prețului sau a costurilor contractului.
(25)     Dacă
autoritățile/entitățile contractante aplică în mod
necorespunzător excepțiile de la măsurile de limitare a
accesului bunurilor și serviciilor care nu fac obiectul unor acorduri,
Comisia trebuie să poată aplica mecanismul de remediere prevăzut
la articolul 3 din Directiva 89/665/CEE a Consiliului privind coordonarea
actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind aplicarea
procedurilor care vizează căile de atac față de atribuirea
contractelor de achiziții publice de produse și a contractelor
publice de lucrări[15]
sau la articolul 8 din Directiva 92/13/CEE a Consiliului privind coordonarea
actelor cu putere de lege și actelor administrative referitoare la
aplicarea normelor comunitare cu privire la procedurile de achiziții
publice ale entităților care desfășoară
activități în sectoarele apei, energiei, transporturilor și
telecomunicațiilor[16].
În același scop, contractele încheiate cu un operator economic cu
încălcarea deciziilor Comisiei privind excluderile planificate notificate
de autoritățile/entitățile contractante sau cu
încălcarea măsurilor de limitare a accesului bunurilor și al
serviciilor care nu fac obiectul unor acorduri trebuie declarate lipsite de
efecte în sensul Directivei 2007/66/CE a Parlamentului European și a
Consiliului[17].
(26)     În contextul politicii globale
a Uniunii referitoare la țările cel mai puțin dezvoltate
prevăzută, printre altele, în Regulamentul (CE) nr. 732/2008 al
Consiliului din 22 iulie 2008 de aplicare a unui sistem de preferințe
tarifare generalizate pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie
2009 și 31 decembrie 2011, este necesar ca bunurile și serviciile din
aceste țări să fie asimilate bunurilor și serviciilor din
Uniune.
(27)     Pentru a reflecta în ordinea
juridică a Uniunii Europene angajamentele internaționale privind
accesul pe piață asumate în domeniul achizițiilor publice
după adoptarea prezentului regulament, trebuie să se confere Comisiei
competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din Tratatul
privind funcționarea Uniunii Europene cu privire la modificări ale
listei acordurilor internaționale anexate la prezentul regulament. De o
importanță deosebită este faptul că, în timpul
lucrărilor pregătitoare, Comisia trebuie să organizeze
consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți. Atunci când
pregătește și elaborează acte delegate, Comisia trebuie
să garanteze transmiterea simultană, promptă și
adecvată a documentelor relevante către Parlamentul European și
către Consiliu.
(28)     În scopul de a asigura
condiții uniforme pentru punerea în aplicare a prezentului regulament,
trebuie să se confere Comisiei competențe de executare. Aceste
competențe trebuie exercitate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr.
182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011
de stabilire a normelor și principiilor generale privind mecanismele de
control de către statele membre al exercitării competențelor de
executare de către Comisie.
(29)     Procedura de
consultare trebuie utilizată pentru adoptarea unor acte de punere în
aplicare, pentru întocmirea formularelor standard pentru publicarea
anunțurilor, transmiterea de notificări către Comisie și
originea bunurilor sau a serviciilor. Aceste decizii nu au niciun impact din
punct de vedere financiar și nici din punctul de vedere al naturii și
sferei obligațiilor care decurg din prezentul regulament. Dimpotrivă,
aceste acte sunt caracterizate de un scop pur administrativ și servesc la
facilitarea aplicării normelor stabilite prin prezentul regulament.
(30)     Comisia trebuie să
transmită, cel puțin o dată la trei ani, un raport privind
aplicarea prezentului regulament.
(31)     În conformitate cu principiul proporționalității, este
necesar și adecvat, în vederea realizării obiectivului fundamental de
a institui o politică externă comună în domeniul
achizițiilor publice, să se stabilească norme cu privire la
tratamentul aplicat bunurilor și serviciilor care nu fac obiectul
angajamentelor internaționale ale Uniunii Europene. Prezentul regulament
privind accesul operatorilor economici, al bunurilor și serviciilor din
țări terțe nu depășește ceea ce este necesar
pentru realizarea obiectivelor urmărite, în conformitate cu articolul 5 al
treilea paragraf din Tratatul privind Uniunea Europeană,

ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Capitolul I
Dispoziții generale
Articolul 1
Obiect și domeniu de
aplicare

1.           Prezentul regulament
stabilește norme referitoare la accesul bunurilor și al serviciilor
din țări terțe la procedura de atribuire de contracte pentru
executarea unor lucrări sau a unei opere, furnizarea de bunuri și
prestarea de servicii de către autorități/entități
contractante din Uniune și stabilește proceduri de sprijinire a
negocierilor pe tema accesului bunurilor și serviciilor din Uniune la
piețele de achiziții publice din țări terțe.
2.           Prezentul regulament se
aplică contractelor reglementate prin următoarele acte:
(a)
Directiva [2004/17/CE];
(b)
Directiva [2004/18/CE];
(c)
Directiva [201./… (privind atribuirea contractelor
de concesiune].
Prezentul regulament se aplică atribuirii
contractelor în cazul cărora bunurile sau serviciile sunt
achiziționate pentru uz public și nu în scopul revânzării ori în
vederea utilizării în producția de bunuri sau în prestarea de servicii
în scopul vânzării.
Articolul 2
Definiții

