               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 11.4.2018
            COM(2018) 174 final
            2018/0083(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind semnarea, în numele Uniunii Europene, a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei de modificare a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere pentru titularii de pașapoarte obișnuite

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               Regulamentul (UE) nr. 610/2013 din 26 iunie 2013
                  1
                (denumit în continuare: „modificarea Codului frontierelor Schengen”) a modificat Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen
                  2
                („CAAS”), Regulamentul (CE) nr. 562/2006
                  3
                („Codul frontierelor Schengen”) și Regulamentul (CE) nr. 810/2009
                  4
                („Codul de vize”) și – printre altele – a redefinit conceptul de scurtă ședere în spațiul Schengen pentru resortisanții țărilor terțe. Începând din 18 octombrie 2013, durata maximă a șederii autorizate pentru resortisanții țărilor terțe – indiferent dacă aceștia au obligația de a deține viză sau sunt scutiți de o astfel de obligație – care intenționează să călătorească în spațiul Schengen pentru o ședere de scurtă durată este definită ca fiind de „90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile”. Spre deosebire de definiția în vigoare până la 18 octombrie 2013 (trei luni, în cadrul unei perioade de șase luni, calculată de la data primei intrări), noul concept este mai precis, dat fiind faptul că stabilește durata în zile, și nu în luni. În plus, sintagma „de la data primei intrări”, care a generat numeroase incertitudini și întrebări, a fost eliminată din definiție.

               Modificarea Codului frontierelor Schengen a introdus în cadrul acquis-ului UE în materie de vize și frontiere toate modificările necesare, acestea vizând CAAS, Codul frontierelor Schengen, Codul de vize și Regulamentul (CE) nr. 539/2001
                  5
               . Cu toate acestea, conceptul de scurtă ședere este consacrat și în acordurile internaționale încheiate de Uniunea Europeană. Acordurile privind exonerarea de obligația de a deține viză încheiate cu Antigua și Barbuda
                  6
               , Bahamas
                  7
               , Barbados
                  8
               , Brazilia
                  9
               , Mauritius
                  10
               , Saint Kitts și Nevis
                  11
                și Seychelles
                  12
                se referă în continuare, atunci când definesc durata șederii fără viză, la vechea definiție („trei luni, în cadrul unei perioade de șase luni, calculată de la data primei intrări”
                  13
               ).

               La 16 iulie 2014, Comisia a adoptat o recomandare de decizie a Consiliului de autorizare a deschiderii de negocieri pentru modificarea acordurilor privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere încheiate între Uniunea Europeană și țările menționate mai sus
                  14
               , care a fost adoptată de Consiliu la 9 octombrie 2014
                  15
               . Obiectivul era de a pune în aplicare, în raport cu aceste șapte țări, noua definiție a scurtei șederi, astfel cum a fost prevăzută în modificarea Codului frontierelor Schengen. În plus, faptul de a defini scurta ședere în zile, în loc de luni, în acordurile privind exonerarea de obligația de a deține viză este mai simplu de verificat și de calculat prin mijloace electronice/informatice, fiind, prin urmare, mai potrivit pentru sistemele centralizate de gestionare a frontierelor, cum ar fi sistemul de intrare/ieșire (EES) propus
                  16
               .

               În urma autorizării de către Consiliu, Comisia a început negocieri pentru modificarea acordurilor privind exonerarea de obligația de a deține viză încheiate cu șapte țări (Antigua și Barbuda, Bahamas, Barbados, Brazilia, Mauritius, Saint Kitts și Nevis și Seychelles).

               Negocierile cu Brazilia au fost finalizate cu succes la 31 octombrie 2017, prin parafarea acordurilor de modificare a celor două acorduri dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere a titularilor de pașapoarte obișnuite și a titularilor de pașapoarte diplomatice, de serviciu și oficiale. Părțile au convenit ca, printre alte detalii tehnice (a se vedea mai jos), să adopte o nouă definiție a scurtei șederi, dar toate modificările sunt nesemnificative din punctul de vedere al călătorului.

                  Situația specifică a Regatului Unit și a Irlandei se reflectă în preambulul la acorduri.

               2.TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE

               •Temeiul juridic

               Acordul dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere pentru titularii de pașapoarte obișnuite (denumit în continuare: „acordul”) trebuie să fie aprobat de către ambele părți contractante în conformitate cu procedurile fiecăreia. În ceea ce privește Uniunea, sunt necesare decizii ale Consiliului privind semnarea și încheierea acordului.

               Prezenta propunere este înaintată Consiliului pentru a autoriza semnarea acordului.

               Acordul asigură coerența juridică, precum și armonizarea între statele membre, prin aderarea la noua definiție a scurtei șederi, astfel cum este prevăzută în modificarea Codului frontierelor Schengen, care oferă o interpretare clară a scurtei șederi.

               Temeiul juridic al prezentei propuneri este articolul 77 alineatul (2) litera (a) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) coroborat cu articolul 218.

               Uniunea nu are competența de a modifica acordurile privind exonerarea de obligația de a deține viză care ar impune obligații celor patru țări asociate la punerea în aplicare a acquis-ului Schengen, inclusiv a politicii comune a vizelor. Pentru a asigura o abordare și o punere în aplicare armonizate ale dispozițiilor privind durata șederii autorizate în spațiul Schengen, în acord este inclusă o declarație comună în care se afirmă că este de dorit ca Brazilia, pe de o parte, și Islanda, Liechtenstein, Norvegia și Elveția, pe de altă parte, să își modifice în mod corespunzător acordurile bilaterale existente privind exonerarea de obligația de a deține viză.

               •Subsidiaritatea (în cazul competențelor neexclusive)

               În temeiul articolului 77 alineatul (2) litera (a) din TFUE, negocierea acordurilor de exonerare de obligația de a deține viză ține de competența exclusivă a Uniunii.

               În plus, dacă una dintre părțile contractante la un acord internațional este Uniunea Europeană, atunci nicio modificare a unui astfel de acord nu poate fi pusă în aplicare în mod legal de către statele membre. Prin urmare, este necesară o acțiune la nivelul Uniunii.

               •Proporționalitatea

               Prezenta propunere nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivul urmărit, și anume modificarea acordului existent dintre Republica Federativă a Braziliei și Uniunea Europeană cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere pentru titularii de pașapoarte obișnuite.

               3.IMPLICAȚII BUGETARE

               Propunerea nu generează costuri suplimentare pentru bugetul UE.

               4. REZULTATELE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI

               •Consultările cu părțile interesate

               La 9 octombrie 2014, Consiliul a adoptat directive de negociere care autorizau Comisia să deschidă negocieri cu Brazilia în vederea modificării acordului dintre cele două părți cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere pentru titularii de pașapoarte obișnuite. Statele membre au fost informate în legătură cu stadiul negocierilor în cadrul unor reuniuni ale Grupului de lucru pentru vize.

               5.ALTE ELEMENTE

               •Rezultatul negocierilor

                  Comisia consideră că obiectivele stabilite de Consiliu în cadrul directivelor sale de negociere au fost îndeplinite și că proiectul de acord este acceptabil pentru Uniune.

                  Textul final al acordului poate fi rezumat după cum urmează:

                  a. Durata șederii

                  Acordul prevede un regim de scutire de viză pentru cetățenii Uniunii Europene și cei ai Braziliei atunci când călătoresc pe teritoriul celeilalte părți contractante pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile (în loc de o perioadă maximă de trei luni, în cadrul unei perioade de șase luni, calculată de la data primei intrări). Noua definiție se aplică în cadrul întregului acord.

                  b. Dispoziție finală – suspendarea acordului [articolul 9 alineatul (4)]

               Acordul modifică articolul 9 alineatul (4) ultima teză după cum urmează: „Partea contractantă care a suspendat aplicarea prezentului acord informează de îndată cealaltă parte contractantă în momentul în care motivele suspendării nu mai există și revocă suspendarea.” Prin adăugarea formulării „și revocă suspendarea” la textul actual, acordul clarifică faptul că o suspendare a exonerării de obligația de a deține viză trebuie să fie efectiv revocată dacă motivele care au dus la suspendare nu mai există. Referitor la acest aspect, modificarea aliniază formularea prevăzută în acordul încheiat cu Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere pentru titularii de pașapoarte obișnuite la formularea prevăzută în toate celelalte acorduri cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză semnate de Uniune în 2015 și 2016. La 14 iunie 2016, Grupul de lucru pentru vize a fost consultat cu privire la această modificare și niciun stat membru nu a formulat obiecții.

                  c. Declarații comune

                  La acord sunt atașate două declarații comune:

                  – una privind interpretarea perioadei de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile și

                  – alta privind Islanda, Norvegia, Elveția și Liechtenstein.

                  e. Intrarea în vigoare

                  Acordul va intra în vigoare în prima zi a celei de a șasea luni care urmează datei la care ultima parte contractantă notifică celeilalte părți contractante încheierea procedurilor de ratificare. Pentru a asigura securitatea juridică și pentru a permite călătorilor să înțeleagă și să respecte legislația, este necesară o perioadă de tranziție suficient de lungă. Termenul de șase luni de după ratificarea acordului le va permite călătorilor să își încheie șederile de scurtă durată care sunt încă în întregime calculate în temeiul vechii definiții, înainte de intrarea în vigoare a noii definiții a scurtei șederi și a perioadei de referință retroactive de 180 de zile.

                  Niciuna dintre celelalte dispoziții ale acordului existent dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere pentru titularii de pașapoarte obișnuite, inclusiv domeniul de aplicare teritorial, nu este afectată de acord.

               6.CONCLUZIE

               Având în vedere considerațiile de mai sus, Comisia propune Consiliului să aprobe semnarea acordului în numele Uniunii și să îl autorizeze pe președintele Consiliului să numească persoana (persoanele) împuternicită (împuternicite) în mod corespunzător să semneze acordul în numele Uniunii.

               2018/0083 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind semnarea, în numele Uniunii Europene, a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei de modificare a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere pentru titularii de pașapoarte obișnuite

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 77 alineatul (2) litera (a) coroborat cu articolul 218 alineatul (5),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Regulamentul (UE) nr. 610/2013 al Parlamentului European și al Consiliului
                  17
                a introdus modificări orizontale în cadrul acquis-ului Uniunii în materie de vize și frontiere și a definit scurta ședere ca o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile.

