               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 26.9.2018
            COM(2018) 657 final
            2018/0337(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene la cea de a doua reuniune a Conferinței părților la Convenția de la Minamata privind mercurul, referitoare la adoptarea orientărilor privind depozitarea intermediară ecologică rațională a mercurului, exclusiv deșeurile de mercur, prevăzute la articolul 10 alineatele (2) și (3)

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.Obiectul propunerii

               Prezenta propunere se referă la decizia de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii la cea de a doua reuniune a Conferinței părților la Convenția de la Minamata privind mercurul, referitoare la adoptarea preconizată a orientărilor privind depozitarea intermediară ecologică rațională a mercurului, exclusiv deșeurile de mercur, prevăzute la articolul 10 alineatele (2) și (3) din convenția menționată.

               2.Contextul propunerii

               2.1.Convenția de la Minamata privind mercurul

               Convenția de la Minamata privind mercurul (denumită în continuare „acordul”) este principalul cadru juridic internațional care are ca scop protejarea sănătății umane și a mediului împotriva emisiilor și a evacuărilor antropice de mercur și de compuși de mercur în aer, apă și sol.

               Convenția abordează întregul ciclu de viață al mercurului, exclusiv deșeurile de mercur, de la extracțiile miniere primare de mercur până la eliminarea deșeurilor de mercur, inclusiv depozitarea intermediară a mercurului, a amestecurilor de mercur cu alte substanțe, inclusiv aliajele de mercur cu o concentrație de mercur de cel puțin 95 % din greutate (denumite în continuare „amestecuri de mercur”) și a șase compuși ai mercurului, respectiv clorură de mercur (I), oxid de mercur (II), sulfat de mercur (II), azotat de mercur (II), cinabru și sulfură de mercur.

               Acordul a intrat în vigoare la 16 august 2017.

               Uniunea Europeană este parte la acord
                  1
               , ca și majoritatea statelor membre
                  2
               .

               2.2.Conferința părților

               Conferința părților la acord (denumită în continuare „COP”) exercită funcțiile care i-au fost încredințate prin acord și, în acest scop, are în vedere și întreprinde, printre altele, orice acțiuni suplimentare care ar putea fi necesare pentru îndeplinirea obiectivelor acordului, inclusiv adoptarea orientărilor relevante.

               În conformitate cu articolul 28 din acord și cu Decizia MC-1/1 privind regulamentul de procedură, adoptată de COP cu ocazia primei sale reuniuni (24-29 septembrie 2017), fiecare parte dispune de un vot. Cu toate acestea, Uniunea, în calitate de organizație de integrare economică regională, își exercită dreptul de vot, în aspectele care intră în domeniul său de competență, cu un număr de voturi egal cu numărul statelor sale membre care sunt părți la acord. Uniunea nu își exercită dreptul de vot dacă unul din statele sale membre își exercită dreptul de vot și invers.

               2.3.Actul Conferinței părților avut în vedere

               La 19 noiembrie 2018, la cea de a doua reuniune a sa, COP urmează să adopte orientările privind depozitarea intermediară ecologică rațională a mercurului, exclusiv deșeurile de mercur, prevăzute la articolul 10 alineatele (2) și (3) din acord („actul avut în vedere”).

               Scopul actului avut în vedere este de a stabili orientări care să asigure depozitarea intermediară ecologică rațională a mercurului, a amestecurilor de mercur și a șase compuși ai mercurului [clorură de mercur (I), oxid de mercur (II), sulfat de mercur (II), azotat de mercur (II), sulfură de mercur și cinabru], exclusiv deșeurile de mercur. În practică, actul avut în vedere are relevanță în principal pentru depozitarea mercurului metalic lichid.

               În temeiul articolului 10 alineatele (2) și (3) din acord, măsurile pe care le iau părțile în scopul de a asigura depozitarea intermediară ecologică rațională a mercurului trebuie să țină seama de orientările adoptate de COP.

               3.Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii

               Poziția propusă care urmează să fie adoptată în numele Uniunii constă în a susține, la cea de a doua reuniune a COP, adoptarea actului avut în vedere.