1.           În sensul prezentului
regulament, se aplică următoarele definiții:
(a)
„furnizor” înseamnă persoanele fizice sau
juridice care oferă pe piață bunuri;
(b)
„prestator de servicii” înseamnă persoanele
fizice sau juridice care prezintă pe piață oferte pentru
executarea unor lucrări sau a unei opere ori servicii;
(c)
„autoritate/entitate contractantă”
înseamnă „autoritate contractantă” astfel cum este definită la [articolul 1 alineatul
(9) din Directiva 2004/18/CE și „entitate contractantă” astfel cum
este definită la articolul 2 din Directiva 2004/17/CE și la
articolele 3 și 4 din Directiva 20 privind atribuirea contractelor de
concesiune];
(d)
„bunuri sau servicii care fac obiectul unor
acorduri” înseamnă un bun sau un serviciu originare din țări cu
care Uniunea a încheiat un acord internațional în domeniul
achizițiilor publice, inclusiv angajamente privind accesul pe
piață, și în cazul cărora se aplică acordul relevant.
Anexa I la prezentul regulament conține o listă a acordurilor
relevante;
(e)
„bunuri sau servicii care nu fac obiectul unor
acorduri” înseamnă un bun sau un serviciu originare din țări cu
care Uniunea nu a încheiat un acord internațional în domeniul
achizițiilor publice, inclusiv angajamente privind la accesul pe piață,
sau un bun ori un serviciu originare dintr-o țară cu care Uniunea a
încheiat un astfel de acord, dar în cazul cărora nu se aplică acordul
relevant;
(f)
„măsură” înseamnă orice lege,
reglementare sau practică ori o combinație a acestora;
(g)
„părți interesate” înseamnă o
societate sau o firmă constituită în conformitate cu legislația
unui stat membru și care își are sediul social, administrația
centrală sau locul principal de desfășurare a
activității în Uniune, direct interesată de producția de
bunuri sau de furnizarea de servicii care fac obiectul unor măsuri
restrictive privind achizițiile publice luate de țări
terțe.
2.           În sensul prezentului
regulament:
(a)
termenul „țară” poate face referire la
orice stat sau teritoriu vamal distinct, fără ca o astfel de
calificare să aibă implicații pentru suveranitate;
(b)
termenul „operator economic” include
deopotrivă conceptul de furnizor și pe cel de prestator de servicii;
(c)
operatorul economic care a depus o ofertă se
numește „ofertant”;
(d)
executarea unor lucrări și/sau a unei
opere în sensul Directivei [2004/17/CE, 2004/18/CE și al Directivei
201./.. privind atribuirea contractelor de concesiune] este considerată,
în sensul prezentului regulament, prestare de servicii;
(e)
o „penalizare obligatorie privind prețul” se
referă la o obligație a entităților contractante de a
crește, sub rezerva anumitor excepții, prețul pentru serviciile
și/sau bunurile originare din anumite țări terțe care au
fost oferite în cadrul procedurilor de atribuire a contractelor.
Articolul 3
Regulile de origine

1.           Originea unui bun se stabilește
în conformitate cu articolele 22-26 din Regulamentul (CE) nr. 2913/1992 al
Parlamentului European și al Consiliului din 12 octombrie 1992 de
instituire a Codului Vamal Comunitar[18].
2.           Originea unui serviciu se
stabilește pe baza originii persoanei fizice sau juridice care îl
prestează. Originea prestatorului de servicii se consideră a fi:
(a)
în cazul unei persoane fizice, țara al
cărei resortisant este persoana respectivă sau în care aceasta are
drept de ședere permanentă;
(b)
în cazul unei persoane juridice, una dintre
următoarele:
(1)
dacă serviciul este prestat în alt mod decât
prin intermediul unei prezențe comerciale în Uniune, țara în care
este constituită sau este organizată în alt fel persoana
juridică în temeiul legislației din țara respectivă și
pe teritoriul căreia persoana juridică este implicată în
operațiuni comerciale importante;
(2)
în cazul în care serviciul este prestat prin
intermediul unei prezențe comerciale în Uniune, statul membru în care este
stabilită persoana juridică și pe teritoriul căruia aceasta
este implicată în operațiuni comerciale importante astfel încât
să aibă o legătură directă și efectivă cu
economia statului membru în cauză.
În sensul punctului 2, dacă persoana
juridică nu este implicată în operațiuni comerciale importante
astfel încât să aibă o legătură directă și
efectivă cu economia unui stat membru în cauză, originea persoanelor
fizice sau juridice care dețin sau controlează persoana fizică
prestatoare a serviciului.
Persoana juridică prestatoare a serviciului
se consideră a fi:
„deținută” de persoane dintr-o
anumită țară dacă peste 50 % din capitalul propriu al
acesteia se află în deplina proprietate a unor persoane din țara
respectivă și a fi „controlată” de persoane dintr-o anumită
țară dacă aceste persoane au capacitatea de a-i desemna
majoritatea administratorilor sau sunt altfel abilitate să dirijeze legal
acțiunile sale.
3.           În sensul prezentului
regulament, bunurile sau serviciile originare din celelalte țări din
Spațiul Economic European decât statele membre trebuie să fie tratate
ca și cele originare din statele membre.
Capitolul II
Tratamentul acordat bunurilor și
serviciilor care fac obiectul unor acorduri și celor care nu fac obiectul
unor acorduri, Oferte anormal de scăzute
Articolul 4
Tratamentul acordat bunurilor
și serviciilor care fac obiectul unor acorduri