               (2)Este necesar ca Acordul dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere pentru titularii de pașapoarte obișnuite să încorporeze această nouă definiție în lumina armonizării regimului de scurtă ședere al Uniunii.

               (3)La 9 octombrie 2014, Consiliul a autorizat Comisia să deschidă negocieri referitoare la un acord între Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei de modificare a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză pentru titularii de pașapoarte obișnuite („acordul”). Negocierile cu Brazilia privind acordul s-au încheiat cu succes prin parafarea acestuia la 31 octombrie 2017.

               (4)Prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Regatul Unit nu participă, în conformitate cu Decizia 2000/365/CE a Consiliului
                  18
               ; prin urmare, Regatul Unit nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale.

               (5)Prezenta decizie reprezintă o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Irlanda nu participă, în conformitate cu Decizia 2002/192/CE a Consiliului
                  19
               ; prin urmare, Irlanda nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale,

               (6)Acordul modificat ar trebui să fie semnat și declarațiile atașate la acordul de modificare ar trebui să fie aprobate, în numele Uniunii,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Se aprobă, în numele Uniunii, semnarea Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei de modificare a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere pentru titularii de pașapoarte obișnuite („acordul”), sub rezerva încheierii acordului menționat.

               Textul acordului care urmează să fie semnat este atașat la prezenta decizie.

               Articolul 2

               Declarațiile atașate la prezenta decizie se aprobă în numele Uniunii.

               Articolul 3

               Secretariatul General al Consiliului stabilește instrumentul prin care se acordă puteri depline pentru semnarea acordului, sub rezerva încheierii acestuia, persoanei (persoanelor) indicate de către negociatorul acordului.

               Articolul 4

               Prezenta decizie intră în vigoare în a douăzecea zi de la data adoptării.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)

                        JO L 182, 29.6.2013, p. 1.

                     (2)

                        JO L 239, 22.9.2000, p. 19.

                     (3)

                        JO L 105, 13.4.2006, p. 1.

                     (4)

                        JO L 243, 15.9.2009, p. 1.

                     (5)

                        JO L 81, 21.3.2001, p. 1.

                     (6)

                        JO L 169, 30.6.2009, p. 1.

                     (7)

                        JO L 169, 30.6.2009, p. 23.

                     (8)

                        JO L 169, 30.6.2009, p. 9.

                     (9)

                        În ceea ce privește Brazilia, UE a încheiat două acorduri, unul pentru titularii de pașapoarte obișnuite (JO L 255, 21.9.2012, p. 4) și un altul pentru titularii de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale (JO L 66, 12.3.2011, p. 2).

                     (10)

                        JO L 169, 30.6.2009, p. 16.

                     (11)

                        JO L 169, 30.6.2009, p. 37.

                     (12)

                        JO L 169, 30.6.2009, p. 30.

                     (13)

                        A se vedea articolele din acorduri intitulate „Obiectiv” și „Durata șederii”.

                     (14)

                        COM(2014) 468 final.

                     (15)

                        Decizia Consiliului de autorizare a Comisiei în vederea deschiderii de negocieri pentru modificarea acordurilor privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere încheiate între Uniunea/Comunitatea Europeană și Antigua și Barbuda, Uniunea Bahamas, Barbados, Republica Federativă a Braziliei, Republica Mauritius, Federația Saint Kitts și Nevis și Republica Seychelles, adoptată de Consiliu la 9.10.2014.

                     (16)

                        COM(2016) 194 final.

                     (17)

                        Regulamentul (UE) nr. 610/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul frontierelor Schengen), a Convenției de punere în aplicare a Acordului Schengen, a Regulamentelor (CE) nr. 1683/95 și (CE) nr. 539/2001 ale Consiliului și a Regulamentelor (CE) nr. 767/2008 și (CE) nr. 810/2009 ale Parlamentului European și ale Consiliului (JO L 182, 29.6.2013, p. 1).

                     (18)

                        Decizia 2000/365/CE a Consiliului din 29 mai 2000 privind solicitarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (JO L 131, 1.6.2000, p. 43).

                     (19)

                        Decizia 2002/192/CE a Consiliului din 28 februarie 2002 privind solicitarea Irlandei de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (JO L 64, 7.3.2002, p. 20).

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles,11.4.2018
            COM(2018) 174 final
            ANEXĂ
            la
            Propunerea de Decizie a Consiliului
            privind semnarea, în numele Uniunii Europene, a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei de modificare a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere pentru titularii de pașapoarte obișnuite

               ANEXĂ

               la

               Propunerea de Decizie a Consiliului

               privind semnarea, în numele Uniunii Europene, a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei de modificare a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere pentru titularii de pașapoarte obișnuite

               ACORD

               între Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei  de modificare a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere pentru titularii de pașapoarte obișnuite

               UNIUNEA EUROPEANĂ,

               pe de o parte, și

               REPUBLICA FEDERATIVĂ A BRAZILIEI (denumită în continuare „Brazilia”),

               pe de altă parte,

               denumite în continuare împreună „părțile contractante”,

               AVÂND ÎN VEDERE Acordul dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere pentru titularii de pașapoarte obișnuite (denumit în continuare „acordul”), care a intrat în vigoare la 1 octombrie 2012,

               REAFIRMÂND importanța facilitării contactelor dintre persoane,

               LUÂND ACT de faptul că acordul acționează în beneficiul cetățenilor părților contractante,

               LUÂND ÎN CONSIDERARE faptul că definiția scurtei șederi prevăzută în acord (trei luni în cadrul unei perioade de șase luni, calculată de la data primei intrări) nu este suficient de precisă și, în special, că noțiunea de „dată a primei intrări” poate genera incertitudini și întrebări,

               ȚINÂND SEAMA de faptul că Regulamentul (UE) nr. 610/2013 din 26 iunie 2013 a introdus modificări orizontale ale acquis-ului „intern” al UE în materie de vize și frontiere și a definit scurta ședere ca fiind o perioadă de „90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile”,

               LUÂND ÎN CONSIDERARE faptul că sistemul de intrare/ieșire care urmează să fie instituit de Uniunea Europeană impune utilizarea unei definiții uniforme și clare a conceptului de scurtă ședere care să se aplice tuturor resortisanților țărilor terțe,

               DORIND să asigure fluiditatea fluxului de călători la punctele de trecere a frontierelor părților contractante,

               LUÂND ÎN CONSIDERARE Protocolul privind poziția Regatului Unit și a Irlandei cu privire la spațiul de libertate, securitate și justiție și Protocolul privind acquis-ul Schengen integrat în cadrul Uniunii Europene, anexate la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, și confirmând faptul că dispozițiile acestui acord nu se aplică Regatului Unit și Irlandei,

               CONVIN DUPĂ CUM URMEAZĂ:

               Articolul 1

               Acordul se modifică în conformitate cu dispozițiile prezentului articol:

               (1)La articolul 1, cuvintele „trei luni în cadrul unei perioade de șase luni” se înlocuiesc cu cuvintele „90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile”.

               (2)Articolul 5 alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:

               „În sensul prezentului acord, cetățenii Uniunii pot rămâne pe teritoriul Braziliei pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile.”

               (3)Articolul 5 alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:

               „În sensul prezentului acord, cetățenii Braziliei pot rămâne pe teritoriul statelor membre care aplică integral acquis-ul Schengen pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile. Perioada respectivă se calculează independent de orice ședere într-un stat membru care nu aplică încă integral acquis-ul Schengen.”

               (4)Articolul 5 alineatul (3) se înlocuiește cu următorul text:

               „Cetățenii Braziliei pot rămâne pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile pe teritoriul fiecărui stat membru care nu aplică încă integral acquis-ul Schengen, independent de perioada de ședere calculată pentru teritoriul statelor membre care aplică integral acquis-ul Schengen.”

               (5)La articolul 5 alineatul (4), cuvintele „trei luni” se înlocuiesc cu cuvintele „90 de zile”.

               (6)La articolul 9 alineatul (4), ultima teză se înlocuiește cu următorul text:

               „Partea contractantă care a suspendat aplicarea prezentului acord informează de îndată cealaltă parte contractantă în momentul în care motivele suspendării nu mai există și revocă suspendarea.”

               Articolul 2

               Prezentul acord se ratifică sau se aprobă de către părțile contractante în conformitate cu procedurile corespunzătoare ale acestora și intră în vigoare în prima zi a celei de a șasea luni care urmează datei la care ultima parte notifică celeilalte părți încheierea procedurilor menționate anterior.

               Încheiat la […], în a […] zi a lunii […], în anul două mii șaptesprezece, în dublu exemplar în limbile bulgară, cehă, croată, daneză, engleză, estonă, finlandeză, franceză, germană, greacă, italiană, letonă, lituaniană, maghiară, malteză, neerlandeză, polonă, portugheză, română, slovacă, slovenă, spaniolă și suedeză, fiecare dintre aceste texte fiind în egală măsură autentic.

               Pentru Uniunea Europeană,

               Pentru Republica Federativă a Braziliei,

               DECLARAȚIE COMUNĂ PRIVIND ISLANDA, NORVEGIA, ELVEȚIA ȘI LIECHTENSTEIN

               Este de dorit ca autoritățile Norvegiei, Islandei, Elveției și Liechtensteinului, pe de o parte, și cele ale Braziliei, pe de altă parte, să modifice fără întârziere acordurile bilaterale existente cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere pentru titularii de pașapoarte obișnuite, în conformitate cu dispozițiile prezentul acord.

               DECLARAȚIE COMUNĂ PRIVIND INTERPRETAREA PERIOADEI DE 90 DE ZILE DIN CURSUL ORICĂREI PERIOADE DE 180 DE ZILE

               Părțile contractante înțeleg că perioada maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile, astfel cum este prevăzută la articolul 5 din acord, înseamnă fie o vizită continuă a cărei durată nu depășește 90 de zile în total în decursul oricărei perioade de 180 de zile, fie mai multe vizite consecutive a căror durată nu depășește 90 de zile în total în decursul oricărei perioade de 180 de zile.