               Conținutul actului avut în vedere este rezultatul procesului intersesional lansat de către COP la prima sa reuniune în baza Deciziei MC-1/18
                  3
                prin care se solicită ca „secretariatul să continue revizuirea proiectului de orientări” și „să prezinte orientările revizuite la a doua reuniune a sa, spre analizare și eventual adoptare”. Experții din partea Uniunii au contribuit în mod semnificativ la acest proces, transmițând observațiile lor secretariatului în conformitate cu calendarul stabilit în Decizia MC-1/18. Proiectul de orientări astfel stabilit și revizuit de secretariatul menționat anterior a integrat observațiile primite de la experții UE și nu s-au primit observații suplimentare din partea UE, întrucât orientările sunt conforme cu acquis-ul, inclusiv cu Directiva 2012/18/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 4 iulie 2012 privind controlul pericolelor de accidente majore care implică substanțe periculoase
                  4
               , în ceea ce privește stocurile mai mari de mercur. De asemenea, orientările prevăd flexibilitate în aplicare, în special în ceea ce privește stocurile mici.

               Poziția propusă este în concordanță cu politica și legislația UE privind mercurul întrucât punerea în aplicare de către părțile la acord a actului avut în vedere ar contribui la reducerea emisiilor și a evacuărilor de mercur ca urmare a depozitării intermediare, contribuind, astfel, la protecția sănătății umane și a mediului, inclusiv în interiorul Uniunii.

               Este necesară o poziție a Uniunii, deoarece odată ce orientările sunt adoptate, părțile la acord trebuie să țină seama de ele atunci când iau măsuri privind depozitarea intermediară ecologică rațională a mercurului, a amestecurilor de mercur și a celor șase compuși ai mercurului vizați, exclusiv deșeurile de mercur.

               4.Temeiul juridic

               4.1.Temeiul juridic procedural

               4.1.1.Principii

               Articolul 218 alineatul (9) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) prevede posibilitatea adoptării unor decizii de stabilire „a pozițiilor care trebuie adoptate în numele Uniunii în cadrul unui organism creat printr-un acord, în cazul în care acest organism trebuie să adopte acte cu efecte juridice, cu excepția actelor care modifică sau completează cadrul instituțional al acordului.”

               Conceptul de „acte cu efecte juridice” include actele care au efecte juridice în temeiul normelor de drept internațional aplicabile organismului în cauză. De asemenea, sunt incluse instrumentele care nu au un caracter obligatoriu în temeiul dreptului internațional, dar care „au vocația de a influența în mod decisiv conținutul reglementării adoptate de legiuitorul Uniunii”
                  5
               .

               4.1.2.Aplicarea în cazul în discuție

               COP este un organism creat printr-un acord, și anume Convenția de la Minamata privind mercurul.

               Actul avut în vedere, pe care COP este invitat să îl adopte, este un act cu efecte juridice. Actul avut în vedere are efecte juridice deoarece părțile la acord trebuie să țină seama de acesta atunci când iau măsuri de asigurare a depozitării intermediare ecologice raționale a mercurului, a amestecurilor de mercur și a șase compuși ai mercurului [clorură de mercur (I), oxid de mercur (II), sulfat de mercur (II), azotat de mercur (II), sulfură de mercur și cinabru], exclusiv deșeurile de mercur.

               Actul avut în vedere nu completează și nu schimbă cadrul instituțional al acordului.

               Prin urmare, temeiul juridic procedural al deciziei propuse este articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               4.2.Temeiul juridic material

               4.2.1.Principii

               Temeiul juridic material al unei decizii adoptate în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE depinde în primul rând de obiectivul și de conținutul actului avut în vedere cu privire la care se adoptă o poziție în numele Uniunii. În cazul în care actul avut în vedere urmărește două obiective sau include două elemente, iar unul dintre aceste obiective sau elemente poate fi identificat ca fiind obiectivul sau elementul principal, iar celălalt obiectiv sau element are mai degrabă un caracter accesoriu, decizia adoptată în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE trebuie să se întemeieze pe un singur temei juridic material, respectiv cel impus de obiectivul sau de elementul principal sau predominant.

               4.2.2.Aplicarea în cazul în discuție

               Obiectivul principal și conținutul actului avut în vedere se referă la mediu.

               Prin urmare, temeiul juridic material al deciziei propuse este articolul 192 alineatul (1) din TFUE.

               4.3.Concluzie

               Temeiul juridic al deciziei propuse ar trebui să fie articolul 192 alineatul (1) din TFUE, coroborat cu articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               2018/0337 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene la cea de a doua reuniune a Conferinței părților la Convenția de la Minamata privind mercurul, referitoare la adoptarea orientărilor privind depozitarea intermediară ecologică rațională a mercurului, exclusiv deșeurile de mercur, prevăzute la articolul 10 alineatele (2) și (3)

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 192 alineatul (1), coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Convenția de la Minamata privind mercurul
                  6
                (denumită în continuare „acordul”) a fost încheiată de Uniune prin Decizia (UE) 2017/939 a Consiliului
                  7
                și a intrat în vigoare la 16 august 2017.