La atribuirea contractelor pentru executarea
unor lucrări și/sau a unei opere, pentru furnizarea de bunuri sau
prestarea de servicii, autoritățile/entitățile contractante
trebuie să acorde bunurilor și serviciilor care fac obiectul unor
acorduri același tratament ca și cel acordat bunurilor și
serviciilor originare din Uniunea Europeană.
Bunurile sau serviciile originare din
țările cel mai puțin dezvoltate enumerate în anexa I la
Regulamentul (CE) nr. 732/2008 sunt tratate ca bunuri și servicii
care fac obiectul unor acorduri.
Articolul 5
Reguli de acces pentru
bunurile și serviciile care nu fac obiectul unor acorduri

Bunurile și
serviciile care nu fac obiectul unor acorduri pot fi supuse unor măsuri
restrictive luate de Comisie:
(a)          la cererea unor
entități contractante individuale în conformitate cu normele
stabilite la articolul 6;
(b)          în conformitate cu normele
stabilite la articolele 10 și 11.
Articolul 6
Acordarea de competențe
autorităților/entităților contractante pentru a exclude
ofertele cuprinzând bunuri și servicii care nu fac obiectul unor acorduri

1.           La cererea
autorităților/entităților contractante, Comisia
evaluează dacă este cazul să aprobe, pentru contractele cu o
valoare estimată egală cu sau mai mare de
5 000 000 EUR, exclusiv TVA, excluderea din procedurile de
atribuire a contractelor a ofertelor care cuprind bunuri sau servicii originare
din afara Uniunii, dacă valoarea bunurilor sau a serviciilor care nu fac
obiectul unor acorduri depășește 50 % din valoarea
totală a bunurilor sau a serviciilor care constituie oferta, în
condițiile prezentate în continuare.
2.           Dacă
autoritățile/entitățile contractante
intenționează să solicite excluderea din procedurile de
atribuire a contractelor pe baza alineatului (1), ele indică acest lucru
în anunțul de participare pe care îl publică în temeiul articolului
35 din Directiva 2004/18/CE sau al articolului 42 din Directiva 2004/17/CE
sau al articolului 26 din Directiva privind atribuirea contractelor de concesiune.
Autoritățile/entitățile
contractante solicită ofertanților să furnizeze informații
referitoare la originea bunurilor și/sau a serviciilor conținute în
ofertă și la valoarea acestora. Acestea acceptă
declarațiile de propria răspundere ca dovadă preliminară
că ofertele nu pot fi excluse în temeiul alineatului (1). O autoritate
contractantă poate cere unui ofertant, în orice moment în timpul
procedurii, să depună toate documentele necesare sau o parte a
acestora dacă acest lucru se dovedește necesar pentru a se asigura
desfășurarea corespunzătoare a procedurii. Comisia poate adopta
acte de punere în aplicare prin care să se stabilească formulare
standard pentru declarațiile privind originea bunurilor și a serviciilor.
Aceste acte de punere în aplicare se adoptă în conformitate cu procedura
de consultare menționată la articolul 17 alineatul (3).
În cazul în care
autoritățile/entitățile contractante primesc oferte care
îndeplinesc condițiile de la alineatul (1) pentru care
intenționează să solicite excluderea din motivul respectiv, ele
notifică Comisia. În timpul procedurii de notificare,
autoritatea/entitatea contractantă își poate continua analiza
ofertelor.
Notificarea trebuie transmisă pe cale
electronică utilizându-se un formular standard. Comisia adoptă acte
de punere în aplicare prin care stabilește formularele standard. Actele de
punere în aplicare respective se adoptă în conformitate cu procedura de
consultare menționată la articolul 17 alineatul (3).
Formularul standard trebuie să conțină următoarele
informații:
(a)
numele și datele de contact ale
autorității/entității contractante;
(b)
descrierea obiectului contractului;
(c)
numele și datele de contact ale operatorului
economic a cărui ofertă urmează să fie exclusă;
(d)
informații privind originea operatorului
economic, a bunurilor și/sau a serviciilor și valoarea acestora.
Comisia poate solicita informații
suplimentare autorității/entității contractante.
Informațiile respective se transmit în termen
de opt zile lucrătoare, începând cu prima zi lucrătoare care urmează
datei la care autoritatea/entitatea contractantă respectivă
primește cererea de informații suplimentare. Dacă Comisia nu
primește niciun fel de informații în acest termen, perioada
stabilită la alineatul (3) se suspendă până ce Comisia
primește informațiile solicitate.
3.           Pentru contractele
menționate la alineatul (1), Comisia adoptă un act de punere în
aplicare privind aprobarea excluderii planificate în termen de două luni
începând cu prima zi lucrătoare care urmează datei la care Comisia
primește notificarea. Actele de punere în aplicare respective se
adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la
articolul 17 alineatul (2). Această perioadă poate fi prelungită
o dată cu maximum două luni în cazuri justificate corespunzător,
în special dacă informațiile conținute în notificare sau în
documentele anexate la aceasta sunt incomplete sau inexacte ori dacă
faptele raportate suferă modificări substanțiale. Dacă, la
sfârșitul acestei perioade de două luni sau a perioadei prelungite,
Comisia nu a adoptat nicio decizie, nici de aprobare, nici de respingere a
excluderii, se consideră că excluderea a fost respinsă de
Comisie.
4.           Atunci când adoptă acte
de punere în aplicare în temeiul alineatului (3), Comisia aprobă
excluderea planificată în următoarele cazuri:
(a)
dacă acordul internațional privind
accesul pe piață în domeniul achizițiilor publice existent între
Uniune și țara din care sunt originare bunurile și/sau
serviciile conține, pentru bunurile și/sau serviciile pentru care
este propusă excluderea respectivă, rezerve explicite privind accesul
pe piață formulate de Uniune;
(b)
dacă nu există un acord precum cel
menționat la litera (a), iar țara terță menține
măsuri restrictive referitoare la achiziții care duc la o lipsă
de reciprocitate substanțială în privința deschiderii
pieței între Uniune și țara terță în cauză.
În sensul literei (b), se consideră că
lipsește o reciprocitate substanțială atunci când măsurile
restrictive referitoare la achiziții duc la discriminări grave
și repetate ale operatorilor economici, bunurilor și serviciilor din
Uniune.
La adoptarea unor acte de punere în aplicare în
temeiul alineatului (3), Comisia nu aprobă o excludere planificată
dacă aceasta ar încălca angajamentele privind accesul pe
piață asumate de Uniune prin acordurile internaționale
încheiate.
5.           Atunci când evaluează
dacă există o lipsă de reciprocitate substanțială,
Comisia analizează următoarele elemente:
(a)
măsura în care legislația în materie de
achiziții publice din țara în cauză asigură
transparența în conformitate cu standardele internaționale în
domeniul achizițiilor publice și împiedică discriminarea
bunurilor, a serviciilor și a operatorilor economici din Uniune;
(b)
măsura în care autoritățile publice
și/sau entitățile contractante individuale mențin sau adoptă
practici discriminatorii față de bunurile, serviciile și
operatorii economici din Uniune.
6.           Înainte de a lua o decizie în
temeiul alineatului (3), Comisia trebuie să audieze ofertantul sau
ofertanții respectivi.
7.           Autorităţile/entitățile
contractante care au exclus oferte în temeiul alineatului (1) trebuie să
indice acest lucru în anunțul privind atribuirea contractelor, pe care îl
publică în temeiul articolului 35 din Directiva 2004/18/CE, în temeiul
articolului 42 din Directiva 2004/17/CE sau al articolului 27 din Directiva
privind atribuirea contractelor de concesiune. Comisia adoptă acte de
punere în aplicare prin care stabilește formularele standard pentru
anunțurile privind atribuirea contractelor. Aceste acte de punere în
aplicare se adoptă în conformitate cu procedura de consultare
menționată la articolul 17 alineatul (3).
8.           Alineatul (1) nu se
aplică în cazul în care Comisia a adoptat actul de punere în aplicare
privind accesul temporar al bunurilor și serviciilor dintr-o
țară implicată în negocieri importante cu Uniunea conform
dispozițiilor de la articolul 9 alineatul (4).
Capitolul III
Norme privind ofertele anormal de
scăzute
Articolul 7
Oferte anormal de
scăzute

