				|

		52011PC0839

			Propunere de REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI AL CONSILIULUI de instituire a Instrumentului european de vecinătate /* COM/2011/0839 final - 2011/0405 (COD) */

			   	EXPUNERE DE MOTIVE
1.           CONTEXTUL PROPUNERII
Contextul general
Articolul 8 din Tratatul privind Uniunea
Europeană (TUE) prevede că Uniunea dezvoltă relații
privilegiate cu țările învecinate, în vederea stabilirii unui
spațiu de prosperitate și de bună vecinătate la frontierele
UE. Politica europeană de vecinătate (PEV) a fost instituită în
2004 și se adresează unui număr de 16 țări partenere
situate la est și la sud de frontierele UE, și anume Algeria,
Armenia, Azerbaidjan, Belarus, Egipt, Georgia, Israel, Iordania, Liban, Libia,
Republica Moldova, Maroc, teritoriile palestiniene ocupate, Siria, Tunisia
și Ucraina. În cadrul PEV, UE oferă vecinilor săi o relație
privilegiată, care se bazează pe un angajament reciproc în favoarea
unor valori cum ar fi democrația și drepturile omului, statul de
drept, buna guvernanță, principiile economiei de piață
și dezvoltarea durabilă, inclusiv combaterea schimbărilor
climatice. Politica prevede, de asemenea, o asociere politică și o
integrare economică mai aprofundată, o mobilitate sporită
și consolidarea contactelor interpersonale. PEV beneficiază de
sprijin prin intermediul unui instrument specific, Instrumentul european de
vecinătate și parteneriat (IEVP), care vizează cele 16
țări partenere menționate anterior, precum și Rusia.
Motivele și obiectivele propunerii
De la instituirea PEV și a IEPV s-au
înregistrat mai multe evoluții importante.
Modificările survenite în relațiile
UE cu vecinii săi și evoluțiile ulterioare instituirii PEV au
fost analizate și evaluate în cadrul Revizuirii strategice a PEV. În
consecință, a fost elaborată o nouă viziune a PEV, astfel
cum s-a arătat în Comunicarea comună a Înaltului Reprezentant al UE
pentru afaceri externe și politica de securitate și a Comisiei, intitulată
„Un răspuns nou în contextul schimbărilor din țările
vecine”, adoptată la 25 mai 2011, dar și în concluziile Consiliului
adoptate la 20 iunie 2011. Noua abordare prevede, în special, acordarea unui
sprijin sporit partenerilor angajați în construirea unor
societăți democratice și în realizarea de reforme, în
conformitate cu principiile „mai mult pentru mai mult” și
„responsabilitate reciprocă”, și stabilește cadrul strategic de
politică al relațiilor UE cu vecinii săi.
Chiar dacă IEVP a fost larg recunoscut ca
un instrument care a însoțit cu succes politica UE față de
vecinii săi, revizuirea politicii PEV și alte evaluări,
lecțiile învățate și consultările publice au
identificat mai multe aspecte a căror abordare este necesară în
viitor, prin adaptarea instrumentului în vederea eficientizării reacției
UE, în special:
·
aplicarea principiului „mai mult pentru mai
mult”: acest principiu reprezintă elementul
central al politicii de vecinătate reînnoite. Acesta prevede un nivel mult
mai ridicat de diferențiere între parteneri, în conformitate cu
angajamentul în favoarea valorilor și a obiectivelor convenite în comun, și
în special a parteneriatului cu UE care pune accentul pe democrație și
prosperitate partajată. Stimulentele financiare pentru cei mai ambițioși
reformatori reprezintă un aspect important al noii abordări. În
calitatea sa de instrument bazat pe politică, viitorul Instrument european
de vecinătate (IEV) ar trebui să reflecte acest principiu-cheie, în
special în ceea ce privește programarea și alocarea sprijinului pentru
parteneri.
·
complexitatea și durata procesului de
programare: actualul proces de programare include mai
multe consultări generale și multe alte etape procedurale, durând în
medie 18 luni. Durata procesului de programare reduce relevanța asistenței.
Datorită domeniului lor de aplicare, documentele de programare (documente
de strategie de țară) din cadrul IEVP respectă formatul utilizat
în cazul cooperării pentru dezvoltare, ceea ce presupune efectuarea unei
analize aprofundate privind situația dintr-o anumită țară și,
astfel, creșterea duratei procesului. Cu toate acestea, realitatea din țările
învecinate este diferită, iar în cazul majorității partenerilor
(țări care au convenit cu UE un plan de acțiune sau un set
echivalent de obiective comune) analiza de țară este prezentată anual
în rapoarte specifice privind progresele înregistrate, partea generală a
documentului de strategie de țară devenind astfel redundantă. În
consecință, este necesar, dar și posibil, ca procesul de
programare să fie raționalizat, scurtat și mai bine orientat;
·
domeniul de aplicare a instrumentului: domeniul de aplicare a IEVP, astfel cum este definit în prezent, se
referă la implementarea acordurilor de parteneriat și cooperare, a acordurilor
de asociere sau a altor acorduri relevante, la promovarea bunei guvernanțe
și la dezvoltarea socială și economică echitabilă.
Acesta include, de asemenea, o listă foarte largă de 29 de domenii
tematice de cooperare la care se face referire în mod detaliat și cărora
li se acordă aceeași importanță, astfel încât este foarte
dificil să se stabilească obiectivele esențiale și prioritățile
PEV. Programarea reflectă această abordare globală, iar în unele
cazuri, coerența între politică și cooperare a fost
problematică. Viitoarea propunere legislativă privind PEV va
contribui la raționalizarea în mai mare măsură a domeniului de
aplicare a instrumentului și va consolida legăturile cu politicile
interne relevante, menținând, totodată, flexibilitatea sa
actuală;
·
dispoziții de punere în aplicare parțial
depășite și lipsa coerenței între instrumentele externe: unele părți ale secțiunii privind punerea în aplicare
din actualul Regulament IEVP sunt parțial depășite și, în
consecință, nu mai reflectă corespunzător modul în care asistența
este furnizată în practică în țările învecinate. De
asemenea, există o lipsă de coerență între dispozițiile
privind punerea în aplicare prevăzute de IEVP și cele prevăzute
de alte instrumente de acțiune externă. Mecanismele de flexibilitate
pot fi ameliorate în vederea adaptării la noul context de politică.
Pentru remedierea acestor aspecte și înregistrarea în continuare de
progrese în materie de armonizare și simplificare, a fost elaborat un
regulament-cadru orizontal separat, care conține toate dispozițiile
generale și recurente. Acest nou regulament orizontal acoperă, de
asemenea, elementele specifice ale punerii în aplicare a IEV. Regulamentul va
permite actualizarea dispozițiilor de punere în aplicare și va
remedia lipsa coerenței între instrumentele externe. În plus, noul
regulament orizontal va contribui la îmbunătățirea
clarității normelor, precum și a eficienței și
consecvenței acțiunilor Uniunii;
·
dispoziții privind cooperarea
transfrontalieră (CBC): cooperarea
transfrontalieră a reprezentat o trăsătură distinctă a
relației dintre UE, partenerii PEV și Rusia, conducând la punerea în aplicare
a unor inițiative comune, reglementate de o serie de dispoziții
comune, de ambele părți ale frontierei UE. Sistemul funcționează
relativ bine, dar consultările cu părțile interesate au identificat
necesitatea introducerii unor modificări cu impact asupra regulamentului. Printre
acestea se numără extinderea eligibilității geografice, în
vederea includerii centrelor economice, sociale și culturale importante
care sunt relevante pentru buna funcționare a programelor; aplicarea deplină
a „gestionării partajate”, implicând statele membre ca semnatari ai
acordurilor de finanțare; norme specifice de cofinanțare pentru țările
partenere și statutul specific al Rusiei. Este necesar ca Regulamentul
Comisiei de stabilire a normelor de aplicare în domeniul cooperării
transfrontaliere să facă obiectul unor modificări de
substanță, în special în ceea ce privește metodele de
gestionare;
·
legături cu instrumentele/politicile
interne: PEV prevede o asociere politică treptată
și o integrare economică progresivă a partenerilor în UE.
Politicile interne și principiile economiei de piață ale UE
reprezintă repere-cheie în acest proces. Mai multe inițiative privind
țările învecinate au o dimensiune transfrontalieră care,
până în prezent, a fost abordată doar într-o măsură foarte
limitată. Excepția notabilă este cea a cooperării
transfrontaliere, care permite abordarea provocărilor și a
obiectivelor comune prin intermediul unui set unic de norme și prin
punerea în comun a resurselor provenite din surse de finanțare interne
și externe ale bugetului UE. În alte domenii, cum ar fi infrastructura,
energia[1],
transporturile[2],
dezvoltarea IMM-urilor[3]
și cooperarea industrială, inclusiv turismul, TIC[4], politica de ocupare a forței
de muncă și politica socială[5],
migrația și securitatea, sistemul judiciar, combaterea drogurilor,
învățământul superior, cultura, cercetarea și inovarea[6], combaterea schimbărilor
climatice[7],
rezistența la dezastre și cooperarea în domeniul maritim, este posibil
să se consolideze legăturile între politicile și instrumentele
interne, pe de o parte, și PEV și Instrumentul european de
vecinătate, pe de altă parte. În această privință,
Regulamentul IEV va promova complementaritatea, coerența și
integrarea domeniilor de politică prioritare ale UE, în conformitate cu
Strategia Europa 2020, punând, totodată, în continuare accentul pe
obiectivele principale ale PEV. Aceasta din urmă oferă partenerilor posibilitatea
de a participa la agențiile și programele UE. Chestiunea finanțării
pe termen lung a participării partenerilor PEV la agențiile și
programele UE trebuie abordată în mod corespunzător, utilizându-se, în
cazurile relevante, o contribuție financiară din partea IEV, inclusiv
instituirea unor mecanisme de punere în aplicare adecvate și durabile;
·
evoluția relațiilor cu Rusia: Rusia este singurul beneficiar al IEVP care nu face obiectul PEV. Ca
și alte țări, Rusia are dreptul să beneficieze
deopotrivă de finanțarea bilaterală, multinațională și
transfrontalieră prevăzută în cadrul IEVP. Cu toate acestea, luând
în considerare îmbunătățirea semnificativă a situației
fiscale din Rusia, aceasta nu mai are nevoie de o asistență
financiară importantă ca volum. Rusia aspiră la o relație inter
pares și a devenit ea însăși donator. În
consecință, în perioada 2007-2013, această țară a
primit doar alocații marginale în cadrul finanțării bilaterale acordate
de IEVP. Cooperarea în cadrul programelor multinaționale continuă și
respectă principiul cofinanțării de către UE și Rusia.
Este important de menționat că Rusia cofinanțează programe
de cooperare transfrontalieră. Acest fapt reflectă evoluția
poziției Rusiei în calitate de partener strategic, situație în care proiectele
cofinanțate ar trebui să servească intereselor ambelor părți.