               Noțiunea „oricare” presupune aplicarea unei perioade de referință mobile de 180 de zile; aceasta înseamnă că trebuie calculată fiecare zi de ședere din ultima perioadă de 180 de zile, pentru a verifica dacă cerința privind durata de ședere de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile continuă să fie îndeplinită. Printre altele, aceasta înseamnă că o absență neîntreruptă de 90 zile permite o nouă ședere de până la 90 de zile.

               ________


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 11.4.2018
            COM(2018) 175 final
            2018/0084(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind încheierea Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei de modificare a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere pentru titularii de pașapoarte obișnuite

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               Regulamentul (UE) nr. 610/2013 din 26 iunie 2013
                  1
                (denumit în continuare: „modificarea Codului frontierelor Schengen”) a modificat Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen
                  2
                („CAAS”), Regulamentul (CE) nr. 562/2006
                  3
                („Codul frontierelor Schengen”) și Regulamentul (CE) nr. 810/2009
                  4
                („Codul de vize”) și – printre altele – a redefinit conceptul de scurtă ședere în spațiul Schengen pentru resortisanții țărilor terțe. Începând din 18 octombrie 2013, durata maximă a șederii autorizate pentru resortisanții țărilor terțe – indiferent dacă aceștia au obligația de a deține viză sau sunt scutiți de o astfel de obligație – care intenționează să călătorească în spațiul Schengen pentru o ședere de scurtă durată este definită ca fiind de „90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile”. Spre deosebire de definiția în vigoare până la 18 octombrie 2013 (trei luni, în cadrul unei perioade de șase luni, calculată de la data primei intrări), noul concept este mai precis, dat fiind faptul că stabilește durata în zile, și nu în luni. În plus, sintagma „de la data primei intrări”, care a generat numeroase incertitudini și întrebări, a fost eliminată din definiție.

               Modificarea Codului frontierelor Schengen a introdus în cadrul acquis-ului UE în materie de vize și frontiere toate modificările necesare, acestea vizând CAAS, Codul frontierelor Schengen, Codul de vize și Regulamentul (CE) nr. 539/2001
                  5
               . Cu toate acestea, conceptul de scurtă ședere este consacrat și în acordurile internaționale încheiate de Uniunea Europeană. Acordurile privind exonerarea de obligația de a deține viză încheiate cu Antigua și Barbuda
                  6
               , Bahamas
                  7
               , Barbados
                  8
               , Brazilia
                  9
               , Mauritius
                  10
               , Saint Kitts și Nevis
                  11
                și Seychelles
                  12
                se referă în continuare, atunci când definesc durata șederii fără viză, la vechea definiție („trei luni, în cadrul unei perioade de șase luni, calculată de la data primei intrări”
                  13
               ).

               La 16 iulie 2014, Comisia a adoptat o recomandare de decizie a Consiliului de autorizare a deschiderii de negocieri pentru modificarea acordurilor privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere încheiate între Uniunea Europeană și țările menționate mai sus
                  14
               , care a fost adoptată de Consiliu la 9 octombrie 2014
                  15
               . Obiectivul era de a pune în aplicare, în raport cu aceste șapte țări, noua definiție a scurtei șederi, astfel cum a fost prevăzută în modificarea Codului frontierelor Schengen. În plus, faptul de a defini scurta ședere în zile, în loc de luni, în acordurile privind exonerarea de obligația de a deține viză este mai simplu de verificat și de calculat prin mijloace electronice/informatice, fiind, prin urmare, mai potrivit pentru sistemele centralizate de gestionare a frontierelor, cum ar fi sistemul de intrare/ieșire (EES) propus
                  16
               .

               În urma autorizării de către Consiliu, Comisia a început negocieri pentru modificarea acordurilor privind exonerarea de obligația de a deține viză încheiate cu șapte țări (Antigua și Barbuda, Bahamas, Barbados, Brazilia, Mauritius, Saint Kitts și Nevis și Seychelles).

               Negocierile cu Brazilia au fost finalizate cu succes la 31 octombrie 2017, prin parafarea acordurilor de modificare a celor două acorduri dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere a titularilor de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale și a titularilor de pașapoarte obișnuite. Părțile au convenit ca, printre alte detalii tehnice (a se vedea mai jos), să adopte o nouă definiție a scurtei șederi, dar toate modificările sunt nesemnificative din punctul de vedere al călătorului.

                  Situația specifică a Regatului Unit și a Irlandei se reflectă în preambulul la acorduri.

               2.TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE

               •Temeiul juridic

               Acordul dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere pentru titularii de pașapoarte obișnuite (denumit în continuare: „acordul”) trebuie să fie aprobat de către ambele părți contractante în conformitate cu procedurile fiecăreia. În ceea ce privește Uniunea, sunt necesare decizii ale Consiliului privind semnarea și încheierea acordului.

               Prezenta propunere este înaintată Consiliului pentru a autoriza încheierea acordului.

               Acordul asigură coerența juridică, precum și armonizarea între statele membre, prin aderarea la noua definiție a scurtei șederi, astfel cum este prevăzută în modificarea Codului frontierelor Schengen, care oferă o interpretare clară a scurtei șederi.

               Temeiul juridic al prezentei propuneri este articolul 77 alineatul (2) litera (a) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) coroborat cu articolul 218.

               Uniunea nu are competența de a modifica acordurile privind exonerarea de obligația de a deține viză care ar impune obligații celor patru țări asociate la punerea în aplicare a acquis-ului Schengen, inclusiv a politicii comune a vizelor. Pentru a asigura o abordare și o punere în aplicare armonizate ale dispozițiilor privind durata șederii autorizate în spațiul Schengen, în acord este inclusă o declarație comună în care se afirmă că este de dorit ca Brazilia, pe de o parte, și Islanda, Liechtenstein, Norvegia și Elveția, pe de altă parte, să își modifice în mod corespunzător acordurile bilaterale existente privind exonerarea de obligația de a deține viză.

               Prezenta propunere constituie instrumentul juridic pentru încheierea acordului. Consiliul va hotărî cu majoritate calificată, după semnarea acordului, în numele Uniunii, de către o persoană desemnată de președinția Consiliului și după obținerea aprobării Parlamentului European, în conformitate cu articolul 218 alineatul (6) al doilea paragraf litera (a) din TFUE.

               •Subsidiaritatea (în cazul competențelor neexclusive)

               În temeiul articolului 77 alineatul (2) litera (a) din TFUE, negocierea acordurilor de exonerare de obligația de a deține viză ține de competența exclusivă a Uniunii.

               În plus, dacă una dintre părțile contractante la un acord internațional este Uniunea Europeană, atunci nicio modificare a unui astfel de acord nu poate fi pusă în aplicare în mod legal de către statele membre. Prin urmare, este necesară o acțiune la nivelul Uniunii.

               •Proporționalitatea

               Prezenta propunere nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivul urmărit, și anume modificarea acordului existent dintre Republica Federativă a Braziliei și Uniunea Europeană cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere pentru titularii de pașapoarte obișnuite.

               3.IMPLICAȚII BUGETARE

               Propunerea nu generează costuri suplimentare pentru bugetul UE.

               4. REZULTATELE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI

               •Consultările cu părțile interesate

               La 9 octombrie 2014, Consiliul a adoptat directive de negociere care autorizau Comisia să deschidă negocieri cu Brazilia în vederea modificării acordului dintre cele două părți cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere pentru titularii de pașapoarte obișnuite. Statele membre au fost informate în legătură cu stadiul negocierilor în cadrul unor reuniuni ale Grupului de lucru pentru vize.

               5.ALTE ELEMENTE

               •Rezultatul negocierilor

                  Comisia consideră că obiectivele stabilite de Consiliu în cadrul directivelor sale de negociere au fost îndeplinite și că proiectul de acord este acceptabil pentru Uniune.

                  Textul final al acordului poate fi rezumat după cum urmează:

                  a. Durata șederii

                  Acordul prevede un regim de scutire de viză pentru cetățenii Uniunii Europene și cei ai Braziliei atunci când călătoresc pe teritoriul celeilalte părți contractante pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile (în loc de o perioadă maximă de trei luni, în cadrul unei perioade de șase luni, calculată de la data primei intrări). Noua definiție se aplică în cadrul întregului acord.

                  b. Dispoziție finală – suspendarea acordului [articolul 9 alineatul (4)]

               Acordul modifică articolul 9 alineatul (4) ultima teză după cum urmează: „Partea contractantă care a suspendat aplicarea prezentului acord informează de îndată cealaltă parte contractantă în momentul în care motivele suspendării nu mai există și revocă suspendarea.” Prin adăugarea formulării „și revocă suspendarea” la textul actual, acordul clarifică faptul că o suspendare a exonerării de obligația de a deține viză trebuie să fie efectiv revocată dacă motivele care au dus la suspendare nu mai există. Referitor la acest aspect, modificarea aliniază formularea prevăzută în acordul încheiat cu Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere pentru titularii de pașapoarte obișnuite la formularea prevăzută în toate celelalte acorduri cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză semnate de Uniune în 2015 și 2016. La 14 iunie 2016, Grupul de lucru pentru vize a fost consultat cu privire la această modificare și niciun stat membru nu a formulat obiecții.

                  c. Declarații comune

                  La acord sunt atașate două declarații comune:

                  – una privind interpretarea perioadei de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile și

                  – alta privind Islanda, Norvegia, Elveția și Liechtenstein.

                  e. Intrarea în vigoare

                  Acordul va intra în vigoare în prima zi a celei de a șasea luni care urmează datei la care ultima parte contractantă notifică celeilalte părți contractante încheierea procedurilor de ratificare. Pentru a asigura securitatea juridică și pentru a permite călătorilor să înțeleagă și să respecte legislația, este necesară o perioadă de tranziție suficient de lungă. Termenul de șase luni de după ratificarea acordului le va permite călătorilor să își încheie șederile de scurtă durată care sunt încă în întregime calculate în temeiul vechii definiții, înainte de intrarea în vigoare a noii definiții a scurtei șederi și a perioadei de referință retroactive de 180 de zile.