Dacă autoritatea/entitatea
contractantă intenționează, în temeiul articolului 69 din
Directiva privind achizițiile publice sau al articolului 79 din Directiva
privind achizițiile publice efectuate de entitățile care
își desfășoară activitatea în sectoarele apei, energiei,
transporturilor și serviciilor poștale, după verificarea
explicațiilor ofertantului, să accepte o ofertă anormal de
scăzută care conține bunuri și/sau servicii originare din
afara Uniunii în cazul cărora valoarea bunurilor sau a serviciilor care nu
fac obiectul unor acorduri depășește 50 % din valoarea
totală a bunurilor sau a serviciilor care constituie oferta, aceasta îi
informează în scris pe ceilalți ofertanți cu privire la acest
lucru, incluzând motivele caracterului neobișnuit de scăzut al
prețului sau al costurilor percepute.
O autoritate/entitate contractantă poate
să nu dezvăluie informații a căror comunicare ar împiedica
punerea în aplicare a legislației, ar fi contrară în alt mod
interesului public, ar aduce atingere intereselor comerciale legitime ale
operatorilor economici, publici ori privați, sau ar putea afecta
concurența loială dintre aceștia.
Capitolul IV
Efectuarea unor anchete și a unor
consultări de către Comisie și luarea de către aceasta a
unor măsuri de limitare temporară a accesului bunurilor și al
serviciilor care nu fac obiectul unor acorduri pe piața UE a
achizițiilor publice
Articolul 8
Anchete cu privire la accesul
operatorilor economici, al bunurilor și serviciilor din UE pe piețele
achizițiilor publice din țările terțe

1.           Dacă consideră
că este în interesul Uniunii, Comisia poate iniția în orice moment,
din proprie inițiativă sau în urma unei cereri depuse de
părțile interesate ori de un stat membru, o anchetă externă
în materie de achiziții cu privire la presupusele măsuri restrictive
referitoare la achiziții.
În special, Comisia ia în considerare dacă au
fost aprobate, în temeiul articolului 6 alineatul (3) din prezentul regulament,
o serie de excluderi planificate.
Dacă se inițiază o anchetă,
Comisia publică un anunț în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
prin care invită părțile interesate și statele membre
să transmită Comisiei toate informațiile pertinente într-o
perioadă de timp specificată.
2.           Ancheta menționată
la alineatul (1) se desfășoară pe baza criteriilor stabilite la
articolul 6.
3.           Comisia analizează
dacă măsurile restrictive referitoare la achizițiile publice
sunt menținute de țara terță în cauză pe baza
informațiilor furnizate de părțile interesate și de statele
membre și/sau a faptelor constatate de Comisie în timpul anchetei
desfășurate, iar evaluarea situației trebuie să se încheie
în termen de nouă luni de la inițierea anchetei. În cazuri
justificate corespunzător, acest termen poate fi prelungit cu trei luni.
4.           În cazul în care, în urma
anchetei externe în materie de achiziții, concluzionează că
pretinsele măsuri restrictive referitoare la achizițiile publice nu
sunt menținute de țara terță în cauză, Comisia
adoptă o decizie prin care pune capăt anchetei. Actele de punere în
aplicare respective se adoptă în conformitate cu procedura de examinare
menționată la articolul 17 alineatul (2).
Articolul 9
Consultarea unei
țări terțe