               (2)În temeiul Deciziei MC-1/1 privind regulamentul de procedură, adoptată de Conferința părților la acord la prima sa reuniune, părțile depun toate eforturile pentru a ajunge, prin consens, la un acord cu privire la toate aspectele materiale.

               (3)La cea de a doua reuniune a sa din 19-23 noiembrie 2018, Conferința părților la acord urmează să adopte orientări privind depozitarea intermediară ecologică rațională a mercurului, exclusiv deșeurile de mercur.

               (4)Este oportun să se stabilească poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Conferinței părților la acord, deoarece orientările privind depozitarea intermediară ecologică rațională a mercurului, exclusiv deșeurile de mercur, produc efecte juridice, dat fiind că părțile la acord trebuie să țină seama de aceste orientări atunci când iau măsuri privind depozitarea intermediară.

               (5)Uniunea a contribuit la revizuirea proiectului de orientări privind depozitarea intermediară ecologică rațională în cadrul lucrărilor dintre sesiuni ale experților, lansate prin Decizia MC-1/18
                  8
                adoptată de Conferința părților la acord cu ocazia primei sale reuniuni, iar Uniunea nu a considerat că era necesar să propună modificări suplimentare la proiectul de orientări revizuite care au fost rezultatul acestor lucrări dintre sesiuni.

               (6)Prin urmare, ar trebui să se susțină orientările propuse privind depozitarea intermediară ecologică rațională a mercurului, exclusiv deșeurile de mercur,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii, în cadrul celei de a doua reuniuni a Conferinței părților la acord, este următoarea:

               Uniunea Europeană susține, la cea de a doua reuniune a Conferinței părților la acord, adoptarea orientărilor privind depozitarea intermediară ecologică rațională a mercurului, exclusiv deșeurile de mercur, prevăzute la articolul 10 alineatele (2) și (3) din acord.

               Reprezentanții Uniunii pot conveni asupra unor modificări minore ale documentelor menționate la primul paragraf fără a mai fi necesară o nouă decizie a Consiliului.

               Articolul 2

               Prezenta decizie se adresează Comisiei.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)

                        Decizia (UE) 2017/939 a Consiliului din 11 mai 2017 privind încheierea, în numele Uniunii Europene, a Convenției de la Minamata privind mercurul (JO L 142, 2.6.2017, p. 4).

                     (2)

                        La 7 septembrie 2018, douăzeci și două de state membre ratificaseră Convenția de la Minamata privind mercurul, respectiv: Austria, Belgia, Bulgaria, Republica Cehă, Croația, Danemarca, Estonia, Finlanda, Franța, Germania, Letonia, Lituania, Luxemburg, Malta, Portugalia, Regatul Unit, România, Slovacia, Slovenia, Suedia, Țările de Jos și Ungaria.

                     (3)

                        Decizia MC-1/18, Proiect de orientări privind depozitarea intermediară a mercurului și a compușilor de mercur prevăzute la articolul 10 alineatul (3), Raportul Conferinței părților la Convenția de la Minamata privind mercurul referitor la lucrările primei reuniuni, UNEP/MC/COP1/29, 22.11.2017.

                     (4)

                        JO L 197, 24.7.2012, p. 1.

                     (5)

                        Hotărârea Curții de Justiție din 7 octombrie 2014, Germania/Consiliul, Cauza C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punctele 61-64.

                     (6)

                        Copia certificată a Convenției de la Minamata privind mercurul este disponibilă la adresa:
                  https://treaties.un.org/doc/Treaties/2013/10/20131010%2011-16%20AM/CTC-XXVII-17.pdf

                     (7)

                        Decizia (UE) 2017/939 a Consiliului din 11 mai 2017 privind încheierea, în numele Uniunii Europene, a Convenției de la Minamata privind mercurul (JO L 142, 2.6.2017, p. 4).

                     (8)

                        Decizia MC-1/18, Proiect de orientări privind depozitarea intermediară a mercurului și a compușilor de mercur, prevăzute la articolul 10 alineatul (3), Raportul Conferinței părților la Convenția de la Minamata privind mercurul referitor la lucrările primei reuniuni, UNEP/MC/COP1/29, 22.11.2017.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 28.11.2018
            COM(2018) 792 final
            2018/0407(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Consiliului ministerial al Comunității Energiei cu privire la prelungirea mandatului directorului Secretariatului Comunității Energiei

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               Prezenta propunere se referă la decizia de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Consiliului ministerial al Comunității Energiei cu privire la prelungirea mandatului directorului Secretariatului Comunității Energiei.