                  Niciuna dintre celelalte dispoziții ale acordului existent dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere pentru titularii de pașapoarte obișnuite, inclusiv domeniul de aplicare teritorial, nu este afectată de acord.

               6.CONCLUZIE

               Având în vedere considerațiile de mai sus, Comisia propune Consiliului să aprobe, după obținerea aprobării Parlamentului European, Acordul dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei de modificare a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere pentru titularii de pașapoarte obișnuite.

               2018/0084 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind încheierea Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei de modificare a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere pentru titularii de pașapoarte obișnuite

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 77 alineatul (2) litera (a) coroborat cu articolul 218 alineatul (6) al doilea paragraf litera (a) punctul (v),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               având în vedere aprobarea Parlamentului European
                  17
               ,

               întrucât:

               (1)În conformitate cu Decizia (UE) XXX/[…] a Consiliului, Acordul cu Republica Federativă a Braziliei de modificare a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere pentru titularii de pașapoarte obișnuite („acordul”) a fost semnat la […].

               (2)Prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Regatul Unit nu participă, în conformitate cu Decizia 2000/365/CE a Consiliului
                  18
               ; prin urmare, Regatul Unit nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale.

               (3)Prezenta decizie reprezintă o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Irlanda nu participă, în conformitate cu Decizia 2002/192/CE a Consiliului
                  19
               ; prin urmare, Irlanda nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale,

               (4)Acordul ar trebui să fie aprobat în numele Uniunii Europene,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Se aprobă, în numele Uniunii, Acordul dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei de modificare a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere pentru titularii de pașapoarte obișnuite („acordul”).

               Textul acordului este atașat la prezenta decizie.

               Articolul 2

               Președintele Consiliului desemnează persoana împuternicită să efectueze, în numele

               Uniunii Europene, notificarea prevăzută la articolul 2 din acord.

               Articolul 3

               Prezenta decizie intră în vigoare în a douăzecea zi de la data adoptării
                  20
               .

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)

                        JO L 182, 29.6.2013, p. 1.

                     (2)

                        JO L 239, 22.9.2000, p. 19.

                     (3)

                        JO L 105, 13.4.2006, p. 1.

                     (4)

                        JO L 243, 15.9.2009, p. 1.

                     (5)

                        JO L 81, 21.3.2001, p. 1.

                     (6)

                        JO L 169, 30.6.2009, p. 1.

                     (7)

                        JO L 169, 30.6.2009, p. 23.

                     (8)

                        JO L 169, 30.6.2009, p. 9.

                     (9)

                        În ceea ce privește Brazilia, UE a încheiat două acorduri, unul pentru titularii de pașapoarte obișnuite (JO L 255, 21.9.2012, p. 4) și un altul pentru titularii de pașapoarte diplomatice, de serviciu sau oficiale (JO L 66, 12.3.2011, p. 2).

                     (10)

                        JO L 169, 30.6.2009, p. 16.

                     (11)

                        JO L 169, 30.6.2009, p. 37.

                     (12)

                        JO L 169, 30.6.2009, p. 30.

                     (13)

                        A se vedea articolele din acorduri intitulate „Obiectiv” și „Durata șederii”.

                     (14)

                        COM(2014) 468 final.

                     (15)

                        Decizia Consiliului de autorizare a Comisiei în vederea deschiderii de negocieri pentru modificarea acordurilor privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere încheiate între Uniunea/Comunitatea Europeană și Antigua și Barbuda, Uniunea Bahamas, Barbados, Republica Federativă a Braziliei, Republica Mauritius, Federația Saint Kitts și Nevis și Republica Seychelles, adoptată de Consiliu la 9.10.2014.

                     (16)

                        COM(2016) 194 final.

                     (17)

                        Aprobare dată la [...].

                     (18)

                        Decizia 2000/365/CE a Consiliului din 29 mai 2000 privind solicitarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen, JO L 131, 1.6.2000, p. 43.

                     (19)

                        Decizia 2002/192/CE a Consiliului din 28 februarie 2002 privind solicitarea Irlandei de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen, JO L 64, 7.3.2002, p. 20.

                     (20)

                        Data intrării în vigoare a acordului va fi publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene de către Secretariatul General al Consiliului.

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles,11.4.2018
            COM(2018) 175 final
            ANEXĂ
            la
            Propunerea de Decizie a Consiliului
            privind încheierea Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei de modificare a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere pentru titularii de pașapoarte obișnuite

               ANEXĂ

               Propunere de Decizie a Consiliului

               privind încheierea Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei de modificare a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere pentru titularii de pașapoarte obișnuite

               ACORD

               între Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei de modificare a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere pentru titularii de pașapoarte obișnuite

               UNIUNEA EUROPEANĂ,

               pe de o parte, și

               REPUBLICA FEDERATIVĂ A BRAZILIEI (denumită în continuare „Brazilia”),

               pe de altă parte,

               denumite în continuare împreună „părțile contractante”,

               AVÂND ÎN VEDERE Acordul dintre Uniunea Europeană și Republica Federativă a Braziliei cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere pentru titularii de pașapoarte obișnuite (denumit în continuare „acordul”), care a intrat în vigoare la 1 octombrie 2012,

               REAFIRMÂND importanța facilitării contactelor dintre persoane,

               LUÂND ACT de faptul că acordul acționează în beneficiul cetățenilor părților contractante,

               LUÂND ÎN CONSIDERARE faptul că definiția scurtei șederi prevăzută în acord (trei luni în cadrul unei perioade de șase luni, calculată de la data primei intrări) nu este suficient de precisă și, în special, că noțiunea de „dată a primei intrări” poate genera incertitudini și întrebări,

               ȚINÂND SEAMA de faptul că Regulamentul (UE) nr. 610/2013 din 26 iunie 2013 a introdus modificări orizontale ale acquis-ului „intern” al UE în materie de vize și frontiere și a definit scurta ședere ca fiind o perioadă de „90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile”,

               LUÂND ÎN CONSIDERARE faptul că sistemul de intrare/ieșire care urmează să fie instituit de Uniunea Europeană impune utilizarea unei definiții uniforme și clare a conceptului de scurtă ședere care să se aplice tuturor resortisanților țărilor terțe,

               DORIND să asigure fluiditatea fluxului de călători la punctele de trecere a frontierelor părților contractante,

               LUÂND ÎN CONSIDERARE Protocolul privind poziția Regatului Unit și a Irlandei cu privire la spațiul de libertate, securitate și justiție și Protocolul privind acquis-ul Schengen integrat în cadrul Uniunii Europene, anexate la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, și confirmând faptul că dispozițiile acestui acord nu se aplică Regatului Unit și Irlandei,

               CONVIN DUPĂ CUM URMEAZĂ:

               Articolul 1

               Acordul se modifică în conformitate cu dispozițiile prezentului articol:

               (1)La articolul 1, cuvintele „trei luni în cadrul unei perioade de șase luni” se înlocuiesc cu cuvintele „90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile”.

               (2)Articolul 5 alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:

               „În sensul prezentului acord, cetățenii Uniunii pot rămâne pe teritoriul Braziliei pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile.”

               (3)Articolul 5 alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:

               „În sensul prezentului acord, cetățenii Braziliei pot rămâne pe teritoriul statelor membre care aplică integral acquis-ul Schengen pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile. Perioada respectivă se calculează independent de orice ședere într-un stat membru care nu aplică încă integral acquis-ul Schengen.”

               (4)Articolul 5 alineatul (3) se înlocuiește cu următorul text:

               „Cetățenii Braziliei pot rămâne pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile pe teritoriul fiecărui stat membru care nu aplică încă integral acquis-ul Schengen, independent de perioada de ședere calculată pentru teritoriul statelor membre care aplică integral acquis-ul Schengen.”

               (5)La articolul 5 alineatul (4), cuvintele „trei luni” se înlocuiesc cu cuvintele „90 de zile”.

               (6)La articolul 9 alineatul (4), ultima teză se înlocuiește cu următorul text:

               „Partea contractantă care a suspendat aplicarea prezentului acord informează de îndată cealaltă parte contractantă în momentul în care motivele suspendării nu mai există și revocă suspendarea.”

               Articolul 2

               Prezentul acord se ratifică sau se aprobă de către părțile contractante în conformitate cu procedurile corespunzătoare ale acestora și intră în vigoare în prima zi a celei de a șasea luni care urmează datei la care ultima parte notifică celeilalte părți încheierea procedurilor menționate anterior.

               Încheiat la […], în a […] zi a lunii […], în anul două mii șaptesprezece, în dublu exemplar în limbile bulgară, cehă, croată, daneză, engleză, estonă, finlandeză, franceză, germană, greacă, italiană, letonă, lituaniană, maghiară, malteză, neerlandeză, polonă, portugheză, română, slovacă, slovenă, spaniolă și suedeză, fiecare dintre aceste texte fiind în egală măsură autentic.

               Pentru Uniunea Europeană,

               Pentru Republica Federativă a Braziliei,

               DECLARAȚIE COMUNĂ PRIVIND ISLANDA, NORVEGIA, ELVEȚIA ȘI LIECHTENSTEIN

               Este de dorit ca autoritățile Norvegiei, Islandei, Elveției și Liechtensteinului, pe de o parte, și cele ale Braziliei, pe de altă parte, să modifice fără întârziere acordurile bilaterale existente cu privire la exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere pentru titularii de pașapoarte obișnuite, în conformitate cu dispozițiile prezentul acord.

               DECLARAȚIE COMUNĂ PRIVIND INTERPRETAREA PERIOADEI DE 90 DE ZILE DIN CURSUL ORICĂREI PERIOADE DE 180 DE ZILE

               Părțile contractante înțeleg că perioada maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile, astfel cum este prevăzută la articolul 5 din acord, înseamnă fie o vizită continuă a cărei durată nu depășește 90 de zile în total în decursul oricărei perioade de 180 de zile, fie mai multe vizite consecutive a căror durată nu depășește 90 de zile în total în decursul oricărei perioade de 180 de zile.