1.           Atunci când se constată,
în urma unei anchete, că o țară terță menține
măsuri restrictive referitoare la achiziții, iar Comisia
consideră că interesul UE justifică acest lucru, aceasta
invită țara terță să participe la consultări
pentru a asigura posibilitatea operatorilor economici, a bunurilor și a
serviciilor din Uniune de a participa la procedurile de achiziții pentru
atribuirea de contracte de achiziții publice în țara respectivă
în condiții nu mai puțin favorabile decât cele acordate bunurilor,
serviciilor și operatorilor economici naționali din țara
respectivă, precum și cu scopul de a asigura aplicarea principiilor
transparenței și al tratamentului egal.
În cazul în care țara în cauză
refuză invitația de a participa la consultări, atunci când
adoptă acte de punere în aplicare în temeiul articolului 10 pentru
limitarea accesului bunurilor și al serviciilor originare din țara
terță respectivă, Comisia ia o decizie pe baza datelor
disponibile.
2.           În cazul în care țara în
cauză este parte la Acordul OMC privind achizițiile publice sau a
încheiat un acord comercial cu UE care include dispoziții referitoare la
achizițiile publice, Comisia urmează procedurile privind mecanismele
de consultare și/sau procedurile de soluționare a litigiilor
stabilite în acordul respectiv dacă practicile restrictive se referă
la achizițiile care fac obiectul unor angajamente privind accesul pe
piață asumate de țara în cauză față de Uniune.
3.           Dacă, după inițierea
unei consultări, țara în cauză ia măsuri de
remediere/corective satisfăcătoare, însă fără
a-și asuma noi angajamente privind accesul pe piață, Comisia
poate suspenda sau încheia consultarea.
Comisia monitorizează aplicarea
măsurilor de remediere/corective respective, atunci când este cazul, pe
baza informațiilor furnizate periodic pe care aceasta le poate solicita
țării terțe în cauză.
Dacă măsurile de remediere/corective
luate de țara terță în cauză sunt anulate, suspendate sau
puse în aplicare în mod inadecvat, Comisia poate:
(i) relua sau reîncepe consultarea cu țara
terță în cauză și/sau
(ii) acționa în temeiul articolului 10 pentru
a adopta acte de punere în aplicare prin care să limiteze accesul
bunurilor și al serviciilor originare dintr-o țară
terță.
Actele de punere în aplicare menționate la
prezentul alineat se adoptă în conformitate cu procedura de examinare
menționată la articolul 17 alineatul (2).
4.           Dacă, după
inițierea unei consultări, reiese că cel mai adecvat mod de a
pune capăt unei practici restrictive privind achizițiile este
încheierea unui acord internațional, se poartă negocieri în
conformitate cu dispozițiile articolelor 207 și 218 din Tratatul
privind funcționarea Uniunii Europene. În cazul în care o țară
s-a angajat în negocieri importante cu Uniunea Europeană în ceea ce
privește accesul pe piață în domeniul achizițiilor publice,
Comisia poate adopta un act de punere în aplicare care să prevadă
că bunurile și serviciile din respectiva țară nu pot fi
excluse din procedurile de atribuire a contractelor în temeiul articolului 6.
5.           Comisia poate pune capăt
consultării dacă țara în cauză își asumă
angajamente internaționale convenite cu Uniunea în oricare dintre cadrele
următoare:
(a)
Aderarea la Acordul OMC privind achizițiile
publice;
(b)
Încheierea unui acord bilateral cu Uniunea care
să includă angajamente privind accesul pe piață în domeniul
achizițiilor publice;
(c)
Extinderea propriilor angajamente privind accesul
pe piață asumate în cadrul Acordului OMC privind achizițiile
publice sau al unui acord bilateral încheiat cu Uniunea în cadrul respectiv.
Consultarea poate de asemenea să se încheie
dacă sunt încă menținute măsuri restrictive referitoare la
achiziții în momentul în care sunt asumate aceste angajamente, atât timp
cât acestea includ dispoziții detaliate referitoare la eliminarea
treptată a practicilor respective.
6.           Dacă o consultare cu o
țară terță nu duce la rezultate satisfăcătoare în
termen de 15 luni de la data la care a început consultarea cu țara
terță, Comisia pune capăt consultării și are în vedere
posibilitatea de a acționa în temeiul articolului 10 în vederea
adoptării unui act de punere în aplicare prin care să se limiteze
accesul bunurilor și al serviciilor originare dintr-o țară
terță.
Articolul 10
Adoptarea unor măsuri de
limitare a accesului bunurilor și al serviciilor care nu fac obiectul unor
acorduri pe piața UE a achizițiilor publice

