Anunţ juridic important

|

52007PC0318

Propunere de decizie a Consiliului privind autorizarea Franţei de a aplica o rată redusă a accizei pentru romul „tradiţional” produs în departamentele de peste mări şi privind abrogarea deciziei 2002/166/CE a Consiliului din 18 februarie 2002  /* COM/2007/0318 final - CNS 2007/0131 */

	[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |Bruxelles, 27.6.2007COM(2007) 318 final2007/0131 (CNS)Propunere deDECIZIE A CONSILIULUIprivind autorizarea Franţei de a aplica o rată redusă a accizei pentru romul „tradiţional” produs în departamentele de peste mări şi privind abrogarea deciziei 2002/166/CE a Consiliului din 18 februarie 2002(prezentată de Comisie)EXPUNERE DE MOTIVE1) CONTEXTUL PROPUNERII-  Motivele şi obiectivele propuneriiMenţinerea în departamentele de peste mări a sectorului romului din zahăr de trestie este indispensabilă pentru asigurarea echilibrului economic şi social al acestora. De altfel, în cele trei departamente în care acest imperativ este necesar în cea mai mare măsură, şi anume Reunion, Guadelupa şi Martinica, acest sector stă la baza unui volum anual al cifrelor de afaceri de aproximativ 250 de milioane de euro şi asigură aproximativ 40 000 de locuri de muncă, dintre care 22 000 de locuri de muncă directe. Cultivarea trestiei de zahăr este, fără îndoială, exemplul cel mai elocvent de activitate integrată a departamentelor de peste mări care permite nu doar o valorificare directă a producţiei din acest sector la nivelul romului şi al zahărului, ci şi o valorificare indirectă la nivelul unor produse secundare precum melasa sau paiele, utilizate ca sursă de energie, ca furaje sau ca îngrăşăminte naturale. De asemenea, trebuie subliniat efectul pozitiv pe care îl are cultivarea trestiei de zahăr asupra protecţiei mediului în departamentele de peste mări, datorită calităţilor antierozive ale acestei culturi, fapt care constituie un avantaj major pentru aceste regiuni, având în vedere terenurile în pantă şi ploile abundente care le caracterizează. De altfel, sistemul de rădăcini al trestiei de zahăr, asociat cu nevoia relativ limitată de îngrăşăminte, contribuie la menţinerea unui nivel corespunzător al calităţii apei. În plus, pentru această cultură, utilizarea pesticidelor este limitată. În final, potrivit autorităţilor franceze, resturile rezultate din prelucrarea industrială a trestiei de zahăr contribuie substanţial la producţia de electricitate, ceea ce permite evitarea utilizării combustibililor fosili şi, astfel, a eliberării CO2 în atmosferă. În acest mod se respectă angajamentele privind protecţia mediului luate la nivel internaţional prin intermediul protocolului de la Kyoto. Acest sector reprezintă, alături de cel al bananelor, singura activitate de export semnificativă în aceste regiuni a căror pondere la nivelul schimburilor comerciale nu depăşeşte 7%.Prezenta propunere are drept scop autorizarea Franţei de a aplica o rată redusă a accizei pentru romul „tradiţional” produs în departamentele franceze de peste mări, pentru un contingent de 108 000 HAP, în perioada 1 ianuarie 2007 - 31 decembrie 2012. Prezenta propunere măreşte volumul şi durata actualului regim fiscal aplicabil romului tradiţional, întrucât situaţia s-a înrăutăţit începând cu anul 2001.Având în vedere dimensiunile reduse ale pieţei locale, distileriile din departamentele de peste mări nu-şi pot continua activităţile decât dacă beneficiază de acces corespunzător la piaţa din Franţa metropolitană, care constituie principala piaţă de desfacere pentru producţia locală de rom (peste 50% din total).Capacitatea redusă a romului tradiţional de a face faţă concurenţei de pe piaţa comunitară este determinată în primul rând de preţurile de comercializare ridicate, generate la rândul lor de preţurile de cost ridicate ale romului produs în departamentele de peste mări.În special, evoluţia salariilor a fost, începând din 2001, defavorabilă acestor departamente , în condiţiile în care salariul minim pe oră a crescut cu 24% în perioada 2001-2006.De asemenea, departamentele de peste mări au realizat, începând din 2001, un amplu program de investiţii, de peste 45,5 milioane de euro. În special, aceste departamente trebuie să respecte normele comunitare privind emisiile şi siguranţa, iar acest lucru necesită investiţii neproductive considerabile [1]. Investiţiile totale au crescut de 2,6 ori în perioada 2001-2004, iar procentajul investiţiilor necesare pentru protecţia mediului, în valoare de 21,3 milioane euro, este de 47% din total. Aceste investiţii sunt, desigur, finanţate parţial din fonduri structurale[2], care contribuie la investiţiile iniţiale la nivel de distilerii. Trebuie însă precizat faptul că aceste ajutoare nu corespund în proporţie de 100% investiţiilor necesare şi nici nu acoperă creşterea costurilor de exploatare generate de respectarea normelor. Este de reţinut, de asemenea, faptul că această creştere a costurilor nu contribuie la îmbunătăţirea productivităţii, ci se manifestă printr-o creştere a costului de producţie unitar pentru fiecare litru de rom produs: în funcţie de distilerie, costurile de întreţinere şi de funcţionare a acestor echipamente adaugă aproximativ 10-15% la preţul de cost al romului. În aceste condiţii, este necesar ca distileriile să facă, în fiecare an, un efort financiar considerabil.Toate aceste costuri generează situaţii financiare deseori dificile pentru societăţile comerciale din departamentele de peste mări, într-un cadru de reglementare din ce în ce mai strict. Singura soluţie este ca distileriile să-şi amortizeze aceste costuri prin volume de producţie mai mari, care să le ofere acces suficient la piaţa metropolitană, având în vedere faptul că volumul total expediat pe piaţa comunitară a scăzut cu 12% între 2002 (176 791 HAP) şi 2005 (155 559 HAP).În aceste condiţii, este necesar ca departamentele de peste mări să aibă posibilitatea de a-şi menţine poziţia pe piaţa metropolitană, beneficiind de o extindere a contingentului actual. În timp ce, în Franţa, consumul de rom a crescut cu 20% între 2000 şi 2005, romul provenind din departamentele de peste mări a înregistrat o creştere de 16% a cotei de piaţă, ceea ce reprezintă un relativ regres, în condiţiile creşterii costurilor de producţie. Din 2005, contingentul se utilizează integral. Aşadar, reducerea fiscală permite compensarea parţială a preţului de cost ridicat şi a concentraţiei de alcool relativ mari a romului produs în departamentele de peste mări, precum şi menţinerea reţelei de distribuţie a acestuia.Din aceste motive, se propune mărirea contingentului actual de 18 000 HAP, vizându-se un volum total de 108 000 HAP, care corespunde unei extrapolări pe o perioadă de şase ani a evoluţiilor consumului înregistrate în Franţa metropolitană în ultimii ani.Având în vedere necesitatea creării unui cadru juridic stabil pentru agenţii economici din sectorul romului din zahăr de trestie şi ţinând cont de duratele de amortizare a echipamentelor şi a clădirilor, precum şi de necesitatea coerenţei cu alte reglementări comunitare, este necesară acordarea acestei derogări până la sfârşitul anului 2012.