				|

		52014PC0321

			Propunere de REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI AL CONSILIULUI privind regimul comun aplicabil importurilor (text codificat) /* COM/2014/0321 final - 2014/0166 (COD) */

			   	EXPUNERE DE MOTIVE
1.           În
contextul unei Europe a cetăţenilor, Comisia acordă o mare
importanţă simplificării şi clarităţii dreptului
Uniunii în scopul de a-l face mai lizibil şi mai accesibil
cetăţeanului, oferindu-i astfel posibilităţi sporite de a
face uz de drepturile specifice care îi sunt conferite.
Dar acest obiectiv
nu va putea fi atins atât timp cât va persista un număr mult prea mare de
dispoziţii care, fiind modificate de nenumărate ori şi adeseori
în mod substanţial, se găsesc dispersate parte în actul originar,
parte în actele modificatoare ulterioare. Astfel, pentru a identifica
dispoziţiile în vigoare, este necesară o muncă de cercetare
şi de comparare a unui număr mare de acte.
Prin urmare, claritatea şi transparenţa
dreptului depind şi de codificarea legislaţiei adeseori
modificată.
2.           La 1
aprilie 1987, Comisia a dat instrucţiuni[1] serviciilor sale de a realiza codificarea
tuturor actelor cel mai târziu după a zecea lor modificare, menţionând că este vorba
despre o cerinţă minimală şi că, în vederea
clarităţii şi a bunei înţelegeri a dispoziţiilor
acestora, serviciile responsabile ar trebui să codifice textele la
intervale şi mai scurte.
3.           Concluziile
preşedinţiei
Consiliului European de la Edinburgh, din decembrie 1992, au confirmat aceste
imperative[2], subliniind importanţa codificării
care asigură o securitate juridică în ceea ce priveşte dreptul
aplicabil la un moment dat în legătură cu o problemă
specifică.
Codificarea trebuie
realizată respectând cu stricteţe procedura normală de adoptare
a actelor Uniunii.
Întrucât nici o
modificare de substanţă nu poate fi introdusă în actele care fac
obiectul codificării, Parlamentul European, Consiliul şi
Comisia au convenit, prin acordul interinstituţional din 20 decembrie
1994, că, în vederea adoptării rapide a actelor codificate, ar putea
fi utilizată o procedură accelerată.
4.           Obiectul
prezentei propuneri este codificarea Regulamentului (CE) nr. 260/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind
regimul comun aplicabil importurilor[3]. Noul regulament se substituie diverselor acte
care îi sunt încorporate[4]; prezenta propunere păstrează
în totalitate conţinutul actelor astfel codificate şi se
limitează la a le regrupa, aducând numai modificările de
formă cerute de însăşi operaţia de codificare.
5.           Prezenta
propunere de codificare a fost elaborată pe baza unei consolidări prealabile, în 22 de limbi oficiale, a textului
Regulamentului (CE) nr. 260/2009 şi a actelor care l-au modificat, efectuată prin
intermediul unui sistem
informatic, de
către Oficiul pentru Publicaţii al Uniunii Europene.
În cazul articolelor renumerotate, corelaţia între vechea numerotare
şi cea nouă este prezentată în tabelul de
corespondenţă din anexa III la regulamentul codificat.
ê 260/2009
(adaptat)
2014/0166 (COD)
Propunere de
REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN
ŞI AL CONSILIULUI
privind regimul comun aplicabil importurilor
(text codificat)
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene, în special articolul Ö 207 alineatul
(2) Õ ,
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
după transmiterea proiectului de act
legislativ parlamentelor naţionale,
având în vedere avizul Comitetului Economic
şi Social European[5],

hotărând în conformitate cu procedura
legislativă ordinară,
întrucât:
(1)       Regulamentul (CE) nr. Ö 260/2009[6] Õ a fost modificat în
mod substanțial[7].
Din motive de claritate și de raționalizare, ar trebui să se
codifice regulamentul menționat.
(2)       Politica comercială
comună ar trebui să se bazeze pe principii unitare.
(3)       Comunitatea Ö Europeană Õ a încheiat Acordul
de instituire a Organizației Mondiale a Comerțului, denumită în
continuare „OMC”. Anexa 1A la acordul respectiv conține, printre altele,
Acordul General pentru Tarife și Comerț din 1994 (Ö denumit în
continuare Õ „GATT 1994”) și
un Acord privind măsurile de salvgardare.
(4)       Acordul privind măsurile
de salvgardare răspunde necesității de a clarifica și de a
consolida dispozițiile GATT 1994, în special pe cele din articolul XIX.
Acest acord impune eliminarea măsurilor de salvgardare care nu fac
obiectul acestor reguli, precum măsurile de limitare voluntară a
exporturilor, acordurile de ordonare a pieței sau orice altă
măsură similară aplicată la import sau la export.
(5)       Acordul privind măsurile
de salvgardare se referă și la produsele de cărbune și
oțel. Regimul comun aplicabil importurilor, mai ales în materie de
măsuri de salvgardare, se aplică, prin urmare, și acestor
produse, fără a aduce atingere eventualelor măsuri de aplicare a
unui acord care face referire cu precădere la produsele de cărbune
și oțel.
(6)       Produsele
textile din domeniul de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 517/94 al
Consiliului[8],
fac obiectul unui tratament specific atât Ö la nivelul
Uniunii Õ , cât și pe
plan internațional. Prin urmare, acestea ar trebui să fie excluse din
domeniul de aplicare a prezentului regulament.
(7)       Statele membre ar trebui
să informeze Comisiei cu privire la orice pericol apărut ca urmare a
unei evoluții a importurilor care ar putea necesita instituirea unei
supravegheri Ö la nivelul
Uniunii Õ sau aplicarea unor
măsuri de salvgardare.
(8)       În astfel de situații,
Comisia trebuie să examineze condițiile și
modalitățile de efectuare a importurilor și evoluția lor,
precum și diferitele aspecte ale situației economice și
comerciale și, după caz, eventualele măsuri care trebuie întreprinse.
(9)       În caz de supraveghere Ö la nivelul
Uniunii Õ prealabilă,
punerea în liberă circulație a produselor respective ar trebui
să fie condiționată de prezentarea unui document de supraveghere
care să răspundă unor criterii unitare. Respectivul document ar
trebui să fie eliberat de către autoritățile statelor
membre, la simpla cerere a importatorului, într-un termen stabilit,
fără ca prin aceasta importatorul să dobândească vreun
drept de import. Acest document de supraveghere ar trebui, prin urmare, să
rămână valabil numai atâta timp cât regimul de import nu a fost
modificat.
(10)     Statele membre și Comisia
ar trebui să procedeze la un schimb exhaustiv de informații culese în
cadrul supravegherii Ö la nivelul
Uniunii Õ .
(11)     Comisia adoptă
măsurile de salvgardare cerute de interesele Ö Uniunii Õ . Aceste interese ar
trebui să fie apreciate în ansamblul lor și ar trebui să
includă, în special, interesele producătorilor Ö din cadrul
Uniunii Õ , ale utilizatorilor
și ale consumatorilor.