1.           Dacă se constată,
în cadrul unei anchete efectuate în temeiul articolului 8 și după
urmarea procedurii prevăzute la articolul 9, că măsurile
restrictive referitoare la achiziții adoptate sau menținute de
țara terță respectivă duc la o lipsă de reciprocitate
substanțială în privința deschiderii pieței între Uniune
și țara terță, astfel cum se menționează la
articolul 6, Comisia poate adopta acte de punere în aplicare pentru a limita
temporar accesul bunurilor și al serviciilor care nu fac obiectul unor
acorduri, originare dintr-o țară terță. Actele de punere în
aplicare respective se adoptă în conformitate cu procedura de examinare
menționată la articolul 17 alineatul (2).
2.           Măsurile adoptate în
temeiul alineatului (1) pot avea oricare dintre formele următoarele:
(a)
excluderea ofertelor a căror valoare
totală este formată în proporție de peste 50 % din bunuri
sau servicii care nu fac obiectul unor acorduri, originare din țara care
adoptă sau menține o practică restrictivă în materie de
achiziții publice; și/sau
(b)
o penalizare obligatorie privind prețul pentru
acea parte din ofertă care constă în bunuri sau servicii care nu fac
obiectul unor acorduri, originare din țara care adoptă sau
menține o practică restrictivă privind achizițiile publice.
3.           Măsurile adoptate în
temeiul alineatului (1) pot fi limitate în special la:
(c)
achizițiile publice realizate de anumite
categorii definite de autorități/entități contractante;
(d)
achizițiile publice ale anumitor categorii
definite de bunuri sau servicii;
(e)
achizițiile publice care depășesc
anumite praguri definite sau care le respectă.
Articolul 11
Retragerea sau suspendarea
măsurilor

1.           Dacă
Comisia consideră că motivele care justifică măsurile
adoptate în temeiul articolului 9 alineatul (4) și al articolului 10
nu se mai aplică, Comisia poate adopta un act de punere în aplicare în
scopul de:
(a)
a abroga măsurile; sau
(b)
a suspenda aplicarea măsurilor pentru o
perioadă de maximum un an.
În scopul aplicării literei (b), aplicarea
măsurilor poate fi în orice moment reinstituită de Comisie prin
intermediul unui act de punere în aplicare.
2.           Actele
de punere în aplicare menționate la prezentul articol se adoptă în
conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 17
alineatul (2).
Articolul 12
Informaţii transmise
ofertanților

1.           Dacă
efectuează o procedură de achiziții publice căreia i se
aplică măsuri restrictive adoptate în temeiul articolului 10 sau
reinstituite în temeiul articolului 11,
autoritățile/entitățile contractante trebuie să
menționeze acest lucru în anunțul de participare pe care îl
publică în temeiul articolului 35 din Directiva 2004/18/CE sau al
articolului 42 din Directiva 2004/17/CE. Comisia adoptă acte de punere în
aplicare de stabilire a formularelor standard în conformitate cu procedura de
consultare menționată la articolul 17 alineatul (3).
2.           Dacă excluderea unui
ofertant se bazează pe aplicarea unor măsuri adoptate în temeiul
articolului 10 sau reinstituite în temeiul articolului 11,
autoritățile/entitățile contractante informează
ofertanții necâștigători în legătură cu aceasta.
Articolul 13
Excepții

1.           Autoritățile/entitățile
contractante pot decide să nu aplice măsurile adoptate în temeiul
articolului 10 în privința unei proceduri de achiziții dacă:
(a)
nu sunt disponibile bunuri sau servicii din Uniune
și/sau care fac obiectul unor acorduri, care să îndeplinească
cerințele impuse de entitatea contractantă; sau
(b)
aplicarea măsurii ar duce la o creștere
disproporționată a prețului sau a costurilor contractului.
2.           Dacă o
autoritate/entitate contractantă are intenția să nu aplice
măsurile restrictive adoptate în temeiul articolului 10 din prezentul
regulament sau reinstituite în temeiul articolului 11, aceasta își
menționează intenția în anunțul de participare pe care îl
publică în temeiul articolului 35 din Directiva 2004/18/CE sau al
articolului 42 din Directiva 2004/17/CE. Aceasta notifică Comisia într-un
termen de cel mult zece zile calendaristice de la data publicării
anunțului de participare.
Notificarea respectivă se transmite pe cale
electronică, utilizându-se un formular standard. Comisia adoptă acte
de punere în aplicare prin care se stabilesc formularele standard pentru anunțuri
de participare și notificări în conformitate cu procedura de
consultare menționată la articolul 17 alineatul (3).
Notificarea conține următoarele
informații:
(a)
numele și datele de contact ale
autorității/entității contractante;
(b)
descrierea obiectului contractului;
(c)
informații privind originea operatorilor
economici, a bunurilor și/sau a serviciilor care urmează să fie
acceptate;
(d)
motivul care stă la baza deciziei de a nu
aplica măsurile restrictive și o justificare detaliată pentru
utilizarea excepției;
(e)
dacă este cazul, orice altă
informație considerată utilă de autoritatea/entitatea
contractantă.
Comisia poate solicita informații
suplimentare autorității/entității contractante în
cauză.
3.           Dacă o
autoritate/entitate contractantă desfășoară, în temeiul articolului
31 din Directiva 2004/18/CE sau al articolului 40 alineatul (3) din
Directiva 2004/17/CE, o procedură
de negociere fără publicarea prealabilă a unui anunţ de
participare și decide să nu aplice o măsură
adoptată în temeiul articolului 10 din prezentul regulament sau
reinstituită în temeiul articolului 11, aceasta menționează
acest lucru în anunțul privind contractele atribuite pe care îl
publică în temeiul articolului 35 din Directiva 2004/18/CE sau al
articolului 43 din Directiva 2004/17/CE și îl notifică Comisiei
într-un termen de maximum zece zile calendaristice de la publicarea
anunțului privind contractele atribuite.
Notificarea respectivă se transmite pe cale
electronică, utilizându-se un formular standard. Comisia adoptă acte
de punere în aplicare prin care se stabilesc formularele standard pentru
anunțuri de participare și notificări în conformitate cu
procedura de consultare menționată la articolul 17 alineatul (2).
Notificarea conține următoarele informații:
(a)
numele și datele de contact ale autorității/entității
contractante;
(b)
descrierea obiectului contractului;
(c)
informații privind originea operatorilor
economici, a bunurilor și/sau a serviciilor acceptate;
(d)
motivul care stă la baza deciziei de a nu
aplica măsurile restrictive și o justificare detaliată pentru
utilizarea excepției;
(e)
dacă este cazul, orice altă
informație considerată utilă de entitatea contractantă.
Capitolul V
Competențe delegate și de
executare, raportare și dispoziții finale
Articolul 14
Modificări
aduse anexelor