-  Context generalPrintr-o decizie a Consiliului din 30 octombrie 1995, Franţa a fost autorizată să aplice pentru romul tradiţional produs în departamentele de peste mări o rată a accizei mai mică decât rata integrală aplicabilă alcoolului etilic. Această măsură urma să expire la 31 decembrie 2002. Ea a fost prorogată prin decizia Consiliului din 18 februarie 2002, pentru un contingent de 90 000 HAP. Respectiva măsură prevedea ca Franţa să transmită, până la 30 iunie 2006 cel târziu, un raport pe baza căruia Comisia să determine dacă motivele care au justificat acordarea unei rate reduse continuă să existe. Franţa a transmis la 27 decembrie 2005 un raport intermediar şi a solicitat un contingent suplimentar pentru romul tradiţional. Solicitarea autorităţilor franceze a fost analizată ţinându-se cont de dispoziţiile articolului 299 alineatul (2) din Tratatul CE.-  Dispoziţii în vigoare în domeniul propuneriiÎn temeiul articolului 299 alineatul (2) din Tratatul CE, dispoziţiile respectivului tratat se aplică pentru departamentele franceze de peste mări, pentru Insulele Azore, Madeira şi Canare. Cu toate acestea, având în vedere situaţia economică şi socială structurală din departamentele franceze de peste mări, din Insulele Azore, Madeira şi Canare, care este agravată de situarea la distanţă a acestor regiuni, de caracterul lor insular, de suprafaţa mică, de relieful şi de clima dificile, de dependenţa lor economică faţă de un număr redus de produse, factori permanenţi care, împreună, afectează dezvoltarea acestor regiuni, Consiliul a decis, prin majoritate calificată, la propunerea Comisiei şi în urma consultării Parlamentului European, să adopte măsuri specifice care vizează în special stabilirea unor condiţii de aplicare a Tratatului CE în aceste regiuni, inclusiv în ceea ce priveşte politicile comune.Decizia 2002/166/CE a Consiliului din 18 februarie 2002, adoptată pe baza articolului 299 alineatul (2) din Tratatul CE, autorizează Franţa să aplice o rată redusă a accizei pentru romul „tradiţional” produs în departamentele franceze de peste mări. Această rată redusă este limitată la un contingent anual de 90 000 HAP. În comparaţie cu ratele de impozitare aplicate produselor similare care nu provin din departamentele franceze de peste mări, această rată redusă poate fi mai mică decât rata minimă a accizei pentru alcool stabilită prin Directiva 92/84/CE, dar nu poate fi sub 50% din rata standard a accizei naţionale pentru alcool. Decizia Consiliului este aplicabilă până la 31 decembrie 2009, cu un raport intermediar programat pentru iunie 2006 cel târziu. Prezenta propunere a fost elaborată spre a înlocui această decizie.-  Coerenţa cu celelalte politici şi obiective ale UniuniiMăsurile specifice prevăzute la articolul 299 alineatul (2) din Tratatul CE trebuie să ţină cont de caracteristicile şi constrângerile speciale din regiunile ultraperiferice, fără ca acest lucru să afecteze integritatea şi coerenţa ordinii juridice comunitare, inclusiv în ceea ce priveşte piaţa internă şi politicile comune. Această cerinţă a fost luată în considerare printr-o analiză deosebit de atentă a solicitării prezentate de autorităţile franceze. Astfel, deşi solicitarea iniţială a autorităţilor franceze se referea la o creştere a contingentului cu 30 000 HAP, Comisia consideră că numai 18 000 HAP se justifică în temeiul articolului 299 alineatul (2) din Tratatul CE, întrucât aceasta corespunde unei extrapolări pe o perioadă de şase ani a evoluţiei fluxurilor comerciale tradiţionale înregistrate în Franţa metropolitană în ultimii ani.În cursul evaluării propunerii, serviciile Comisiei au analizat şi impactul altor măsuri existente adoptate în favoarea sectorului romului din zahăr de trestie (revizuirea organizării comune a pieţei în domeniul zahărului, care a avut loc în februarie 2006, contribuie într-o oarecare măsură la asigurarea supravieţuirii pe termen lung a acestui sector), în special măsurile de ajutor prevăzute în cadrul Regulamentului (CE) nr. 247/2006 al Consiliului din 30 ianuarie 2006 privind măsurile specifice din domeniul agriculturii în favoarea regiunilor ultraperiferice ale Uniunii, precum şi coerenţa acestor măsuri cu prezenta propunere.Pentru producătorii de rom pe bază de zahăr şi de rom pe bază de melasă, ajutoarele furnizate în cadrul OCP în sectorul zahărului permit menţinerea preţului de achiziţie a materiei prime în ciuda scăderii preţului la zahăr, dar nu generează o diminuare a costurilor de producţie ale acestora.2) CONSULTAREA PăRţILOR INTERESATE şI EVALUAREA IMPACTULUI-  Consultarea părţilor interesateSolicitarea autorităţilor franceze a fost prezentată ca răspuns la solicitările sectoarelor economice interesate.-  Obţinerea şi utilizarea expertizeiNu a fost necesar să se recurgă la expertiză externă.-  Evaluarea impactuluiRomurile produse în departamentele de peste mări au în prezent o pondere de aproximativ 20% din totalul pieţei comunitare.Contingentul actual reprezintă mai puţin de 8,68% din piaţa comunitară iar creşterea propusă a contingentului nu acoperă decât aproximativ 1,5% din această piaţă, pentru o perioadă de 6 ani. Această creştere este de 18 000 HAP, corespunzătoare unei extrapolări pe o perioadă de şase ani a evoluţiei fluxurilor comerciale tradiţionale din Franţa metropolitană înregistrate între 1999 şi 2005.Evoluţia introducerii în circuitul de consumIntroducerea în circuitul de consum cu o rată redusă a accizei | În afara contingentului | Ţări terţe | Total |2005 | 90 000 | 35 500 | 5500 | 131 000 |2004 | 87 900 | 30 800 |2003 | 86 400 | 26 200 |2002 | 86 900 | 37 000 |2001 | 86 200 | 26 500 |2000 | 78 300 | 30 000 | 1000 | 109 300 |Variaţie 2000/2005 | 20 %, |Estimare | 18 000 HAP |Măsura contribuie la dezvoltarea regională. Regimul fiscal preferenţial este în avantajul diferiţilor actori activi în sectorul romului din zahăr de trestie, deoarece:- fiind aplicată odată cu introducerea în circuitul de consum, ea le oferă consumatorilor metropolitani acces la romul tradiţional produs în departamentele de peste mări la un preţ acceptabil;- asigură o piaţă de desfacere pentru producţiile distileriilor, la o valoare mai bună;- asigură, astfel, menţinerea culturii trestiei de zahăr, continuitatea locurilor de muncă la nivelul sectorului, contribuind la amenajarea teritoriului în regiunile de peste mări.Autorităţile franceze estimează că dispariţia avantajelor fiscale ar genera pierderea în proporţie de 50% a pieţelor de desfacere (în principal în Franţa metropolitană) şi, în consecinţă, închiderea a 75% dintre distilerii. Efecte colaterale s-ar resimţi şi la nivelul rentabilităţii întregului sector, al cultivatorilor şi al fabricilor de zahăr. Pe lângă menţinerea a aproximativ 20 000 de locuri de muncă directe asociate producţiei de rom, acest regim fiscal contribuie indirect la dezvoltarea producţiei de melasă sau paie, de exemplu, obţinute din trestie de zahăr şi utilizate ca surse de energie, ca furaje sau ca îngrăşăminte naturale. Datorită regimului fiscal, au fost menţinute 11 distilerii în Guadelupa, 9 în Martinica, 3 în Reunion şi una în Guyana. O singură distilerie şi-a întrerupt