               Noțiunea „oricare” presupune aplicarea unei perioade de referință mobile de 180 de zile; aceasta înseamnă că trebuie calculată fiecare zi de ședere din ultima perioadă de 180 de zile, pentru a verifica dacă cerința privind durata de ședere de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile continuă să fie îndeplinită. Printre altele, aceasta înseamnă că o absență neîntreruptă de 90 zile permite o nouă ședere de până la 90 de zile.

               ________


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 25.5.2018
            COM(2018) 341 final
            2018/0187(COD)
            Propunere de
            DECIZIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
            privind informatizarea circulației și a controlului produselor accizabile (reformare)

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               •Motivele și obiectivele propunerii

                  Prezenta propunere însoțește propunerea de Directivă a Consiliului de stabilire a regimului general al accizelor în ceea ce privește automatizarea procedurii aplicabile circulației produselor accizabile care au fost eliberate pentru consum pe teritoriul unui stat membru și care sunt deplasate către teritoriul unui alt stat membru pentru a fi livrate în scopuri comerciale în respectivul alt stat membru.

                  Decizia nr. 1152/2003/CE este decizia de instituire a sistemului informatizat (sistemul pentru monitorizarea și circulația produselor supuse accizelor - EMCS). În acest moment, ea vizează numai circulația produselor accizabile în regim suspensiv de accize. Pentru a permite automatizarea procedurii aplicabile circulației produselor accizabile eliberate pentru consum pe teritoriul unui stat membru și deplasate către teritoriul unui alt stat membru pentru a fi livrate în scopuri comerciale în respectivul alt stat membru, decizia trebuie modificată. Totuși, dat fiind că o astfel de modificare afectează majoritatea dispozițiilor din decizie, aceasta ar trebui reformată din motive de claritate.

               •Coerența cu dispozițiile deja existente în domeniul de politică vizat

                  Propunerea este legată de reformarea Directivei 2008/118/CE a Consiliului.

               •Coerența cu alte politici ale Uniunii

                  Nu se aplică.

               2.TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE

               •Temei juridic

                  Propunerea are ca temei juridic articolul 114 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE). La respectivul articol se prevede că Parlamentul European și Consiliul, hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară și după consultarea Comitetului Economic și Social, adoptă măsurile privind apropierea actelor cu putere de lege și a actelor administrative ale statelor membre care au ca obiect instituirea și funcționarea pieței interne.

               •Subsidiaritate (în cazul competențelor neexclusive)

               Principiul subsidiarității se aplică în măsura în care propunerea nu intră sub incidența competenței exclusive a Uniunii Europene.

               Obiectivele propunerii nu pot fi realizate în mod satisfăcător de statele membre, dar pot fi realizate mai bine la nivelul Uniunii.

               •Proporționalitate

                  Reformarea propusă nu depășește ceea ce este necesar pentru a aborda aspectele în cauză și pentru a atinge, în acest fel, obiectivele din tratat referitoare la o funcționare corespunzătoare și eficientă a pieței interne.

                  Prezenta propunere respectă principiul proporționalității, astfel cum este prevăzut la articolul 5 alineatul (4) din Tratatul privind Uniunea Europeană.

                  Obiectivul propunerii este să extindă sistemul pentru monitorizarea și circulația produselor supuse accizelor la circulația în interiorul UE a produselor accizabile eliberate pentru consum, pentru a simplifica procedura aplicabilă unei astfel de circulații și pentru a permite o monitorizare adecvată a acesteia, precum și pentru a oferi o bază pentru guvernanța viitoarelor automatizări ale proceselor definite de legislația Uniunii referitoare la accize, în cazul în care se consideră că sunt benefice astfel de automatizări. Fără prezenta propunere nu va fi posibilă planificarea coordonată a automatizării circulației în interiorul UE a produselor accizabile eliberate pentru consum.

               •Alegerea instrumentului

               Alegerea instrumentului este în deplină conformitate cu actualul act juridic în vigoare. Dat fiind că propunerea este o reformare a Deciziei nr. 1152/2003/CE, ea trebuie să fie o propunere de decizie.

               3.REZULTATELE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI

               •Evaluările ex post/verificarea adecvării legislației existente

                  S-a evaluat Directiva 2008/118/CE, propunerea de Directivă a Consiliului de stabilire a regimului general al accizelor bazându-se pe respectiva evaluare și pe raportul Comisiei către Consiliu și Parlamentul European „privind punerea în aplicare și evaluarea Directivei 2008/118/CE a Consiliului din 16 decembrie 2008 privind regimul general al accizelor” din 21.4.2017 [COM(2017) 184 final]. Raportul a subliniat necesitatea continuării automatizării, iar prezenta propunere vizează exclusiv o adaptare care să reflecte această opțiune de politică.

               •Consultările cu părțile interesate

                  În contextul revizuirii Directivei 2008/118/CE a Consiliului, au avut loc consultări cu părțile interesate.

               •Evaluarea impactului

               Nu a fost necesară efectuarea unei evaluări separate a impactului, deoarece opțiunea de politică referitoare la continuarea automatizării este sprijinită de evaluarea impactului efectuată pentru reformarea Directivei 2008/118/CE.

               •Caracterul adecvat al reglementărilor și simplificarea

                  Evaluarea Directivei 2008/118/CE a fost efectuată în cadrul programului REFIT al Comisiei. În aprilie 2017, Comisia a prezentat un raport Consiliului și Parlamentului European referitor la punerea în aplicare și evaluarea Directivei 2008/118/CE a Consiliului.

               •Drepturile fundamentale

                  Nu se aplică.

               4.IMPLICAȚIILE BUGETARE

                  Finanțarea proiectului central se va face din bugetul FISCALIS, din creditele deja prevăzute în programarea financiară oficială. Nu vor fi necesare resurse suplimentare de la bugetul UE. În plus, nu se intenționează ca prezenta inițiativă să aducă atingere propunerii Comisiei privind următorul cadru financiar multianual.

                  Estimarea costurilor pentru administrații și pentru agenții economici este inclusă în evaluarea impactului pregătită pentru reformarea Directivei 2008/118/CE.

               5.ALTE ELEMENTE

               •Planuri de punere în aplicare și măsuri de monitorizare, evaluare și raportare

                  Nu se aplică.

               •Documente explicative (în cazul directivelor)

                  S-a considerat că nu sunt necesare documente explicative cu privire la transpunerea dispozițiilor prezentei propuneri.

               •Explicarea detaliată a dispozițiilor specifice ale propunerii

               Decizia nr. 1152/2003/CE este decizia de instituire a sistemului informatizat (sistemul pentru monitorizarea și circulația produselor supuse accizelor - EMCS). În acest moment, ea vizează numai circulația produselor accizabile în regim suspensiv de accize. Pentru a permite automatizarea procedurii aplicabile circulației produselor accizabile eliberate pentru consum pe teritoriul unui stat membru și deplasate către teritoriul unui alt stat membru pentru a fi livrate în scopuri comerciale în respectivul alt stat membru, decizia trebuie modificată.

               Modificările vizează majoritatea dispozițiilor din decizie, astfel încât decizia să fie formulată în termeni mai generali pentru a putea fi posibilă automatizarea oricărei proceduri utilizate pentru circulația și controlul produselor supuse accizelor. Unele formulări trebuie eliminate, deoarece conțin trimiteri la acte legislative depășite sau au devenit irelevante (dat fiind că sistemul informatizat pentru regimul suspensiv de accize funcționează din 2010). Prin urmare, articolele 1-14 sunt modificate astfel cum se propune în reformarea deciziei.

               ê 1152/2003/CE (adaptat)

               2018/0187 (COD)

               Propunere de

               DECIZIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI

               privind informatizarea circulației și a controlului produselor accizabile (reformare)

               PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene Ö privind funcționarea Uniunii Europene Õ , în special articolul 95 Ö 114 alineatul (1) Õ ,

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               Ö după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale, Õ

               având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European,

               Ö hotărând Õ în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat Ö legislativă ordinară Õ ,

               întrucât:

               ò nou

               (1)Deciziei nr. 1152/2003/CE a Parlamentului European și a Consiliului
                  1
               ar trebui să i se aducă o serie de modificări. Din motive de claritate, ar trebui să se procedeze la reformarea deciziei menționate.

               ê 1152/2003/CE considerentul 1 (adaptat)

               (2)[Directiva 92/12/CEEC XXX/CE
                  2
                a Consiliului] din 25 februarie 1992 privind regimul general al produselor supuse accizelor și privind deținerea, circulația și monitorizarea acestor produse
                  3
                prevede că produsele Ö mărfurile Õ care circulă între teritoriile statelor membre în regim de suspendare a accizelor trebuie să fie însoțite de un document completat de expeditor.

               ê 1152/2003/CE considerentul 2 (adaptat)

               (3)Regulamentul (CEE) nr. 2719/92 (CE) nr. 684/2009
                  4
                al Comisiei din 11 septembrie 1992 privind documentul administrativ de însoțire pentru circulația în regim de suspendare a produselor supuse accizelor
                  5
                stabilește forma Ö structura Õ și conținutul documentului de însoțire prevăzut de Ö menționat în Õ  [Directiva XXX/CE 92/12/CEE] Ö și procedura de utilizare a acestuia Õ.

               ò nou

               (4)Pentru a îmbunătăți controalele și pentru a permite simplificarea circulației produselor accizabile în interiorul Uniunii, a fost instituit un sistem informatizat prin Decizia 1152/2003/CE.

               ê 1152/2003/CE considerentul 3 (adaptat)

               ð nou

               (5)Este necesar Ö să se întrețină și să se dezvolte în continuare Õ să se dispună de respectivul sistem informatizat de monitorizare a circulației produselor Ö accizabile Õ supuse accizelor, care să permită Ö pentru a permite Õ statelor membre să obțină informații în timp real cu privire la această circulație și să efectueze controalele Ö manuale și automate Õ necesare, inclusiv în timpul circulației produselor Ö accizabile Õ, în sensul capitolelor III, IV și V articolului 15 din [Directiva 92/12/CEE XXX/CE] ð și al capitolului IV din Regulamentul (UE) nr. 389/2012 al Consiliului
                  6
                ï .