               Actualul director al Secretariatului Comunității Energiei, dl. Janez Kopac, a fost numit pentru prima dată în 2012. Mandatul său a fost reînnoit în 2015 și urmează să se încheie la 30 noiembrie 2018.

               În temeiul articolelor 69 și 88 din Tratatul de instituire a Comunității Energiei, directorul Secretariatului Comunității Energiei este numit de către Consiliul ministerial al Comunității Energiei prin majoritate simplă. Comisia deține dreptul exclusiv de a propune directorul.

               2.Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii

               Există numeroase motive pentru care ar trebui să i se acorde dlui Kopac un al treilea mandat ca director al Secretariatului Comunității Energiei.

               În primul rând, este important să se asigure continuitatea activităților Comunității Energiei. Dl Kopac a obținut rezultate foarte bune în gestionarea aspectelor-cheie ale cadrului Comunității Energiei. Este vorba, în special, de reforma Tratatului de instituire a Comunității Energiei, de asigurarea punerii în aplicare a acquis-ului și de rolul central pe care îl deține în cadrul procesului de reformare a piețelor energiei în cadrul părților contractante la Comunitatea Energiei.

               În al doilea rând, dl Kopac își gestionează portofoliul într-un mod constructiv și proactiv, îndeplinindu-și atribuțiile cu devotament, în spiritul obiectivelor Tratatului de instituire a Comunității Energiei. Un exemplu în acest sens este implicarea sa profesională în ceea ce privește alinierea legislațiilor respective ale părților contractante la Comunitatea Energiei cu principiile-cheie ale dreptului UE. În plus, dl. Kopac a instituit și a menținut integritatea instituțională a Secretariatului Comunității Energiei prin asigurarea profesionalismului și a calității serviciilor personalului aflat în subordinea sa.

               În fine, dl Kopac a dat dovadă, în numeroase rânduri, de independență în îndeplinirea sarcinilor sale. Ca resortisant al unui stat membru al UE, dl. Kopac ar continua să garanteze echilibrul dintre procesul decizional și imparțialitate în cadrul Comunității Energiei.

               Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Consiliului ministerial al Comunității Energiei ar trebui să fie aprobarea proiectului de decizie.

               3.TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE

               3.1.Temeiul juridic procedural

               3.1.1.Principii

               Articolul 218 alineatul (9) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) prevede posibilitatea adoptării unor decizii de stabilire „a pozițiilor care trebuie adoptate în numele Uniunii în cadrul unui organism creat printr-un acord, în cazul în care acest organism trebuie să adopte acte cu efecte juridice, cu excepția actelor care modifică sau completează cadrul instituțional al acordului.”

               Actul avut în vedere nu modifică și nu completează cadrul instituțional al acordului. Temeiul juridic procedural al propunerii de decizie este, prin urmare, articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               3.2.Temeiul juridic material

               3.2.1.Principii

               Temeiul juridic material al unei decizii adoptate în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE depinde în primul rând de obiectivul și de conținutul actului avut în vedere cu privire la care se adoptă o poziție în numele Uniunii. În cazul în care actul avut în vedere urmărește două obiective sau include două elemente, iar unul dintre aceste obiective sau elemente poate fi identificat ca fiind obiectivul sau elementul principal, iar celălalt obiectiv sau element are mai degrabă un caracter accesoriu, decizia adoptată în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE trebuie să se întemeieze pe un singur temei juridic material, respectiv cel impus de obiectivul sau de elementul principal sau predominant.

               3.2.2.Aplicarea la cazul în speță

               Obiectivul principal și conținutul actului avut în vedere se referă la energie. Prin urmare, temeiul juridic material al deciziei propuse este articolul 194 din TFUE.

               3.3.Concluzie

               Temeiul juridic al deciziei propuse ar trebui să fie articolul 194, coroborat cu articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               2018/0407 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Consiliului ministerial al Comunității Energiei cu privire la prelungirea mandatului directorului Secretariatului Comunității Energiei

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 194, coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere Decizia 2006/500/CE a Consiliului din 29 mai 2006 privind încheierea de către Comunitatea Europeană a Tratatului de instituire a Comunității Energiei,

               având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Energiei, în special articolele 69 și 88,

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Tratatul de instituire a Comunității Energiei a fost încheiat de Uniune prin Decizia 2006/500/CE a Consiliului din 29 mai 2006
                  1
                și a intrat în vigoare la 1 iulie 2006.