complet activitatea în perioada 2002-2005.Trebuie subliniat faptul că importurile în Franţa metropolitană de romuri provenind din alte regiuni au crescut cu peste 500% în perioada 2000-2005. Existenţa unui regim fiscal specific nu împiedică aşadar pătrunderea din ce în ce mai puternică a romurilor concurente pe piaţa franceză. În plus, se respectă şi integritatea pieţei interne: regimul fiscal special de care au beneficiat din 1995 departamentele franceze de peste mări nu a afectat creşterea cotelor de piaţă ale romurilor provenite din alte regiuni, atât pe piaţa internă (în comparaţie cu 1995, cotele de piaţă ale departamentelor de peste mări pe piaţa internă a Uniunii Europene, cu excepţia Franţei, au scăzut cu peste 50%, în timp ce cotele de piaţă ale importurilor din ACP şi din ţări terţe au crescut cu peste 20%, reprezentând aproximativ 80% din volumele comercializate în 2005), cât şi pe piaţa franceză.Prin urmare, creşterea propusă a contingentului care beneficiază de o rată scăzută a accizei în Franţa metropolitană nu prezintă riscul de a perturba nici piaţa internă, nici politica fiscală comună.3) ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII-  Rezumatul acţiunii propusePrezenta propunere autorizează Franţa să aplice o rată redusă a accizei la romul „tradiţional” produs în departamentele franceze de peste mări, pentru un contingent anual de 108 000 HAP, în perioada 1 ianuarie 2007-31 decembrie 2012.-  Temei juridicArticolul 299 alineatul (2) din tratat.-  Principiul subsidiarităţiiPropunerea intră în sfera competenţei exclusive a Comunităţii. Prin urmare, principiul subsidiarităţii nu se aplică.-  Principiul proporţionalităţiiPropunerea respectă principiul proporţionalităţii. Propunerea nu depăşeşte nivelul necesar pentru compensarea costurilor ridicate suportate de producătorii de rom tradiţional.Autorităţile franceze subliniază, de asemenea, că rata redusă a accizei aplicate pentru romurile tradiţionale provenite din departamentele de peste mări nu a încurajat marile mărci internaţionale din domeniu să-şi transfere producţia în aceste departamente astfel încât să beneficieze de avantajele fiscale oferite în sectorul respectiv. Mai mult, ultima companie internaţională s-a retras din Martinica în 2004, menţinându-şi însă operaţiunile în ţările ACP.Toate aceste date ilustrează proporţionalitatea regimului de ajutor în raport cu obiectivul urmărit, şi anume creşterea competitivităţii sectorului romului din zahăr de trestie, demonstrând în acelaşi timp faptul că acest regim nu a afectat evoluţia pe piaţa internă a cotelor de piaţă ale romurilor provenite din alte ţări.-  Alegerea instrumentelorArticolul 299 alineatul (2) din tratat prevede că măsurile specifice în favoarea regiunilor ultraperiferice se adoptă prin decizie a Consiliului.4) IMPLICAţII BUGETAREPropunerea nu are implicaţii asupra bugetului comunitar.2007/0131 (CNS)Propunere deDECIZIE A CONSILIULUIprivind autorizarea Franţei de a aplica o rată redusă a accizei pentru romul „tradiţional” produs în departamentele de peste mări şi privind abrogarea deciziei 2002/166/CE a Consiliului din 18 februarie 2002CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, în special articolul 299 alineatul (2),având în vedere propunerea Comisiei[3],având în vedere avizul Parlamentului European[4],întrucât:(1) În temeiul articolului 299 alineatul (2) din Tratatul CE, dispoziţiile respectivului tratat se aplică pentru departamentele franceze de peste mări, pentru Insulele Azore, Madeira şi Canare. Cu toate acestea, având în vedere situaţia economică şi socială structurală din departamentele franceze de peste mări, din Insulele Azore, Madeira şi Canare, care este agravată de situarea la distanţă a acestor regiuni, de caracterul lor insular, de suprafaţa mică, de relieful şi de clima dificile, de dependenţa lor economică faţă de un număr redus de produse, factori permanenţi care, împreună, afectează dezvoltarea acestor regiuni, Consiliul a decis, prin majoritate calificată, la propunerea Comisiei şi în urma consultării Parlamentului, să adopte măsuri specifice care vizează în special stabilirea unor condiţii de aplicare a Tratatului CE în aceste regiuni, inclusiv în ceea ce priveşte politicile comune. La adoptarea acestor măsuri, Consiliul ia în considerare domenii precum cel al politicii fiscale. De asemenea, la adoptarea acestor măsuri, Consiliul ţine cont de caracteristicile şi constrângerile speciale din regiunile ultraperiferice, fără să afecteze integritatea şi coerenţa ordinii juridice comunitare, inclusiv în ceea ce priveşte piaţa internă şi politicile comune.(2) Pe baza acestei dispoziţii din Tratatul CE, Consiliul a adoptat, cu privire la departamentele franceze de peste mări, Decizia 2002/166/CE din 18 februarie 2002 privind autorizarea Franţei de a aplica o rată redusă a accizei pentru romul „tradiţional” produs în departamentele franceze de peste mări. În comparaţie cu ratele de impozitare aplicate produselor similare care nu provin din departamentele franceze de peste mări, această rată redusă poate fi mai mică decât rata minimă a accizei pentru alcool stabilită prin Directiva 92/84/CE, dar nu se poate situa sub 50% din rata standard a accizei naţionale pentru alcool. Decizia Consiliului se aplică până la 31 decembrie 2009, cu un raport intermediar programat pentru iunie 2006 cel târziu.(3) La 27 decembrie 2005, autorităţile franceze au prezentat un raport intermediar şi au arătat că menţinerea regimului fiscal aplicabil romului tradiţional comercializat pe piaţa metropolitană este indispensabilă. De asemenea, având în vedere evoluţia pieţei comunitare a romului, care oferă avantaje în special produselor provenind din ţări terţe, precum şi importanţa economică şi socială a acestui sector şi caracterul structural al condiţiilor de producţie care afectează productivitatea sectorului în departamentele de peste mări şi pun în pericol menţinerea producţiei acestuia pe piaţa comunitară, Franţa a solicitat ca regimul fiscal aplicabil romului tradiţional comercializat pe piaţa metropolitană să fie extins, atât în ceea ce priveşte volumul, cât şi durata.(4) Menţinerea în departamentele de peste mări a sectorului romului din zahăr de trestie este indispensabilă pentru asigurarea echilibrului economic şi social al acestora. De altfel, în cele trei departamente în care acest imperativ este necesar în cea mai mare măsură, şi anume Reunion, Guadelupa şi Martinica, acest sector stă la baza unui volum anual al cifrelor de afaceri de aproximativ 250 de milioane de euro şi asigură aproximativ 40 000 de locuri de muncă, dintre care 22 000 locuri de muncă directe. De asemenea, trebuie subliniat efectul pozitiv pe care îl are cultivarea trestiei de zahăr asupra protecţiei mediului în departamentele de peste mări. Acest sector reprezintă, alături de cel al bananelor, singura activitate de export semnificativă în aceste regiuni a căror pondere la nivelul schimburilor comerciale nu depăşeşte 7%. În aceste condiţii, menţinerea de către Franţa, prin derogare de la articolul 90 din tratat, a unei rate reduse a accizei pentru romul „tradiţional” produs în departamentele de peste mări este necesară şi justificată, astfel încât să nu fie pusă în pericol dezvoltarea acestor regiuni.