(12)     Măsurile de salvgardare
împotriva unui membru al OMC pot fi avute în vedere numai în cazul în care
produsul în cauză este importat în Ö Uniune Õ în
cantități atât de mari și în astfel de condiții sau
modalități, încât cauzează sau amenință să
cauzeze un prejudiciu grav producătorilor Ö din cadrul
Uniunii Õ de produse similare
sau direct concurente, cu excepția cazului în care obligațiile
internaționale permit derogarea de la această regulă.
(13)     Ar trebui să fie definite
noțiunile de „prejudiciu grav”, „amenințare de prejudiciu grav”
și „producători Ö din cadrul
Uniunii Õ ”, precum și
criterii precise pentru determinarea prejudiciului.
(14)     Aplicarea oricărei
măsuri de salvgardare ar trebui să fie precedată de o
anchetă, sub rezerva dreptului Comisiei de a lua măsuri provizorii în
caz de urgență.
(15)     Ar trebui să se stabilească
dispoziții detaliate privind deschiderea anchetelor, controalele și
inspecțiile solicitate, accesul țărilor exportatoare și al
părților interesate la informațiile culese și audierea
părților în cauză, precum și posibilitatea ca acestea
să prezinte observații.
(16)     Dispozițiile privind
ancheta, introduse prin prezentul regulament, nu aduc atingere
dispozițiilor Ö din dreptul
Uniunii Õ sau Ö de drept
intern Õ privind secretul
profesional.
(17)     Se impune, de asemenea,
stabilirea unor termene pentru deschiderea anchetelor și pentru
determinarea oportunității eventualelor măsuri, în scopul de a
asigura desfășurarea cu rapiditate a acestui proces, ceea ce va
permite creșterea securității juridice a operatorilor economici
în cauză.
(18)     În cazul în care măsurile
de salvgardare iau forma unui contingent, nivelul acestuia nu poate fi, în
principiu, mai mic decât media importurilor efectuate în cursul unei perioade
reprezentative de cel puțin trei ani.
(19)     În cazul în care contingentul
este împărțit între țările furnizoare, partea
corespunzătoare fiecăreia dintre aceste țări poate fi
stabilită de comun acord cu aceste țări sau determinată în
funcție de importurile efectuate pe parcursul unei perioade reprezentative.
Cu toate acestea, în caz de prejudiciu grav și de creștere
disproporționată a importurilor, se poate deroga de la aceste norme
cu condiția respectării obligației de consultare în cadrul
Comitetului de salvgardare din OMC.
(20)     Ar trebui să se stabilească
perioada maximă în care se aplică măsuri de salvgardare și
să se prevadă dispoziții specifice privind prelungirea acestor
măsuri, liberalizarea lor progresivă și reexaminarea lor.
(21)     Ar trebui să se
stabilească condițiile în care produsele originare dintr-o
țară în curs de dezvoltare membră a OMC sunt exceptate de la
aplicarea măsurilor de salvgardare.
(22)     Măsurile de supraveghere
sau de salvgardare limitate la una sau la mai multe regiuni ale Ö Uniunii Õ pot să se dovedească
mai adecvate decât măsurile aplicabile întregii Ö Uniuni Õ . Cu toate acestea,
astfel de măsuri ar trebui să fie autorizate numai în condiții
excepționale și în lipsa altor soluții. Este necesar să se
vegheze ca aceste măsuri să fie temporare și să perturbe
cât mai puțin posibil funcționarea pieței interne.
(23)     În interesul
uniformizării regimului aplicabil importurilor, ar trebui ca
formalitățile care trebuie îndeplinite de către importatori
să fie Ö simple și Õ identice, indiferent
de locul în care se efectuează vămuirea. Prin urmare, ar trebui
să se asigure îndeplinirea tuturor formalităților prin
utilizarea unor formulare corespunzătoare modelului anexat la prezentul
regulament.
(24)     Documentele de supraveghere
emise în cadrul unei supravegheri comunitare ar trebui să fie valabile în
întreaga Ö Uniune Õ , indiferent de
statul membru emitent.
ê 37/2014 Articolul 1 și anexa punctul 19
(adaptat)
(25)     Punerea în aplicare a
clauzelor bilaterale de salvgardare din acord necesită condiții
uniforme de adoptare a măsurilor de salvgardare. Măsurile respective
ar trebui adoptate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al
Parlamentului European și al Consiliului[9].
(26)     Procedura de consultare ar trebui
utilizată pentru adoptarea de măsuri provizorii și de
supraveghere, având în vedere efectele unor asemenea măsuri și logica
lor secvențială în legătură cu adoptarea de măsuri de
salvgardare definitive. În cazul în care o întârziere în impunerea
măsurilor ar cauza prejudicii dificil de remediat, este necesar ca Comisia
să fie în măsură să adopte măsuri provizorii cu
aplicare imediată,
ê 260/2009 (adaptat)
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
CAPITOLUL I
PRINCIPII GENERALE
Articolul 1
(1) Prezentul regulament se aplică
importurilor de produse originare din țări terțe, cu
excepția:
(a)          produselor textile reglementate de
anumite norme de import specifice în temeiul Regulamentului (CE) nr. 517/94;
(b)          produselor originare din anumite
țări terțe enumerate în Regulamentul (CE) nr. 625/2009[10].
(2) Importul în Ö Uniune Õ al produselor
menționate la alineatul (1) este liber și nu este, prin urmare, supus
niciunei restricții cantitative, fără a aduce atingere
măsurilor de salvgardare care pot fi luate în temeiul capitolului V.
CAPITOLUL II
Procedura de informare și de
consultare Ö la nivelul Uniunii Õ
Articolul 2
Statele membre informează Comisia în
cazul în care evoluția importurilor poate impune necesitatea recurgerii la
măsuri de supraveghere sau de salvgardare. Această informare trebuie
să conțină dovezile disponibile, determinate pe baza criteriilor
definite în articolul 9. Comisia transmite, fără întârziere,
această informație tuturor statelor membre.
ê 37/2014
Articolul 1 și anexa punctul 19 alineatul (2) (adaptat)
Articolul 3
(1) Comisia este asistată de Comitetul
pentru măsuri de salvgardare. Respectivul comitet este un comitet în
sensul Regulamentului (UE) nr. 182/2011
(2) În cazul în care se face trimitere la
prezentul alineat, se aplică articolul 4 din Regulamentul (UE) nr.
182/2011.
(3) În cazul în care se face trimitere la
prezentul alineat, se aplică articolul 5 din Regulamentul (UE) nr.
182/2011.
(4) În cazul în care se face trimitere la
prezentul alineat, se aplică articolul 8 din Regulamentul (UE) nr.
182/2011, coroborat cu articolul 5.