Viitorul Instrument european de
vecinătate ar trebui să fie aliniat la noua viziune PEV și
să abordeze provocările și aspectele specifice identificate mai
sus.
2.           REZULTATELE CONSULTĂRILOR CU
PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI
Consultarea părților interesate
Propunerea legislativă privind
Instrumentul european de vecinătate se bazează pe un amplu proces de
consultare. Acesta a inclus o consultare publică privind finanțarea
externă, efectuată cu privire la toate instrumentele de acțiune externă
a UE, și consultări specifice organizate în cadrul revizuirii
strategice a politicii europene de vecinătate și al cooperării
transfrontaliere. Au fost organizate, de asemenea, consultări privind
viitorul politicii de dezvoltare a UE.
Consultarea publică
privind finanțarea acțiunilor externe ale UE
În perioada 26
noiembrie 2010-31 ianuarie 2011, Comisia a organizat o consultare publică
privind viitorul finanțării acțiunilor externe ale UE. Acest
proces s-a bazat pe un chestionar online, însoțit de un document de
informare intitulat „Care vor fi instrumentele financiare pentru acțiunile
externe ale UE după 2013?”, elaborat de Comisie și Serviciul European
de Acțiune Externă (SEAE). Cele 220 de contribuții primite
ca răspuns la această consultare publică reflectă un
spectru larg și divers, reprezentativ pentru multitudinea de structuri,
opinii și tradiții existente în comunitatea de acțiune
externă.
Majoritatea respondenților au confirmat
că sprijinul financiar acordat de UE oferă o valoare
adăugată substanțială în principalele domenii de
politică finanțate de instrumentele financiare ale UE pentru acțiune
externă[8].
Criteriul valorii adăugate a UE a fost indicat de mai mulți respondenți
ca reprezentând principalul factor de progres pentru viitor: UE ar trebui
să își valorifice avantajul comparativ legat de prezența sa pe
scena mondială, vasta sa experiență, caracterul său supranațional,
rolul său de element care facilitează coordonarea și realizarea
economiilor de scară.
Aproape toți respondenții au sprijinit
o abordare mai diferențiată, adaptată situației
beneficiarilor și bazată pe criterii solide pentru a spori impactul
instrumentelor financiare ale UE. Răspunsurile au evidențiat
existența unui sprijin larg în favoarea condiționalității
bazate pe respectarea drepturilor omului și a minorităților, buna
guvernanță și diversitatea expresiilor culturale sau pe
calitatea politicilor beneficiarilor, precum și pe capacitatea și
dorința acestora de a le pune în aplicare.
Consultări în contextul revizuirii
strategice a PEV
Serviciul European de Acțiune
Externă a organizat consultări specifice cu reprezentanți ai
statelor membre ale UE și statele partenere PEV, în cadrul revizuirii
strategice a politicii din iulie 2010. Consultările au vizat finanțarea
PEV, în special în temeiul Instrumentului european de vecinătate și parteneriat,
precum și aspecte privind viziunea pe termen lung a PEV și obiectivele
de politică pe termen mediu.
Consultările au arătat că IEVP
era considerat un instrument care a introdus o schimbare radicală a
modului de furnizare a asistenței UE. Totuși, consultările au
evidențiat și necesitatea îmbunătățirii în continuare
a acestuia. Mai multe state membre au subliniat importanța îmbunătățirii
coerenței între politică și asistența financiară furnizată
de instrument. Mai mulți respondenți au evidențiat că alocările
ar trebui să se bazeze pe performanță. Numeroase persoane au
subliniat că, pentru a răspunde necesităților emergente,
este important ca sprijinul financiar să devină mai prompt, mai eficient
și mai flexibil.
Țările partenere au subliniat că
este necesar ca integrarea economică, deschiderea pieței și
convergența reglementărilor să fie însoțite de o asistență
financiară adecvată. De asemenea, acestea au subliniat importanța
promovării investițiilor străine.
Consultările părților
interesate privind cooperarea transfrontalieră
Au fost organizate consultări specifice
privind cooperarea transfrontalieră cu toate părțile interesate.
Procesul a fost lansat în timpul unei conferințe privind cooperarea
transfrontalieră, care a fost organizată la Bruxelles, în februarie
2011, iar părțile interesate au fost consultate cu privire la viitorul
cadru de reglementare (inclusiv privind normele de aplicare a cooperării
transfrontaliere), pe baza unui chestionar distribuit în perioada mai-iunie
2011. Rezultatele reflectă necesitatea de a adapta unele dispoziții
în vederea îmbunătățirii eficienței cooperării
transfrontaliere. Obiectivul modificărilor sugerate este de a reflecta
într-o mai mare măsură integrarea între prioritățile de
politică externă ale UE și politica de coeziune a UE, în special
prin alinierea în continuare a cooperării transfrontaliere la frontierele
externe ale UE cu normele privind cooperarea teritorială europeană.
Noi reuniuni consultative cu statele membre au avut loc la 20 septembrie 2011,
la Bruxelles, și cu părțile interesate la 18-19 octombrie 2011,
la Budapesta.
Consultări publice privind „politica
de dezvoltare a UE”
În plus, Comisia a publicat o carte verde
intitulată „Politica de dezvoltare a UE în sprijinul creșterii
favorabile incluziunii și al dezvoltării durabile” și a
organizat o consultare publică în perioada 15 noiembrie 2010-17 ianuarie
2011. Mai mulți respondenți au subliniat că ODA[9] reprezintă doar o
mică parte a finanțării pentru dezvoltare, putând fi
considerată un element complementar resurselor mobilizate la nivel
național, investițiilor străine, comerțului și transferurilor
de fonduri. S-a solicitat o mai mare coerență a politicii de
dezvoltare a UE, în special în ceea ce privește țările cu
venituri medii. Deși programarea comună a asistenței a fost aprobată
în principiu, aceasta ar trebui să fie introdusă în mod treptat,
începând cu țările în care ar aduce o valoare adăugată
demonstrabilă.
Propunerea privind Instrumentul european de
vecinătate va depinde în mare măsură de rezultatele acestor
consultări. Principalele aspecte care au fost integrate în instrumentul
revizuit includ diferențierea și alocările în funcție de
performanță, o nouă abordare privind programarea și
îmbunătățirea coerenței între politică și asistență,
modificarea normelor și a dispozițiilor privind cooperarea
transfrontalieră în vederea ameliorării eficienței și a flexibilității
sprijinului.
Evaluarea impactului
Serviciul European de Acțiune Externă
și Comisia Europeană au elaborat în comun o evaluare specifică a
impactului pentru viitorul IEV.
Evaluarea impactului a analizat
următoarele patru opțiuni:
·
opțiunea 0:
„nicio acțiune a UE”: UE încetează să acorde sprijin
financiar prin intermediul unui instrument specific pentru țările
învecinate;
·
opțiunea 1:
„nicio modificare”: cooperarea cu țările respective se
menține strict în cadrul Regulamentului IEVP existent;
·
opțiunea 2:
„adaptarea structurii actuale”: viitoarea propunere legislativă ar
trebui să se bazeze pe actualul Regulamentul IEVP, căruia ar urma
să i se aducă mai multe modificări de substanță,
menite să formuleze un răspuns la noul context de politică
și la obiectivele specifice identificate. În cadrul acestei
opțiuni există mai multe subopțiuni care se referă la:
principiul diferențierii, procesul de programare, domeniul de aplicare a instrumentului
și coerența între politică și asistență, normele
cooperării transfrontaliere, dispozițiile de punere în aplicare, în
special pentru a permite o mai mare flexibilitate, legăturile cu politici și
instrumente interne și domeniul de aplicare geografic al IEV.
·
opțiunea 3:
„prezentarea unui instrument complet nou”, cu un domeniu de aplicare
geografică diferit, axat pe obiective mai ample decât cele ale PEV sau
diferite de acestea.
În ceea ce privește eventualele impacturi
de natură economică, socială, ecologică etc. ale
fiecăreia dintre opțiuni, au fost stabilite următoarele:
·
întreruperea acțiunii UE (opțiunea 0) ar
reduce substanțial și ar submina durabilitatea impacturilor înregistrate
până în prezent. De asemenea, aceasta ar prejudicia relațiile globale
ale UE cu partenerii din cadrul PEV;
·
nemodificarea instrumentului actual (opțiunea
1) ar genera mai multe impacturi pozitive de natură economică, socială,
ecologică în țările partenere;
·
modificarea instrumentului (opțiunea 2) ar
permite consolidarea în continuare a impacturilor pozitive de natură
economică, socială și ecologică obținute prin
intermediul structurii actuale și ar genera un impact pozitiv suplimentar
în materie de guvernanță, prin aplicarea principiului „mai mult
pentru mai mult”;
·
prezentarea unui instrument complet nou (opțiunea
3) ar avea impacturi negative în special asupra coerenței acțiunii UE
în raport cu obiectivele PEV și ar submina credibilitatea UE în regiune.
Pe baza analizei și a comparării
diferitelor impacturi (de natură globală, economică,
socială și ecologică), opțiunea 0 și opțiunea 3
nu au fost considerate opțiuni viabile, care să permită
generarea unor impacturi pozitive și să contribuie la realizarea
obiectivelor PEV. Opțiunea 2 ar fi cea mai în măsură să
genereze un impact pozitiv și să adapteze actualul cadru de cooperare
la noul context de politică, la obiectivele PEV și la
provocările identificate prin intermediul evaluărilor și al
lecțiilor învățate. Opțiunea 1 ar fi a doua opțiune ca
ordine de prioritate pentru a păstra actualele impacturi pozitive,
fără a permite însă nici realizarea obiectivelor noii PEV, nici
abordarea provocărilor și a problemelor specifice identificate în
cadrul structurii actuale.
În consecință, opțiunea
preferată este opțiunea 2.
3.           ASPECTELE JURIDICE ALE PROPUNERII
Articolul 8 din TUE stabilește
principiile generale și elementele de bază ale PEV. Temeiul juridic
al instrumentului financiar menit să sprijine PEV, viitorul Instrument
european de vecinătate, îl constituie articolul 209 alineatul (1)[10] din TFUE și articolul
212 alineatul (2) din TFUE.
Subsidiaritatea
În ceea ce privește subsidiaritatea, acțiunile
întreprinse la nivelul UE aduc o valoare adăugată esențială,
legată de mai mulți factori:
·
în țările învecinate în care alinierea la
normele, standardele, orientările și măsurile UE este unul
dintre obiectivele-cheie în materie de politică, UE este cea mai în
măsură să ofere această asistență. Unele
măsuri de sprijin specific nu pot fi furnizate decât la nivelul UE, cum ar
fi promovarea integrării economice în cadrul pieței interne a UE,
accesul la spațiul Schengen sau participarea la programele UE. Astfel, UE
este principalul partener în materie de cooperare în majoritatea
țărilor care fac obiectul PEV, rol larg recunoscut de statele membre,
de instituțiile financiare internaționale și de alți
donatori. Ajutorul acordat țărilor vecine UE în vederea alinierii
acestora la politicile, normele și standardele UE este un vector
fundamental pentru reformele din țările partenere care fac obiectul
PEV;
·
cu cele 27 de state membre ale sale care
acționează în cadrul politicilor și al strategiilor comune, doar
UE are masa critică necesară pentru a răspunde provocărilor
mondiale. Acțiunea la nivel național poate fi limitată și
fragmentată, deoarece proiectele au adesea dimensiuni prea mici pentru a
avea o contribuție durabilă în domeniu. Raționalizarea
activității statelor membre prin intermediul UE permite o mai
bună coordonare și eficientizează acțiunea UE;
·
într-un moment de restricții bugetare, când
mai multe state membre au ales să se retragă din sectoare întregi de
cooperare și să nu mai susțină anumite țări, UE
este în măsură să joace un rol activ în promovarea
democrației, a păcii, a stabilității, a
prosperității și a reducerii sărăciei în
vecinătatea sa. În acest context, dintr-o perspectivă pur
economică, este mai justificat ca niciodată să se canalizeze
ajutorul la nivelul UE, pentru ca acesta să ajungă acolo unde poate
avea o contribuție reală. A lucra cu UE este, de asemenea, mai
ieftin. Costurile administrative sunt mai mici decât costurile administrative
medii suportate de principalii donatori de ajutor bilateral.
4.           IMPLICAȚIILE BUGETARE
Nivelul de finanțare de la bugetul UE a
noului IEV ar trebui să reflecte în mod corespunzător ambițiile
politicii europene de vecinătate revizuite.
Astfel, în comunicarea sa din 29 iunie 2011
intitulată „Un buget pentru Europa 2020”, Comisia a propus să se
aloce IEV suma de 18 182 300 000 (în prețuri curente) pentru perioada
2014-2020.
În vederea asigurării predictibilității
sale, finanțarea acordată activităților de învățământ
superior în țările terțe în contextul programului „Erasmus
pentru toți” va fi pusă la dispoziție, conformitate cu
obiectivele acțiunii externe a UE, prin intermediul a 2 alocări
multianuale care acoperă primii 4 ani, respectiv
ultimii 3 ani. Această finanțare se va reflecta
în programarea indicativă multianuală a IEV, în conformitate cu necesitățile
și prioritățile identificate ale țărilor respective.
Alocările pot fi revizuite în cazul unor circumstanțe majore
neprevăzute sau al unor schimbări politice importante, în
conformitate cu prioritățile externe ale UE. Dispozițiile Regulamentului
(UE) nr. [--] al Parlamentului European și al
Consiliului de instituire a programului „Erasmus pentru toți”[11] se vor aplica utilizării acestor fonduri.
Impactul financiar estimat detaliat al
propunerii este prezentat în fișa financiară legislativă a IEV.
5.           ELEMENTELE PRINCIPALE
Prezentare detaliată a dispozițiilor
specifice ale propunerii
Elementele principale ale propunerii
(comparativ cu structura actuală) și motivele care stau la baza acestora
sunt următoarele:
·
aplicarea principiului „mai mult pentru mai
mult” și responsabilitatea reciprocă în conformitate cu noua viziune
a PEV, în special prin dispoziții specifice
privind diferențierea alocărilor financiare și procesul de
programare, în funcție de necesități;
·
reducerea complexității și a
duratei procesului de programare în vederea raționalizării,
scurtării și unei mai bune orientări a procesului, în special în
ceea ce privește partenerii PEV care au convenit de comun acord cu UE prioritățile
strategice prevăzute în planurile de acțiune sau în documente echivalente;
·
raționalizarea domeniului de aplicare a instrumentului, asigurând un echilibru între flexibilitatea instrumentului și
importanța pe care acesta o acordă obiectivelor de politică
și principalelor domenii de cooperare;
·
adaptarea dispozițiilor de punere în
aplicare și îmbunătățirea
coerenței la nivelul instrumentelor de acțiune externă;
·
îmbunătățirea dispozițiilor
privind cooperarea transfrontalieră pentru a
facilita punerea în aplicare eficace și rapidă a programelor;
·
promovarea unor legături mai strânse cu
instrumentele și politicile interne ale UE,
inclusiv prin intensificarea cooperării cu Comisia în etapa de programare și,
dacă este cazul, promovarea mecanismelor care permit punerea în comun a fondurilor
provenite de la rubricile interne și externe ale bugetului UE;
·
formularea unui răspuns la evoluția
relațiilor cu Rusia, prin modificarea
dispozițiilor privind eligibilitatea acestei țări, astfel încât
să poată beneficia de finanțarea acordată prin intermediul
IEV, reflectând statutul specific al Rusiei, deopotrivă vecin și
partener strategic al UE.
Simplificare
Propunerea privind IEV include dispoziții
menite să simplifice mai multe aspecte ale instrumentului. Domeniul de
aplicare a instrumentului a fost raționalizat prin reducerea celor 29 de sectoare
tematice prevăzute de actualul Regulamentul IEVP la șase obiective
specifice. A fost introdus un instrument nou și simplificat de programare
pentru majoritatea țărilor învecinate (cadrul unic de sprijin). Acest
nou document de programare va fi mai concis decât documentele de strategie și
programele indicative multianuale, va preveni duplicarea informațiilor conținute
în documentele juridice/politice aflate la baza relațiilor UE cu vecinii
săi și ar trebui să contribuie la scurtarea procesului de programare,
reducând astfel costurile administrative. Noul articol, care permite punerea în
comun a fondurilor IEV și ale rubricii interne relevante a bugetului UE aplicând
un set unic de norme privind măsuri care abordează, mai ales,
provocările transfrontaliere, va îmbunătăți în mod substanțial
eficiența și va reduce costurile administrative aferente punerii în
aplicare a acestor măsuri.
În acest nou regulament, ca și în alte
programe din cadrul financiar multianual, o prioritate a Comisiei este
simplificarea mediului de reglementare și facilitarea accesului
țărilor și regiunilor partenere, al organizațiilor
societății civile, al IMM-urilor etc. la asistența acordată
de UE, cu condiția ca acestea să urmărească obiectivele
regulamentului.
Simplificarea și flexibilizarea
procedurilor de punere în aplicare a noului Regulament IEV ar trebui să
conducă la o adoptare mai rapidă a măsurilor de punere în
aplicare și la o punere în practică mai promptă a asistenței
UE, în special în situații de criză sau de amenințare a democrației,
a statului de drept, a drepturilor omului și a libertăților
fundamentale sau de dezastre provocate de om sau naturale. Revizuirea Regulamentului
financiar, care conține dispoziții deosebit de importante privind acțiunea
externă, va contribui, de asemenea, la facilitarea participării
organizațiilor societății civile și a întreprinderilor mici
la programele de finanțare, de exemplu prin simplificarea normelor,
reducerea costurilor participării și accelerarea procedurilor de
atribuire. Comisia intenționează să pună în aplicare
prezentul regulament utilizând noile proceduri flexibile prevăzute în noul
Regulament financiar.
De asemenea, se vor aduce noi
simplificări prin intermediul elaborării unui regulament-cadru
orizontal, care va conține toate dispozițiile generale și
recurente și va asigura o consecvență sporită între
instrumentele de acțiune externă.
2011/0405 (COD)
Propunere de
REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN
ŞI AL CONSILIULUI
de instituire a Instrumentului european de
vecinătate
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea
Uniunii Europene, în special, articolul 209 alineatul (1) și articolul 212
alineatul (2),
având în vedere propunerea Comisiei,
după transmiterea proiectului de act
legislativ către parlamentele naționale,
având în vedere avizul Comitetului Economic și
Social European[12],