(5) Revizuirea organizării comune a pieţei în domeniul zahărului, care a avut loc în februarie 2006, contribuie într-o oarecare măsură la asigurarea durabilităţii acestui sector. Astfel, este prevăzută introducerea unor măsuri de sprijinire a acestui sector în cadrul sistemelor POSEI [Regulamentul (CE) nr. 247/2006 al Consiliului din 30 ianuarie 2006 privind măsurile specifice din domeniul agriculturii în favoarea regiunilor ultraperiferice ale Uniunii], atât sub formă de ajutoare comunitare, cât şi sub formă de ajutoare naţionale, în scopul îmbunătăţirii competitivităţii sectorului romului din zahăr de trestie din departamentele de peste mări. Cu toate acestea, măsurile prevăzute nu reuşesc să contrabalanseze diminuarea progresivă a protecţiei vamale şi să menţină cotele de piaţă ale departamentelor de peste mări în sectorul romului.(6) Având în vedere dimensiunile reduse ale pieţei locale, distileriile din departamentele de peste mări nu-şi pot continua activităţile decât dacă beneficiază de acces corespunzător la piaţa din Franţa metropolitană, care constituie principalul loc de desfacere pentru producţia locală de rom (peste 50% din total).(7) Capacitatea redusă de a concura pe piaţa comunitară, consecinţă a preţurilor mari de comercializare, are la bază preţurile de cost ridicate, care au crescut începând cu anul 2001. De la acea dată, au crescut considerabil atât costurile de producţie, cât şi cele asociate forţei de muncă. În plus, romurile produse în departamentele de peste mări trebuie să se conformeze normelor comunitare, fapt care necesită importante investiţii neproductive. Din 2001, investiţiile realizate în departamentele de peste mări au depăşit 45,5 milioane de euro, din care 47% au fost direcţionate numai către protecţia mediului. Cu toate acestea, deşi o parte din aceste investiţii sunt sprijinite prin intermediul fondurilor structurale, nu sunt acoperite şi costurile de exploatare generate, care adaugă la preţul de cost al romului aproximativ 10-15%, în funcţie de distilerie.(8) Totalul acestor costuri, care au crescut considerabil din 2001, creează situaţii financiare dificile pentru departamentele de peste mări. Singura soluţie pentru a asigura supravieţuirea pe termen lung a acestui sector este amortizarea costurilor prin creşterea volumului producţiei.(9) Din 2002, volumul total expediat pe piaţa comunitară a scăzut cu 12%, de la 176 791 HAP la 155 559 HAP. Aşadar, sectorul romului din departamentele franceze de peste mări a supravieţuit datorită pieţei metropolitane, unde romul provenind din aceste regiuni beneficiază de un regim fiscal special, care permite compensarea parţială a preţului de cost ridicat. Având în vedere faptul că este necesară susţinerea competitivităţii romului tradiţional produs în departamentele de peste mări pe piaţa metropolitană franceză, astfel încât activitatea sectorului romului din zahăr de trestie să poată continua în aceste departamente, se impune revizuirea cantităţilor de rom tradiţional provenit din departamentele franceze de peste mări care pot beneficia de o rată redusă a accizei la introducerea în circuitul de consum pe această piaţă.(10) Avantajul fiscal autorizat prin prezenta decizie nu depăşeşte nivelul necesar producătorilor de rom tradiţional pentru a face faţă costurilor de producţie ridicate.(11) Pentru a garanta că prezenta decizie nu afectează integritatea pieţei comune, cantităţile de rom provenit din departamentele de peste mări care pot beneficia de această măsură nu mai pot fi, spre deosebire de perioada anterioară, superioare fluxurilor comerciale înregistrate în ultimii ani pentru diverse surse de aprovizionare de pe piaţă.(12) Având în vedere necesitatea creării unui cadru juridic stabil pentru agenţii economici din sectorul romului din zahăr de trestie şi ţinând cont de duratele de amortizare a echipamentelor şi a clădirilor, precum şi de necesitatea coerenţei cu alte reglementări comunitare în domeniu, este necesară menţinerea acestei derogări până la sfârşitul anului 2012.(13) Cu toate acestea, se impune ca acordarea unei astfel de prorogări să fie însoţită de obligaţia de a elabora un raport intermediar pe baza căruia Comisia să aprecieze dacă motivele care au justificat acordarea unei rate reduse continuă să existe şi, dacă este cazul, să analizeze necesitatea revizuirii duratei sau a cantităţilor respective, în funcţie de evoluţia pieţei comunitare a romului.(14) Decizia 2002/166/CE a Consiliului trebuie înlocuită.(15) Prezenta decizie nu aduce atingere eventualei aplicări a articolelor 87 şi 88 din tratat,ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:Articolul 1Prin derogare de la articolul 90 din tratat, Franţa este autorizată să prelungească pe teritoriul său metropolitan, pentru romul „tradiţional” produs în departamentele de peste mări, aplicarea unei rate a accizei inferioare ratei integrale a accizei pentru alcool stabilite la articolul 3 din Directiva 92/84/CE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind apropierea ratelor accizelor la alcool și băuturi alcoolice.Articolul 2Derogarea menţionată la articolul 1 se limitează la rom, astfel cum este definit la articolul 1 alineatul (4) litera (a) din Regulamentul nr. 1576/89 al Consiliului din 29 mai 1989 de stabilire a normelor generale cu privire la definirea, desemnarea şi prezentarea băuturilor spirtoase, produs în departamentele de peste mări pe bază de trestie de zahăr recoltată la locul de fabricare, cu un conţinut de substanţe volatile altele decât alcool etilic şi metilic egal sau mai mare de 225 g per hectolitru de alcool pur şi cu un conţinut real de alcool egal sau mai mare de 40% vol.Articolul 31. Rata redusă a accizei aplicabile produsului menţionat la articolul 2 este limitată la un contingent anual de 108 000 hl de alcool pur.2. Rata redusă poate fi mai mică decât rata minimă a accizei pentru alcool stabilită prin Directiva 92/84/CEE, dar nu se poate situa sub 50% din rata standard a accizei naţionale pentru alcool.Articolul 4Până la 30 iunie 2010 cel târziu, Franţa va transmite un raport pe baza căruia Comisia să aprecieze dacă motivele care au justificat acordarea unei rate reduse continuă să existe şi, dacă este cazul, să analizeze necesitatea modificării contingentului în funcţie de evoluţia pieţei.Articolul 5Prezenta decizie se aplică de la 1 ianuarie 2007 până la 31 decembrie 2012.Articolul 61. Decizia 2002/166/CE din 18 februarie 2002 se abrogă.2. Trimiterile la decizia abrogată se interpretează ca trimiteri la prezenta decizie.Articolul 7Prezenta decizie se adresează Republicii Franceze.Adoptată la Bruxelles,Pentru ConsiliuPreşedintele [1] De exemplu, costurile de producţie pentru cachaça sunt echivalente cu cele rezultate numai din costurile aferente respectării normelor de protecţie a mediului în departamentele de peste mări.[2] A se nota faptul că măsurile de creştere a capacităţii nu sunt eligibile pentru ajutoarele cofinanţabile destinate modernizării.[3] JO C […], […], p. […].[4] JO C […], […], p. […].