               ê 1152/2003/CE considerentul 4 (adaptat)

               ð nou

               (6)De asemenea, instituirea Ö Modificarea, extinderea și operarea Õ unui sistemului informatizat ar trebui să permită simplificarea circulația Ö în interiorul Uniunii Õ intracomunitare a produselor Ö accizabile Õ în regim de suspendare a Ö suspensiv de Õ accize, ð precum și circulația produselor accizabile care au fost deja eliberate pentru consum pe teritoriul unui stat membru și care sunt deplasate către teritoriul unui alt stat membru pentru a fi livrate în scopuri comerciale ï .

               ê 1152/2003/CE considerentul 12 (adaptat)

               ð nou

               (7)Ö Modificarea și extinderea Õ Instituirea sistemului informatizat servește la accentuarea aspectelor de piață internă ale produselor supuse accizelor Ö accizabile Õ . Toate aspectele fiscale referitoare la circulația produselor supuse accizelor Ö accizabile Õ ar trebuie soluționate prin modificarea [Directivei 92/12/CEE XXX/CE] ð sau a Regulamentului (UE) nr. 389/2012 ï . Prezenta decizie nu aduce atingere bazei legale Ö temeiului juridic Õ al niciuneioricărei viitoare modificări a [Directivei 92/12/CEE XXX/CE] ð sau a Regulamentului (UE) nr. 389/2012 ï .

               ê 1152/2003/CE considerentul 9 (adaptat)

               (8)Ö Este necesar să se definească Õ De asemenea, ar trebui definită o delimitare între componentele Ö unionale Õ comunitare și necomunitare Ö neunionale Õ ale sistemului informatizat, precum și între atribuțiile Comisiei și cele ale statelor membre referitoare la dezvoltarea și punerea în aplicare a sistemului. În acest context, Comisia, asistată de comitetul competent, ar trebui să îndeplinească un rol important în coordonarea, organizarea și gestionarea sistemului.

               ê 1152/2003/CE considerentul 5

               Sistemul informatizat pentru circulația și monitorizarea intracomunitară a produselor supuse accizelor (EMCS) ar trebui să fie compatibil și, în cazul în care este posibil din punct de vedere tehnic, combinat cu noul sistem informatizat de tranzit (NSIT), pentru a facilita procedurile administrative și comerciale.

               ê 1152/2003/CE considerentul 6

               În scopul punerii în aplicare a prezentei decizii, Comisia ar trebui să coordoneze activitățile statelor membre, astfel încât să asigure buna funcționare a pieței interne.

               ò nou

               (9)Pentru a se asigura condiții uniforme de punere în aplicare a măsurilor necesare pentru modificarea, extinderea și operarea sistemului informatizat, este necesar să i se atribuie Comisiei competențe de executare. Respectivele competențe ar trebui exercitate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului
                  7
               .

               ê 1152/2003/CE considerentul 10 (adaptat)

               (10)Trebuie să se prevadă măsuri pentru evaluarea punerii în aplicare a sistemului informatizat de monitorizare a produselor supuse accizelor Ö accizabile Õ.

               ê 1152/2003/CE considerentul 13 (adaptat)

               ð nou

               (11)Înainte ca EMCS Ö o nouă extindere a sistemului informatizat Õ să devină operațională și date fiinddatorită problemele apărute până în prezent, Comisia ar trebuie, să examineze, în colaborare cu statele membre și ținând seama de opiniile sectoarelor comerciale în cauză, ð dacă vreunul dintre ï modalitățile de îmbunătățire a sistemului Ö sistemele Õ actuale bazate pe documente scrise ð este în continuare potrivit ï .

               ê 1152/2003/CE considerentul 11 (adaptat)

               (12)Finanțarea Ö Costurile Õ sistemului Ö informatizat Õ ar trebuie să fie repartizate între Comunitate Ö Uniune Õ și statele membre, contribuția comunitară fiind prevăzută ca atare în bugetul general al Uniunii Europene.

               ê 1152/2003/CE considerentele 7 și 8 (adaptat)

               (13)Datorită dimensiunii și complexității unui astfel de sistemului informatizat, Ö este necesar ca Õ atât Comunitatea Ö Uniunea, Õ cât și statele membre vor avea nevoie de importante Ö să afecteze Õ resursele suplimentare, umane și financiare , în acest scop. Prin urmare, trebuie să se prevadă ca statele membre și Comisia să pună la dispoziție resursele necesare pentru instituirea și dezvoltarea Ö și punerea în aplicare a Õ sistemului. În cadrul procesului de dezvoltare a componentelor naționale, statele membre ar trebui să aplice principiile prevăzute pentru sistemele de administrare electronică și să aplice agenților economici aceleași norme ca și în celelalte domenii în care se instituie sisteme informatizate. În special, acestea ar trebui să permită agenților economici, mai ales întreprinderilor mici și mijlocii active în acest sector, să utilizeze aceste componente naționale la cel mai mic cost posibil și ar trebui să promoveze toate măsurile vizând menținerea competitivității acestora.

               ò nou

               (14)Deoarece obiectivul prezentei decizii, și anume furnizarea unei baze pentru guvernanța viitoarelor automatizări ale proceselor definite de legislația Uniunii referitoare la accize, nu poate fi realizat în mod satisfăcător de către statele membre ci, pentru a asigura funcționarea corespunzătoare la pieței interne, acesta poate fi realizat mai bine la nivelul Uniunii, Uniunea poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum este prevăzut la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este enunțat la articolul respectiv, prezenta decizie nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea acestui obiectiv,

               ê 1152/2003/CE considerentul 14

               Prezenta decizie stabilește, pe întreaga perioadă necesară pentru dezvoltarea și punerea în aplicare a sistemului, un cadru financiar care reprezintă cea dintâi referință în sensul punctului 33 din Acordul interinstituțional din 6 mai 1999 încheiat între Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară și îmbunătățirea procedurii bugetare, pentru autoritatea bugetară în cadrul procedurii bugetare anuale.

               ê 1152/2003/CE considerentul 15

               Măsurile necesare pentru punerea în aplicare a prezentei decizii trebuie adoptate în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a procedurilor de exercitare a competențelor de executare conferite Comisiei,

               ê 1152/2003/CE (adaptat)

               ð nou

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               (1)
                     Ö Prezenta decizie prevede gestionarea modificării, extinderii și operării Õ Se instituie un sistemului informatizat Ö utilizat Õ pentru Ö monitorizarea Õ circulației și a controlului produselor supuse accizelor, de tipul celui Ö accizabile Õ menționate la articolul 13 alineatul (1) din Directiva XXX/CE92/12/CEE, denumit în continuare („sistemul informatizat)”.

               (2)
                     Sistemul informatizat este destinat:

               (a)să permită transmiterea electronică a documentului de însoțire Ö documentelor administrative Õ prevăzute deîn ð Directiva XXX/CE și în ï Regulamentul (CEE) nr. 2719/92 (UE) nr. 389/2012 și îmbunătățirea controalelor.;

                (b)să îmbunătățească funcționarea pieței interne prin simplificarea circulației intracomunitare Ö în interiorul Uniunii Õ a produselor Ö accizabile Õ în regim de suspendare a accizelor și prin acordarea posibilității statelor membre de a monitoriza fluxurile în timp real și de a efectua, după caz, controalele necesare.

               Articolul 2

               Statele membre și Comisia instituie sistemul informatizat în termen de șase ani de la intrarea în vigoare a prezentei decizii.

               Activitățile legate de lansarea aplicării Ö demararea extinderii Õ sistemului informatizat încep în termen de cel mult 12 luni de la intrarea în vigoare a prezentei decizii.

               Articolul 3

               (1)
                     Sistemul informatizat este alcătuit din componente comunitare Ö unionale Õ și componente necomunitare Ö neunionale Õ .

               (2)
                     Comisia se asigură că, în cadrul pregătirii componentelor comunitare Ö unionale Õ ale sistemului informatizat, se acordă o atenție sporită reutilizării unei părți cât mai mari din NSiT Ö sistemele existente Õ și asigurării compatibilității sistemului informatizat cu Ö alte sisteme informatizate relevante ale Comisiei și ale statelor membre, Õ NSIT și, în cazul în care este posibil din punct de vedere tehnic, a integrării lui în acesta, cu obiectivul de a crea un sistem informatic ð o serie de sisteme informatizate ï integrate pentru supravegherea atât a circulației intracomunitare Ö în interiorul Uniunii Õ a bunurilor supuse accizelor Ö produselor accizabile Õ , cât și a circulației bunurilor supuse accizelor Ö produselor accizabile Õ și a bunurilor Ö mărfurilor Õ supuse altor drepturi și taxe provenite din țări terțe sau destinate acestora Ö având ca destinație țări terțe Õ .

               (3)
                     Componentele comunitare Ö unionale Õ ale sistemului sunt specificațiile comune, produsele tehnice, serviciile Rețelei Comune de Comunicații/Interfeței Comune a Sistemelor și serviciile de coordonare utilizate de toate statele membre, excluzând orice variante sau particularități ale acestor servicii destinate să satisfacă cerințele naționale.

               (4)
                     Componentele necomunitare Ö neunionale Õ ale sistemului sunt specificațiile naționale, bazele de date naționale care fac parte din sistem, conexiunile de rețea dintre componentele Ö unionale Õ comunitare și necomunitare Ö neunionale Õ și orice programe de calculator sau echipamente pe care un stat membru le consideră necesare pentru asigurarea utilizării depline a sistemului în ansamblul administrației sale.

               Articolul 4

               (1)
                     Comisia, hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 7 alineatul (2), coordonează instituirea și funcționarea Ö modificarea, extinderea și operarea Õ componentelor comunitare Ö unionale Õ și necomunitare Ö neunionale Õ ale sistemului informatizat, în special în ceea ce privește:

               (a)infrastructura și echipamentele necesare pentru asigurarea conexiunilor interne ale sistemului și a interoperabilității sale globale;

               (b)dezvoltarea unei politici de securitate la cel mai înalt nivel posibil, pentru a împiedica accesul neautorizat la date și pentru a garanta integritatea sistemului;

               (c)instrumentele pentru utilizarea datelor în scopul combaterii fraudei.