având în vedere avizul Comitetului Regiunilor[13],
hotărând în conformitate cu procedura
legislativă ordinară,
întrucât:
(1)
Prezentul regulament este unul dintre instrumentele
care susțin direct politicile externe ale Uniunii Europene. Acesta va
înlocui Regulamentul nr. 1638/2006 al Parlamentului European și al
Consiliului din 24 octombrie 2006 de stabilire a dispozițiilor
generale privind instituirea unui instrument european de vecinătate și
de parteneriat[14],
care expiră la 31 decembrie 2013.
(2)
Articolul 8 din Tratatul privind Uniunea
Europeană prevede că Uniunea dezvoltă relații privilegiate
cu țările învecinate, în vederea stabilirii unui spațiu de
prosperitate și de bună vecinătate, întemeiat pe valorile
Uniunii și caracterizat prin relații strânse și pașnice,
bazate pe cooperare.
(3)
Uniunea urmărește să promoveze, să
dezvolte și să consolideze valori precum libertatea, democrația,
respectarea drepturilor omului și libertățile fundamentale,
principiile egalității și statul de drept pe care se întemeiază,
prin dialog și cooperare cu țările terțe.
(4)
Încă de la instituirea sa, politica europeană
de vecinătate a întărit în mod semnificativ relațiile cu țările
partenere și a adus beneficii concrete atât Uniunii, cât și
partenerilor săi.
(5)
În cadrul politicii europene de vecinătate,
Uniunea oferă țărilor vecine o relație privilegiată,
întemeiată pe angajamentul reciproc de a respecta și a promova
valorile democrației și drepturile omului, statul de drept, buna
guvernanță și principiile economiei de piață și
dezvoltarea durabilă.
(6)
Două inițiative politice principale au
conturat cooperarea regională în vecinătatea Uniunii Europene:
Parteneriatul estic, între Uniune și vecinii săi din est, și
Uniunea pentru Mediterana, între UE și vecinii săi sud-mediteraneeni.
Aceste inițiative reprezintă cadre politice semnificative pentru aprofundarea
relațiilor cu și între țările partenere, fiind bazate pe
principiile asumării și responsabilității comune.
(7)
S-au înregistrat mai multe evoluții majore de
la instituirea politicii europene de vecinătate și crearea Instrumentului
de parteneriat. Printre acestea se numără consolidarea relației
cu partenerii, lansarea de inițiative regionale și procesele de
tranziție democratică în regiune. Ca urmare, în 2011, a fost
elaborată o nouă viziune a politicii europene de vecinătate, ca
rezultat al unei revizuiri strategice cuprinzătoare a politicii. Aceasta evidențiază
obiectivele-cheie ale cooperării Uniunii cu țările învecinate și
prevede acordarea unui sprijin sporit partenerilor angajați în construirea
unor societăți democratice și în realizarea de reforme, în
conformitate cu principiile „mai mult pentru mai mult” și
„responsabilitate reciprocă”.
(8)
Sprijinul prevăzut în temeiul acestui
instrument și al Fondului european de dezvoltare regională ar trebui
să fie furnizat pentru programe de cooperare transfrontalieră de-a
lungul frontierelor externe ale Uniunii Europene, între țările
partenere și statele membre, în vederea promovării unei
dezvoltări regionale integrate și durabile între regiuni de
frontieră învecinate și a unei integrări teritoriale armonioase în
întreaga Uniune și cu țările învecinate.
(9)
În plus, este important să se încurajeze și
să se faciliteze cooperarea în beneficiul comun al Uniunii și al
partenerilor săi, în special prin punerea în comun a contribuțiilor provenite
de la instrumentele interne și externe ale bugetului Uniunii, îndeosebi în
ceea ce privește cooperarea transfrontalieră, proiectele de
infrastructură de interes pentru Uniune care vor trece prin țări
învecinate și alte domenii de cooperare.
(10)
Regiunile de frontieră aparținând țărilor
din Spațiul Economic European (SEE) și regiunile Federației Ruse
care participă în prezent la programe de cooperare transfrontalieră
ar trebui să poată continua această activitate. Este important,
de asemenea, ca regiunile relevante din țările care fac obiectul
Instrumentului de asistență pentru preaderare să poată
participa la cooperarea transfrontalieră. Participarea țărilor din
Spațiul Economic European la programele de cooperare transfrontalieră
ar trebui să se bazeze, în continuare, pe resurse proprii.
(11)
Se preconizează că statele membre ale UE și
țările partenere care participă la cooperarea transfrontalieră
vor furniza cofinanțare națională. Aceasta va consolida asumarea
responsabilității la nivel național, va spori resursele
financiare aflate la dispoziția programelor și va facilita
participarea actorilor locali.
(12)
Cooperarea transfrontalieră va contribui, dacă
este cazul, la punerea în aplicare a strategiilor macroregionale existente și
viitoare.
(13)
Sprijinul furnizat țărilor învecinate în
curs de dezvoltare în cadrul stabilit de politica europeană de
vecinătate ar trebui să fie coerent cu obiectivele și
principiile politicilor externe ale Uniunii și, în special, cu politica de
dezvoltare a acesteia, inclusiv „Declarația comună privind o politică
europeană de dezvoltare: consensul european”, adoptată, la 22
decembrie 2005, de Consiliu și de reprezentanții guvernelor statelor
membre reuniți în cadrul Consiliului, de Parlamentul European și de
Comisie.
(14)
Strategia comună UE-Africa este
importantă pentru relațiile cu vecinii mediteraneeni din Africa de
Nord.
(15)
Uniunea și statele sale membre ar trebui
să amelioreze coerența și complementaritatea politicilor lor privind
cooperarea cu țările învecinate. În vederea asigurării faptului
că activitatea de cooperare a Uniunii și cea a statelor membre se
completează și se susțin reciproc, este oportun să se
prevadă o programare comună, care ar trebui să fie pusă în
aplicare ori de câte de ori este posibil și necesar.
(16)
Sprijinul furnizat de Uniune în temeiul prezentului
regulament ar trebui, în principiu, să fie aliniat la strategiile și
măsurile naționale, regionale sau locale corespunzătoare ale țărilor
partenere.
(17)
În țările învecinate în care alinierea la
normele și standardele Uniunii este unul dintre obiectivele-cheie în
materie de politică, UE este cea mai în măsură să ofere
această asistență. Unele măsuri de sprijin specific nu pot
fi furnizate decât la nivelul UE.
(18)
În plus, întrucât obiectivele prezentului
regulament, și anume promovarea unei cooperări politice sporite și
o integrare economică progresivă între Uniunea Europeană și
țările învecinate, nu pot fi realizate în mod suficient de statele
membre și, având în vedere amploarea acțiunii, pot fi realizate mai
bine la nivelul Uniunii, aceasta poate adopta măsuri, în conformitate cu
principiul subsidiarității, astfel cum se prevede la articolul 5 din
tratat. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel
cum se prevede la articolul respectiv, prezentul regulament nu
depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivelor în
cauză.
(19)
Necesitățile de finanțare ale
sprijinului extern furnizat de Uniunea Europeană sunt în creștere,
dar situația economică și bugetară a Uniunii limitează
resursele disponibile pentru un astfel de sprijin. Prin urmare, Comisia trebuie
să caute cea mai eficientă utilizare a resurselor disponibile, prin
utilizarea instrumentelor financiare cu efect de levier. Un astfel de efect ar putea
fi amplificat prin permiterea utilizării și a reutilizării
fondurilor investite și generate prin instrumente financiare.
(20)
Combaterea schimbărilor climatice
reprezintă una dintre provocările majore cu care se confruntă
Uniunea, fiind necesare măsuri urgente la nivel internațional.
Prezentul regulament ar trebui să contribuie la îndeplinirea obiectivului prevăzut
în comunicarea din iunie 2011 a Comisiei privind cadrul financiar multianual,
și anume de a majora la cel puțin 20 % procentul din bugetul Uniunii
alocat acțiunilor de combatere a schimbărilor climatice.
(21)
Egalitatea de șanse între femei și
bărbați și combaterea discriminării ar trebui să fie
un obiectiv transversal al tuturor acțiunilor întreprinse în temeiul
prezentului regulament.
(22)
Uniunea se angajează să promoveze, în
relațiile cu partenerii săi din întreaga lume, condiții de
muncă decente, dar și să ratifice și să aplice în mod
efectiv standardele de muncă recunoscute la nivel internațional și
acordurile multilaterale privind mediul.
(23)
Interesele financiare ale Uniunii Europene ar
trebui protejate prin măsuri proporționale pe tot parcursul ciclului
cheltuielilor, inclusiv măsuri de prevenire, detectare și investigare
a neregulilor, recuperarea fondurilor pierdute, plătite în mod necuvenit
sau utilizate în mod incorect și, dacă este cazul, sancțiuni.
Aceste măsuri vor fi luate în conformitate cu acordurile aplicabile încheiate
cu organizații internaționale și țări terțe.
(24)
În scopul armonizării terminologiei cu cea a
cooperării europene teritoriale, documentele de punere în aplicare a programelor
de cooperare transfrontalieră ar trebui să fie denumite „programe
operaționale comune”.
(25)
Pentru ca prezentul regulament să poată
reflecta cu rapiditate rezultatele deciziilor politice adoptate de Consiliu,
competența de a adopta acte în conformitate cu articolul 290 din Tratatul
privind funcționarea Uniunii Europene ar trebui delegată Comisiei pentru
actualizarea listei țărilor beneficiare din anexa la prezentul
regulament.
(26)
Deși Regulamentul (UE) nr. …/… al
Parlamentului European și al Consiliului din ….[15] (denumit în continuare „Regulamentul
comun de punere în aplicare”) stabilește normele și procedurile
comune pentru punerea în aplicare a instrumentelor de acțiune externă
a Uniunii, ar trebui să se confere Comisiei competențe delegate de a
adopta acte în conformitate cu articolul 290 din Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene pentru a adopta măsuri specifice de punere
în aplicare, necesare mecanismelor de cooperare transfrontalieră prevăzute
la titlul III din prezentul regulament. Este deosebit de important ca, pe
parcursul activității sale de pregătire, Comisia să
organizeze consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți. Atunci
când pregătește și elaborează acte delegate, Comisia ar
trebui să asigure transmiterea simultană, în timp util și
adecvată a documentelor relevante către Parlamentul European și
Consiliu.
(27)
În vederea asigurării unor condiții
uniforme de punere în aplicare a prezentului regulament, ar trebui să se
confere Comisiei competențe de executare.
(28)
Competențele de executare privind articolul 7
alineatele (1), (2) și (3) și articolul 9 alineatul (1) ar trebui
exercitate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului
European și al Consiliului din 16 februarie 2011 de stabilire a normelor și
principiilor generale privind mecanismele de control de către statele
membre al exercitării competențelor de executare de către
Comisie[16].
Luând în considerare natura acestor acte de punere în aplicare, în special
capacitatea lor de a furniza o orientare în materie de politică sau
implicațiile lor financiare, pentru adoptarea acestora ar trebui să
se utilizeze, în principiu, procedura de examinare, cu excepția
măsurilor cu o importanță financiară redusă.
(29)
Organizarea și funcționarea Serviciului
European de Acțiune Externă sunt descrise în Decizia nr. 2010/427/UE
a Consiliului,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Titlul I. OBIECTIVE ȘI PRINCIPII
Articolul 1
Obiectivul general și domeniul de aplicare
1.
Uniunea are drept obiectiv stabilirea unui spațiu
de prosperitate și de bună vecinătate, la care să participe
Uniunea Europeană, precum și țările și teritoriile
enumerate în anexa la prezentul regulament (denumite în continuare „țările
partenere”), prin dezvoltarea unei relații speciale.
2.
Sprijinul furnizat de Uniune în temeiul prezentului
regulament este utilizat în beneficiul țărilor partenere, dar poate
fi utilizat și în avantajul comun al UE și al țărilor partenere.
3.
Finanțarea furnizată de Uniune poate fi
utilizată, de asemenea, pentru a permite Federației Ruse să
participe în cadrul cooperării transfrontaliere și al unor programe
multinaționale relevante, în scopul reflectării statutului specific al
Federației Ruse, deopotrivă vecin al Uniunii și partener
strategic în regiune.
Articolul 2
Obiectivele specifice ale sprijinului Uniunii
1.
Sprijinul furnizat în temeiul prezentului
regulament promovează o cooperare politică sporită și o
integrare economică progresivă între Uniune și țările partenere
și, în special, punerea în aplicare a acordurilor de parteneriat și
cooperare, a acordurilor de asociere sau a altor acorduri existente și
viitoare, precum și a unor planuri de acțiune stabilite în comun.
2.
Sprijinul furnizat de Uniune ar trebui să
vizeze în special:
(a)
promovarea drepturilor omului și a
libertăților fundamentale, statutul de drept, principiile
egalității, instituirea unei democrații solide și durabile,
promovarea bunei guvernanțe și dezvoltarea unei societăți
civile active, inclusiv partenerii sociali;
(b)
realizarea unei integrări progresive în cadrul
pieței interne a Uniunii și consolidarea cooperării sectoriale și
intersectoriale, inclusiv prin armonizare legislativă și convergența
reglementărilor cu standardele Uniunii și alte standarde internaționale
relevante, măsuri conexe în materie de consolidare a instituțiilor și
investiții, în special în materie de interconectări;
(c)
crearea condițiilor propice pentru o
mobilitate bine gestionată a persoanelor și promovarea contactelor
interpersonale;
(d)
dezvoltarea durabilă și favorabilă
incluziunii sub toate aspectele, reducerea sărăciei, inclusiv prin
dezvoltarea sectorului privat; promovarea coeziunii economice, sociale și
teritoriale interne, dezvoltarea rurală, acțiuni de combatere a
schimbărilor climatice și rezistența la dezastre;
(e)
promovarea măsurilor de consolidare a încrederii
și a altor măsuri care contribuie la securitate, precum și prevenirea
și soluționarea conflictelor;
(f)
intensificarea colaborării subregionale,
regionale și între țările învecinate, precum și a cooperării
transfrontaliere.
3.
Realizarea acestor obiective se măsoară utilizând
mai ales rapoartele periodice relevante ale UE privind punerea în aplicare a politicii,
iar în ceea ce privește alineatul 2 literele (a), (d) și (e),
indicatorii relevanți stabiliți de organizațiile internaționale
și de alte organisme competente; în ceea ce privește alineatul 2
literele (b), (c) și (d), adoptarea cadrului de reglementare al UE de
către țările partenere, după caz; în ceea ce privește alineatul
2 literele (c) și (f), numărul acordurilor și acțiunilor de
cooperare relevante. Indicatorii vor include, printre altele, monitorizarea
corespunzătoare a alegerilor democratice, nivelul corupției,
fluxurile comerciale, indicatori care permit măsurarea disparităților
economice interne, inclusiv nivelurile de ocupare a forței de muncă.
4.
Sprijinul furnizat de Uniune poate fi utilizat, de
asemenea, în alte domenii în care este conform cu obiectivele generale ale
politicii europene de vecinătate.
Articolul 3
Cadrul de politică
1.
Acordurile de parteneriat și cooperare,
acordurile de asociere și alte acorduri existente sau viitoare care
stabilesc o relație cu țările partenere, comunicările
corespunzătoare, concluziile Consiliului și rezoluțiile
Parlamentului European, precum și concluziile relevante ale reuniunilor
ministeriale cu țările partenere constituie cadrul general de
politică pentru programarea și punerea în aplicare a sprijinului furnizat
de Uniune în temeiul prezentului regulament.
2.
Planurile de acțiune comune sau alte documente
echivalente între țările partenere și Uniune reprezintă un
element de referință esențial pentru stabilirea priorităților
în materie de sprijin furnizat de Uniune.
3.
În cazul în care nu s-au încheiat acorduri, astfel
cum se prevede la alineatul (1), între Uniune și țările
partenere, sprijinul Uniunii poate fi furnizat atunci când acesta se dovedește
util în îndeplinirea obiectivelor de politică ale Uniunii și este programat
luând în considerare necesitățile țării în cauză.
Articolul 4
Diferențiere, parteneriat și cofinanțare
1.
Sprijinul pe care Uniunea îl furnizează în
temeiul prezentului regulament fiecărei țări partenere este diferențiat
în ceea ce privește forma și sumele acordate în funcție de
angajamentul țării partenere pe calea reformelor și de progresele
înregistrate de aceasta în punerea în aplicare a reformelor respective.
Această diferențiere reflectă nivelul de ambiție al parteneriatului
țării respective cu Uniunea, progresele pe care aceasta le-a
înregistrat în construirea unei democrații profunde și durabile și
în punerea în aplicare a obiectivelor convenite în materie de reformă,
necesitățile și capacitățile țării, precum și
eventualul impact al sprijinului Uniunii.
2.
Sprijinul pe care Uniunea îl furnizează în
temeiul prezentului regulament este stabilit, în principiu, în parteneriat cu
beneficiarii. Parteneriatul implică, după caz, autoritățile
naționale, regionale și locale, alte părți interesate,
societatea civilă, partenerii sociali și alți actori non-statali
în pregătirea, punerea în aplicare și monitorizarea sprijinului
acordat de Uniune.
3.
Sprijinul pe care Uniunea îl furnizează în
temeiul prezentului regulament este, în principiu, cofinanțat de țările
partenere prin fonduri publice, contribuții ale beneficiarilor sau alte
surse. Același principiu se aplică în cazul cooperării cu Federația
Rusă, în special în ceea ce privește programele menționate la
articolul 6 alineatul (1) litera (c). Se poate deroga de la cerințele
privind cofinanțarea în cazuri justificate în mod corespunzător
și atunci când aceasta este necesară pentru susținerea
dezvoltării societății civile și a actorilor non-statali, fără
a aduce atingere respectării altor condiții prevăzute în Regulamentul
financiar.
Articolul 5
Consecvența și coordonarea donatorilor
1.
În punerea în aplicare a prezentului regulament, se
asigură coerența cu alte domenii ale acțiunii externe a Uniunii,
precum și cu alte politici relevante ale acesteia. În acest scop,
măsurile finanțate în temeiul prezentului regulament, inclusiv cele
gestionate de Banca Europeană de Investiții (BEI), se bazează pe
documentele privind politica de cooperare descrise la articolul 3 alineatele
(1) și (2), precum și pe interesele, prioritățile de politică
și strategiile specifice ale Uniunii. Aceste măsuri respectă
angajamentele asumate în temeiul acordurilor multilaterale și al convențiilor
internaționale la care Uniunea și țările partenere sunt părți.
2.
Comisia, statele membre și Banca
Europeană de Investiții (BEI) asigură coerența între
sprijinul furnizat în temeiul prezentului regulament și alte tipuri de
sprijin acordate de Uniune, de statele membre și de Banca Europeană
de Investiții.
3.
Uniunea și statele membre își
coordonează programele de sprijin, în vederea creșterii
eficacității și a eficienței în asigurarea punerii în aplicare
a sprijinului și a dialogului în materie de politică în conformitate
cu principiile stabilite privind consolidarea coordonării operaționale
în domeniul sprijinului extern, dar și pentru armonizarea politicilor și
a procedurilor. Coordonarea implică consultări periodice și
schimburi frecvente de informații relevante pe parcursul diferitelor faze
ale ciclului de sprijin, în special pe teren, și poate conduce la programare
comună, cooperare delegată și/sau acorduri de transfer.
4.
Uniunea adoptă, în cooperare cu statele
membre, măsurile necesare pentru asigurarea unei coordonări și a
unei cooperări eficiente cu organizațiile și entitățile
multilaterale și regionale, inclusiv instituțiile financiare
europene, instituțiile financiare internaționale, agențiile,
fondurile și programele Organizației Națiunilor Unite, fundațiile
private și politice, precum și donatorii din afara Uniunii Europene.
Titlul II. PROGRAMAREA INDICATIVĂ ȘI
ALOCAREA FONDURILOR
Articolul 6
Tipuri de programe
1.
Sprijinul pe care Uniunea îl furnizează în
temeiul prezentului regulament este programat prin:
(a)     programe bilaterale care vizează
sprijinul în favoarea unei țări partenere;
(b)     programe multinaționale, care
vizează provocări comune tuturor țărilor partenere sau unora
dintre acestea, precum și cooperarea regională și
subregională între două sau mai multe țări partenere, care
poate include cooperarea cu Federația Rusă;
(c)     programe de cooperare
transfrontalieră care vizează cooperarea între unul sau mai multe
state membre, pe de o parte, și una sau mai multe țări partenere
și/sau Federația Rusă, pe de altă parte, care se desfășoară
de-a lungul părții lor comune a frontierei externe a UE.
2.
Sprijinul pe care Uniunea îl furnizează în
temeiul prezentului regulament se acordă în conformitate cu Regulamentul
comun de punere în aplicare.
Articolul 7
Programarea și alocarea indicativă a fondurilor pentru programele
indicative naționale și multinaționale
1.
În țările în care există documentele
prevăzute la articolul 3 alineatul (2), se adoptă un cadru
cuprinzător unic de sprijin multianual, în conformitate cu procedura de
examinare prevăzută la articolul 15 alineatul (3) din Regulamentul
comun de punere în aplicare. Cadrul unic de sprijin analizează progresele
înregistrate în privința cadrului de politică și enumeră
prioritățile în materie de sprijin furnizat de Uniune,
selecționate, în principal, dintre cele incluse în documentele prevăzute
la articolul 3 alineatul (2) și în strategiile sau planurile țărilor
partenere, în cazul cărora evaluarea periodică a Uniunii a evidențiat
necesitatea sprijinului. De asemenea, acesta stabilește un nivel indicativ
al finanțării. Durata cadrului unic de sprijin corespunde duratei
documentului relevant prevăzut la articolul 3 alineatul (2).
2.
În cazul țărilor în care nu există
documentele menționate la articolul 3 alineatul (2), se adoptă un
document cuprinzător de programare, inclusiv o strategie și un
program indicativ multianual, în conformitate cu procedura de examinare prevăzută
la articolul 15 alineatul (3) din Regulamentul comun de punere în aplicare. Acesta definește o strategie de răspuns a
Uniunii pe baza unei analize a situației țării respective și
a relațiilor sale cu Uniunea, strategiile sau planurile țărilor
partenere, prioritățile în materie de sprijin furnizat de Uniune și
nivelul indicativ al finanțării, defalcat pe priorități. Acesta are o durată multianuală
corespunzătoare.
3.
În cazul programelor multinaționale, se adoptă
un document cuprinzător de programare, care conține o strategie și
un program indicativ multianual, în conformitate cu procedura de examinare prevăzută
la articolul 15 alineatul (3) din Regulamentul comun de punere în aplicare. Acesta definește prioritățile sprijinului
furnizat de Uniune regiunii sau subregiunii respective și nivelul indicativ
al finanțării, defalcat pe priorități. Acesta are o
durată multianuală corespunzătoare.
4.
Documentele cadrului unic de sprijin, menționate
la alineatul (1), se revizuiesc atunci când este necesar și pot fi
modificate în conformitate cu procedura de examinare prevăzută la
articolul 15 alineatul (3) din Regulamentul comun de punere în aplicare.
Documentele de programare menționate la alineatele (2) și (3) se revizuiesc
la jumătatea perioadei sau ori de câte ori este necesar și pot fi
modificate în conformitate cu aceeași procedură.
5.
Alocările financiare pentru programele naționale
și multinaționale se stabilesc utilizând criterii transparente și
obiective, care reflectă principiul diferențierii prevăzut la
articolul 4 alineatul (1).
6.
În cazul în care este necesar ca măsurile
să fie puse în aplicare în mod mai eficace, în beneficiul comun al Uniunii
și al țărilor partenere, în domenii cum ar fi cooperarea transnațională
și interconectările, finanțarea în temeiul prezentului
regulament poate fi pusă în comun cu finanțarea prevăzută
de alte regulamente relevante ale Uniunii de instituire a instrumentelor de finanțare.
În acest caz, Comisia decide ce set unic de norme se aplică în ceea ce
privește punerea în aplicare.
7.
În procesul de programare sunt implicate statele
membre și alți donatori care s-au angajat să își programeze
sprijinul în comun cu UE. De asemenea, documentele de programare pot
reglementa, după caz, contribuția acestora.
8.
În cazul în care statele membre și alți
donatori s-au angajat să își programeze în comun sprijinul, un
document comun de programare multianuală poate înlocui cadrul unic de sprijin
prevăzut la alineatul (1) și documentele de programare prevăzute
la alineatele (2) și (3), cu condiția ca acesta să
îndeplinească cerințele stabilite în aceste dispoziții.
9.
În caz de criză, de amenințare a democrației,
a statului de drept, a drepturilor omului și a libertăților
fundamentale sau în caz de dezastre naturale sau provocate de om, se poate efectua
o revizuire ad hoc a documentelor de programare. Această revizuire de
urgență asigură coerența între sprijinul furnizat de Uniune
în temeiul prezentului regulament și ajutorul acordat în temeiul altor instrumente
financiare ale Uniunii. O revizuire de urgență poate avea drept
rezultat adoptarea unor documente de programare revizuite. Într-un astfel de
caz, Comisia transmite documentele de programare revizuite spre informare
Parlamentului European și Consiliului, în termen de o lună de la
adoptare.
Titlul III. COOPERAREA
TRANSFRONTALIERĂ
Articolul 8
Eligibilitatea geografică
1.
Programele de cooperare transfrontalieră prevăzute
la articolul 6 alineatul (1) litera (c) pot fi instituite:
(a)
pentru frontiere terestre, care acoperă
unitățile teritoriale corespunzătoare nivelului NUTS 3 sau
echivalente, situate de-a lungul frontierelor terestre dintre statele membre și
țările partenere și/sau Federația Rusă;
(b)
pentru frontiere maritime, care acoperă
unitățile corespunzătoare nivelului NUTS 3 sau echivalente,
situate de-a lungul frontierelor maritime dintre statele membre și țările
partenere și/sau Federația Rusă, separate de o distanță
maximă de 150 km, fără a aduce atingere eventualelor ajustări
necesare pentru a asigura consecvența și continuitatea acțiunilor
de cooperare;
(c)
în jurul unui bazin maritim, care acoperă unitățile
teritoriale de coastă corespunzătoare nivelului NUTS 2 sau echivalente,
care au ieșire la un bazin maritim comun statelor membre și
țărilor partenere și/sau Federației Ruse.
2.
Pentru a se asigura continuarea
programelor de cooperare existente și în alte cazuri justificate,
unitățile teritoriale limitrofe celor prevăzute la alineatul (1)
pot fi autorizate să participe la cooperarea transfrontalieră.
3.
În cazuri justificate în mod corespunzător,
centrele sociale, economice sau culturale majore care nu sunt limitrofe
unităților teritoriale eligibile pot fi incluse cu condiția ca o
astfel de participare să contribuie la îndeplinirea obiectivelor
prevăzute în documentul de programare.
4.
În cazul în care programele sunt instituite în
conformitate cu alineatul (1) litera (b), Comisia Europeană poate, de
comun acord cu partenerii, să propună ca eligibilitatea
geografică să fie extinsă la ansamblul unității
teritoriale de nivel NUTS 2 în care este situată unitatea teritorială
de nivel NUTS 3.
Articolul 9
Programarea și alocarea fondurilor pentru cooperare transfrontalieră
1.
Se elaborează un document de programare în
scopul definirii:
(a)      obiectivelor strategice vizate de cooperarea
transfrontalieră;
(b)     listei de programe operaționale
comune care urmează să fie instituite;
(c)      defalcării indicative a resurselor
între programele frontaliere terestre și maritime prevăzute la articolul
8 alineatul (1) literele (a) și (b) și programele privind bazinele
maritime menționate la articolul 8 alineatul (1) litera (c);
(d)     alocărilor indicative multianuale
pentru fiecare program operațional comun;
(e)      unităților teritoriale
eligibile să participe la fiecare program operațional comun, precum și
regiunilor și centrelor prevăzute la articolul 8 alineatele (2), (3) și
(4).
(f)      alocărilor indicative pentru a sprijini,
după caz, acțiuni orizontale de consolidare a capacităților,
crearea de rețele și schimbul de experiență între programe;