(5) În temeiul articolului 3 alineatul (5) din
Regulamentul (UE) nr. 182/2011, în cazul în care se recurge la procedura
scrisă pentru adoptarea de măsuri definitive în temeiul articolului
16 din prezentul regulament, procedura se încheie fără rezultat
dacă, în termenul stabilit de președinte, acesta decide astfel sau
dacă o majoritate a membrilor comitetului, definită în conformitate
cu articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 182/2011, solicită
acest lucru. În cazul în care se recurge la procedura scrisă în alte
situații în care proiectul de măsură a fost discutat în cadrul
comitetului, procedura se încheie fără rezultat dacă, în
termenul stabilit de președinte, acesta decide astfel sau dacă o
majoritate simplă a membrilor comitetului solicită acest lucru. În
cazul în care se recurge la procedura scrisă în alte situații în care
proiectul de măsură nu a fost discutat în cadrul comitetului,
procedura respectivă se încheie fără rezultat dacă, în
termenul stabilit de președinte, președintele decide astfel sau
dacă cel puțin un sfert dintre membrii comitetului solicită
acest lucru.
ê 260/2009
(adaptat)
CAPITOLUL III
Procedura comunitară de anchetă
Articolul 4
(1) Înaintea aplicării oricărei
măsuri de salvgardare, se desfășoară o procedură de
anchetă Ö la nivelul
Uniunii Õ , fără a
aduce atingere dispozițiilor articolului 7.
(2) Ancheta are obiectivul de a stabili, pe
baza elementelor menționate la articolul 9, dacă importurile
produsului respectiv amenință să producă sau produc un
prejudiciu grav producătorilor Ö din cadrul
Uniunii afectați Õ .
(3) Se definesc după cum urmează:
(a)          „prejudiciu grav” înseamnă o
degradare generală considerabilă a situației producătorilor
Ö din cadrul
Uniunii Õ ;
(b)          „amenințare cu prejudiciu grav”
înseamnă iminența evidentă a producerii unui prejudiciu grav;
(c)          „producători Ö din cadrul
Uniunii Õ ” înseamnă
ansamblul producătorilor de produse similare sau direct concurente care
își desfășoară activitatea pe teritoriul Ö Uniunii Õ sau cei ale
căror producții însumate de produse similare sau direct concurente
reprezintă o parte considerabilă a producției totale a acestor
produse Ö în cadrul
Uniunii Õ .
Articolul 5
ê 37/2014 Articolul
1 și anexa punctul 19 alineatul (3) (adaptat)
(1) În cazul în care Comisia constată
că există suficiente probe pentru a justifica inițierea unei
anchete, aceasta inițiază o anchetă în termen de o lună de
la data primirii informației furnizate de un stat membru și
publică un aviz în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. Avizul
respectiv:
ê 260/2009
(a)          conține un rezumat al
informațiilor primite și precizează faptul că orice
informație utilă trebuie comunicată Comisiei;
(b)          stabilește termenul în care
părțile interesate își pot face cunoscut punctul de vedere în
scris și pot comunica informații, în cazul în care acestea trebuie
avute în vedere în timpul anchetei;
(c)          stabilește, de asemenea,
termenul în care părțile interesate pot cere să fie audiate de
către Comisie în conformitate cu alineatul (4).
Comisia începe ancheta în cooperare cu statele
membre.
ê 37/2014
Articolul 1 și anexa punctul 19 alineatul (3) (adaptat)
Comisia informează statele membre cu
privire la analiza informațiilor realizată de aceasta, în mod normal
în termen de 21 de zile de la data furnizării informațiilor
către Comisie.
(2) Comisia caută orice informație
pe care o consideră necesară și, atunci când o consideră
corespunzătoare, după informarea statelor membre, depune eforturi
pentru a verifica această informație la importatori,
comercianți, agenți, producători, asociații și
organizații comerciale.
ê 260/2009
(adaptat)
Comisia este asistată în această
sarcină de către agenți ai statului membru pe teritoriul
căruia se efectuează aceste verificări, atâta vreme cât acest
stat membru și-a manifestat dorința în acest sens.
(3) Statele membre furnizează Comisiei,
la cererea acesteia și în conformitate cu modalitățile pe care
ea le definește, informațiile de care dispun cu privire la
evoluția pieței produsului care face obiectul anchetei.
(4) Părțile interesate care s-au
manifestat în conformitate cu alineatul (1) primul paragraf, prin cerere
scrisă, precum și reprezentanții țării exportatoare pot
lua cunoștință de toate informațiile furnizate Comisiei în
cadrul anchetei, cu excepția documentelor interne întocmite de către
autoritățile Uniunii sau ale statelor membre, cu condiția ca
aceste informații să fie pertinente în vederea prezentării dosarului
lor, să nu fie confidențiale, în sensul articolului 8, și
să fie utilizate de către Comisie în cadrul anchetei.
Părțile interesate care s-au
manifestat pot prezenta Comisiei observațiile lor privind aceste
informații. Observațiile lor pot fi luate în considerație în
măsura în care se bazează pe suficiente dovezi.
(5) Comisia poate audia părțile
interesate. Acestea trebuie audiate atunci când au cerut acest lucru în scris,
în termenul stabilit în avizul publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii
Europene, demonstrând că rezultatul anchetei este susceptibil de a le
afecta și că există motive speciale pentru a fi audiate.
(6) În cazul în care informațiile
solicitate de Comisie nu sunt furnizate în termenele stabilite în prezentul
regulament sau de către Comisie în aplicarea prezentului regulament sau,
în cazul în care ancheta este obstrucționată în mod semnificativ, se
pot stabili concluzii pe baza datelor disponibile. În cazul în care Comisia
constată că o parte interesată sau o țară
terță a furnizat o informație falsă sau care induce în
eroare, nu ține seama de această informație și poate
utiliza datele disponibile.
ê 37/2014
Articolul 1 și anexa punctul 19 alineatul (3) (adaptat)
(7) În cazul în care Comisia constată
că nu există probe suficiente pentru a justifica deschiderea unei
anchete, aceasta informează statele membre cu privire la decizia sa în
termen de o lună de la data primirii informației furnizate de
către statele membre.
ê 260/2009
(adaptat)
Articolul 6
(1) La încheierea anchetei, Comisia
prezintă comitetului un raport privind rezultatele acesteia.
ê 37/2014
Articolul 1 și anexa punctul 19 alineatul (3) (adaptat)
(2) În cazul în care, în termen de nouă
luni de la deschiderea anchetei, Comisia estimează că nu este
necesară o măsură de supraveghere sau de salvgardare la nivelul
Uniunii, ancheta se încheie în termen de o lună. Comisia încheie ancheta
în conformitate cu procedura de consultare menționată la articolul 3 alineatul (2).
ê 260/2009
(adaptat)
(3) În cazul în care consideră că
este necesară o măsură de supraveghere sau de salvgardare Ö la nivelul
Uniunii Õ , Comisia ia
deciziile ce se impun în acest sens, în conformitate cu capitolele IV și
V, într-un termen care nu poate depăși nouă luni de la
deschiderea anchetei. În situații excepționale, acest termen poate fi
prelungit cu cel mult două luni; în acest sens, Comisia publică un
aviz în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, în care se stabilește
durata prelungirii și care conține un rezumat al motivelor acesteia.