               (2)
                     Pentru îndeplinirea obiectivelor menționate Ö prevăzute Õ la alineatul (1), Comisia încheie contractele necesare pentru instituirea Ö modificarea și extinderea Õ componentelor comunitare Ö unionale Õ ale sistemului informatizat și, în cooperare cu statele membre reunite în cadrul comitetului menționat la articolul 7 alineatul (1), elaborează un plan director și planuri de gestionare necesare pentru instituirea și funcționarea Ö modificarea, extinderea și operarea Õ sistemului.

               Planul director și planurile de gestionare specifică sarcinile inițiale și obișnuite pe care trebuie să le îndeplinească statele membre și Comisia. Planurile de gestionare indică datele la care trebuie îndeplinite sarcinile necesare pentru realizarea fiecărui proiect identificat în planul director.

               Articolul 5

               (1)
                     Statele membre asigură finalizareaează, până la data prevăzută în planurile de gestionare menționate la articolul 4 alineatul (2), a sarcinileor inițiale și obișnuite care le-au fost atribuite.

               Ele raportează Comisiei rezultatele fiecărei sarcini și data finalizării acesteia. La rândul ei, Comisia informează comitetul menționat la articolul 7 alineatul (1) cu privire la aceste rezultate.

               (2)
                     Statele membre nu iau nicio măsură referitoare la instituirea sau funcționarea Ö modificarea, extinderea și operarea Õ sistemului informatizat care ar putea afecta conexiunile interne ale sistemului și interoperabilitatea sa globală sau funcționarea sa în ansamblu.

               Orice măsură pe care un stat membru ar dori Ö dorește Õ să o adopte și care ar putea afecta fie conexiunile interne ale sistemului informatizat și interoperabilitatea sa globală, fie funcționarea acestuia în ansamblu, se adoptă doar cu acordul prealabil al Comisiei, hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 7 alineatul (2).

               (3)
                     Statele membre informează periodic Comisia cu privire la orice măsuri pe care le-au adoptat pentru a permite administrațiilor lor să utilizeze pe deplin sistemul informatizat. La rândul ei, Comisia informează comitetul menționat la articolul 7 alineatul (1) cu privire la aceasta.

               Articolul 6

               ð Comisia adoptă acte de punere în aplicare care stabilesc ï Mmăsurile necesare pentru punerea în aplicare a prezentei decizii referitoare la instituirea și funcționarea Ö modificarea, extinderea și operarea Õ sistemului informatizat și la Ö în ceea ce privește Õ chestiunile menționate la articolul 4 alineatul (1) și la articolul 5 alineatul (2) al doilea paragraf. ð Respectivele acte de punere în aplicare ï se adoptă în conformitate cu procedura ð de examinare ï prevăzută Ö menționată Õ la articolul 7 alineatul (2). Aceste măsuri de punere în aplicare nu afectează dispozițiile comunitare Ö Uniunii Õ privind perceperea și controlul impozitelor indirecte sau cooperarea administrativă și asistența reciprocă în domeniul impozitării indirecte.

               Articolul 7

               (1)
                     Comisia este asistată de Comitetul pentru accize instituit în temeiul articolului 24 din Directiva 92/12/CEE. Ö Respectivul comitet reprezintă un comitet în sensul Regulamentului (UE) nr. 182/2011. Õ

               (2)
                     În cazul în care se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolele 4 și 7 din Decizia 1999/468/CE, având în vedere dispozițiile articolului 8 ð articolul 5 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011 ï .

               Perioada prevăzută la articolul 4 alineatul (3) din Decizia 1999/468/CE este de trei luni.

               (3)
                     Comitetul își stabilește regulamentul de procedură.

               Articolul 8

               (1)
                     Comisia adoptă orice alte măsuri necesare pentru a verificăa aplicarea corectă a măsurilor finanțate din bugetul general al Uniunii Europene, cu respectarea dispozițiilor prezentei decizii.

               În mod periodic, în colaborare cu statele membre reunite în comitetul menționat la articolul 7 alineatul (1), Comisia monitorizează diferitele etape ale dezvoltării și punerii în aplicare a sistemului informatizat, pentru a stabili dacă s-au îndeplinit obiectivele urmărite și pentru a elabora linii directoare Ö orientări Õ privind sporirea eficacității activităților legate de punerea în aplicare a sistemului informatizat.

               (2)
                     La treizeci de luni de la intrarea în vigoare a prezentei decizii, Comisia prezintă comitetului menționat la articolul 7 alineatul (1) un raport interimar privind operațiunile de monitorizare. După caz, raportul stabilește metodele și criteriile care urmează a fi utilizate în evaluarea ulterioară a modului de funcționare a sistemului informatizat.

               (23)
                     ð La cinci ani de la intrarea în vigoare a prezentei decizii și, ulterior, din cinci în cinci ani, ï La sfârșitul perioadei de șase ani menționate la articolul 2 primul paragraf, Comisia prezintă Ö un raport Õ Parlamentului European și Consiliului un raport privind punerea în aplicare a Ö și operarea Õ sistemului informatizat.

               Raportul stabilește, inter alia, metodele și criteriile care urmează a fi utilizate în evaluarea ulterioară a modului de funcționare a sistemului.

               Articolul 9

               Țările candidate la aderarea la Uniunea Europeană sunt informate de Comisie cu privire la dezvoltarea și punerea în aplicare a sistemului informatizat și pot participa, în cazul în care doresc, la testele care vor fi efectuate.

               Articolul 10

               (1)
                     Costurile Ö modificării și extinderii Õ instituirii sistemului informatizat se împart între Comunitate Ö Uniune Õ și statele membre, în conformitate cu alineatele (2) și (3).

               (2)
                     Comunitatea Ö Uniunea Õ suportă costurile aferente concepției, achiziției, instalării și întreținerii componentelor comunitare Ö unionale Õ ale sistemului informatizat și costurile curente de funcționare a componentelor comunitare Ö unionale Õ instalate în clădirile Comisiei sau în ale unui subcontractant desemnat de Comisie.

               (3)
                     Statele membre suportă costurile aferente instituirii și funcționării Ö modificării, extinderii și operării Õ componentelor necomunitare Ö neunionale Õ ale sistemului și costurile curente de funcționare a acelor componente comunitare Ö unionale Õ instalate în clădirile lor sau în ale unui subcontractant desemnat de statul membru respectiv.

               Articolul 11

               (1)
                     Cadrul financiar pentru finanțarea sistemului informatizat, pe perioada definită la articolul 2 primul paragraf, se stabilește la 35 000 000 EUR, în ceea ce privește bugetul general al Uniunii Europene.

               (1) Alocările anuale, inclusiv alocările destinate utilizării și funcționării sistemului, după perioada de punere în aplicare menționată anterior, sunt aprobate de autoritatea bugetară în limita perspectivelor financiare Ö prevăzute în Regulamentul (UE) nr. 1286/2013 al Parlamentului European și al Consiliului
                  8
                Õ .

               (2)
                     Statele membre estimează și pun la dispoziție bugetele și resursele umane necesare pentru îndeplinirea obligațiilor descrise la articolul 5. Comisia și statele membre furnizează resursele umane, bugetare și tehnice Ö necesare Õ pentru instituirea și funcționarea Ö modificarea, extinderea, operarea și dezvoltarea în continuare a Õ sistemului informatizat.

               ê

               Articolul 12

               Decizia nr. 1152/2003/CE se abrogă.

               Trimiterile la decizia abrogată se înțeleg ca trimiteri la prezenta decizie și se citesc în conformitate cu tabelul de corespondență din anexă.

               ê 1152/2003/CE (adaptat)

               Articolul 13

               Prezenta decizie intră în vigoare Ö în a douăzecea zi de Õ la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

               Articolul 14

               Prezenta decizie se adresează statelor membre.

               Adoptată la Bruxelles,

                  Pentru Parlamentul European

                        Pentru Consiliu

                  Președintele

                        Președintele

                     (1)

                        Decizia nr. 1152/2003/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 iunie 2003 privind informatizarea circulației și a controlului produselor supuse accizelor (JO L 162, 1.7.2003, p. 5).

                     (2)

                        Directiva xxx/CE a Consiliului din (JO L, , p.).

                     (3)

                        (JO L 76, 23.3.1992, p. 1.

                     (4)

                        Regulamentul (CE) nr. 684/2009 al Comisiei din 24 iulie 2009 de implementare a Directivei 2008/118/CE a Consiliului în ceea ce privește procedurile informatizate pentru deplasarea produselor accizabile în regim suspensiv de accize (JO L 197, 29.7.2009, p. 24).

                     (5)

                        JO L 276, 19.9.1992, p. 1. Regulament astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CEE) nr. 2225/93 (JO L 198, 7.8.1993, p. 5).

                     (6)

                        Regulamentul (UE) nr. 389/2012 al Consiliului din 2 mai 2012 privind cooperarea administrativă în domeniul accizelor și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 2073/2004 (JO L 121, 8.5.2012, p. 1).

                     (7)

                        Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011 de stabilire a normelor și principiilor generale privind mecanismele de control de către statele membre al exercitării competențelor de executare de către Comisie (JO L 55, 28.2.2011, p. 13).

                     (8)

                        Regulamentul (UE) nr. 1286/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 decembrie 2013 de instituire a unui program de acțiune pentru a îmbunătăți funcționarea sistemelor de impozitare în Uniunea Europeană pentru perioada 2014-2020 (Fiscalis 2020) și de abrogare a Deciziei nr. 1482/2007/CE (JO L 347, 20.12.2013, p. 25).