(g)      contribuțiilor la programele transnaționale
instituite în temeiul Regulamentului (UE) nr. [...] al Parlamentului European și
al Consiliului din [...] privind dispoziții specifice referitoare la
sprijinul furnizat de Fondul european de dezvoltare regională pentru
obiectivul de cooperare teritorială europeană[17], la care participă țări
partenere și/sau Federația Rusă.
Documentul de programare acoperă o
perioadă de șapte ani și este adoptat de Comisie în conformitate
cu procedura de examinare prevăzută la articolul 15 alineatul (3) din
Regulamentul comun de punere în aplicare. Acesta este revizuit la jumătatea
perioadei sau ori câte ori este necesar, în conformitate cu aceeași procedură
prevăzută la articolul respectiv.
2.
Programele operaționale comune sunt cofinanțate
de Fondul european de dezvoltare regională. Valoarea totală a
contribuției de la Fondul european de dezvoltare regională se stabilește
în conformitate cu articolul 4 alineatul (4) din Regulamentul (UE) nr. [...] al
Parlamentului European și al Consiliului din [...] privind
dispoziții specifice referitoare la sprijinul furnizat de Fondul european
de dezvoltare regională pentru obiectivul de cooperare teritorială
europeană[18].
Dispozițiile prezentului regulament se aplică utilizării acestei
contribuții.
3.
Instrumentul de preaderare poate cofinanța
programe operaționale comune la care participă țările
eligibile în temeiul acestui instrument. Dispozițiile prezentului
regulament se aplică utilizării acestei cofinanțări.
4.
Alocările indicative de fonduri pentru
programele operaționale comune sunt stabilite în principal în funcție
de populația zonelor eligibile. La stabilirea alocărilor indicative,
se pot efectua ajustări pentru a reflecta necesitatea unui echilibru între
contribuțiile de la Fondul european pentru dezvoltare regională și
contribuțiile furnizate de la bugetul acestui instrument, precum și alți
factori care afectează intensitatea cooperării, cum ar fi
caracteristicile specifice ale zonelor de frontieră și capacitatea
lor de a gestiona și a absorbi sprijinul furnizat de Uniune.
Articolul 10
Programele operaționale comune
1.
Cooperarea transfrontalieră este pusă în
aplicare prin programe operaționale comune multianuale, care
reglementează cooperarea la o frontieră sau la un grup de frontiere și
care conțin măsuri multianuale menite să răspundă unui
set coerent de priorități și care pot fi puse în aplicare
datorită sprijinului furnizat de Uniune. Programele operaționale
comune se bazează pe documentul de programare prevăzut la
articolul 9. Acestea includ o descriere succintă a sistemelor de
gestionare și control care acoperă elementele menționate la
articolul 11 alineatul (2) și la articolul 12 alineatul (2).
2.
Programele operaționale comune pentru
frontierele terestre și maritime sunt instituite pentru fiecare
frontieră la nivelul teritorial corespunzător și includ
unități teritoriale eligibile care aparțin unuia sau mai multor
state membre și uneia sau mai multor țări partenere și/sau
Federației Ruse.
3.
Programele operaționale comune pentru bazinele
maritime au un caracter multilateral, sunt instituite la nivelul teritorial corespunzător
și includ unități teritoriale eligibile care au ieșire la
un bazin maritim comun aparținând mai multor țări participante,
printre care se numără cel puțin un stat membru și o țară
parteneră și/sau Federația Rusă. Acestea pot include
activități bilaterale destinate susținerii cooperării
dintre un stat membru și o țară parteneră și/sau
Federația Rusă.
4.
În anul care urmează aprobării
documentului de programare prevăzut la articolul 9, țările
participante prezintă împreună Comisiei propuneri de programe operaționale
comune. Comisia adoptă fiecare program operațional comun după
verificarea conformității acestuia cu prezentul regulament, cu documentul
de programare și cu normele de aplicare.
5.
Regiunile din alte țări decât țările
participante, Federația Rusă sau statele membre care sunt limitrofe
regiunilor eligibile, astfel cum sunt definite la articolul 8 alineatul (1)
literele (a) și (b), sau care au ieșire la un bazin maritim comun în
care este instituit un program operațional comun pot fi incluse în cadrul
unui program operațional comun și pot beneficia de sprijinul furnizat
de Uniune, în condițiile prevăzute în documentul de programare menționat
la articolul 9.
6.
Comisia și țările participante
adoptă măsuri corespunzătoare pentru a se asigura că
programele privind bazinele maritime instituite în temeiul prezentului
regulament și programele de cooperare transnațională instituite
în temeiul Regulamentului (UE) nr. [...], care au, parțial, aceeași
arie de acoperire geografică vor fi pe deplin complementare și se vor
sprijini reciproc.
7.
Programele operaționale comune pot fi
revizuite la inițiativa țărilor participante sau a Comisiei pe
baza unor motive cum ar fi:
-        modificări ale priorităților
de cooperare, evoluții socioeconomice;
-        rezultatele punerii în aplicare a măsurilor
în cauză și cele produse prin procesul de monitorizare și
evaluare;
-        necesitatea de a ajusta sumele aferente fondurilor
disponibile și de a realoca resursele.
8.
În urma
adoptării programelor operaționale comune, Comisia încheie un acord
de finanțare cu țările partenere și/sau Federația
Rusă. Acordul de finanțare include dispozițiile juridice
necesare punerii în aplicare a programului operațional comun și poate
fi semnat, de asemenea, de celelalte țări participante și de autoritatea
de gestionare comună prevăzută la articolul 12 alineatul (2)
litera (c).
În cazul în care este necesar, între țările
participante și autoritatea de gestionare se încheie un memorandum de înțelegere,
pentru a stabili responsabilitățile financiare specifice
fiecărei țări.
9.
Se instituie un program operațional comun,
care implică cel puțin două țări partenere, dacă
acordul de finanțare este semnat de cel puțin o țară
parteneră. Celelalte țări partenere care fac obiectul unui
program instituit pot participa la program în orice moment, prin semnarea
acordului de finanțare.
10.
În cazul în care o țară participantă
se angajează să cofinanțeze un program, programul operațional
comun clarifică acordurile privind furnizarea, utilizarea și
monitorizarea cofinanțării. Acordul de finanțare aferent este semnat de toate țările
participante.
11.
Programele operaționale comune pot prevedea,
de asemenea, o contribuție financiară de la și pentru
instrumentele cu care pot fi combinate granturile, în conformitate cu normele
privind aceste instrumente, cu condiția ca acest lucru să contribuie
la realizarea priorităților programului.
12.
Conform principiului parteneriatului, țările
participante selectează în comun acțiuni susceptibile să
beneficieze de sprijin din partea Uniunii, care sunt conforme cu prioritățile
și măsurile programului operațional comun.
13.
În
anumite cazuri specifice și justificate în mod corespunzător, atunci
când:
(a) un program operațional comun nu poate fi înaintat
din cauza problemelor survenite în relațiile dintre țările
participante sau dintre Uniunea Europeană și o țară
parteneră,
sau
(b) țările participante nu au înaintat
Comisiei un program operațional comun până cel târziu la 30 iunie
2017,
sau
(c) niciuna din țările partenere incluse
în domeniul de aplicare a programului nu a semnat acordul de finanțare
relevant până la sfârșitul anului ulterior adoptării
programului,
Comisia, în urma consultărilor cu statul
membru (statele membre) în cauză, adoptă măsurile necesare
pentru a permite statului membru (statelor membre) în cauză să
utilizeze contribuția de la Fondul european de dezvoltare regională pentru
programul operațional comun, în temeiul articolului 4 alineatele (7) și
(8) din Regulamentul (UE) nr. [...].
14.
Angajamentele bugetare referitoare la acțiuni privind
cooperarea transfrontalieră sau a căror realizare
depășește un singur exercițiu financiar se pot repartiza pe
mai multe exerciții exerciții financiare, în tranșe anuale.
Articolul 11
Gestionarea programelor operaționale comune
1.
În principiu, programele operaționale comune
sunt puse în aplicare în gestiune partajată cu statele membre. Țările
participante pot, de asemenea, să propună punerea în aplicare prin
gestiune indirectă, de către o entitate menționată în Regulamentul
financiar și în conformitate cu normele de punere în aplicare prevăzute
la articolul 12 alineatul (2).
2.
Comisia se asigură, pe baza informațiilor
disponibile, că statul membru, în cazul gestiunii partajate, sau țara
parteneră ori organizația internațională, în cazul
gestiunii indirecte, a instituit și utilizează sisteme de gestiune și
control care sunt conforme cu Regulamentul financiar, cu prezentul regulament și
cu normele sale de punere în aplicare prevăzute la articolul 12 alineatul
(2).
Statele membre, țările partenere și
organizațiile internaționale în cauză asigură funcționarea
eficace a sistemelor lor de gestiune și control, legalitatea și
conformitatea tranzacțiilor subiacente și respectarea principiului
bunei gestiuni financiare. Acestea sunt responsabile de gestionarea și controlul
programelor.
Comisia poate solicita statului membru sau țării
partenere sau organizației internaționale în cauză să
examineze o plângere înaintată Comisiei, privind selectarea sau punerea în
aplicare a operațiunilor care au beneficiat de sprijin în temeiul
prezentului titlu sau funcționarea sistemului de gestiune și control.
3.
Pentru a permite pregătirea adecvată a punerii
în aplicare a programelor operaționale comune, cheltuielile suportate
după înaintarea către Comisie a programelor operaționale comune
sunt eligibile începând cu 1 ianuarie 2014.
4.
Atunci când eligibilitatea este restrânsă în
conformitate cu articolul 8 alineatul (7) din Regulamentul comun de punere în
aplicare, entitatea prevăzută la alineatul (1), care poate lansa
cereri de propuneri și proceduri de ofertare, are dreptul, într-un astfel
de caz, să accepte ca fiind eligibili ofertanți, solicitanți și
candidați din țări neeligibile sau bunuri de origine
neeligibilă, în conformitate cu articolul 9 alineatul (3) din Regulamentul
comun privind punerea în aplicare.
Articolul 12
Norme de aplicare a cooperării transfrontaliere
1.
Normele de aplicare prin care se stabilesc dispozițiile
specifice privind punerea în aplicare a prezentului titlu se adoptă prin
act delegat, în conformitate cu articolul 14.
2.
Aspectele
reglementate de normele de aplicare includ dispoziții privind:
(a)
rata și metodele de cofinanțare;
(b)
pregătirea, modificarea și încheierea
programelor operaționale comune;
(c)
rolul și funcția structurilor programului:
Comitetul comun de monitorizare, autoritatea de gestionare și secretariatul
tehnic comun al acesteia, comitetele de selecție comune, inclusiv componența
permanentă, identificarea efectivă, responsabilitatea și răspunderea,
descrierea sistemelor de gestiune și control, precum și condițiile
privind gestionarea tehnică și financiară a sprijinului furnizat
de Uniune, inclusiv eligibilitatea cheltuielilor;
(d)
procedurile de recuperare, monitorizarea și
evaluarea;
(e)
vizibilitatea și activitățile de
informare;
(f)
gestionarea partajată și indirectă,
astfel cum se prevede la articolul 6 alineatul (2) din Regulamentul comun de
punere în aplicare.