Articolul 7
(1) Dispozițiile prezentului capitol nu
împiedică luarea, oricând, a unor măsuri de supraveghere în
conformitate cu articolele 10-14 sau a unor măsuri de salvgardare
provizorii, în conformitate cu articolele 15, 16 și 17.
Se aplică măsuri de salvgardare
provizorii:
(a)          în circumstanțe critice, în
care orice întârziere ar antrena un prejudiciu dificil de reparat, făcând
necesară luarea unei măsuri imediate; și
(b)          în cazul în care s-a stabilit în
prealabil că există suficiente dovezi că o creștere a
importurilor a cauzat sau amenință să cauzeze un prejudiciu
grav.
Durata aplicării unor astfel de
măsuri nu poate depăși 200 de zile.
(2) Măsurile de salvgardare provizorii
iau forma unei majorări a taxelor vamale față de nivelul lor
existent (indiferent dacă acesta este mai mare sau egal cu zero) în cazul
în care astfel de măsuri pot preveni sau repara un prejudiciu grav.
(3) Comisia ia de îndată măsurile de
anchetă care mai sunt necesare.
(4) În cazul în care se dovedește că
măsurile de salvgardare provizorii ar trebui să fie abrogate deoarece
nu există un prejudiciu grav sau o amenințare de prejudiciu grav,
taxele vamale percepute în aplicarea acestor măsuri provizorii sunt
rambursate din oficiu în cel mai scurt timp. Se aplică procedura
prevăzută la articolul 79 și următoarele din Regulamentul
(CE) nr. 450/2008 al Parlamentului European și al Consiliului[11].
Articolul 8
(1) Informațiile primite în aplicarea
prezentului regulament nu pot fi utilizate decât în scopul pentru care au fost
cerute.
ê 37/2014 Articolul
1 și anexa punctul 19 alineatul (5) (adaptat)
(2) Comisia și statele membre, precum
și agenții acestora nu divulgă, fără autorizația
expresă a părții care le-a furnizat, informațiile cu
caracter confidențial pe care le-au primit în temeiul prezentului
regulament sau pe cele care au fost furnizate în mod confidențial.
ê 260/2009
(adaptat)
(3) Fiecare cerere de tratament
confidențial indică motivele pentru care informația este
confidențială.
Cu toate acestea, în cazul în care se
constată că o cerere de tratament confidențial nu este
justificată și că persoana care a furnizat informația nu
dorește nici să o facă publică, nici să autorizeze
divulgarea acesteia în termeni generali sau sub formă de rezumat,
informația în cauză poate să nu fie luată în considerare.
(4) În orice caz, o informație este
considerată confidențială atunci când divulgarea ei poate avea
consecințe nefavorabile semnificative pentru cel care a furnizat-o sau
pentru cel care este sursa acesteia.
(5) Dispozițiile alineatelor (1)-(4) nu
împiedică autoritățile Uniunii să facă trimitere la
informațiile cu caracter general și, în special, la motivele pe care
sunt bazate deciziile luate în temeiul prezentului regulament. Aceste
autorități trebuie, cu toate acestea, să țină seama de
interesul legitim al persoanelor fizice și juridice care doresc ca
secretele lor de afaceri să nu fie divulgate.
Articolul 9
(1) Examinarea
evoluției importurilor și a condițiilor în care se
efectuează acestea, precum și examinarea prejudiciului grav sau a
amenințării cu prejudiciu grav care rezultă din acestea pentru
producătorii Ö din cadrul
Uniunii Õ , se referă mai
ales la elementele următoare:
(a)          volumul
importurilor, în special în cazul în care acestea au crescut semnificativ, fie
în cifre absolute, fie în raport cu producția sau cu consumul în Ö Uniune Õ ;
(b)          prețul
importurilor, în special în cazul în care a avut loc o subevaluare
semnificativă a prețului în raport cu prețul unui produs similar
din Ö Uniune Õ ;
(c)          impactul pe care îl au acestea
asupra producătorilor comunitari, astfel cum reiese acesta din
tendințele unor factori economici, precum:
–
producția;
–
utilizarea capacităților de
producție;
–
stocurile;
–
vânzările;
–
cota de piață;
–
prețul (și anume, scăderea
prețurilor sau împiedicarea creșterilor de preț care ar fi
intervenit în mod normal);
–
profiturile;
–
randamentul capitalurilor investite;
–
fluxul numerarului;
–
ocuparea forței de muncă.
(d)          factorii, alții decât
evoluția importurilor, care cauzează sau pot să fi cauzat un
prejudiciu producătorilor din cadrul Uniunii afectați.
(2) În cazul în care se invocă o
amenințare de prejudiciu grav, Comisia examinează, în egală
măsură, dacă se preconizează în mod clar că o
situație specială se poate transforma într-un prejudiciu real.
În această privință, ea poate
ține seama și de elemente precum:
(a)          rata de creștere a exporturilor
către Ö Uniune Õ ;
(b)          capacitatea de export a
țării de origine sau a țării exportatoare, astfel cum este
aceasta în prezent sau cum va fi într-un viitor previzibil și
probabilitatea ca exporturile care rezultă din această capacitate
să fie destinate Ö Uniunii Õ .
CAPITOLUL IV
Măsuri de supraveghere
Articolul 10
(1) În cazul în
care evoluția importurilor unui produs originar dintr-o țară
terță aflată sub incidența prezentului regulament
amenință să cauzeze un prejudiciu producătorilor Ö din cadrul
Uniunii Õ , importul acestui
produs poate, în cazul în care interesele Ö Uniunii Õ reclamă
aceasta, face obiectul, după caz:
(a)          unei
supravegheri a posteriori Ö la nivelul
Uniunii Õ, în conformitate cu
modalitățile definite în decizia prezentată la alineatul (2);
(b)          unei
supravegheri prealabile Ö la nivelul
Uniunii Õ, în conformitate cu
articolul 11.
ê 37/2014 Articolul
1 și anexa punctul 19 alineatul (6) (adaptat)
(2) Decizia de punere sub supraveghere se ia
de către Comisie prin acte de punere în aplicare, în conformitate cu
procedura de consultare menționată la articolul 3 alineatul (2).
ê 260/2009
(adaptat)
(3) Măsurile de supraveghere au o
perioadă de valabilitate limitată. În lipsa unor dispoziții
contrare, valabilitatea lor expiră la sfârșitul celei de a doua
perioade de șase luni care urmează celor șase luni în cursul
căruia acestea au fost luate.
Articolul 11
(1) Punerea în liberă circulație a
produselor aflate sub supraveghere prealabilă Ö la nivelul
Uniunii Õ este
condiționată de prezentarea unui document de supraveghere. Acest
document se emite gratuit de către autoritatea competentă
desemnată de către statele membre, pentru orice cantitate
solicitată, într-un termen de cel mult cinci zile lucrătoare de la primirea
de către autoritatea națională competentă a unei cereri
întocmite de către orice importator Ö din cadrul
Uniunii Õ , indiferent unde
este stabilit în Ö Uniune Õ . În absența
unei dovezi contrare, se consideră că cererea respectivă este
primită de către autoritatea națională competentă în
cel mult trei zile lucrătoare de la depunerea sa.