Se conferă Comisiei competența de a
adopta acte delegate în conformitate cu articolul 14 cu privire la modificarea
anexei pentru a ține seama de încheierea unor noi acorduri
internaționale de către Uniune în domeniul achizițiilor publice.
Articolul 15
Exercitarea delegării de competențe

1.           Se conferă Comisiei
competența de a adopta acte delegate, sub rezerva condițiilor
stabilite la prezentul articol.
2.           Delegarea de competențe
menționată la articolul 14 este conferită Comisiei pentru o
perioadă nedeterminată de la [data intrării în vigoare a
prezentului regulament].
3.           Delegarea de competențe
menționată la articolul 14 poate fi revocată în orice moment de
către Parlamentul European sau de către Consiliu. O decizie de
revocare pune capăt delegării competențelor precizate în decizia
respectivă. Decizia produce efecte din ziua care urmează datei
publicării acesteia în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene sau de
la o dată ulterioară menționată în decizie. Revocarea nu
aduce atingere validității actelor delegate aflate deja în vigoare.
4.           Imediat ce adoptă un act
delegat, Comisia îl notifică simultan Parlamentului European și
Consiliului.
5.           Un act delegat adoptat în
conformitate cu prezentul articol intră în vigoare numai dacă nici
Parlamentul European, nici Consiliul nu au exprimat obiecții în termen de
două luni de la notificarea respectivului act către Parlamentul
European și Consiliu sau dacă, înainte de expirarea acestei perioade,
atât Parlamentul European, cât și Consiliul au informat Comisia cu privire
la faptul că nu vor formula obiecții. Respectivul termen se
prelungește cu două luni la inițiativa Parlamentului European
sau a Consiliului.
Articolul 16
Punere în aplicare

1.           În cazul unei aplicări
necorespunzătoare de către
autoritățile/entitățile contractante a excepțiilor
stabilite la articolul 13, Comisia poate aplica mecanismul corectiv
prevăzut la articolul 3 din Directiva 89/665/CEE sau la articolul 8 din
Directiva 92/13/CEE.
2.           Contractele încheiate cu un
operator economic cu încălcarea actelor de punere în aplicare ale Comisiei
adoptate în temeiul articolului 6 cu privire la o excludere planificată,
notificată de autoritățile/entitățile contractante,
sau a măsurilor adoptate în temeiul articolului 10 ori reinstituite în
temeiul articolului 11 sunt declarate ca lipsite de efecte în sensul Directivei
2007/66/CE.
Articolul 17
Procedura comitetelor

1.           Comisia este asistată de
Comitetul consultativ pentru achizițiile publice instituit prin Decizia
71/306/CEE a Consiliului[19]
și de comitetul instituit prin articolul 7 din Regulamentul privind
barierele comerciale[20].
Acestea sunt comitete în sensul articolului 3 din Regulamentul (UE) nr.
182/2011.
2.           Atunci când se face trimitere
la prezentul alineat, se aplică articolul 5 din Regulamentul (UE)
nr. 182/2011, iar comitetul competent este cel instituit prin Regulamentul
privind barierele comerciale.
3.           Atunci când se face trimitere
la prezentul alineat, se aplică articolul 4 din Regulamentul (UE)
nr. 182/2011, iar comitetul competent este cel instituit prin
Decizia 71/306/CEE a Consiliului.
Articolul 18
Confidențialitate