Titlul IV. DISPOZIȚII FINALE
Articolul 13
Actualizarea anexei
Lista țărilor beneficiare din anexa
la prezentul regulament poate fi actualizată pe baza deciziilor politice
adoptate de Consiliu privind domeniul de aplicare a politicii de
vecinătate. Orice modificare a anexei se adoptă prin intermediul unui
act delegat în conformitate cu articolul 14.
Articolul 14
Exercitarea competențelor delegate
1.
Delegarea competențelor menționată
la articolul 12 și la articolul 13 se conferă pe perioada de
valabilitate a prezentului regulament.
2.
Delegarea competențelor poate fi revocată
în orice moment de Parlamentul European sau de Consiliu. O decizie de revocare
pune capăt delegării de competențe specificate în decizia
respectivă. Aceasta intră în vigoare în ziua următoare
publicării deciziei în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene sau la
o dată ulterioară specificată în decizie și nu aduce
atingere validității actelor delegate deja în vigoare.
3.
De îndată ce adoptă un act delegat,
Comisia îl notifică simultan Parlamentului European și Consiliului.
4.
Un act delegat adoptat intră în vigoare doar
dacă Parlamentul European sau Consiliul nu formulează obiecții
în termen de 2 luni de la notificarea actului respectiv Parlamentului European
sau Consiliului ori dacă, înainte de expirarea perioadei în cauză,
atât Parlamentul European, cât și Consiliul au informat Comisia că nu
vor prezenta obiecții. Acest termen se prelungește cu 2 luni la inițiativa
Parlamentului European sau a Consiliului.
Articolul 15
Comitetul
Comisia este asistată de Comitetul Instrumentului
european de vecinătate. Acesta este un comitet instituit în sensul
Regulamentului (UE) nr. 182/2011.
Articolul 16
Participarea unei țări terțe care nu este prevăzută în
anexă
1.
În cazuri justificate în mod corespunzător și
pentru a asigura coerența și eficacitatea finanțării
furnizate de Uniune sau pentru a încuraja cooperarea regională sau
transregională, Comisia poate decide să extindă eligibilitatea
acțiunilor pentru a cuprinde țări, teritorii și regiuni
care, în caz contrar, nu ar fi eligibile pentru finanțare. Fără
a aduce atingere dispozițiilor articolului 8 alineatul (1) din Regulamentul
comun de punere în aplicare, persoanele fizice și juridice din țările,
teritoriile și regiunile în cauză pot participa la procedurile de punere
în aplicare a acestor acțiuni.
2.
Această posibilitate poate fi
prevăzută în documentele de programare menționate la articolul
7.
Articolul 17
Suspendarea
sprijinului Uniunii
Fără a aduce atingere
dispozițiilor privind suspendarea acordării ajutorului prevăzute
în acordurile de parteneriat și cooperare și în acordurile de
asociere încheiate cu țări și regiuni partenere, în cazul în
care o țară parteneră nu se conformează principiilor
democrației, statului de drept și respectării drepturilor omului
și a libertăților fundamentale, Uniunea invită țara în
cauză să organizeze consultări în vederea găsirii unei soluții
acceptabile pentru ambele părți, cu excepția cazurilor de
extremă urgență. Atunci când consultările cu țara în
cauză nu permit găsirea unei soluții acceptabile pentru ambele
părți, sau dacă aceste consultări sunt refuzate ori în caz
de extremă urgență, Consiliul poate lua măsurile
corespunzătoare în conformitate cu articolul 215 alineatul (1) din
Tratatul privind Funcționarea Uniunii Europene, care ar putea include suspendarea
totală sau parțială a sprijinului furnizat de Uniune.
Articolul 18
Valoarea de referință financiară
1.
Pachetul financiar disponibil pentru punerea în
aplicare a prezentului regulament pentru perioada 2014-2020 este de 18 182 300
000 EUR (în prețuri curente). Până la 5 % din valoarea pachetului
financiar se alocă programelor de cooperare transfrontalieră prevăzute
la articolul 6 alineatul (1) litera (c).
2.
Creditele anuale sunt autorizate de autoritatea
bugetară, în limitele cadrului financiar.
3.
Astfel cum se prevede la articolul 13 alineatul (2)
din Regulamentul „Erasmus pentru toți”, în vederea promovării dimensiunii
internaționale a învățământului superior, o sumă
indicativă de 1 812 100 000 EUR, provenită de la
diferite instrumente externe (Instrumentul de cooperare pentru dezvoltare,
Instrumentul european de vecinătate, Instrumentul de asistență
pentru preaderare, Instrumentul de parteneriat și Fondul european de
dezvoltare), se va aloca pentru acțiuni privind mobilitatea în scop
educațional către sau dinspre țările din afara UE, precum
și pentru cooperarea și dialogul în materie de politică la care
participă autoritățile/instituțiile/organizațiile din
aceste țări. Dispozițiile Regulamentului „Erasmus pentru
toți” se vor aplica utilizării acestor fonduri.
Finanțarea va fi disponibilă prin intermediul
a 2 alocări multianuale, care acoperă primii 4 ani, respectiv ultimii
3 ani. Finanțarea se va reflecta în programarea indicativă multianuală
a acestor instrumente, în conformitate cu necesitățile și
priorităților identificate ale țărilor respective. Alocările
pot fi revizuite în cazul unor circumstanțe majore neprevăzute sau al
unor schimbări politice importante, în conformitate cu
prioritățile externe ale UE.
Articolul 19
Serviciul European de Acțiune Externă
Prezentul regulament se aplică în
conformitate cu Decizia (UE) nr. 2010/427/UE a Consiliului privind organizarea și
funcționarea Serviciului European de Acțiune Externă.
Articolul 20
Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în
a treia zi de la publicarea în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Acesta se aplică de la 1 ianuarie 2014.
Prezentul regulament este obligatoriu
în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles,
Pentru Parlamentul European                      Pentru
Consiliu
Președintele                                                  Președintele
ANEXĂ
Țările partenere prevăzute
la articolul 1
Algeria
Armenia
Azerbaidjan
Belarus
Egipt
Georgia
Israel
Iordania
Liban
Libia
Republica Moldova
Maroc
Teritoriile palestiniene ocupate (TPO)
Siria
Tunisia
Ucraina
FIȘA FINANCIARĂ
LEGISLATIVĂ PENTRU
INSTRUMENTUL EUROPEAN DE VECINĂTATE
1.           CADRUL PROPUNERII/ INIȚIATIVEI
              1.1.    Denumirea propunerii/inițiativei
              1.2.    Domeniul
(domeniile) de politică în cauză în structura ABM/ABB
              1.3.    Tipul
propunerii/inițiativei
              1.4.    Obiectiv(e)

              1.5.    Motivul
(motivele) propunerii/inițiativei
              1.6.    Durata
acțiunii și impactul financiar al acesteia
              1.7.    Modul
(modurile) de gestionare preconizat(e)
2.           MĂSURI DE GESTIONARE
              2.1.    Dispoziții
în materie de monitorizare și raportare
              2.2.    Sistemul
de gestiune și control
              2.3.    Măsuri
de prevenire a fraudelor și a neregulilor
              2.4.    Estimare
a costurilor și a beneficiilor controalelor
3.           IMPACTUL FINANCIAR ESTIMAT AL
PROPUNERII/INIȚIATIVEI
              3.1.    Rubrica
(rubricile) din cadrul financiar multianual și linia (liniile)
bugetară (bugetare) de cheltuieli afectată (afectate)
              3.2.    Impactul
estimat asupra cheltuielilor
              3.2.1. Sinteza
impactului estimat asupra cheltuielilor
              3.2.2. Impactul estimat asupra creditelor
operaționale
              3.2.3. Impactul
estimat asupra creditelor cu caracter administrativ
              3.2.4. Compatibilitatea
cu cadrul financiar multianual actual
3.2.5. Participarea terților la finanțare

              3.3.    Impactul
estimat asupra veniturilor
FIȘĂ FINANCIARĂ
LEGISLATIVĂ PENTRU PROPUNERI
1.           CADRUL PROPUNERII/ INIȚIATIVEI
1.1         Titlul propunerii/inițiativei
 Propunere de Regulament al Parlamentului European și al Consiliului (CE) nr. XXX de instituire a Instrumentului european de vecinătate (IEV);
1.2.        Domeniul (domeniile) de
politică în cauză în structura ABM/ABB[19]
Titlul 19: Relații
externe
Activitatea 19 08:
Instrumentul european de vecinătate și parteneriat și relațiile
cu Rusia
Titlul capitolului bugetar 19 08 corespunde actualei
structuri a instrumentelor financiare pentru perioada 2007-2013. Se propune să
se mențină aceeași activitate 19 08, dar să se modifice
titlul acestui capitol pentru perioada 2014-2020, după cum urmează:
19 08 : Instrumentul
european de vecinătate
1.3.        Tipul propunerii/inițiativei

X Propunere/inițiativă care se
referă la o acțiune nouă
¨ Propunere/inițiativă
care se referă la o acțiune nouă ca urmare a unui
proiect-pilot/a unei acțiuni pregătitoare[20]
¨ Propunere/inițiativă care se referă la prelungirea
unei acțiuni existente
¨ Propunere/inițiativă
care se referă la o acțiune reorientată către o acțiune
nouă
1.4.        Obiectiv
1.4.1.     Obiectiv(e) strategic(e)
multianual(e) al(e) Comisiei vizat(e) de propunere/inițiativă
Europa în lume: exercitarea influenței
noastre pe scena mondială
1.4.2.     Obiectiv (obiective)
specific (specifice) și activitatea (activitățile) ABM/ABB în
cauză
Politica
europeană de vecinătate are drept obiectiv stabilirea unui
spațiu de prosperitate și de bună vecinătate la frontierele
UE, în special prin intermediul unei asocieri politice consolidate, al unei
integrări economice mai accentuate și al unei cooperări mai
strânse în mai multe sectoare. În perioada 2014-2020, aceste obiective vor
continua să fie susținute de UE prin intermediul unui instrument
financiar specific, Instrumentul european de vecinătate (IEV), care va
înlocui Instrumentul european de vecinătate și parteneriat, instituit
în 2006. IEV va furniza partenerilor fonduri provenite în cea mai mare parte de
la bugetul UE.
Asistența
comunitară furnizată în temeiul prezentului regulament
favorizează intensificarea cooperării politice și a
integrării economice progresive între Uniunea Europeană și țările
partenere și, în special, punerea în aplicare a acordurilor de parteneriat
și cooperare, a acordurilor de asociere sau a altor acorduri existente și
viitoare, precum și a planurilor de acțiune convenite în comun.
Sprijinul
furnizat de Uniune ar trebui să vizeze în special:
(a) promovarea
drepturilor omului și a libertăților fundamentale, statutul de
drept, principiile egalității, instituirea unei democrații
solide și durabile, promovarea bunei guvernanțe și dezvoltarea
unei societăți civile active, inclusiv partenerii sociali;
(b) realizarea
unei integrări progresive în cadrul pieței interne a Uniunii și
creșterea cooperării sectoriale și intersectoriale, inclusiv
prin armonizare legislativă și convergența reglementărilor
cu standardele Uniunii și alte standarde internaționale relevante,
măsuri conexe în materie de consolidare a instituțiilor și
investiții, în special în materie de interconectări;
(c) crearea
condițiilor propice pentru o mobilitate bine gestionată a persoanelor
și promovarea contactelor interpersonale la niveluri multiple;
(d) dezvoltarea
durabilă și favorabilă incluziunii sub toate aspectele,
reducerea sărăciei, crearea de locuri de muncă, inclusiv prin
dezvoltarea sectorului privat; promovarea coeziunii economice, sociale și
teritoriale interne, dezvoltarea rurală, acțiunile de combatere a
schimbărilor climatice și rezistența la dezastre;
(e) măsurile
de consolidare a încrederii și alte măsuri care contribuie la
securitate, precum și prevenirea și soluționarea conflictelor;
(f) colaborarea
subregională, regională și între țările învecinate,
precum și cooperarea transfrontalieră.
Și alte
domenii pot beneficia de sprijin din partea Uniunii, atunci când acest sprijin
este în conformitate cu obiectivele generale ale politicii europene de
vecinătate
Activitatea
(activitățile) ABM/ABB în cauză
Activitatea
19.08 se reintitulează după cum urmează: Instrumentul european
de vecinătate
1.4.3.     Rezultatul (rezultatele)
și impactul preconizate
A se
preciza efectele pe care propunerea/inițiativa le poate avea asupra
beneficiarilor vizați/grupurilor vizate.
Context
Articolul 8
din Tratatul privind Uniunea Europeană și noua viziune PEV privind o
vecinătate mai apropiată, democratică, prosperă și
stabilă, în care fiecare țară parteneră valorifică
beneficiile generate de o abordare individualizată și diferențiată,
impune adaptarea viitorului instrument financiar pentru vecinătate la ambițiile
sporite ale PEV reînnoite. Aceasta cu atât mai mult cu cât punerea în aplicare
a unei astfel de viziuni nu este lipsită de provocări pentru
parteneri, care trebuie să se angajeze în reforme dificile și
costisitoare înainte ca beneficiile să se facă simțite pe deplin.

Viitorul IEV ar
trebui să vizeze, în special, realizarea principalelor obiective ale noii viziunii
a PEV și să abordeze problemele și provocările specifice
identificate în trecut.
Comunicarea
„Un răspuns nou în contextul schimbărilor din țările
vecine” detaliază abordările față de Europa de Est și
Caucazul de Sudul, prin continuarea punerii în aplicare a Parteneriatului
estic, și față de țările din sudul Mediteranei, în
contextul noului „Parteneriat pentru democrație și prosperitate
împărtășită”.
În special,
prin „Parteneriatul pentru democrație și prosperitate
împărtășită”, UE dorește să sprijine
transformările democratice inițiate în Egipt și Tunisia, care
s-ar putea extinde la alte țări din sudul Mediteranei.
Revizuirea
strategică a politicii europene de vecinătate (PEV), care a fost
efectuată anul trecut, a identificat unele domenii în care politica poate
fi consolidată considerabil. Procesele de tranziție din sudul
Mediteranei și puternicele aspirații pe care le-au exprimat cetățenii
acestor țări față de schimbările politice și
democratice fac ca sprijinul furnizat de UE să fie chiar mai important
decât în trecut și indică domeniile în care UE și
țările partenere pot și ar trebui să obțină
rezultate mai bune. De asemenea, UE își menține angajamentul de a
sprijini într-un mod durabil procesele de democratizare și reformă în
întreaga vecinătate, la est și la sud.
1.4.4.   Indicatori
de rezultat și de impact
A se preciza
indicatorii care permit monitorizarea punerii în aplicare a
propunerii/inițiativei.
Prezentul
regulament stabilește elementele esențiale și temeiul intervenției
UE. Acțiunile exacte sunt definite în cadrul programării multianuale și
al programelor anuale de acțiune care detaliază activitățile
urmând a fi întreprinse de UE, inclusiv rezultatele preconizate și
impactul acțiunilor în cauză. În acel moment vor fi stabiliți
indicatori detaliați pentru monitorizarea punerii în aplicare, meniți
să evalueze cu precizie progresele înregistrate în îndeplinirea
obiectivelor de politică, ținând seamă de particularitățile
acțiunii respective. Acestea se vor baza pe raportul anual privind progresele
înregistrate în punerea în aplicare a planurilor de acțiune ale PEV, pe
date statistice și/sau evaluări efectuate de organisme independente, dacă
sunt disponibile, după cum urmează:
a.         creșterea
gradului de respectare a drepturilor omului și a standardelor democratice
va fi evaluată utilizând datele și statisticile furnizate de ONG-uri,
ONU și organisme regionale, în ceea ce privește: libertatea de
asociere, de exprimare și de întrunire, libertatea presei și a
mass-media; alegeri democratice și credibile monitorizate în mod corespunzător;
nivelul corupției; un sistem judiciar mai independent și mai
eficient; un control democratic mai bun asupra sectorului securității.
Este de reamintit faptul că nu există indicatori oficiali privind aspecte
referitoare la drepturile omului. Cu toate acestea, „clasamentele” întocmite de
o serie de organizații contribuie la realizarea unei evaluări utile a
situației, pozițiile superioare (de la an la an) fiind de obicei
asociate progreselor înregistrate într-un anumit domeniu;
b.         creșterea
gradului de integrare pe piața internă a UE va fi măsurată,
printre altele, pe baza variației fluxurilor comerciale în relație cu
datele de bază în anul n=0 (date Eurostat); pe baza progreselor înregistrate
în apropierea legislativă de normele și standardele UE, măsurate
în relație cu datele de bază disponibile din anul „n=0” și,
într-o manieră foarte generală, pe baza numărului de țări
care au instituit o zonă de liber schimb aprofundată și
cuprinzătoare (ZLSAC);
c          creșterea
gradului de mobilitate în contextul unei mai bune gestionări a
frontierelor și a migrației, progresele înregistrate în instituirea
de parteneriate pentru mobilitate, acordurile de facilitare a eliberării
vizelor și acordurile de liberalizare a regimului vizelor vor fi evaluate
utilizând statisticile disponibile (Eurostat și/sau alte instituții fiabile),
evaluarea fluxurilor turistice, a fluxurilor de migrație, a fluxurilor de
profesori/studenți în anul „n” și compararea acestora cu datele de
bază din anul „n=0”;
d.         reducerea
disparităților economice interne; creșterea ocupării
forței de muncă; dezvoltarea IMM-urilor: politici, legislație; îmbunătățirea
învățământului profesional și a formării profesionale;
nivelul de bunăstare al comunităților agricole și creșterea
securității alimentare vor fi evaluate pe baza datelor provenite de
la Eurostat, OCDE, Banca Mondială, PNUD și a statisticilor oficiale.
Acestea vor include date actualizate periodic privind ocuparea forței de
muncă (cifre, sectoare, vârstă, sex), numărul IMM-urilor
(crearea/închiderea IMM-urilor), date privind școlarizarea, distribuția
bogăției, care vor fi comparate cu datele de bază din anul „n=0”.
În acest context, se va acorda o atenție deosebită
măsurării coeficientului GINI (pentru a evalua reducerea sau creșterea
inegalității veniturilor);
e.         consolidarea
încrederii în zonele de conflict; progresele înregistrate în aplanarea
conflictelor existente vor fi evaluate pe baza elementelor prezentate în
rapoartele privind progresele înregistrate;
f.          creșterea
gradului de cooperare între țările partenere în zonele de
frontieră, consolidarea dialogului regional, numărul de inițiative
comune menite să abordeze provocările regionale din diferite domenii,
numărul pozițiilor și al activităților comune;
dezvoltarea socială și economică a zonelor de frontieră.
1.5.        Motivul (motivele) propunerii/inițiativei