(2) Documentul de supraveghere se emite prin
completarea unui formular în conformitate cu modelul prevăzut în anexa I.
Exceptând cazul în care în decizia de punere
sub supraveghere au fost adoptate dispoziții diferite, cererea de
obținere a documentului de supraveghere a importatorului nu conține
decât următoarele:
(a)          numele și adresa completă
ale solicitantului (inclusiv numărul de telefon, de fax și, după
caz, numărul de identificare pe lângă autoritatea națională
competentă), precum și numărul său de înregistrare TVA, în
cazul în care este plătitor de TVA;
(b)          după caz, numele și adresa
completă ale declarantului sau ale reprezentantului desemnat de către
solicitant (inclusiv numerele de telefon și de fax);
(c)          descrierea mărfurilor, care
să cuprindă:
–
denumirea comercială a acestora;
–
codul corespunzător din Nomenclatura
combinată;
–
locul de origine și locul de expediere;
(d)          cantitățile declarate,
exprimate în kilograme și, după caz, în orice altă unitate
suplimentară pertinentă (perechi, articole etc.);
(e)          valoarea CIF a mărfurilor la
frontiera Ö Uniunii Õ , în euro;
(f)          declarația următoare,
datată și semnată de către solicitant, numele
solicitantului fiind scris cu majuscule:
„Subsemnatul certific că informațiile
din prezenta cerere sunt exacte și furnizate cu
bună-credință și că sunt stabilit în Ö Uniune Õ .”
(3) Documentul de supraveghere este valabil în
toată Ö Uniunea Õ , indiferent care
stat membru l-a eliberat.
(4) Constatarea că prețul unitar la
care se efectuează tranzacția depășește cu cel
puțin 5 % pe cel indicat în documentul de supraveghere sau că valoarea
sau cantitatea produselor prezentate la import depășește, în
total, cu cel puțin 5 % pe cea menționată în documentul
respectiv, nu împiedică punerea în liberă circulație a
produsului în cauză. După ce a ascultat opiniile prezentate în cadrul
comitetului și ținând seama de natura produselor și a altor
caracteristici ale tranzacțiilor respective, Comisia poate stabili un
procent diferit, care, cu toate acestea, nu poate depăși în mod
normal 10 %.
(5) Documentele de supraveghere nu pot fi
utilizate decât atât timp cât regimul de liberalizare a importurilor
rămâne în vigoare pentru tranzacțiile respective. În orice caz,
acestea nu pot fi utilizate după expirarea unui termen care este stabilit
în același timp și în conformitate cu aceleași proceduri ca
și punerea sub supraveghere și care ține seama de natura
produselor și de celelalte caracteristici ale tranzacțiilor.
(6) În cazul în care decizia luată în
temeiul articolului 10 prevede astfel, originea produselor aflate sub
supraveghere Ö la nivelul
Uniunii Õ trebuie
dovedită printr-un certificat de origine. Prezentul alineat nu aduce
atingere altor dispoziții referitoare la prezentarea unui astfel de
certificat.
(7) În cazul în care produsul aflat sub
supraveghere prealabilă Ö la nivelul
Uniunii Õ face obiectul unei
măsuri de salvgardare regională într-un stat membru, autorizația
de import acordată de acest stat membru poate înlocui documentul de
supraveghere.
(8) Formularele documentelor de supraveghere,
precum și extrasele din acestea se întocmesc în două exemplare,
primul exemplar, denumit „exemplar pentru destinatar” și având
numărul 1, fiind emis solicitantului, iar al doilea, denumit „exemplar
pentru autoritatea competentă” și având numărul 2, fiind
păstrat de către autoritatea care a emis documentul. În scopuri
administrative, autoritatea competentă poate adăuga copii
suplimentare formularului 2.
(9) Formularele se tipăresc pe hârtie
albă fără pastă mecanică, finisată pentru scris,
care cântărește între 55 și 65 grame pe metru pătrat.
Dimensiunea lor este de 210 × 297 milimetri; spațiul dintre linii este de
4,24 milimetri (o șesime de inch); formatul formularelor se respectă
cu strictețe. În afară de aceasta, pe ambele fețe ale
exemplarului nr. 1, care constituie documentul de supraveghere propriu-zis, se
aplică un fond cu filigran de culoare galbenă care pune în
evidență orice falsificare prin mijloace mecanice sau chimice.
(10) Statele membre sunt responsabile pentru
tipărirea formularelor. Acestea pot fi tipărite și de tipografii
autorizate de către statul membru în care acestea sunt stabilite. În acest
caz, trimiterea la această autorizare se face pe fiecare formular. Pe
fiecare formular se indică numele și adresa tipografului sau un semn
prin care acesta poate fi identificat.
ê 37/2014
Articolul 1 și anexa punctul 19 alineatul (7) (adaptat)
Articolul 12
În cazul în care importul unui produs nu a
fost supus unei supravegheri prealabile la nivelul Uniunii, Comisia poate
institui, în conformitate cu articolul 17, o supraveghere limitată la
importurile a căror destinație este una sau mai multe regiuni din
Uniune. Comisia furnizează informații statelor membre odată ce
decide să instituie supravegherea.
ê 260/2009
(adaptat)
Articolul 13
(1) Punerea în liberă circulație a
produselor aflate sub supraveghere regională este condiționată,
în regiunea respectivă, de prezentarea unui document de supraveghere.
Acest document este emis gratuit de către autoritatea competentă
desemnată de statul sau statele membre respective pentru orice cantitate
solicitată, într-un termen de cel mult cinci zile lucrătoare de la
primirea de către autoritatea națională competentă a unei
cereri întocmite de către orice importator Ö din cadrul
Uniunii Õ , indiferent unde
este stabilit acesta în Ö Uniune Õ . În absența
unei dovezi contrare, se consideră că declarația respectivă
este primită de către autoritatea națională competentă
în cel mult trei zile lucrătoare de la depunerea sa. Documentele de
supraveghere nu pot fi utilizate decât atât timp cât regimul de liberalizare a
importurilor rămâne în vigoare pentru tranzacțiile în cauză.
(2) Se aplică articolul 11 alineatul (2).
Articolul 14
(1) În caz de supraveghere Ö la nivelul
Uniunii Õ sau regională,
statele membre comunică Comisiei, în primele zece zile ale fiecărei
luni:
(a)          în cazul în care este vorba de o
supraveghere prealabilă, detalii privind cantitățile și
sumele, calculate pe baza prețurilor CIF, pentru care au fost emise sau au
fost vizate documente de supraveghere în cursul perioadei precedente;
(b)          în toate cazurile, importurile
efectuate în perioada care o precede pe cea prevăzută la litera (a).
Informațiile furnizate de către
statele membre sunt defalcate pe produs și pe țară.
În același timp și cu respectarea
procedurii de supraveghere, se pot stabili dispoziții diferite.
(2) În cazul în care natura produselor sau a
situațiilor speciale o impune, Comisia poate modifica, la cererea unui
stat membru sau din proprie inițiativă, calendarele de furnizare a
informațiilor.