title: Propunere de decizie a Consiliului privind neincluderea metomilului în anexa I la Directiva 91/414/CEE a Consiliului şi retragerea autorizaţiilor pentru produsele de uz fitosanitar conţinând această substanţă

text:
                      COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE

                                                      Bruxelles, 8.6.2007
                                                      COM(2007) 290 final

                                          Propunere de

                                  DECIZIE A CONSILIULUI

       privind neincluderea metomilului în anexa I la Directiva 91/414/CEE a Consiliului şi
     retragerea autorizaţiilor pentru produsele de uz fitosanitar conţinând această substanţă

                                     (prezentată de Comisie)

RO                                                                                RO
 ---pagebreak---                                   EXPLANATORY MEMORANDUM

     Proiectul de propunere alăturat, de Decizie a Consiliului priveşte neincluderea metomilului ca
     substanţă activă în lista pozitivă (anexa I) din Directiva 91/414/CEE a Consiliului şi
     retragerea produselor de protecţie a plantelor conţinând această substanţă. Propunerea de
     neincludere se bazează pe o serie de îngrijorări identificate pe durata evaluării acestei
     substanţe active.

     Directiva 91/414/CEE a Consiliului creează un cadru armonizat pentru autorizarea şi
     introducerea pe piaţă a produselor de protecţie a plantelor. Substanţele active care urmează să
     fie utilizate sunt evaluate şi autorizate la nivel comunitar şi sunt listate în anexa I la directiva
     menţionată. Produsele de protecţie a plantelor individuale conţinând substanţe active sunt
     evaluate şi autorizate de către statele membre pe baza unor norme armonizate.

     Datele prezentate de industrie au fost iniţial evaluate de un stat membru raportor, în cazul de
     faţă Regatul Unit, care a prezentat un proiect de raport de evaluare. Autoritatea Europeană
     pentru Siguranţa Alimentară a organizat o revizuire reciprocă a evaluării iniţiale şi a furnizat
     Comisiei o concluzie privind evaluarea riscului prezentat de metomil la 23 iunie 2006.

     Pe durata evaluării acestei substanţe active au fost identificate o serie de probleme. Înainte de
     toate, pe baza informaţiilor disponibile, expunerea operatorului ar depăşi NAEO admis
     (nivelul de expunere a operatorului) şi nu a fost demonstrat că nivelul expunerii lucrătorului şi
     a persoanelor din apropiere este acceptabil. În plus, în ceea ce priveşte ecotoxicologia, există
     îngrijorări datorate riscului ridicat pentru păsări şi mamifere, organisme acvatice, albine şi
     antropode nevizate.

     Proiectul de decizie privind neincluderea a fost prezentat la 16 martie 2007 Comitetului
     permanent pentru lanţul alimentar şi sănătatea animală, pentru care:

     –        18 state membre au votat în favoare (199 voturi)

     –        7 state membre au votat împotrivă (107 voturi)

     –        2 state membre s-au abţinut (39 voturi)

     Comitetul nu a emis niciun aviz. În consecinţă, în conformitate cu articolul 19 din Directiva
     91/414/CEE şi în temeiul articolului 5 din Decizia 1999/468/CE a Consiliului, Comisia
     trebuie să prezinte Consiliului o propunere privind măsurile care urmează să fie luate,
     Consiliul dispunând de trei luni pentru a acţiona prin majoritate calificată.

     Proiectul de decizie nu face obiectul dreptului de control al Parlamentului European (articolul
     8 din Decizia 1999/468/CE a Consiliului).

RO                                                    2                                                     RO
 ---pagebreak---                                                     Propunere de

                                          DECIZIE A CONSILIULUI

       privind neincluderea metomilului în anexa I la Directiva 91/414/CEE a Consiliului şi
     retragerea autorizaţiilor pentru produsele de uz fitosanitar conţinând această substanţă

                                        (Text cu relevanţă pentru SEE)

     CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

     având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene,

     având în vedere Directiva 91/414/CEE a Consiliului din 15 iulie 1991 privind introducerea pe
     piaţă1 a produselor de protecţie a plantelor, în special articolul 8 alineatul (2) al patrulea
     paragraf,

     întrucât:

     (1)    Articolul 8 alineatul (2) din Directiva 91/414/CEE prevede că un stat membru are
            posibilitatea, de-a lungul unei perioade de 12 ani de la data notificării directivei
            respective, de a autoriza introducerea pe piaţă a produselor de protecţie a plantelor
            conţinând substanţe active ce nu sunt menţionate în anexa I la directiva respectivă şi
            care se află deja pe piaţă la doi ani de la notificarea prezentei directive, iar aceste
            substanţe sunt examinate progresiv în cadrul unui program de lucru.

     (2)    Regulamentele (CE) nr. 451/20002 şi (CE) nr. 703/20013 ale Comisiei stabilesc
            normele detaliate de aplicare a fazei a doua din programul de lucru, menţionat în
            articolul 8 alineatul (2) din Directiva 91/414/CEE, precum şi o listă de substanţe active
            care urmează să fie evaluate în ceea ce priveşte eventuala lor includere în anexa I la
            Directiva 91/414/CEE. Această listă include metomilul.

     (3)    Efectele metomilului asupra sănătăţii umane şi asupra mediului au fost evaluate în
            conformitate cu dispoziţiile Regulamentelor (CE) nr. 451/2000 şi (CE) nr. 703/2001
            pentru o serie de utilizări propuse de autorul notificării. În plus, regulamentele
            respective desemnează statele membre raportoare care trebuie să înainteze rapoartele
            de evaluare şi recomandările relevante către Autoritatea Europeană pentru Siguranţa
            Alimentară (AESA) în conformitate cu articolul 8 alineatul (1) din Regulamentul (CE)
            nr. 451/2000. Pentru metomil, statul membru raportor a fost Regatul Unit şi toate
            informaţiile relevante au fost prezentate la 3 mai 2004.

     1
             JO L 230, 19.8.1991, p. 1. Directivă, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2007/…/CE
             (JO L …, … 2007, p. ...).
     2
             JO L 55, 29.2.2000, p. 25. Regulament, astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (CE)
             nr. 1044/2003 (JO L 151, 19.6.2003, p. 32).
     3
             JO L 98, 7.4.2001, p. 6.

RO                                                         3                                                           RO
 ---pagebreak---      (4)    Raportul de evaluare a fost revizuit reciproc de către statele membre şi AESA şi a fost
            prezentat Comisiei la 23 iunie 2006 sub forma concluziei AESA cu privire la
            revizuirea reciprocă a evaluării riscului de pesticid în cazul substanţei active metomil4.
            Acest raport a fost examinat de statele membre şi Comisie în cadrul Comitetului
            permanent pentru lanţul alimentar şi sănătatea animală.

     (5)    În urma evaluării acestei substanţe active au fost identificate o serie de probleme. Înainte
            de toate, pe baza informaţiilor disponibile, expunerea operatorului ar depăşi NAEO
            admis (nivelul de expunere a operatorului) şi nu a fost demonstrat că nivelul expunerii
            lucrătorului şi a persoanelor din apropiere este acceptabil. În plus, în ceea ce priveşte
            ecotoxicologia, există îngrijorări datorate riscului ridicat pentru păsări şi mamifere,
            organisme acvatice, albine şi antropode nevizate.

     (6)    Comisia l-a invitat pe notificator să-şi prezinte observaţiile cu privire la rezultatele
            revizuirii reciproce şi la intenţia sa de a mai solicita sau nu includerea substanţei
            respective. Autorul notificării şi-a prezentat observaţiile, care au fost examinate cu
            atenţie. Cu toate acestea, în pofida argumentelor invocate de notificator, problemele
            identificate nu au putut fi soluţionate, iar evaluările efectuate pe baza informaţiilor
            furnizate şi examinate în cursul întâlnirilor experţilor AESA nu au demonstrat
            posibilitatea ca, în condiţiile de utilizare propuse, produsele de protecţie a plantelor
            care conţin metomil să îndeplinească în general cerinţele prevăzute la articolul 5
            alineatul (1) literele (a) şi (b) din Directiva 91/414/CEE.