1.5.1.     Cerințe de îndeplinit pe
termen scurt sau lung
Viziunea în
materie de politică și obiective pe termen mediu
Viziunea pe termen lung care stă la baza PEV este crearea unei zone de
vecinătate în care fiecare țară parteneră să își
dezvolte legăturile cu UE, în măsura permisă de propriile sale
aspirații, necesități și capacități. Din punct de
vedere politic, această viziune oferă posibilitatea unei
cooperări mai strânse cu UE, inclusiv mai multe inițiative comune în
cadrul forurilor internaționale privind aspecte mondiale de interes comun.
Din punct de vedere economic, UE este favorabilă, de asemenea, unei integrări
economice mai accentuate, menite să conducă la o integrare
economică progresivă în piața internă a UE. De asemenea,
această viziune sprijină accelerarea creșterii favorabile
incluziunii și durabile a vecinilor noștri, care ar trebui să îi
ajute să devină mai competitivi, mai eficienți din punct de
vedere energetic, să creeze locuri de muncă decente, să realizeze
Obiectivele de dezvoltare ale mileniului și să pună în aplicare
o strategie de dezvoltare cu emisii reduse de dioxid carbon, prin care să
își aducă o contribuție proprie la combaterea schimbărilor
climatice. UE ar trebui să își mobilizeze întregul spectru al
politicilor sale în funcție de necesitățile și interesele
comune și în funcție de angajamentele asumate de fiecare țară
în parte față de procesul de reformă și de democratizare.
Obiectivul
este de a spori angajamentul reciproc în favoarea bunăstării politice
și economice a cetățenilor noștri - atât din Europa, cât și
din țările învecinate – în scopul de a oferi astfel cea mai bună
garanție pentru stabilitatea și prosperitatea noastră
comună. O astfel de viziune nu este lipsită de provocări. Pentru
țările partenere, reformele necesare implică suportarea unor
costuri importante și depunerea unor eforturi substanțiale înainte de
a putea culege roadele. În ceea ce privește UE, este important să nu
se pericliteze buna funcționare a pieței interne și să se
asigure faptul că mobilitatea se desfășoară într-un climat
de securitate.
În
următorii ani, țările partenere care vor adopta măsuri
decisive în direcția reformelor politice și economice se pot aștepta
să încheie un acord de asociere în cadrul Parteneriatului estic
(cele din est), sau un Parteneriat pentru democrație și
prosperitate împărtășită (cele din sud). Acesta va fi
însoțit de sporirea mobilității și de intensificarea
contactelor interpersonale (de exemplu, inclusiv prin eventuala instituire de
parteneriate pentru mobilitate), de integrarea economică prin cooperare
industrială, de dezvoltarea IMM-urilor, de investiții străine
directe și intensificarea relațiilor comerciale cu UE (de exemplu,
prin instituirea unor zone de liber schimb aprofundate și
cuprinzătoare și prin încheierea altor acorduri, de exemplu în materie
de agricultură sau servicii, ori prin încheierea unor acorduri privind
evaluarea conformității și acceptarea produselor industriale
pentru sectoarele prioritare), o mai bună integrare sectorială (de
exemplu, prin integrarea într-o piață energetică
paneuropeană, participarea la piețele internaționale de dioxid
de carbon, inclusiv parcurgerea etapelor pregătitoare de aderare la
sistemul UE de comercializare a certificatelor de emisii, precum și
participarea în cadrul programelor și agențiilor UE în conformitate
cu posibilitățile de deschidere prevăzute de fiecare program și
cu orientările generale privind participarea în cadrul agențiilor
UE).
Prin oferirea unui
„Parteneriat pentru democrație și prosperitate împărtășită”[21], în special, UE încearcă
să sprijine transformările democratice inițiate în Egipt și
în Tunisia, care se pot extinde și în alte țări. Pentru a
continua cu fermitate procesul de transformare democratică, aceste țări
au nevoie de sprijin pentru a-și reforma instituțiile și a
reîncepe creșterea economică. Populația acestor țări
trebuie, de asemenea, să vadă că UE este pregătită
să ofere ajutor în această perioadă de transformări stimulantă,
dar dificilă.
IEV ar trebui
să se bazeze tot mai mult pe politică și să prevadă o
mai mare diferențiere, o flexibilitate sporită, condiționalități
mai stricte și stimulente pentru țările care obțin cele mai
bune rezultate, reflectând ambiția fiecărui parteneriat (de exemplu,
negocieri privind ZLSAC). Asistența furnizată de UE ar putea, de
asemenea, să fie pusă în aplicare tot mai mult prin transferul
acesteia către țările partenere, cu condiția ca regulile
financiare ale Uniunii să fie respectate și interesele financiare ale
UE să fie protejate.
Finanțare
Nivelul de
finanțare a noului instrument IEV reflectă ambițiile PEV
revizuite. Astfel, se propune ca suma de 18 182 300 000 EUR, în prețuri
curente, să fie alocată IEV pentru perioada 2014-2020.
Diferențiere

Nivelul
sprijinului furnizat de UE va depinde de progresele înregistrate în ceea ce
privește procesul de construire și consolidare a democrației și
respectarea statului de drept, precum și de ritmul reformelor. Cu cât o
țară avansează mai mult și mai rapid pe calea reformelor
interne, cu atât va beneficia de un sprijin mai important din partea UE. Acest
sprijin îmbunătățit ar putea lua diverse forme, inclusiv creșterea
finanțării pentru dezvoltare socială și economică,
programe mai ample pentru consolidarea instituțiilor, acces sporit pe piață,
creșterea finanțării oferite de BEI în sprijinul
investițiilor și facilitarea în mai mare măsură a mobilității.
Aceste angajamente preferențiale vor fi adaptate în funcție de necesitățile
fiecărei țări și de contextul regional și vor recunoaște
faptul că o reformă importantă presupune costuri inițiale
semnificative. UE va reconsidera sau chiar va reduce finanțarea pentru
țările în care nu s-au realizat reforme.
1.5.2.     Valoarea adăugată
a implicării UE
Propunerea ar
trebui să fie privită în contextul general al unei politici europene
de vecinătate reînnoite, care oferă țărilor partenere o
cooperare politică mai strânsă și o integrare economică mai
profundă, în conformitate cu articolul 8 din Tratatul de la Lisabona. Propunerea
se bazează pe ideea de a împărtăși vecinilor noștii experiența
dobândită datorită procesului de integrare europeană și de
a-i implica treptat pe aceștia în politicile UE.
În
țările învecinate în care alinierea la normele, standardele,
orientările și măsurile UE este unul dintre obiectivele-cheie în
materie de politică, UE este cea mai în măsură să ofere
această asistență. Unele măsuri de sprijin specific nu pot
fi furnizate decât la nivelul UE, de exemplu pentru a promova integrarea
economică în cadrul pieței interne a UE, accesul la spațiul
Schengen sau participarea la programele UE. Astfel, UE este principalul
partener în materie de cooperare în majoritatea țărilor care fac
obiectul PEV, rol larg recunoscut de statele membre, de instituțiile
financiare internaționale și de alți donatori. Ajutorul acordat
țărilor vecine UE în vederea alinierii acestora la politicile,
normele și standardele UE este un vector fundamental pentru reformele din
țările partenere care fac obiectul PEV.
1.5.3.     Învățăminte
desprinse din experiențele anterioare similare
De la
instituirea PEV, s-au remarcat mai multe neajunsuri, legate direct sau indirect
de forma instrumentului. Durata îndelungată a procesului de programare și
alinierea incompletă a asistenței financiare la politica și
prioritățile precizate în planurile de acțiune ale PEV și
în alte documente relevante au fost semnalate adeseori ca reprezentând
provocări majore care trebuie să fie abordate în viitor. Coordonarea și
coerența cu intervențiile efectuate în cadrul altor instrumente sunt
chestiuni importante. Dispozițiile care permit întreprinderea de activități
comune cu parteneri/regiuni din afara domeniului geografic de aplicare a IEVP
au avut un rol major în punerea în aplicare a mai multor activități
și ar trebui menținute.
Asistența
furnizată de IEVP a fost utilizată pentru atragerea de împrumuturi de
la instituțiile financiare, în vederea finanțării proiectelor de
investiții în infrastructură și pentru sprijinirea sectorului
privat prin împrumuturi și operațiuni cu capital de risc. La această
acțiune participă Banca Europeană de Investiții, în
contextul FEMIP, și de BEI, Banca Europeană pentru Reconstrucție
și Dezvoltare (BERD) și alte instituții financiare europene în
contextul NIF. Cooperarea cu instituțiile financiare internaționale ar
trebui consolidată în continuare prin utilizarea de instrumente
inovatoare, în special în ceea ce privește garanțiile. Utilizarea
fondurilor permanent reînnoite ar putea contribui la accentuarea impactului
acestei cooperări.
Printre aspectele
orizontale care au o relevanță deosebită pentru IEVP se
numără flexibilitatea și capacitatea de reacție la crize și
situații neprevăzute. În cazul țărilor învecinate, soluționarea
crizelor prelungite rămâne una dintre provocările fundamentale. Orice
soluție în cadrul IEVP va trebui să fie coerentă cu opțiunile
politice privind viitorul Instrument de stabilitate (în special domeniul de
aplicare și amploarea sa) și relațiile acestuia cu instrumentele
geografice. Mecanismele actuale în materie de intervenție rapidă în
situații de criză au funcționat corespunzător și ar trebui
consolidate în continuare.
Este necesar
să se acorde atenție modalităților de îmbunătățire
a monitorizării, inclusiv în ceea ce privește consolidarea
legăturii între dialogurile în materie de politică și programele
de asistență (inclusiv asistență tehnică). În plus,
este important ca ambițiile politicii să fie însoțite de
instrumente adecvate de punere în aplicare. De asemenea, ar trebui să se
acorde atenție modului în care se poate dezvoltata asistența
tehnică/TAIEX, eventual prin extinderea domeniului de aplicare a mecanismului
pentru a include elemente cum ar fi formarea și studiile de caz. În plus, ar
trebui să se consolideze cooperarea în domeniul statistic.
În paralel cu
alte obiective de politică precum buna funcționare a administrației
publice și independența puterii judecătorești ca garanție
a executării contractelor, o politică eficientă în domeniul
concurenței creează un mediu de afaceri propice creșterii
economice.
În general,
cooperarea regională și-a dovedit valoarea adăugată, în
special prin promovarea sinergiilor și a rețelelor regionale, în
domenii esențiale de interes comun, cum ar fi mediul, schimbările
climatice, energia, dezvoltarea durabilă, dezvoltarea întreprinderilor
mici și mijlocii, mass-media și libertatea de exprimare, cercetarea,
TIC și mobilitatea tineretului. Cooperarea regională s-a dovedit
foarte eficientă și atunci când a fost realizată la nivel intraregional
(sud și est): unele programe au o dublă orientare (protecție
civilă, încurajarea investițiilor private), vizând deopotrivă
sudul și estul. Cooperarea transfrontalieră a avut, de asemenea, un
rol important, iar mecanismul angajamentelor fracționate utilizat în
cadrul programelor de cooperare transfrontalieră și-a dovedit
utilitatea.
1.5.4.     Coerența și posibila
sinergie cu alte instrumente relevante
Instrumente/politici
externe
Tratatul de la
Lisabona definește un nou cadru instituțional pentru acțiunea
externă a Uniunii. Aceasta are rolul de a promova coerența strategiei
UE și de a consolida prestigiul UE pe scena internațională. UE
trebuie să instituie o strategie politică pe termen lung în domeniul acțiunii
externe și un set de instrumente adecvate care ar trebui să
urmărească realizarea următoarelor obiective strategice:
promovarea și
apărarea valorilor UE în lume: prin intermediul Instrumentului
european de vecinătate, UE va promova procesele de tranziție și
democratice, precum și consolidarea societății civile la
frontierele sale;
elaborarea
de politici ale UE menite să sprijine Strategia Europa 2020 pentru o creștere
inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii, cu emisii
reduse de dioxid de carbon. Prin intermediul IEV, UE
va sprijini abordarea provocărilor mondiale majore și va acorda
asistență reformelor relevante, care generează beneficii atât
pentru UE, cât și pentru țările partenere;
sporirea
impactului cooperării pentru dezvoltare a UE, principalul
obiectiv fiind eradicarea sărăciei. Prin IEV, UE va oferi asistență
țărilor partenere pentru a face față provocărilor în
materie de dezvoltare – de exemplu, schimbările climatice – în funcție
de necesitățile, capacitățile, interesele și
angajamentele acestora, precum și de impactul potențial. De asemenea,
IEV va contribui la îmbunătățirea coordonării ajutorului UE
și a coerenței politicii în domeniul dezvoltării;
efectuarea
de investiții în prosperitatea pe termen lung, stabilitatea și
democrația în vecinătatea UE. Stabilirea un
spațiu de stabilitate, prosperitate și democrație este
principalul obiectiv al IEV și al politicii reînnoite de vecinătate. Se
va acorda prioritate sprijinirii politicilor regionale și bilaterale ale
UE, inclusiv a celor tematice, în vecinătatea extinsă. Luând în
considerare procesele de tranziție democratică din sudul Mediteranei și
eventualele lor efecte asupra întregii regiuni, este necesar să se
îmbunătățească sprijinul acordat aspirațiilor acestor
societăți către valorile și principiile democratice și
către o distribuire mai echitabilă a beneficiilor dezvoltării,
concomitent cu urmărirea obiectivelor privind intensificarea cooperării
politice și a integrării cu vecinii, atât în sud, cât și în est.
Aceasta include acordarea unei mai mari atenții implicării actorilor
societății civile și a partenerilor sociali;
îmbunătățirea
prevenirii și soluționării crizelor.
IEV ar trebui să permită acordarea unui sprijin sporit și mai
flexibil în ceea ce privește prevenirea și soluționarea crizelor
în țările învecinate.
Sprijinul acordat
vecinilor UE prin intermediul unui instrument specific, direcționat și
bazat pe politică, care dispune de resurse financiare corespunzătoare
ambiției PEV reînnoite, este în mod clar conform priorităților
majore ale acțiunii externe a UE.
Țările
PEV vor continua să beneficieze de alte instrumente financiare destinate
unor aspecte de politică (provocări globale, drepturile omului,
securitate nucleară) sau situații de criză (asistență
macrofinanciară, Instrumentul pentru stabilitate, instrumente de asistență
umanitară).
Politici
interne
Luând în
considerare obiectivul PEV de a încuraja o integrare mai accentuată între
UE și țările partenere, dispozițiile privind o mai
bună coordonare a politicilor interne și externe ale UE în țările
învecinate ar trebui consolidate, inclusiv printr-o mai bună cooperare cu
serviciile relevante ale Comisiei în etapa de programare și, dacă
este cazul, prin utilizarea de mecanisme care permit punerea în comun a
fondurilor de la rubricile interne și externe ale bugetului UE.
Acesta ar
putea fi cazul în special în domenii de cooperare precum infrastructura cu
dimensiuni transfrontaliere, în special rețelele de transport și
energetice, sectorul TIC[22]
și alte industrii conectate prin rețele, precum și învățământul
superior și mediul, având în vedere puternica lor componentă
transfrontalieră. Furnizarea de către IEV a unui sprijin sporit pentru
consolidarea capacităților de cercetare și inovare ar contribui
la dezvoltarea tuturor domeniilor de cooperare menționate anterior și
ar ajuta toate țările partenere să se alinieze la politicile și
obiectivele UE, pentru a face față provocărilor mondiale și
regionale.
Ar trebui să se depună eforturi în vederea
asigurării unei sinergii sporite cu politicile interne ale UE și
utilizarea aferentă a instrumentelor financiare inovatoare, pe baza unei abordări
coordonate pentru a utiliza bugetul UE în cadrul instrumentelor respective.
Aceasta ar putea facilita punerea în comun a resurselor de la diferite rubrici
ale cadrului financiar multianual.
1.6.        Durata acțiunii și
a impactului financiar al acesteia
¨ Propunere/inițiativă pe
durată limitată
–
x           Propunere/inițiativă în
vigoare din ... până în ...
–
x           Impact financiar din ... până în
...
–
X Propunere/inițiativă
pe durată nedeterminată
–
punere în aplicare cu o perioadă de
creștere în intensitate din 2014 până în 2020,
–
urmată de o perioadă de funcționare
în regim de croazieră.
1.7.        Modul
(modurile) de gestionare preconizat(e)[23]
x Gestiune centralizată
directă de către Comisie
x Gestiune centralizată
indirectă, cu delegarea sarcinilor de execuție:
–
x           agențiilor executive
–
¨ organismelor instituite de Comunități[24]
–
x           organismelor publice naționale/organismelor
cu misiune de serviciu public
–
¨         persoanelor cărora li se încredințează
executarea unor acțiuni specifice în temeiul titlului V din Tratatul
privind Uniunea Europeană, identificate în actul de bază relevant în
sensul articolului 49 din regulamentul financiar
X Gestiune
partajată cu statele membre
X Gestiune descentralizată împreună cu țări terțe
X Gestiune în comun cu organizații internaționale (a se specifica)
Obiectivele vor fi urmărite printr-o
combinație de măsuri puse în aplicare prin diferite metode de
gestionare.
2.           MĂSURI DE GESTIONARE
2.1.        Dispoziții în materie de
monitorizare și raportare
A se
preciza frecvența și condițiile.
Sistemele de
monitorizare și evaluare ale Comisiei sunt din ce în ce mai mult axate pe
rezultate. Acestea implică atât personal intern, cât și experți
externi.
Coordonatorii
din cadrul delegațiilor și de la sediul central monitorizează
sistematic punerea în aplicare a proiectelor și a programelor, în diverse moduri,
inclusiv, atunci când este posibil, prin vizite pe teren. Monitorizarea
furnizează informații utile privind progresele înregistrate și îi
ajută pe coordonatori să identifice blocajele existente și potențiale,
precum și să adopte acțiuni corective.
Experți
externi independenți sunt angajați pentru a evalua rezultatele
acțiunilor externe ale UE prin intermediul a trei sisteme diferite. Aceste
evaluări contribuie la responsabilizare și la
îmbunătățirea intervențiilor în curs; de asemenea,
evaluările valorifică lecțiile învățate din
experiențele anterioare, integrându-le în cadrul politicilor și al
acțiunilor viitoare. Instrumentele utilizează criteriile de evaluare
recunoscute la nivel internațional elaborate de OCDE-CAD, inclusiv
impactul (potențial).
În primul
rând, la nivel de proiect, sistemul de monitorizare axat pe rezultate gestionat
de către sediul central oferă o primă imagine, orientată
asupra calității unui eșantion de măsuri. Utilizând o
metodologie foarte structurată și standardizată, experți ai
sistemului de monitorizare axat pe rezultate atribuie calificative care
evidențiază punctele forte și punctele slabe ale proiectului,
oferind, totodată, recomandări privind măsurile de
îmbunătățire a eficacității.
Evaluările
de proiect, care sunt gestionate de delegația UE responsabilă de
proiect, furnizează o analiză mai detaliată și mai
aprofundată și îi ajută pe managerii proiect să
îmbunătățească intervențiile în curs și să
pregătească intervențiile viitoare. Experții externi
independenți, care dispun de expertiză tematică și de
teren, sunt angajați să realizeze analiza și să colecteze
reacții și probe din partea tuturor părților interesate,
inclusiv din partea beneficiarilor finali.
Comisia efectuează, de asemenea, evaluări strategice ale
politicilor sale, din faza de programare și stabilire a strategiei
până la punerea în aplicare a măsurilor într-un anumit sector (de
exemplu, sănătate, educație etc.), țară sau regiune
ori a unui anumit instrument. Aceste evaluări reprezintă o
contribuție importantă la elaborarea politicilor și la
conceperea instrumentelor și proiectelor. Toate evaluările sunt
publicate pe site-ul internet al Comisiei, iar o sinteză a rezultatelor
este inclusă în raportul anual către Consiliu și Parlamentul
European.
2.2.        Sistemul de gestiune și
control
2.2.1.     Riscul (riscurile)
identificat(e)
Mediul de risc
Mediul operațional
în care se înscrie ajutorul furnizat de IEV este caracterizat de următoarele
riscuri, legate de neîndeplinirea obiectivelor instrumentului, gestiunea
financiară deficitară și/sau nerespectarea normelor aplicabile
(erori în materie de legalitate și regularitate):
- instabilitatea economică/politică și/sau
dezastrele naturale în țările partenere poate conduce la
dificultăți și întârzieri în elaborarea și desfășurarea
intervențiilor;
- lipsa
capacităților instituționale și administrative în țările
partenere poate conduce la dificultăți și întârzieri în
elaborarea și desfășurarea intervențiilor;
- proiectele și
programele dispersate din punct de vedere geografic (care acoperă numeroase
state/teritorii/regiuni) pot ridica probleme logistice/în materie de resurse în
ceea ce privește monitorizarea – în special pentru orice măsură
„la fața locului” referitoare la evoluția ulterioară a
activităților;
- diversitatea
partenerilor/beneficiarilor potențiali, cu structuri și
capacități interne de control variate, poate fragmenta și, în
consecință, reduce eficacitatea și eficiența resurselor
aflate la dispoziția Comisiei pentru a sprijini și a monitoriza
punerea în aplicare;
- calitatea
și cantitatea nesatisfăcătoare a datelor disponibile cu privire
la rezultatele și impactul ajutorului extern / punerii în aplicare a
planului național de dezvoltare în țările partenere pot afecta
capacitatea Comisiei de a raporta rezultatele și de a-și asuma
responsabilitatea pentru acestea.
Nivelul preconizat
al riscului de nerespectare a normelor aplicabile
Obiectivul de
conformitate al instrumentului este de a menține nivelul istoric al
riscului de neconformitate (rata de eroare) al portofoliului EuropeAid, care
este un nivel rezidual „net” de eroare (pe bază multianuală,
după efectuarea tuturor controalelor și a tuturor corecțiilor prevăzute
privind contractele), la mai puțin de 2 %. Aceasta a presupus, în mod
tradițional, un interval de eroare estimat cuprins între 2-5 % pentru un eșantion
aleatoriu de tranzacții anuale analizat de Curtea de Conturi
Europeană în scopurile declarației anuale de asigurare (DAS).
EuropeAid consideră că acesta reprezintă cel mai redus risc de
neconformitate care poate fi obținut luând în considerare mediul său
ridicat de risc, precum și sarcina administrativă și necesitatea
eficienței financiare a controalelor de conformitate.
2.2.2.     Metoda (metodele) de control
preconizată(e)
Structura
internă de control a EuropeAid
Procesul
intern de control/gestionare al EuropeAid are menirea de a oferi o
garanție stabilă cu privire la îndeplinirea obiectivelor din
perspectiva eficacității și eficienței operațiunilor
pe care le desfășoară, a fiabilității rapoartelor sale
financiare și a respectării cadrului legislativ, financiar și
procedural relevant.
Eficacitate
și eficiență
Pentru a
asigura eficacitatea și eficiența operațiunilor sale (și a reduce
nivelul ridicat de risc din mediul său de ajutor extern), pe lângă
toate elementele amplului proces de politică și planificare strategică
al Comisiei, mediul de audit intern și celelalte cerințe ale
standardelor de control intern ale Comisiei, EuropeAid va continua să
aplice un cadru de gestionare a ajutorului adaptat tuturor instrumentelor sale,
care va include:
- o gestionare
descentralizată a celei mai mari părți a ajutorului extern de
către delegațiile UE la fața locului;
- o responsabilitate
financiară clară și oficială [de la ordonatorul de credite
delegat (directorul general), prin subdelegare a ordonatorului de credite
subdelegat (director) de la sediul central către șeful delegației;
- raportări
periodice ale delegațiilor UE către sediul central (rapoarte privind
gestionarea asistenței externe), inclusiv o declarație anuală de
asigurare din partea șefului delegației;
- organizarea
de cursuri de formare de substanță pentru personalul de la sediul central
și din delegații;
- acordarea de
sprijin și furnizarea de orientări de substanță de la sediul
central către delegații (inclusiv prin internet);
- vizite periodice
de „verificare” la delegațiile „descentralizate” la fiecare 3-6 ani;
- o
metodologie de gestionare a ciclului proiectelor și programelor, inclusiv:

- instrumente
de asigurare a calității pentru conceperea intervenției, metoda
de execuție a acesteia, mecanismul de finanțare, sistemul de
gestionare, evaluarea și selecția partenerilor care contribuie la
punerea în practică a intervenției etc.;
- gestionarea
programului și a proiectului, instrumente de monitorizare și raportare
în ceea ce privește punerea efectivă în aplicare, inclusiv
monitorizarea periodică externă a proiectelor la fața locului;
- componente semnificative
de evaluare și de audit.
Raportare
anuală și contabilitate
EuropeAid va
continua să respecte cele mai înalte standarde de contabilitate și
raportare financiară, utilizând sistemul de contabilitate pe bază de
angajamente al Comisiei (accruals based accounting system - ABAC),
precum și instrumente specifice de asistență externă, cum
ar fi Sistemul comun de informații Relex (CRIS).
În ceea ce
privește conformitatea cu cadrul legislativ și procedural relevant,
metodele de control sunt prevăzute în secțiunea 2.3 (Măsuri de
prevenire a fraudelor și a neregulilor).
Rolul
comitetelor și subcomitetelor.
Se preconizează
că subcomitetele vor juca un rol tot mai activ în controlul punerii în
aplicare a programelor.
2.3.        Măsuri de prevenire a
fraudelor și a neregulilor
A se
preciza măsurile de prevenire și de protecție existente sau
preconizate.
Având în
vedere mediul ridicat de risc în care operează EuropeAid, sistemele
acestuia trebuie să anticipeze o mare parte a posibilelor erori de
conformitate (nereguli) ale tranzacțiilor și să conțină
metode de prevenire, detecție și corectare într-o fază cât mai
timpurie a procesului de plată. În practică, aceasta înseamnă
că EuropeAid se va baza în cea mai mare măsură, în cadrul
verificărilor de conformitate efectuate, pe controalele ex-ante
semnificative, efectuate pe teren atât de auditorii externi, cât și de
personalul Comisiei înainte de plățile finale ale proiectului
(continuând, totodată, să efectueze audituri și controale ex-post),
depășind astfel cu mult garanțiile financiare impuse de Regulamentul
financiar. Cadrul de conformitate al EuropeAid este alcătuit, inter
alia, din următoarele componente semnificative:
Măsuri
de prevenire
un trunchi
comun de cursuri privind combaterea fraudei, destinate personalului de
gestionare a ajutorului și auditorilor;
servicii de
orientare (inclusiv pe internet), care să includă ghidul practic
pentru încheierea contractelor, EuropeAid Companion și un set de
instrumente privind gestiunea financiară (destinate partenerilor de punere
în aplicare);
evaluare ex-ante
pentru a garanta aplicarea, în cadrul autorităților care asigură
gestionarea fondurilor relevante în conformitate cu gestiunea în comun și
gestiunea descentralizată, a unor măsuri corespunzătoare de
combatere a fraudei, în scopul prevenirii și detectării cazurilor de
fraudă în cadrul gestionării fondurilor UE;
examinarea ex-ante
a mecanismelor de combatere a fraudei existente în țara parteneră, ca
parte a evaluării criteriului de eligibilitate din cadrul gestionării
finanțelor publice, în vederea acordării sprijinului bugetar
(respectiv un angajament de a combate frauda și corupția, autorități
de control corespunzătoare, capacități judiciare suficiente
și mecanisme de răspuns și de sancționare eficiente);
în 2008,
Comisia a semnat Inițiativa internațională privind
transparența ajutoarelor (IATI) la Accra, aprobând un standard de asigurare
a transparenței ajutorului care să asigure furnizarea la timp, cu
regularitate, a unor date detaliate privind fluxurile de ajutoare și
documentele legate de acestea;
începând cu 14
octombrie 2011, Comisia pune în aplicare prima fază a standardului IATI pentru
transparența publicării de informații privind ajutoarele,
înainte de următorul Forum la nivel înalt privind eficacitatea ajutorului,
de la Busan, din noiembrie 2011. În plus, Comisia va conlucra cu statele membre
în vederea realizării unei aplicații informatice comune online,
denumită TR-AID, care transpune datele UE privind ajutoarele furnizate
prin intermediul IATI și din alte surse într-o interfață
informativă privind ajutoarele ușor de utilizat.
Măsuri
de detectare și de remediere
Audituri și
verificări externe (atât cele obligatorii, cât și cele bazate pe
analiza riscurilor), inclusiv cele realizate de Curtea de Conturi
Europeană;
Verificări
retrospective (bazate pe analiza riscurilor) și recuperări;
Suspendarea
finanțării UE, dacă se constată cazuri grave de
fraudă, printre care cele de corupție pe scară largă,
până în momentul în care autoritățile adoptă măsurile
corespunzătoare de remediere și prevenire a unor fraude de acest tip.
EuropeAid își
va elabora în detaliu strategia antifraudă în conformitate cu noua
strategie antifraudă a Comisiei (CAFS), adoptată la 24 iunie 2011,
pentru a se asigura, inter alia, că:
controalele
antifraudă interne ale EuropeAid sunt pe deplin conforme cu CAFS;
metoda
EuropeAid de gestionare a riscului de fraudă este orientată spre
identificarea domeniilor cu risc de fraudă și a reacțiilor
adecvate;
sistemele
utilizate pentru cheltuirea fondurilor UE în țările terțe permit
recuperarea datelor relevante în vederea includerii lor în gestionarea riscului
de fraudă (de exemplu, dubla finanțare);
dacă este
necesar, vor fi instituite grupuri de rețele și instrumente
informatice adecvate menite să analizeze cazurile de fraudă legate de
sectorul ajutorului extern.
2.4         Estimare a costurilor și
a beneficiilor controalelor
Pentru portofoliul
EuropeAid în ansamblul său, costurile în materie de control intern/gestionare
se ridică în total la o medie anuală estimată de 658 de milioane
EUR, angajate în planificarea bugetară pentru perioada 2014-2020.
Această cifră include gestionarea FED, care operează într-un mod
integrat în cadrul structurii de gestionare a EuropeAid. Aceste costuri neoperaționale
reprezintă aproximativ 6,4 % din media anuală estimată de 10,2
miliarde EUR planificată pentru toate angajamentele (operaționale +
administrative) ale EuropeAid în portofoliul său de cheltuieli finanțat
de la bugetul general al UE și de la Fondul european de dezvoltare pentru
2012.
Aceste costuri
de gestionare iau în considerare întregul personal al EuropeAid, de la sediul
central și din delegații, infrastructura, deplasările,
activitățile de formare, de monitorizare, de evaluare și
contractele de audit (inclusiv cele lansate de beneficiari).
EuropeAid
intenționează să reducă, cu timpul, raportul dintre
activitățile de gestionare și cele operaționale prin
sistemul îmbunătățit și simplificat al noilor instrumente,
pe baza eventualelor schimbărilor care vor interveni în conformitate cu
Regulamentul financiar revizuit. Beneficiile esențiale ale acestor costuri
de gestionare se fac simțite sub aspectul îndeplinirii obiectivelor
politice și al utilizării eficiente a resurselor, precum și prin
aplicarea de măsuri ferme și rentabile și de controale menite să
asigure utilizarea legală și periodică a fondurilor.
Se vor aduce
în continuare îmbunătățiri în ceea ce privește natura și
domeniul de aplicare a activităților de gestionare și verificările
de conformitate. Totuși, aceste activități vor continua să
reprezinte un cost necesar care trebuie suportat pentru realizarea eficace
și eficientă a obiectivelor instrumentelor, cu un risc minim de
neconformitate (sub nivelul de eroare reziduală de 2 %). Aceste costuri
sunt evaluate la o sumă considerabil mai mică decât eventualele
pierderi suportate din cauza eliminării sau a reducerii controalelor
interne în acest domeniu de mare risc.
3.           IMPACTUL
FINANCIAR ESTIMAT AL PROPUNERII/INIȚIATIVEI
3.1.        Rubrica (rubricile) din
cadrul financiar multianual și linia (liniile) bugetară (bugetare) de
cheltuieli afectată (afectate)
În ordinea rubricilor
din cadrul financiar multianual și a liniilor bugetare.
 Rubrica din cadrul financiar multianual || Linia bugetară || Tipul cheltuielilor || Contribuție
 Numărul 19.08 [Descriere… IEV - Instrumentul european de vecinătate ] || Dif./Nedif. ([25]) || Țări AELS[26] || Țări candidate[27] || Țări terțe || În sensul articolului 18 alineatul (1) litera (aa) din Regulamentul financiar
 4 || Instrumentul IEV || CND || NU || NU || NU || NP
 5 ||   IEV – Cheltuieli administrative   || CD || NU || NU || DA || NP
·
Noile linii bugetare a căror creare se
solicită: NICIUNA
În ordinea
rubricilor din cadrul financiar multianual și a liniilor bugetare.
 Rubrica din cadrul financiar multianual || Linia bugetară || Tipul cheltuielilor || Contribuția
 Număr [Rubrică……………………………………..] || Dif./ Nedif. || Țări AELS || Țări candidate || Țări terțe || În sensul articolului 18 alineatul (1) litera (aa) din Regulamentul financiar
   || [XX.YY.YY.YY]   ||   || DA/NU || DA/NU || DA/NU || DA/NU
3.2         Impactul estimat asupra
cheltuielilor
3.2.1      Sinteza impactului estimat
asupra cheltuielilor
milioane EUR (cu 3 zecimale)
 Rubrica din cadrul financiar multianual || 4 || Relații externe
 DG: <…….> ||   ||   || Anul N[28] 2014 || Anul N+1 2015 || Anul N+2 2016 || Anul N+3 2017 || Anul N+4 2018 || Anul N+5 2019 || Anul N+6 2020 || TOTAL ||
  Credite operaționale ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 IEV – Instrumentul european de vecinătate (19.08) || Angajamente || (1) || 2 181,076 || 2 347,302 || 2 408,952 || 2 501,395 || 2 637,736 || 2 806,952 || 2 952,883 || 17 836,296 ||
 Plăți || (2) || 1 852,576 || 2 001,902 || 2 051,252 || 2 170,595 || 2 249,836 || 2 349,252 || 2 498,583 || 15 173,996 ||
 Credite cu caracter administrativ finanțate din bugetul anumitor programe[29] ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Numărul liniei bugetare 19.01.04.02 ||   || (3) || 47,424 || 48,098 || 48,748 || 49,405 || 50,164 || 50,748 || 51,417 || 346,004 ||
 TOTAL credite pentru DG <…….> || Angajamente || =1+1a +3 || 2 228,500 || 2 395,400 || 2 457,700 || 2 550,800 || 2 687,900 || 2 857,700 || 3 004,300 || 18 182,300 ||
 Plăți || =2+2a +3 || 1 900,000 || 2 050,000 || 2 100,000 || 2 220,000 || 2 300,000 || 2 400,000 || 2 550,000 || 15 520,000 ||