(3) Comisia informează în mod
corespunzător statele membre.
CAPITOLUL V
Măsuri de salvgardare
Articolul 15
(1) În cazul în care un produs este importat
în Ö Uniune Õ în
cantități atât de mari și în astfel de condiții încât se
produce sau există riscul producerii unui prejudiciu grav
producătorilor Ö din cadrul
Uniunii Õ , Comisia, la
cererea unui stat membru sau din proprie inițiativă și pentru a
apăra interesele Ö Uniunii Õ , poate:
(a)          reduce perioada de valabilitate a
documentelor de supraveghere, în înțelesul articolului 11, care sunt
eliberate după intrarea în vigoare a acestei măsuri;
(b)          modifică regimul de import al
produsului respectiv condiționând punerea sa în liberă
circulație de prezentarea unei autorizații de import ce urmează
să fie acordată în conformitate cu prevederile și în limitele
definite de aceasta.
Măsurile menționate la literele (a)
și (b) se aplică de îndată.
(2) În cazul membrilor OMC, măsurile
prevăzute la alineatul (1) nu se iau decât în cazul în care sunt întrunite
cele două condiții indicate la primul paragraf al alineatului
respectiv.
(3) La stabilirea unui contingent, se
ține seama în special:
(a)          de interesul de a menține, pe
cât posibil, fluxul schimburilor comerciale tradiționale;
(b)          de volumul contractelor care au fost
încheiate în condițiile și în conformitate cu modalitățile
normale înaintea intrării în vigoare a unei măsuri de salvgardare, în
sensul prezentului capitol, în cazul în care aceste contracte i-au fost
notificate Comisiei de către statul membru interesat;
(c)          de faptul că nu trebuie
compromisă atingerea scopului avut în vedere prin stabilirea
contingentului.
Nivelul oricărui contingent nu trebuie
să fie mai mic decât media importurilor efectuate în cursul ultimilor trei
ani reprezentativi pentru care sunt disponibile statistici, exceptând cazul în
care este necesar un nivel diferit, pentru a împiedica sau a remedia un
prejudiciu grav.
(4) În cazul în care contingentul este
repartizat între țări furnizoare, repartiția poate fi
convenită cu țările furnizoare care au un interes semnificativ
în ceea ce privește importurile Ö în Uniune Õ ale produsului
respectiv.
În caz contrar, contingentul se
repartizează între aceste țări proporțional cu partea ce le
corespunde din importurile Ö în Uniune Õ ale produsului
respectiv efectuate pe parcursul unei perioade reprezentative precedente,
ținând seama de orice factor special care ar fi putut sau poate afecta
schimburile comerciale cu acest produs.
Cu toate acestea, ținându-se seama de
obligația Ö Uniunii Õ de a organiza
consultări în cadrul Comitetului de salvgardare din OMC, se poate deroga
de la această metodă de repartizare în caz de prejudiciu grav
dacă importurile originare din una sau din mai multe țări
furnizoare au crescut cu un procent disproporționat față de
creșterea totală a importurilor produsului respectiv pe o
perioadă reprezentativă precedentă.
(5) Măsurile prevăzute în prezentul
articol se aplică oricărui produs pus în liberă circulație
după intrarea lor în vigoare. Acestea pot fi limitate la una sau la mai
multe regiuni ale Ö Uniunii Õ , în conformitate cu articolul 17.
Cu toate acestea, măsurile respective nu
împiedică punerea în liberă circulație a produselor care sunt în
drum spre Ö Uniune Õ , cu condiția
ca aceste produse să nu poată primi altă destinație și
că produsele a căror punere în circulație este, în temeiul
articolelor 10 și 11, condiționată de prezentarea unui document
de supraveghere, să fie efectiv însoțite de un astfel de document.
ê 37/2014 Articolul
1 și anexa punctul 19 alineatul (8) (adaptat)
(6) În cazul în care un stat membru a
solicitat intervenția Comisiei, aceasta acționează în
conformitate cu procedura de examinare prevăzută la articolul 3
alineatul (3) sau, în cazuri de urgență, în conformitate cu articolul
3 alineatul (4), luând o decizie în termen de cel mult cinci zile
lucrătoare de la data primirii cererii.
ê 37/2014
Articolul 1 și anexa punctul 19 alineatul (9) (adaptat)
Articolul 16
În cazul în care interesele Uniunii impun
acest lucru, Comisia, acționând în conformitate cu procedura de examinare
prevăzută la articolul 3 alineatul (3) și în condițiile
prevăzute în capitolul III, poate adopta măsurile
corespunzătoare pentru a împiedica importul unui produs în Uniune în
cantități atât de mari și/sau în astfel de condiții încât
să se producă sau să existe riscul producerii unui prejudiciu
grav producătorilor din Uniune de produse similare sau direct concurente.
Sunt aplicabile dispozițiile de la
articolul 15 alineatele (2)-(5).
ê 260/2009
(adaptat)
Articolul 17
În cazul în care, în special pe baza
elementelor de estimare prezentate în articolul 9, se constată că în
una sau în mai multe regiuni ale Ö Uniunii Õ sunt reunite
condițiile prevăzute pentru adoptarea de măsuri în temeiul articolelor
10 și 15, Comisia poate autoriza, în mod excepțional, după
examinarea soluțiilor alternative, aplicarea măsurilor de
supraveghere sau de salvgardare limitate la această sau la aceste regiuni
în cazul în care consideră că astfel de măsuri aplicate la acest
nivel sunt mai adecvate decât măsuri aplicabile întregii Ö Uniuni Õ .
Aceste măsuri trebuie să fie
temporare și să perturbe cât mai puțin funcționarea
pieței interne.
Aceste măsuri se adoptă în
conformitate cu modalitățile prevăzute la articolele 10 și 15.
Articolul 18
Nu se poate aplica nicio măsură de
salvgardare unui produs originar dintr-o țară în curs de dezvoltare
care este membră a OMC atât timp cât ponderea acestei țări în
importurile comunitare ale produsului respectiv nu depășește 3
%, cu condiția ca țările în curs de dezvoltare membre ale OMC, a
căror pondere din importurile Ö în Uniune Õ este mai mică
de 3 %, să nu contribuie colectiv cu mai mult de 9 % la importurile totale
ale produsului respectiv în Ö Uniune Õ .
Articolul 19
(1) Durata măsurilor de salvgardare
trebuie limitată la perioada necesară pentru a preveni sau a remedia
un prejudiciu grav și pentru a facilita adaptarea producătorilor
comunitari. Această perioadă nu poate depăși, în principiu,
patru ani, incluzând perioada de aplicare a unei eventuale măsuri provizorii.
(2) Această perioadă
inițială poate fi prelungită, excepție făcând
măsurile prevăzute la articolul 15 alineatul (4) al treilea paragraf,
în cazul în care s-a stabilit că:
(a)          o astfel de prelungire este
necesară pentru a preveni sau a remedia un prejudiciu grav;
(b)          există dovezi că producătorii
Ö din cadrul
Uniunii Õ efectuează
ajustări.