1.           Informațiile primite în
temeiul prezentului regulament nu pot fi utilizate decât în scopul în care au
fost solicitate.
2.           Nici Comisia, nici Consiliul,
nici Parlamentul European, nici statele membre, nici reprezentanții
oficiali ai acestora nu dezvăluie niciun fel de informații de
natură confidențială primite în temeiul prezentului regulament,
fără permisiunea specială a furnizorului informațiilor
respective.
3.           Furnizorul informațiilor
poate solicita tratarea informațiilor prezentate ca informații
confidențiale; acestea sunt însoțite de un rezumat
neconfidențial al informațiilor sau de o declarație cuprinzând
motivele pentru care informațiile nu pot fi rezumate.
4.           Dacă se consideră
că o cerere de tratament confidențial nu este justificată sau
dacă furnizorul informațiilor nu dorește nici să le
facă publice, nici să autorizeze divulgarea acestora într-o
formă generalizată sau sub formă de rezumat, este posibil
să nu se țină seama de informațiile în cauză.
5.           Alineatele (1)-(5) nu
împiedică dezvăluirea de informații generale de către
autoritățile Uniunii. O astfel de dezvăluire trebuie să
țină seama de interesul legitim al părților implicate de a
nu își divulga secretele de afaceri.
Articolul 19
Raportare

Până la data de 1 ianuarie 2017 și
cel puțin o dată la trei ani după intrarea în vigoare a
prezentului regulament, Comisia prezintă un raport Parlamentului European
și Consiliului cu privire la aplicarea prezentului regulament, precum
și la progresul înregistrat în negocierile internaționale referitoare
la accesul operatorilor economici din UE la procedurile de atribuire a
contractelor de achiziții publice în țări terțe,
desfășurate în temeiul prezentului regulament. În acest scop, statele
membre furnizează Comisiei, la cerere, informațiile necesare.
Articolul 20
Abrogări

Articolele 58 și 59 din Directiva
2004/17/CE se abrogă de la data intrării în vigoare a prezentului
regulament.
Articolul 21
Intrare în vigoare

Prezentul regulament intră în vigoare în a
șaizecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii
Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu
în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptată la Bruxelles, 21.3.2012.
Pentru Parlamentul European                      Pentru
Consiliu
Președintele                                                  Președintele
ANEXĂ
Lista
acordurilor internaționale încheiate de Uniune în domeniul
achizițiilor publice, inclusiv angajamentele privind accesul pe
piață
Acord
plurilateral:
-
Acordul privind achizițiile publice (JO L, 336, 23.12.1994)
Acorduri
bilaterale:
-
Acordul de liber schimb dintre Comunitatea Europeană și Mexic (JO L
276, 28.10.2000, L 157/30.6.2000)
-
Acordul dintre Comunitatea Europeană și Confederația
Elvețiană privind anumite aspecte ale achizițiilor publice (JO L
114, 30.4.2002)
-
Acordul de liber schimb dintre Comunitatea Europeană și Chile (JO
L352, 30.12.2002)
- Acordul de stabilizare și de asociere dintre Comunitatea
Europeană și statele sale membre și Fosta Republică
Iugoslavă a Macedoniei (JO L 87, 20.3.2004)
- Acordul de stabilizare și de asociere încheiat între Comunitatea
Europeană și Croația (JO L 26, 28.1.2005)
- Acordul de stabilizare și de asociere încheiat între Comunitatea
Europeană și statele sale membre și Muntenegru (JO L 345,
28.12.2007)
- Acordul de stabilizare și de asociere între
Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o
parte, și Republica Albania, pe de altă parte (JO L 107, 28.4.2009)
- Acordul de liber schimb între Uniunea Europeană și statele
membre ale acesteia, pe de o parte, și Republica Coreea, pe de altă
parte - (JO L 127/14.5.2011)
[1]                      Articolele 58 și 59 din Directiva 2004/17/CE privind procedurile
de achiziții publice în sectorul utilităților.
[2]               Directiva 2004/18/CE pentru entitățile din
așa-numitele  sectoare clasice și Directiva 17/2004/CE pentru
entitățile care își desfășoară activitatea în
sectoarele apei, energiei, transporturilor și serviciilor poștale (JO
L 134, 30.4.2004, p. 1, respectiv p. 114).
[3]               COM(2011) 895 final și COM(2011)
896 final.
[4]               S-au primit
și răspunsuri scrise pe lângă cele online.
[5]               Abordarea A: ar trebui, în principiu, ca
autoritățile/entitățile UE contractante să fie
obligate să excludă bunuri, servicii și societăți din
țări terțe care nu fac obiectul unor angajamente internaționale
ale UE.
[6]               Abordarea B: sub rezerva notificării Comisiei,
autoritățile/entitățile UE contractante ar avea
posibilitatea de a decide excluderea unor bunuri, servicii și
societăți din țări terțe care nu fac obiectul unor
angajamente internaționale ale UE. În plus, Comisiei i s-ar
încredința un instrument specific pentru a efectua anchete referitoare la
situația accesului pe piață pentru bunuri, servicii și
societăți din UE și a impune măsuri restrictive referitoare
la bunuri și servicii care provin din țări terțe atunci
când bunurile, serviciile și societățile din UE nu au acces
suficient la piața achizițiilor publice din țările
respective.
[7]               COM(2011) 897 final.
[8]               JO C , , p. .
[9]               JO C , , p. .
[10]             JO L 134, 30.4.2004, p. 1.
[11]             JO L 134, 30.4.2004, p. 114.
[12]             JO L 302, 19.10.1992, p. 1.
[13]             JO L….
[14]             JO L 349, 31.12.1994.
[15]             JO L 395, 30.12.1989, p. 33.
[16]             JO L 76, 23.3.1992, p. 14.
[17]             JO L 335, 20.12.2007, p. 31.
[18]             JO L 302, 19.10.1992, p. 1.
[19]             JO L 185, 16.8.1971, p. 15.
[20]             JO L 349, 31.12.1994, p. 71.