     (7)    Prin urmare, metomilul nu ar trebui inclus în anexa I la Directiva 91/414/CEE.

     (8)    Ar trebui luate măsuri care să garanteze că autorizaţiile acordate pentru produsele de
            protecţie a plantelor care conţin metomil sunt retrase într-o perioadă de timp
            determinată şi nu sunt reînnoite şi că nu se mai acordă autorizaţii noi pentru astfel de
            produse.

     (9)    Orice perioadă de graţie acordată de un stat membru pentru eliminarea, depozitarea,
            introducerea pe piaţă şi utilizarea stocurilor existente de produse de protecţie a
            plantelor care conţin metomil nu trebuie să depăşească 12 luni, pentru a limita
            utilizarea stocurilor existente pentru o perioadă de vegetaţie suplimentară, ceea ce
            garantează faptul că produsele de protecţie a plantelor care conţin metomil rămân la
            dispoziţia agricultorilor 18 luni de la adoptarea prezentei decizii.

     (10)   Prezenta decizie nu exclude posibilitatea introducerii unei cereri în conformitate cu
            dispoziţiile articolului 6 alineatul (2) din Directiva 91/414/CEE, în vederea unei
            eventuale includeri a metomilului în anexa I.

     (11)   Comitetul permanent pentru lanţul alimentar şi sănătatea animală nu a emis un aviz în
            termenul stabilit de preşedinte.

     4
            EFSA Scientific Report (2006) 83, 1-73, Conclusion regarding the peer review of pesticide risk
            assessment of methomyl.

RO                                                    4                                                      RO
 ---pagebreak---      ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

                                               Articolul 1

     Metomilul nu este inclus, ca substanţă activă, în anexa I la Directiva 91/414/CEE.

                                               Articolul 2

     Statele membre se asigură că:

     (a)     autorizaţiile pentru produse de protecţie a plantelor conţinând metomil sunt retrase
             până la data de […DE COMPLETAT LA 6 LUNI DE LA DATA ADOPTĂRII
             PREZENTEI DECIZII];

     (b)     autorizaţiile pentru produsele de protecţie a plantelor conţinând metomil nu se mai
             acordă sau reînnoiesc începând cu data publicării prezentei decizii.

                                               Articolul 3

     Orice perioadă de graţie acordată de către statele membre în conformitate cu dispoziţiile
     articolului 4 alineatul (6) din Directiva 91/414/CEE trebuie să fie cât mai scurtă posibil şi să
     expire până la […DE COMPLETAT LA 18 LUNI DE LA ADOPTAREA PREZENTEI
     DECIZII].

                                               Articolul 4

     Prezenta decizie se adresează statelor membre.

     Adoptată la Bruxelles,

                                                 Pentru Consiliu
                                                 Preşedintele

RO                                                  5                                                   RO


title: Propunere de decizie a Consiliului în conformitate cu articolul 122 alineatul (2) din tratat, privind adoptarea de către Malta a monedei unice la 1 ianuarie 2008

text:
            COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE

                                            Bruxelles, 16.5.2007
                                            COM(2007) 259 final

                                            2007/0092 (CNS)

                                Propunere de

                        DECIZIE A CONSILIULUI

           în conformitate cu articolul 122 alineatul (2) din tratat,
     privind adoptarea de către Malta a monedei unice la 1 ianuarie 2008

                           (prezentată de Comisie)

RO                                                                         RO
 ---pagebreak---                                       EXPUNERE DE MOTIVE

     La 3 mai 1998, Consiliul a decis că Belgia, Germania, Spania, Franţa, Irlanda, Italia,
     Luxemburg, Ţările de Jos, Portugalia, Austria şi Finlanda îndeplinesc condiţiile necesare
     pentru adoptarea monedei unice la 1 ianuarie 1999. Danemarca şi Regatul Unit au folosit
     clauzele „opt-out” şi, prin urmare, nu au fost evaluate de Consiliu. Grecia şi Suedia au fost
     considerate de către Consiliu drept state membre care fac obiectul unei derogări. La 19 iunie
     2000, Consiliul a decis că Grecia îndeplineşte condiţiile necesare de adoptare a monedei euro
     la 1 ianuarie 2001. Ţările care au aderat la Uniunea Europeană la 1 mai 2004 (Republica
     Cehă, Estonia, Cipru, Letonia, Lituania, Ungaria, Malta, Polonia, Slovenia şi Slovacia) au
     devenit state membre care fac obiectul unei derogări în conformitate cu articolul 4 din Actul
     de aderare. La 11 iulie 2006, Consiliul a decis că Slovenia îndeplineşte condiţiile necesare de
     adoptare a monedei euro la 1 ianuarie 2007. Bulgaria şi România, care au aderat la Uniunea
     Europeană la 1 ianuarie 2007, au devenit state membre care fac obiectul unei derogări în
     conformitate cu articolul 5 din Actul de aderare.

     Articolul 122 alineatul (2) prevede procedura de abrogare a derogărilor. Această procedură
     trebuie iniţiată cel puţin o dată la doi ani sau la cererea unui stat membru care face obiectul
     unei derogări. Conform acestei proceduri, Comisia şi Banca Centrală Europeană trebuie să
     prezinte Consiliului, în conformitate cu articolul 121 alineatul (1), un raport privind
     progresele efectuate de statele membre care fac obiectul unei derogări în îndeplinirea
     obligaţiilor care le revin pentru realizarea uniunii economice şi monetare. Pe baza propriului
     raport şi a raportului BCE, Comisia poate înainta Consiliului o propunere de decizie a
     Consiliului de abrogare a derogării statelor membre care îndeplinesc condiţiile necesare.

     Toate ţările care fac obiectul unei derogări au fost evaluate de Comisie şi de BCE în anul
     2006. La 27 februarie 2007, Malta a depus o cerere pentru o nouă evaluare a convergenţei în
     vederea introducerii monedei euro la 1 ianuarie 2008 în cazul în care derogarea ar fi abrogată.
     Ca răspuns la această cerere, Comisia şi BCE au întocmit rapoartele de convergenţă pentru
     Malta.

     Raportul de convergenţă al Comisiei din anul 2007 pentru Malta a fost adoptat de Colegiu la
     16 mai 2007. BCE a adoptat raportul său în aceeaşi zi. Rapoartele examinează în special dacă
     legislaţia internă a Maltei, inclusiv statutul băncii centrale naţionale, este compatibilă cu
     articolele 108 şi 109 din tratat şi cu Statutul SEBC şi BCE. Rapoartele examinează, de
     asemenea, dacă a fost atins un grad înalt de convergenţă durabilă, analizând în ce măsură au
     fost îndeplinite criteriile de convergenţă şi iau în considerare numeroşi alţi factori menţionaţi
     la articolul 121 alineatul (1) ultimul paragraf.

     În raportul său de convergenţă, Comisia concluzionează că Malta a realizat un grad înalt de
     convergenţă durabilă.

     Pe baza raportului său şi a raportului BCE, Comisia a adoptat propunerea anexată de decizie a
     Consiliului de abrogare a derogării pentru Malta începând cu 1 ianuarie 2008.