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles,25.5.2018
            COM(2018) 341 final
            ANEXĂ
            la
            Propunerea de Decizie a Parlamentului European și a Consiliului
            privind informatizarea circulației și a controlului produselor accizabile(reformare)

               ANEXA 1 Tabel de corespondență

                        Decizia nr. 1152/2003/CE

                        Prezenta decizie

                        Articolul 1

                        Articolul 1

                        Articolul 2 primul paragraf

                        _

                        Articolul 2 al doilea paragraf

                        Articolul 2

                        Articolul 3

                        Articolul 3

                        Articolul 4

                        Articolul 4

                        Articolul 5

                        Articolul 5

                        Articolul 6

                        Articolul 6

                        Articolul 7 alineatul (1)

                        Articolul 7 alineatul (1)

                        Articolul 7 alineatul (2)

                        Articolul 7 alineatul (2)

                        Articolul 7 alineatul (3)

                        -

                        Articolul 8 alineatul (1)

                        Articolul 8 alineatul (1)

                        Articolul 8 alineatul (2)

                        -

                        Articolul 8 alineatul (3)

                        Articolul 8 alineatul (2)

                        Articolul 9

                        Articolul 9

                        Articolul 10

                        Articolul 10

                        Articolul 11 alineatul (1) primul paragraf

                        _

                        Articolul 11 alineatul (1) al doilea paragraf

                        Articolul 11 alineatul (1)

                        Articolul 11 alineatul (2)

                        Articolul 11 alineatul (2)

                        -

                        Articolul 12

                        Articolul 12

                        Articolul 13

                        Articolul 13

                        Articolul 14

                        _

                        Anexă


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 25.5.2018
            COM(2018) 362 final
            2018/0188(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene,în cadrul Comitetului mixt al SEE, cu privire la o modificare a Protocolului 31 la Acordul privind SEE în ceea ce privește cooperarea în domenii specifice în afara celor patru libertăți(Linia bugetară 33.02.03.01 - „Dreptul societăților comerciale”)
            (Text cu relevanță pentru SEE)

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               •Motivele și obiectivele propunerii

               Pentru a asigura securitatea juridică și omogenitatea necesare pieței interne, Comitetul mixt al SEE trebuie să încorporeze în Acordul privind SEE toată legislația relevantă a UE cât mai curând posibil după adoptarea acesteia și, de asemenea, să permită statelor AELS care fac parte din SEE să participe la acțiunile sau la programele UE cu relevanță pentru SEE.

               Proiectul de decizie a Comitetului mixt al SEE (anexat la propunerea de decizie a Consiliului) vizează modificarea Protocolului 31 la Acordul privind SEE în ceea ce privește cooperarea în domenii specifice în afara celor patru libertăți, cu scopul de a permite statelor AELS care fac parte din SEE (Norvegia, Islanda și Liechtenstein) să participe la acțiunile Uniunii legate de linia bugetară 33 02 03 01: „Dreptul societăților comerciale”, înscrisă în bugetul general al Uniunii Europene pentru exercițiul financiar 2018.

               •Coerența cu dispozițiile deja existente în domeniul de politică vizat

                  Proiectul anexat de decizie a Comitetului mixt este în concordanță deplină cu scopul Acordului privind SEE de a promova consolidarea continuă și echilibrată a relațiilor comerciale și economice dintre părțile contractante în condiții concurențiale egale și cu respectarea acelorași norme, în scopul creării unui spațiu economic european omogen.

               •Coerența cu alte domenii de politică ale Uniunii

                  Decizia Comitetului mixt este, de asemenea, în concordanță cu alte politici ale Uniunii, în special prin scopul său de a proteja omogenitatea pieței interne a UE.

               2.TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE

               •Temeiul juridic

               Propunerea se bazează pe articolul 114 din TFUE, coroborat cu articolul 218 alineatul (9). Articolul 1 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2894/94 al Consiliului
                  1
                privind normele de punere în aplicare a Acordului privind SEE prevede stabilirea de către Consiliu, pe baza unei propuneri a Comisiei, a poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii cu privire la astfel de decizii.

               În cooperare cu SEAE, Comisia prezintă proiectul de decizie a Comitetului mixt al SEE în vederea adoptării de către Consiliu ca poziție a Uniunii. Comisia speră să poată prezenta acest document în cel mai scurt timp în cadrul Comitetului mixt al SEE.

               •Subsidiaritatea (în cazul competențelor neexclusive)

               Propunerea respectă principiul subsidiarității din motivul expus mai jos.

               Obiectivul prezentei propuneri, și anume asigurarea omogenității pieței interne, nu poate fi realizat în mod suficient de către statele membre și, prin urmare, având în vedere efectele sale, poate fi mai bine realizat la nivelul Uniunii.

               •Proporționalitatea

                  În conformitate cu principiul proporționalității, propunerea nu depășește ceea ce este necesar în vederea atingerii obiectivului său, și anume asigurarea omogenității pieței interne.

               •Alegerea instrumentului

                  În conformitate cu articolul 98 din Acordul privind SEE, instrumentul ales este o decizie a Comitetului mixt al SEE. Comitetul mixt al SEE asigură punerea în aplicare și funcționarea eficace a Acordului privind SEE. În acest sens, ia decizii în cazurile prevăzute de acest acord.

               3.IMPLICAȚII BUDGETARE

                  Statele AELS care fac parte din SEE contribuie din punct de vedere financiar la bugetul Uniunii, linia bugetară 33 02 03 01: „Dreptul societăților comerciale”. Suma exactă va fi stabilită în conformitate cu dispozițiile Acordului privind SEE, după adoptarea prezentului proiect de decizie a Consiliului.

               4.ELEMENTE DIVERSE

                  În conformitate cu politica bugetară a UE, participarea la o activitate a UE nu poate avea loc decât după achitarea contribuției financiare corespunzătoare. Cu toate acestea, conform Protocolului 32 la Acordul privind SEE, contribuția financiară anuală a statelor AELS care fac parte din SEE sosește în fiecare an până la data de 31 august, în urma solicitării de fonduri de către UE, stabilită de Comisia Europeană și transmisă statelor AELS care fac parte din SEE până la data de 15 august.

                  Prin urmare, pentru a acoperi perioada cuprinsă între ianuarie și august, proiectul de decizie a Comitetului mixt se aplică retroactiv, începând cu luna ianuarie. În acest mod se asigură continuitatea cooperării de-a lungul întregului an calendaristic, astfel cum se prevede în Acordul privind SEE.

                  Retroactivitatea nu aduce atingere drepturilor și obligațiilor persoanelor vizate și respectă principiul încrederii legitime.

               2018/0188 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene,
                  în cadrul Comitetului mixt al SEE, cu privire la o modificare a Protocolului 31 la Acordul privind SEE în ceea ce privește cooperarea în domenii specifice în afara celor patru libertăți

                  (Linia bugetară 33.02.03.01 - „Dreptul societăților comerciale”)

               (Text cu relevanță pentru SEE)

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 114 coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere Regulamentul (CE) nr. 2894/94 al Consiliului din 28 noiembrie 1994 privind normele de punere în aplicare a Acordului privind Spațiul Economic European
                  2
               , în special articolul 1 alineatul (3),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Acordul privind Spațiul Economic European
                  3
                („Acordul privind SEE”) a intrat în vigoare la 1 ianuarie 1994.

               (2)În temeiul articolului 98 din Acordul privind SEE, Comitetul mixt al SEE poate decide să modifice, printre altele, Protocolul 31 la Acordul privind SEE.

               (3)Protocolul 31 la Acordul privind SEE conține dispoziții referitoare la cooperarea în domenii specifice în afara celor patru libertăți.

               (4)Este oportun să se continue cooperarea dintre părțile contractante la Acordul privind SEE în cadrul acțiunilor Uniunii finanțate din bugetul general al Uniunii Europene referitoare la dreptul societăților comerciale.

               (5)Prin urmare, Protocolul 31 la Acordul privind SEE ar trebui modificat pentru ca această cooperare extinsă să poată fi realizată începând din 1 ianuarie 2018.

               (6)Poziția Uniunii în cadrul Comitetului mixt al SEE ar trebui să se bazeze pe proiectul de decizie atașat,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii, în cadrul Comitetului mixt al SEE cu privire la propunerea de modificare a Protocolului 31 la Acordul privind SEE în ceea ce privește cooperarea în domenii specifice în afara celor patru libertăți se bazează pe proiectul de decizie a Comitetului mixt al SEE atașat la prezenta decizie.

               Articolul 2

               Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)

                        JO L 305, 30.11.1994, p. 6-8.

                     (2)

                        JO L 305, 30.11.1994, p. 6.

                     (3)

                        JO L 1, 3.1.1994, p. 3.

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles,25.5.2018
            COM(2018) 362 final
            ANEXĂ
            la
            Propunerea de decizie a Consiliului
            privind poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene,în cadrul Comitetului mixt al SEE, cu privire la o modificare a Protocolului 31 la Acordul privind SEE în ceea ce privește cooperarea în domenii specifice în afara celor patru libertăți(Linia bugetară 33.02.03.01 - „Dreptul societăților comerciale”)

               ANEXĂ
               DECIZIA NR. …/2018 A COMITETULUI MIXT AL SEE
                  din
               de modificare a Protocolului 31 la Acordul privind SEE
                  în ceea ce privește cooperarea în domenii specifice în afara celor patru libertăți
                  (Linia bugetară 33.02.03.01 - „Dreptul societăților comerciale”)

               COMITETUL MIXT AL SEE,

               având în vedere Acordul privind Spațiul Economic European („Acordul privind SEE”), în special articolele 86 și 98,

               întrucât:

               (1)Este oportun să se continue cooperarea dintre părțile contractante la Acordul privind SEE în cadrul acțiunilor Uniunii finanțate din bugetul general al Uniunii Europene referitoare la dreptul societăților comerciale.

               (2)Prin urmare, Protocolul 31 la Acordul privind SEE ar trebui modificat pentru ca această cooperare extinsă să poată fi realizată începând cu 1 ianuarie 2018,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               La articolul 7 alineatul (13) din Protocolul 31 la Acordul privind SEE, textul „și 2017” se înlocuiește cu textul „,2017 și 2018”.

               Articolul 2

               Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei la care s-a efectuat ultima notificare în temeiul articolului 103 alineatul (1) din Acordul privind SEE*.

                  1Se aplică de la 1 ianuarie 2018.

               Articolul 3

               Prezenta decizie se publică în secțiunea SEE și în suplimentul SEE ale Jurnalului Oficial al Uniunii Europene.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Comitetul mixt al SEE

                     Președintele

                     Secretarii
                     Comitetului mixt al SEE

                     (1)
                  * [Nu au fost semnalate obligații constituționale.] [Au fost semnalate obligații constituționale.]