.
  TOTAL credite operaționale || Angajamente || (4) || 2 181,076 || 2 347,302 || 2 408,952 || 2 501,395 || 2 637,736 || 2 806,952 || 2 952,883 || 17 836,296
 Plăți || (5) || 1 852,576 || 2 001,902 || 2 051,252 || 2 170,595 || 2 249,836 || 2 349,252 || 2 498,583 || 15 173,996
  TOTAL credite cu caracter administrativ finanțate din bugetul anumitor programe || (6) || 47,424 || 48,098 || 48,748 || 49,405 || 50,164 || 50,748 || 51,417 || 346,004
 TOTAL credite în cadrul RUBRICII <4> din cadrul financiar multianual || Angajamente || =4+ 6 || 2 228,500 || 2 395,400 || 2 457,700 || 2 550,800 || 2 687,900 || 2 857,700 || 3 004,300 || 18 182,300
 Plăți || =5+ 6 || 1 900,000 || 2 050,000 || 2 100,000 || 2 220,000 || 2 300,000 || 2 400,000 || 2 550,000 || 15 520,000
.
 Rubrica din cadrul financiar multianual: || 5 || „Cheltuieli administrative”
milioane EUR (cu 3 zecimale)
   ||   ||   || Anul N 2014 || Anul N+1 2015 || Anul N+2 2016 || Anul N+3 2017 || Anul N+4 2018 || Anul N+5 2019 || Anul N+6 2020 || TOTAL
 DG: <…….> ||
  Resurse umane || 37,036 || 36,662 || 36,289 || 35,919 || 35,919 || 35,919 || 35,919 || 253,662
  Alte cheltuieli administrative || 2,244 || 2,192 || 2,173 || 2,155 || 2,155 || 2,155 || 2,155 || 15,227
 TOTAL DG <…….> || Credite || 39,279 || 38,854 || 38,462 || 38,073 || 38,073 || 38,073 || 38,073 || 268,889
 TOTAL credite în cadrul RUBRICII 5 din cadrul financiar multianual || (Total angajamente = Total plăți) || 39,279 || 38,854 || 38,462 || 38,073 || 38,073 || 38,073 || 38,073 || 268,889
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
milioane EUR (cu 3 zecimale)
   ||   ||   || Anul N 2014 || Anul N+1 2015 || Anul N+2 2016 || Anul N+3 2017 || Anul N+4 2018 || Anul N+5 2019 || Anul N+6 2020 || TOTAL
 TOTAL credite în cadrul RUBRICILOR 1 - 5 din cadrul financiar multianual || Angajamente || 2 267,779 || 2 434,254 || 2 496,162 || 2 588,873 || 2 725,973 || 2 895,773 || 3 042,373 || 18 451,189
 Plăți || 1 939,279 || 2 088,854 || 2 138,462 || 2 258,073 || 2 338,073 || 2 438,073 || 2 588,073 || 15 788,889
3.2.2      Impactul estimat asupra
creditelor operaționale
–
¨         Propunerea/inițiativa nu implică utilizarea de
credite operaționale
–
ý         Propunerea/inițiativa implică utilizarea de credite
operaționale, conform explicațiilor de mai jos:
Credite
de angajament în milioane EUR (cu 3 zecimale)
 Obiective și realizări   ò ||   ||   || Anul N || Anul N+1 || Anul N+2 || Anul N+3 || A se menționa numărul de ani necesar pentru a reflecta durata impactului (cf. punctul 1.6) || TOTAL
 REALIZĂRI
 Tipul realizării[30] || Costul mediu al realizării || Costuri || Costuri || Costuri || Costuri || Costuri || Costuri || Costuri || Costuri totale
 Programe geografice[31] || 2 072,023 || 2 229,937 || 2 288,504 || 2 376,325 || 2 505,849 || 2 666,605 || 2 805,238 || 16 944,481
 Programe de cooperare transfrontalieră[32] || 109,054 || 117,365 || 120,448 || 125,070 || 131,887 || 140,348 || 147,644 || 891,815
  COSTURI TOTALE || 2 181,076 || 2 347,302 || 2 408,952 || 2 501,395 || 2 637,736 || 2 806,952 || 2 952,883 || 17 836,296
3.2.3      Impactul estimat asupra
creditelor cu caracter administrativ
3.2.3.1 Sinteză
–
¨         Propunerea/inițiativa nu implică utilizarea de
credite administrative
–
X          Propunerea/inițiativa implică
utilizarea de credite administrative, conform explicațiilor de mai jos:
milioane EUR (cu 3
zecimale)
   || Anul N [33] 2014 || Anul N+1 2015 || Anul N+2 2016 || Anul N+3 2107 || Anul N+4 2018 || Anul N+5 2019 || Anul N+6 2020 || TOTAL
 RUBRICA 5 din cadrul financiar multianual ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Resurse umane || 37,036 || 36,662 || 36,289 || 35,919 || 35,919 || 35,919 || 35,919 || 253,662 ||
 Alte cheltuieli administrative || 2,244 || 2,192 || 2,173 || 2,155 || 2,155 || 2,155 || 2,155 || 15,227 ||
 Subtotal RUBRICA 5 din cadrul financiar multianual || 39,279 || 38,854 || 38,462 || 38,073 || 38,073 || 38,073 || 38,073 || 268,889 ||
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 În afara RUBRICII 5[34] din cadrul financiar multianual ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Resurse umane || 46,898 || 47,534 || 48,170 || 48,806 || 49,441 || 50,077 || 50,713 || 341,639
 Alte cheltuieli cu caracter administrativ || 0,525 || 0,564 || 0,578 || 0,600 || 0,723 || 0,671 || 0,705 || 4,366
 Subtotal în afara RUBRICII 5 din cadrul financiar multianual || 47,424 || 48,098 || 48,748 || 49,405 || 50,164 || 50,748 || 51,417 || 346,004
 TOTAL || 86,703 || 86,952 || 87,211 || 87,479 || 88,238 || 88,821 || 89,491 || 614,894
3.2.3.2   Necesarul de resurse umane
estimat
–
¨         Propunerea/inițiativa nu implică utilizarea de
resurse umane
–
X          Propunerea/inițiativa implică
utilizarea de resurse umane, conform explicațiilor de mai jos:
Estimarea trebuie exprimată în valoare
întreagă (sau cel mult cu o zecimală)
 ||   || Anul N || Anul N+1 || Anul N+2 || Anul N+3 || Anul N+4 2018 || Anul N+5 2019 || Anul N+6 2020
  Posturi din schema de personal (posturi de funcționari și de agenți temporari) ||
 || XX 01 01 01 (la sediu și în birourile de reprezentare ale Comisiei) || 137,8 || 136,4 || 135,1 || 133,7 || 133,7 || 133,7 || 133,7
 || XX 01 01 02 (în delegații) || 78,4 || 77,6 || 76,8 || 76,0 || 76,0 || 76,0 || 76,0
 || XX 01 05 01 (cercetare indirectă) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || 10 01 05 01 (cercetare directă) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 ||  Personal extern (în echivalent normă întreagă: ENI)[35] ||
 || XX 01 02 01 (AC, INT, END din „pachetul global”) || 9,3 || 9,2 || 9,1 || 9,0 || 9,0 || 9,0 || 9,0
 || XX 01 02 02 (AC, INT, JED, AL și END în delegații) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || XX 01 04 yy [36] || - la sediu[37] || 93,3 || 91,4 || 89,6 || 87,9 || 86,2 || 84,5 || 82,8
 || - în delegații || 468,1 || 475,3 || 482,4 || 489,6 || 496,7 || 503,9 || 511,0
 || XX 01 05 02 AC, INT, END în cadrul cercetării indirecte) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || 10 01 05 02 (AC, INT, END în cadrul cercetării directe) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || Alte linii bugetare (a se preciza) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 || TOTAL || 786,9 || 790,0 || 793,1 || 796,2 || 801,6 || 807,1 || 812,6
XX este domeniul de
politică sau titlul din buget în cauză.
Necesarul de resurse umane va fi acoperit de
efectivele de personal ale DG-ului în cauză alocate deja gestionării
acțiunii și/sau realocate intern în cadrul DG-ului, completate,
după caz, prin resurse suplimentare ce ar putea fi alocate DG-ului care
gestionează acțiunea în cadrul procedurii de alocare anuală
și în lumina constrângerilor bugetare.
3.2.4      Compatibilitatea cu cadrul
financiar multianual 2014-2020
–
X          Propunerea/inițiativa
este compatibilă cu cadrul financiar multianual 2014-2020.
–
¨         Propunerea/inițiativa necesită o reprogramare a
rubricii corespunzătoare din cadrul financiar multianual.
A se explica reprogramarea necesară,
precizându-se liniile bugetare vizate și sumele aferente.
–
¨         Propunerea/inițiativa necesită recurgerea la instrumentul
de flexibilitate sau la revizuirea cadrului financiar multianual[38].
A se explica necesitatea efectuării acestei acțiuni,
precizându-se rubricile și liniile bugetare în cauză, precum și
sumele aferente.
3.2.5      Participarea terților la
finanțare
–
Propunerea/inițiativa nu prevede cofinanțare
din partea terților
–
X Propunerea/inițiativa
prevede cofinanțare, estimată în cele ce urmează:
 Este permisă cofinanțarea în cadrul inițiativei, dar nu se indică cifre precise.
Credite în milioane EUR (cu 3 zecimale)
   || Anul N || Anul N+1 || Anul N+2 || Anul N+3 || A se menționa numărul de ani necesar pentru a reflecta durata impactului (cf. punctul 1.6) || Total
 A se preciza organismul care asigură cofinanțarea || N/A ||   ||   ||   ||   ||   ||   || N/A
 TOTAL credite cofinanțate || N/A ||   ||   ||   ||   ||   ||   || N/A
3.3         Impactul estimat asupra
veniturilor
 –                        ý      Propunerea/inițiativa nu are impact financiar asupra veniturilor. –                        NOTĂ: Este posibil să se genereze venituri bugetare cu o valoare marginală (în raport cu dimensiunea globală a instrumentului) ca urmare a restituirilor aferente operațiunilor cu capital de risc efectuate în cooperare cu instituțiile financiare internaționale.
-        ¨         Propunerea/inițiativa
are următorul impact financiar:
-           ¨         asupra resurselor proprii
-           ¨         asupra diverselor venituri
milioane EUR (cu 3 zecimale)
 Linie bugetară pentru venituri: || Credite disponibile pentru exercițiul bugetar în curs || Impactul propunerii/inițiativei[39]
 Anul N || Anul N+1 || Anul N+2 || Anul N+3 || A se introduce numărul de coloane necesar pentru a reflecta durata impactului (cf. punctul 1.6)
 Article …………. ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
Pentru diversele venituri
alocate, a se preciza linia bugetară (liniile bugetare) de cheltuieli
afectată (afectate).
A se preciza metoda de
calcul al impactului asupra veniturilor.
[1]               Comisia a prezentat o comunicare privind securitatea
aprovizionării cu energie și cooperarea internațională,
intitulată: „Politica energetică a UE: angajarea în relații cu
parteneri din afara frontierelor noastre”, COM(2011) 539 din 7 septembrie 2011.
[2]               Comisia a prezentat o comunicare privind cooperarea în
domeniul transporturilor: „UE și regiunile sale învecinate: o abordare
reînnoită în privința cooperării în domeniul transporturilor”,
COM (2011) 415 din 7 iulie 2011.
[3]               Întreprinderi mici și mijlocii.
[4]               Tehnologii ale informației și
comunicațiilor.
[5]               Inclusiv promovarea Agendei privind munca decentă.
[6]               Inclusiv dezvoltarea unui spațiu comun al
cunoașterii și inovării.
[7]               În vecinătatea sa, UE ar trebui să promoveze
și să sprijine în mod eficient acțiuni privind combaterea
schimbărilor climatice, în vederea favorizării unei dezvoltări
mai rezistente la schimbările climatice și cu emisii reduse de dioxid
de carbon.
[8]               Și anume, pacea și securitatea, reducerea
sărăciei, ajutor umanitar, efectuarea de investiții în materie
de stabilitate și creștere în țările vizate de politica de
extindere și de vecinătate, abordarea provocărilor mondiale, promovarea
standardelor și a valorilor UE și a celor internaționale, precum
și sprijinirea creșterii și a competitivității în
străinătate.
[9]               Ajutorul oficial pentru dezvoltare (Official
Development Aid).
[10]             Tratatul privind funcționarea
Uniunii Europene.
[11]             JO L …
[12]             JO C , , p. .
[13]             JO C , , p. .
[14]             JO L 310, 9 noiembrie 2006, p. 1.
[15]             JO L
[16]             JO L 55, 28.2.2011, p. 13.
[17]             JO L
[18]             JO L
[19]             ABM (Activity-Based Management): gestionarea pe activități
– ABB (Activity-Based Budgeting): stabilirea bugetului pe activități.
[20]             Astfel cum se prevede la articolul 49 alineatul (6) litera
(a) sau (b) din Regulamentul financiar.
[21]             COM(2011) 200, 8.3.2011.
[22]             Nu se poate subestima dezvoltarea serviciilor și a infrastructurilor
TIC, precum și impactul internetului asupra creșterii, a libertății
de expresie și a valorilor democratice.
[23]             Explicațiile privind modurile de gestionare, precum
și trimiterile la Regulamentul financiar sunt disponibile pe site-ul
BudgWeb: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html
[24]             Astfel cum sunt menționate la articolul 185 din
Regulamentul financiar.
[25]             Dif. = credite diferențiate / Nedif. = credite nediferențiate.
[26]             AELS: Asociația Europeană a Liberului Schimb.
[27]             Țările candidate și, după caz, țările
potențial candidate din Balcanii Occidentali.
[28]             Anul N este anul în care începe punerea în aplicare a
propunerii/inițiativei.
[29]             Asistență tehnică și/sau
administrativă și cheltuieli de sprijin pentru punerea în aplicare a
programelor și/sau a acțiunilor UE (fostele linii „BA”), cercetare
indirectă și cercetare directă.
[30]             Realizările se referă la produsele și
serviciile care vor fi furnizate (de ex.: numărul de schimburi de
studenți finanțate, numărul de km de străzi construiți
etc.).
[31]             Aceste sume sunt indicative. Programarea și alocarea
fondurilor în temeiul prezentului regulament se va baza pe principiul „mai mult
pentru mai mult”.
[32]             Sume similare vor fi puse la dispoziție în temeiul
Regulamentului FEDER pentru susținerea programelor de cooperare
transfrontalieră.
[33]             Anul N este anul în care începe punerea în aplicare a
propunerii/inițiativei.
[34]             Asistență tehnică și/sau
administrativă și cheltuieli de sprijin pentru punerea în aplicare a
programelor și/sau a acțiunilor UE (fostele linii „BA”), cercetare
indirectă și cercetare directă.
[35]             AC= agent contractual; INT = personal pus la
dispoziție de agenți de muncă temporară („Intérimaire”);
JED = „Jeune Expert en Délégation” (expert tânăr în delegații); AL=
agent local; END= expert național detașat.
[36]             Sub plafonul pentru personal extern din credite
operaționale (fostele linii „BA”).
[37]             În special pentru fondurile structurale, Fondul european
agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) și Fondul european pentru
pescuit (FEP).
[38]             A se vedea punctele 19 și 24 din Acordul interinstituțional.
[39]             În ceea ce privește resursele proprii tradiționale
(taxe vamale, cotizații pentru zahăr), sumele indicate trebuie
să fie sume nete, și anume sume brute după deducerea a 25%
pentru costuri de colectare.