RO                                                  2                                                    RO
 ---pagebreak---                                                                   2007/0092 (CNS)

                                                    Propunere de

                                         DECIZIE A CONSILIULUI

                       în conformitate cu articolul 122 alineatul (2) din tratat,
                 privind adoptarea de către Malta a monedei unice la 1 ianuarie 2008

     CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

     având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, în special articolul 122
     alineatul (2),

     având în vedere propunerea Comisiei,

     având în vedere raportul Comisiei1,

     având în vedere raportul Băncii Centrale Europene2,

     având în vedere avizul Parlamentului European,

     având în vedere discuţiile purtate în cadrul Consiliului, reunit la nivel de şefi de stat sau de
     guvern,

     întrucât:

     (1)    A treia etapă a Uniunii economice şi monetare (UEM) a început la 1 ianuarie 1999.
            Consiliul, reunit la Bruxelles la 3 mai 1998, la nivel de şefi de stat sau de guvern, a
            decis că Belgia, Germania, Spania, Franţa, Irlanda, Italia, Luxemburg, Ţările de Jos,
            Austria, Portugalia şi Finlanda îndeplinesc condiţiile necesare pentru adoptarea
            monedei unice la 1 ianuarie 19993.

     (2)    La 19 iunie 2000, Consiliul a decis că Grecia îndeplineşte condiţiile necesare pentru
            adoptarea monedei unice la 1 ianuarie 20014. La 11 iulie 2006, Consiliul a decis că
            Slovenia îndeplineşte condiţiile necesare pentru adoptarea monedei unice la 1 ianuarie
            20075.

     1
             Raport adoptat la 16 mai 2007 – [COM(2007) 258].
     2
             Raport adoptat la 16 mai 2007.
     3
             Decizia 1998/317/CE a Consiliului din 3 mai 1998 (JO L 139, 11.5.1998, p. 30).
     4
             Decizia 2000/427/CE a Consiliului din 19 iunie 2000 (JO L 167, 7.7.2000, p. 19).
     5
             Decizia 2006/495/CE a Consiliului din 11 iulie 2006 (JO L 195, 15.7.2006, p. 25).

RO                                                         3                                            RO
 ---pagebreak---      (3)   În conformitate cu alineatul (1) din Protocolul privind anumite dispoziţii cu privire la
           Regatul Unit al Marii Britanii şi Irlandei de Nord anexat la tratat, Regatul Unit a
           notificat Consiliului că nu intenţionează să treacă la a treia etapă a UEM la 1 ianuarie
           1999. Notificarea respectivă nu a fost modificată. În conformitate cu alineatul (1) din
           Protocolul privind anumite dispoziţii cu privire la Danemarca anexat la tratat şi cu
           decizia luată de şefii de stat sau de guvern reuniţi la Edinburgh în decembrie 1992,
           Danemarca a notificat Consiliului că nu va participa la a treia etapă a UEM.
           Danemarca nu a solicitat iniţierea procedurii menţionate la articolul 122 alineatul (2)
           din tratat.

     (4)   În temeiul Deciziei 1998/317/CE, Suedia beneficiază de o derogare în sensul
           articolului 122 din tratat. În conformitate cu articolul 4 din Actul de aderare6,
           Republica Cehă, Estonia, Cipru, Letonia, Lituania, Ungaria, Malta, Polonia şi Slovacia
           fac obiectul unei derogări în sensul articolului 122 din tratat. În conformitate cu
           articolul 5 din Actul lor de aderare7, Bulgaria şi România fac obiectul unei derogări în
           sensul articolului 122 din tratat.

     (5)   Banca Centrală Europeană (BCE) a fost înfiinţată la 1 iulie 1998. Sistemul Monetar
           European a fost înlocuit cu un mecanism al ratei de schimb, asupra instituirii căruia s-a
           convenit printr-o rezoluţie a Consiliului European privind înfiinţarea unui mecanism al
           ratei de schimb în a treia etapă a Uniunii monetare şi economice din 16 iunie 19978.
           Procedurile aferente mecanismului ratei de schimb din a treia etapă a Uniunii
           economice şi monetare (ERM II) au fost stabilite prin Acordul din 1 septembrie 1998
           între Banca Centrală Europeană şi băncile centrale naţionale ale statelor membre din
           afara zonei euro de stabilire a procedurilor de funcţionare ale mecanismului ratei de
           schimb în etapa a treia a uniunii economice şi monetare9.

     (6)   Articolul 122 alineatul (2) din tratat stabileşte procedurile de abrogare a derogării de
           care beneficiază statele membre în cauză. În conformitate cu articolul menţionat, cel
           puţin o dată la doi ani sau la cererea unui stat membru care face obiectul unei derogări,
           Comisia şi BCE prezintă Consiliului un raport în conformitate cu procedura prevăzută
           la articolul 121 alineatul (1) din tratat. La 27 februarie 2007, Malta a depus o cerere
           oficială pentru evaluarea convergenţei.

     (7)   Legislaţiile interne ale statelor membre, inclusiv statutele băncilor centrale naţionale,
           trebuie să fie adaptate în consecinţă pentru a asigura compatibilitatea cu articolele 108
           şi 109 din tratat şi cu statutul SEBC. Rapoartele Comisiei şi ale BCE prezintă o
           evaluare detaliată a compatibilităţii legislaţiei din Malta cu articolele 108 şi 109 din
           tratat şi cu statutul SEBC.

     6
           JO L 236, 23.9.2003, p. 33.
     7
           JO L 157, 21.6.2005, p. 203.
     8
           JO C 236, 2.8.1997, p. 5.
     9
           JO C 345, 13.11.1998, p. 6, astfel cum a fost modificat prin Acordul din 14 septembrie 2000 (JO C 362,
           16.12.2000, p. 11).

RO                                                      4                                                           RO
 ---pagebreak---      (8)    În conformitate cu articolul 1 din Protocolul privind criteriile de convergenţă
            menţionate la articolul 121 din Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, criteriul
            de stabilitate a preţurilor, prevăzut la articolul 121 alineatul (1) prima liniuţă din tratat,
            înseamnă că un stat membru dispune de un grad de stabilitate durabilă a preţurilor şi
            de o rată medie a inflaţiei, măsurată în cursul unei perioade de un an înainte de
            examinare, care nu depăşeşte cu mai mult de 1,5 puncte procentuale rata inflaţiei a cel
            mult trei state membre cu cele mai bune rezultate în materie de stabilitate a preţurilor.
            În sensul criteriului de stabilitate a preţurilor, inflaţia se măsoară prin indici armonizaţi
            ai preţurilor de consum (IAPC), definiţi de Regulamentul (CE) nr. 2494/95 al
            Consiliului10. Pentru a evalua criteriul de stabilitate a preţurilor, inflaţia dintr-un stat
            membru a fost măsurată prin intermediul variaţiei procentuale a mediei aritmetice a 12
            indici lunari în raport cu media aritmetică a 12 indici lunari înregistraţi în perioada
            precedentă. În perioada de un an care s-a încheiat în martie 2007, primele trei state
            membre care au cele mai bune rezultate în materie de stabilitate a preţurilor au fost
            Finlanda, Polonia şi Suedia, unde s-au înregistrat rate ale inflaţiei de 1,3%, 1,5% şi,
            respectiv, 1,6%. În rapoartele Comisiei şi ale BCE a fost considerată ca valoare de
            referinţă valoarea calculată ca medie aritmetică simplă a ratelor inflaţiei înregistrate în
            primele trei state membre cu cele mai bune rezultate în materie de stabilitate a
            preţurilor plus 1,5 puncte procentuale. Astfel calculată, valoarea de referinţă pentru
            perioada de un an care s-a încheiat în martie 2007 a fost de 3,0%.