(3) Măsurile de prelungire sunt adoptate
în condițiile prevăzute în capitolul III și în conformitate cu
aceleași proceduri ca și măsurile inițiale. Măsurile
astfel prelungite nu pot fi mai restrictive decât erau la sfârșitul
perioadei inițiale.
(4) În cazul în care durata aplicării
măsurii de salvgardare depășește un an, măsura trebuie
liberalizată progresiv la intervale regulate, în cursul perioadei de
aplicare, inclusiv în cea de prelungire a sa.
(5) Perioada de aplicare totală a unei
măsuri de salvgardare, inclusiv perioada de aplicare a oricărei
măsuri provizorii, perioada de aplicare inițială și
eventuala sa prelungire, nu poate depăși opt ani.
ê 37/2014 Articolul
1 și anexa punctul 19 alineatul (10) (adaptat)
Articolul 20
(1) Atât timp cât este aplicabilă o
măsură de supraveghere sau de salvgardare instituită în
conformitate cu capitolele IV și V, Comisia poate, la solicitarea unui
stat membru sau din proprie inițiativă, și nu mai târziu de
mijlocul perioadei de aplicare a măsurilor cu o durată care
depășește trei ani:
(a)          să analizeze efectele
măsurii;
(b           să determine dacă și
în ce mod este oportun să se accelereze ritmul de liberalizare;
(c)          să determine dacă
aplicarea măsurii este încă necesară.
În cazul în care Comisia consideră
că aplicarea măsurii este încă necesară, aceasta
informează statele membre în acest sens.
(2) În situația în care Comisia
consideră că ar trebui abrogate sau modificate oricare dintre
măsurile de supraveghere sau de salvgardare menționate la articolele 10,
12, 15, 16 sau 17, aceasta, acționând în conformitate cu procedura de
examinare prevăzută la articolul 3 alineatul (3), abrogă
sau modifică aceste măsuri.
În cazul în care decizia privește
măsuri de supraveghere la nivel regional, aceasta se aplică începând
cu a șasea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii
Europene.
ê 260/2009
Articolul 21
(1) Nu poate fi aplicată o nouă
măsură de salvgardare importului unui produs care a făcut
obiectul unei măsuri de salvgardare precedente, pentru o perioadă
egală cu durata de aplicare a măsurii precedente. Această
perioadă nu poate fi mai mică de doi ani.
(2) Fără a aduce atingere
dispozițiilor alineatului (1), o măsură de salvgardare cu o
durată maximă egală sau mai mică de o sută optzeci de
zile poate fi aplicată din nou importului unui produs:
(a)          în cazul în care s-a scurs cel
puțin un an de la data instituirii unei măsuri de salvgardare
referitoare la importul acestui produs; și
(b)          în cazul în care o astfel de
măsură de salvgardare nu a fost aplicată aceluiași produs
de mai mult de două ori în cursul perioadei de cinci ani imediat
anterioară datei instituirii măsurii.
CAPITOLUL VI
Dispoziții finale
ê 37/2014
Articolul 1 și anexa punctul 19 alineatul (11) (adaptat)
Articolul 22
În cazul în care interesele Uniunii impun
acest lucru, Comisia poate adopta măsurile corespunzătoare de punere
în aplicare a actelor legislative, în conformitate cu procedura de examinare
menționată la articolul 3 alineatul (3), pentru a permite exercitarea
drepturilor și îndeplinirea obligațiilor Uniunii sau ale tuturor
statelor membre pe plan internațional, în special în ceea ce privește
comerțul cu produse de bază.
ê 37/2014
Articolul 1 și anexa punctul 19 alineatul (12) (adaptat)
Articolul 23
Comisia include informații privind
punerea în aplicare a prezentului regulament în raportul său anual cu
privire la aplicarea măsurilor de apărare comercială, adresat
Parlamentului European și Consiliului în temeiul articolului 22a din
Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului[12].
ê 260/2009
(adaptat)
Articolul 24
(1) Prezentul regulament nu împiedică
îndeplinirea obligațiilor care decurg din normele speciale prevăzute
în acordurile încheiate între Ö Uniune Õ și
țări terțe.
(2) Fără a aduce atingere altor
dispoziții Ö din dreptul
Uniunii Õ , prezentul
regulament nu împiedică adoptarea sau aplicarea de către statele
membre:
(a)          a unor interdicții,
restricții cantitative sau măsuri de supraveghere justificate prin
considerente de moralitate publică, de ordine publică, de
siguranță publică, de protecție a
sănătății și a vieții persoanelor și
animalelor sau de conservare a plantelor, de protecție a patrimoniului
național artistic, istoric sau arheologic sau de protecție a
proprietății industriale și comerciale;
(b)          a unor formalități
speciale în cadrul schimburilor valutare;
(c)          a unor formalități
instituite în aplicarea acordurilor internaționale în conformitate cu
tratatul.
Statele membre informează Comisia cu
privire la măsurile sau formalitățile pe care
intenționează să le introducă sau să le modifice în
conformitate cu primul paragraf.
În caz de extremă urgență,
măsurile sau formalitățile naționale în cauză sunt
comunicate Comisiei de îndată ce sunt adoptate.
Articolul 25
(1) Prezentul regulament nu aduce atingere
aplicării actelor referitoare la organizarea comună a piețelor
agricole sau normelor administrative Ö din dreptul
Uniunii din dreptul intern Õ care decurg din
acesta, nici actelor specifice aplicabile mărfurilor provenite din
transformarea produselor agricole. Prezentul regulament se aplică în mod
complementar.
(2) În cazul în care produsele fac obiectul
actelor menționate la alineatul (1), articolele 10-14 și articolul 21
nu se aplică produselor pentru care regimul Ö Uniunii în
materia Õ schimburilor
comerciale cu țările terțe prevede prezentarea unei licențe
sau a unui alt document de import.
Articolele 15, 17 și 20-24 nu se
aplică produselor pentru care regimul menționat anterior prevede
aplicarea de restricții cantitative la import.
Articolul 26
Regulamentul (CE) nr. 260/2009 se abrogă.
Trimiterile la regulamentul abrogat se
interpretează ca trimiteri la prezentul regulament și se citesc în
conformitate cu tabelul de corespondență din anexa III.
Articolul 27
Prezentul regulament intră în vigoare în
a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al
Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu
în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles,
Pentru Parlamentul European,                      Pentru
Consiliu,
Preşedintele                                                   Preşedintele
[1]               COM(87) 868 PV.
[2]               A se vedea anexa 3 din partea A a concluziilor.
[3]               Înscrisă în programul legislativ pentru anul 2014.
[4]               A se vedea anexa II la prezenta propunere.
[5]               JO C […], […], p. […].
[6]               Regulamentul (CE) nr. 260/2009 al Consiliului din 26
februarie 2009 privind regimul comun aplicabil importurilor (JO L 84,
31.3.2009, p.1).
[7]               A se vedea anexa II.
[8]               Regulamentul (CE) nr. 517/94 al Consiliului din 7 martie
1994 privind regimul comun aplicabil importurilor de produse textile din
anumite țări terțe, care nu sunt reglementate de acorduri,
protocoale sau alte înțelegeri bilaterale sau de alte regimuri comunitare
specifice de import (JO L 67, 10.3.1994, p. 1).