     (9)    În conformitate cu articolul 2 din Protocolul privind criteriile de convergenţă
            menţionate la articolul 121 din Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, criteriul
            situaţiei finanţelor publice, prevăzut la articolul 121 alineatul (1) a doua liniuţă din
            tratat, înseamnă că, la momentul examinării, statul membru nu face obiectul unei
            decizii a Consiliului în temeiul articolului 104 alineatul (6) din tratat privind existenţa
            unui deficit excesiv.

     (10)   În conformitate cu articolul 3 din Protocolul privind criteriile de convergenţă
            menţionate la articolul 121 din Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, criteriul
            de participare la mecanismul ratei de schimb din Sistemului Monetar European,
            prevăzut la articolul 121 alineatul (1) a treia liniuţă din tratat, înseamnă că un stat
            membru a respectat limitele normale de fluctuaţie stabilite pentru mecanismul ratei de
            schimb (ERM) din Sistemul Monetar European fără să înregistreze tensiuni grave cel
            puţin pe parcursul ultimilor doi ani dinaintea examinării. În special, statul membru nu
            trebuie să fi devalorizat din proprie iniţiativă rata de schimb centrală bilaterală a
            monedei sale în raport cu moneda niciunui alt stat membru în aceeaşi perioadă. De la 1
            ianuarie 1999, ERM II asigură cadrul de evaluare a îndeplinirii criteriului ratei de
            schimb. În evaluarea inclusă în rapoartele lor privind îndeplinirea acestui criteriu,
            Comisia şi BCE au examinat perioada de doi ani care s-a încheiat la 26 aprilie 2007.

     10
            Regulamentul (CE) nr. 2494/95 al Consiliului din 23 octombrie 1995 privind indicii armonizaţi ai
            preţurilor de consum (JO L 257, 27.10.1995, p. 1), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE)
            nr. 1882/2003 al Parlamentului European şi al Consiliului (JO L 284, 31.10.2003, p. 1).

RO                                                       5                                                          RO
 ---pagebreak---      (11)   În conformitate cu articolul 4 din Protocolul privind criteriile de convergenţă
            menţionate la articolul 121 din Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, criteriul
            de convergenţă a ratelor dobânzii, prevăzut la articolul 121 alineatul (1) a patra liniuţă
            din tratat, înseamnă că, în cursul unei perioade de un an înaintea examinării, un stat
            membru a avut o rată medie nominală a dobânzii pe termen lung care nu depăşeşte cu
            mai mult de 2 puncte procentuale rata a cel mult trei state membre cu cele mai bune
            rezultate în materie de stabilitate a preţurilor. În sensul criteriului de convergenţă a
            ratelor dobânzii, au fost utilizate rate ale dobânzilor comparabile pentru obligaţiunile
            guvernamentale de referinţă pentru o perioadă de 10 ani. Pentru evaluarea îndeplinirii
            criteriului privind rata dobânzii, în rapoartele Comisiei şi ale BCE a fost considerată ca
            valoare de referinţă valoarea calculată ca medie aritmetică simplă a ratelor dobânzii
            nominale pe termen lung înregistrate în primele trei state membre care au cele mai
            bune rezultate în materie de stabilitate a preţurilor plus 2 puncte procentuale. Astfel
            calculată, valoarea de referinţă pentru perioada de un an care s-a încheiat în martie
            2007 a fost de 6,4%.

     (12)   În conformitate cu articolul 5 din Protocolul privind criteriile de convergenţă
            menţionate la articolul 121 din Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, datele
            utilizate în evaluarea curentă a îndeplinirii criteriilor de convergenţă sunt furnizate de
            Comisie. Comisia a furnizat datele necesare pentru pregătirea prezentei propuneri.
            Datele bugetare au fost comunicate de Comisie pe baza rapoartelor depuse de statele
            membre până la 1 aprilie 2007 în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 3605/93 al
            Consiliului din 22 noiembrie 1993 privind aplicarea Protocolului privind procedura de
            deficit excesiv anexată Tratatului de instituire a Uniunii Europene11.

     (13)   Pe baza rapoartelor prezentate de Comisie şi de BCE privind progresele înregistrate de
            Malta în îndeplinirea obligaţiilor care îi revin pentru realizarea uniunii economice şi
            monetare, Comisia formulează următoarele concluzii:

             În Malta, legislaţia internă, inclusiv statutul băncii centrale naţionale, este
             compatibilă cu articolele 108 şi 109 din tratat şi cu statutul SEBC.

             În ceea ce priveşte îndeplinirea de către Malta a criteriilor de convergenţă menţionate
             la cele patru liniuţe de la articolul 121 alineatul (1) din tratat:

             –      rata medie a inflaţiei din Malta în anul care s-a încheiat în martie 2007 a fost de
                    2,2%, valoare mai mică decât valoarea de referinţă, care va rămâne probabil
                    sub valoarea de referinţă în lunile următoare;

             –      deficitul bugetar din Malta a înregistrat o scădere credibilă şi durabilă până la
                    mai puţin de 3% din PIB, iar raportul datorie-PIB s-a diminuat spre valoarea de
                    referinţă de 60%; prin urmare, Comisia recomandă Consiliului abrogarea
                    deciziei privind existenţa unui deficit excesiv pentru Malta;

     11
            JO L 332, 31.12.1993, p. 7. Regulament, astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul
            (CE) nr. 2103/2005 al Consiliului (JO L 337, 22.12.2005, p. 1).

RO                                                     6                                                        RO
 ---pagebreak---              –      Malta a participat la ERM II din 2 mai 2005; în cursul perioadei de doi ani care
                    s-a încheiat la 26 aprilie 2007, lira malteză (MTL) nu a înregistrat tensiuni
                    grave, iar Malta nu a devalorizat, din proprie iniţiativă, rata de schimb centrală
                    bilaterală a MTL în raport cu moneda euro;

             –      în anul care s-a încheiat în martie 2007, rata dobânzii pe termen lung în Malta a
                    fost, în medie, de 4,3%, valoare mai mică decât valoarea de referinţă.

             Malta a atins un grad înalt de convergenţă durabilă în raport cu aceste criterii şi
             îndeplineşte condiţiile necesare pentru adoptarea monedei euro, cu condiţia ca
             decizia privind existenţa unei proceduri de deficit excesiv să fie abrogată de Consiliu.

     (14)   Consiliul, la recomandarea Comisiei, a abrogat decizia Consiliului privind existenţa
            unui deficit excesiv la 5 iunie 200712.

     (15)   Consiliul, hotărând cu majoritate calificată la propunerea Comisiei, decide care state
            membre ce fac obiectul unei derogări îndeplinesc condiţiile necesare pentru adoptarea
            monedei unice şi pune capăt derogărilor privind aceste state membre.

     ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

                                               Articolul 1

     Malta îndeplineşte condiţiile necesare pentru adoptarea monedei unice. Derogarea acordată
     Maltei, menţionată la articolul 4 din Actul de aderare, se abrogă cu efect de la 1 ianuarie
     2008.

                                               Articolul 2

     Prezenta decizie se adresează statelor membre.

                                               Articolul 3

     Prezenta decizie se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

     Adoptată la

                                                  Pentru Consiliu
                                                  Preşedintele

     12
            JO L […], […], p. […].

RO                                                  7                                                    RO