[9]               Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European
și al Consiliului din 16 februarie 2011 de stabilire a normelor și
principiilor generale privind mecanismele de control de către statele
membre al exercitării competențelor de executare de către
Comisie (JO L 55, 28.2.2011, p. 13).
[10]             Regulamentul (CE) nr. 625/2009 al Consiliului din 7 iulie
2009 privind regimul comun aplicabil importurilor din anumite țări
terțe (JO L 185, 17.7.2009, p. 1).
[11]             Regulamentul (CE) nr. 450/2008 al Parlamentului European
și al Consiliului din 23 aprilie 2008 de stabilire a Codului Vamal
Comunitar (Codul Vamal Modernizat) (OJ L 145, 4.6.2008, p. 1).
[12]             Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30
noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul
unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale
Comunității Europene (JO L 343, 22.12.2009, p. 51).
ANEXA I
   || UNIUNEA EUROPEANĂ || DOCUMENT DE SUPRAVEGHERE
 1 || 1.    Destinatar (numele, adresa completă, ţara şi numărul TVA) || 2.    Numărul de emitere
 Exemplar pentru destinatar ||   ||
   || 3.   Locul şi data prevăzute pentru efectuarea importului
   ||
   || 4.   Autoritatea competentă emitentă (numele, adresa şi numărul de telefon)
   ||
 5.    Declarantul/ reprezentantul (după caz) (numele, adresa completă) || 6.    Ţara de origine        (şi codul din geonomenclatură)
   ||   ||
   || 7.    Ţara de expediere (şi codul din geonomenclatură)
   ||   ||
   || 8.    Ultima zi de valabilitate
 1 ||   ||
   || 9.    Descrierea mărfurilor || 10.     Codul (NC) şi categoria mărfurilor
   ||   ||
   ||   || 11.     Cantitatea exprimată în kilograme (masa netă) sau într-o unitate suplimentară
   ||   ||
   ||   || 12.     Valoarea CIF a mărfurilor la frontiera UE, în EUR
   ||   ||
   || 13. Observaţii suplimentare
   ||
   ||
   || 14.  Avizul autorităţii competente
   ||
   || Data: …………………………………………..
   || Semnătura: ……………………………………. || (Ştampila)
   ||   ||
 15.    ATRIBUIRI
 Se indică în partea 1 a coloanei 17 cantitatea disponibilă, iar în partea a 2-a, cantitatea indicată.
 16.    Cantitatea netă (masa netă sau altă unitate de măsură cu indicarea unităţii) || 19.  Documentul vamal (modelul şi numărul) sau numărul extrasului şi data atribuirii || 20.    Numele, statul membru, semnătura şi ştampila autorităţii care efectuează atribuirea
 17.    În cifre || 18.   În litere pentru cantitatea atribuită ||   ||
 1. ||   ||   ||
 2.
 1. ||   ||   ||
 2.
 1. ||   ||   ||
 2.
 1. ||   ||   ||
 2.
 1. ||   ||   ||
 2.
 1. ||   ||   ||
 2.
 1. ||   ||   ||
 2.
 Eventualele extensii se anexează aici.
   || UNIUNEA EUROPEANĂ || DOCUMENT DE SUPRAVEGHERE
 2 || 1.    Destinatarul (numele, adresa completă, ţara şi numărul TVA) || 2.    Numărul de emitere
 Exemplar pentru autoritatea competentă ||   ||
   || 3.   Locul şi data prevăzute pentru efectuarea importului
   ||
   || 4.   Autoritatea competentă emitentă (numele, adresa şi numărul de telefon)
   ||
 5.    Declarantul/ reprezentantul (după caz) (numele, adresa completă) || 6.    Ţara de origine        (şi codul din geonomenclatură)
   ||   ||
   || 7.    Ţara de expediere (şi codul din geonomenclatură)
   ||   ||
   || 8.    Ultima zi de valabilitate
 2 ||   ||
   || 9.    Descrierea mărfurilor || 10.     Codul (NC) şi categoria mărfurilor
   ||   ||
   ||   || 11.     Cantitatea exprimată în kilograme (masa netă) sau într‑o unitate suplimentară
   ||   ||
   ||   || 12.     Valoarea CIF a mărfurilor la frontiera UE, în EUR
   ||   ||
   || 13. Observaţii suplimentare
   ||
   ||
   || 14.  Avizul autorităţii competente
   ||
   || Data: …………………………………………..
   || Semnătura: ……………………………………. || (Ştampila)
     ||   ||
 15.    ATRIBUIRI
 Se indică în partea 1 a coloanei 17 cantitatea disponibilă, iar în partea a 2-a, cantitatea indicată.
 16.    Cantitatea netă (masa netă sau altă unitate de măsură cu menţionarea unităţii) || 19.  Documentul vamal (modelul şi numărul) sau numărul extrasului şi data atribuirii || 20.    Numele, statul membru, semnătura şi ştampila autorităţii care efectuează atribuirea
 17.    În cifre || 18.   În litere pentru cantitatea atribuită ||   ||
 1. ||   ||   ||
 2.
 1. ||   ||   ||
 2.
 1. ||   ||   ||
 2.
 1. ||   ||   ||
 2.
 1. ||   ||   ||
 2.
 1. ||   ||   ||
 2.
 1. ||   ||   ||
 2.
Eventualele extensii se
anexează aici.
_____________
é
ANEXA II
Regulamentul
abrogat şi modificarea sa
 Regulamentul (CE) nr. 260/2009 al Consiliului (OJ L 84, 31.3.2009, p. 1) ||   ||
 || Regulamentul (EU) nr 37/2014 al Parlamentului European și al Consiliului (OJ L 18, 21.1.2014, p. 1) || Numai punctul 19 al anexei
_____________
ANNEX III
Tabel
de corespondență
 Regulamentul (CE) nr. 260/2009 || Prezentul regulament
 Articolul 1 || Articolul 1
 Articolul 2 || Articolul 2
 Articolul 4 || Articolul 3
 Articolul 5 || Articolul 4
 Articolul 6 || Articolul 5
 Articolul 7 || Articolul 6
 Articolul 8 || Articolul 7
 Articolul 9 || Articolul 8
 Articolul 10 || Articolul 9
 Articolul 11 || Articolul 10
 Articolul 12 || Articolul 11
 Articolul 13 || Articolul 12
 Articolul 14 || Articolul 13
 Articolul 15 || Articolul 14
 Articolul 16 || Articolul 15
 Articolul 17 || Articolul 16
 Articolul 18 || Articolul 17
 Articolul 19 || Articolul 18
 Articolul 20 || Articolul 19
 Articolul 21 || Articolul 20
 Articolul 22 || Articolul 21
 Articolul 23 || Articolul 22
 Articolul 23a || Articolul 23
 Articolele 24- 27 || Articolele 24-27
 Anexa I || Anexa I
 Anexa II || Anexa II
 Anexa III || Anexa III
_____________