               (2)În temeiul articolelor 69 și 88 din Tratatul de instituire a Comunității Energiei, directorul Secretariatului Comunității Energiei este numit printr-un act procedural al Consiliului ministerial, la propunerea Comisiei Europene.

               (3)Comunitatea Energiei este angajată într-un proces de reforme, care include o serie de noi propuneri legislative ce necesită un rol activ din partea Secretariatului.

               (4)Dl Janez Kopac a condus Secretariatul în mod eficace, eficient și independent, ceea ce îl califică pentru această funcție,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articol unic

               Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii este aprobarea proiectului de act procedural al Consiliului ministerial, astfel cum este stabilit în anexa la prezenta decizie.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)

                        JO L198, 20.7.2006, p. 15.

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 28.11.2018
            COM(2018) 792 final
            ANEXĂ
            la
            Propunerea de decizie a Consiliului
            privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Consiliului ministerial al Comunității Energiei cu privire la prelungirea mandatului directorului Secretariatului Comunității Energiei

               ANEXĂ

               Propunere de

               Act procedural al Consiliului ministerial privind prelungirea mandatului directorului Secretariatului Comunității Energiei

               Consiliul ministerial al Comunității Energiei,

               având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Energiei, în special articolele 69 și 88,

               având în vedere propunerea Comisiei Europene adresată Consiliului ministerial privind prelungirea mandatului dlui Janez Kopac ca director al Secretariatului Comunității Energiei,

               având în vedere punctele II.1 și II.5 din normele pentru recrutarea personalului, condițiile de muncă și echilibrul geografic al personalului secretariatului, astfel cum au fost adoptate prin Decizia 2006/02/MC-EnC a Consiliului ministerial al Comunității Energiei din 17 noiembrie 2006,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Consiliul ministerial prelungește mandatul dlui Janez Kopac ca director al Secretariatului Comunității Energiei începând cu 1 decembrie 2018.

               Articolul 2

               Condițiile de lucru ale directorului se stabilesc în conformitate cu cea mai recentă versiune a Statutului funcționarilor. Remunerația brută anuală a directorului este stabilită la 168 042,96 EUR, aceasta fiind remunerația corespunzătoare mandatului său, astfel cum a fost prelungit în 2015, adaptată prin ajustări la inflație.

               Articolul 3

               Secretariatul pune prezentul act procedural la dispoziția tuturor părților și instituțiilor în temeiul Tratatului de instituire a Comunității Energiei în termen de șapte zile de la adoptarea sa.

               Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

               Adoptată la

               Pentru Consiliul ministerial:

               ------------------------------

               Președinția


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 23.1.2019
            COM(2019) 11 final
            2019/0008(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene la cea de a 14a conferință a părților la Convenția de la Basel privind controlul transportului peste frontiere al deșeurilor periculoase și al eliminării acestora în ceea ce privește anumite amendamente la anexele II, VIII și IX la aceasta

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.OBIECTUL PROPUNERII

               Prezenta propunere vizează o decizie de adoptare a poziției Uniunii la cea de a 14-a reuniune a conferinței părților la Convenția de la Basel, în legătură cu adoptarea preconizată a amendamentelor la anexele la convenție.

               2.CONTEXTUL PROPUNERII

               2.1.Convenția de la Basel privind controlul transportului peste frontiere al deșeurilor periculoase și al eliminării acestora

               Convenția de la Basel privind controlul transportului peste frontiere al deșeurilor periculoase și al eliminării acestora („convenția”) a fost adoptată la 22 martie 1989 și a intrat în vigoare în 1992. Uniunea Europeană și statele membre sunt părți la convenție
                  1
               . În prezent, convenția are un caracter obligatoriu din punct de vedere juridic pentru 186 de părți.

               Elementul fundamental al convenției constă într-un sistem de control al exportului, al importului și al tranzitului anumitor deșeuri. Exporturile de deșeuri supuse convenției sunt notificate în prealabil autorităților competente ale statelor importatoare și de tranzit. Notificarea este transmisă de statul exportator care poate, de asemenea, să solicite producătorilor sau exportatorilor să transmită notificări prin intermediul autorității competente a statului respectiv. Notificările sunt redactate în scris și cuprind declarațiile și informațiile menționate în anexa V A la convenție. Un export de deșeuri poate avea loc numai dacă și atunci când toate statele vizate și-au dat acordul în scris(articolul 6 din convenție).

               Sistemul de control al convenției se aplică deșeurilor periculoase definite la articolul 1 și enumerate în anexa VIII la convenție și altor deșeuri enumerate în anexa II, care cuprinde deșeuri menajere colectate și reziduuri provenind din incinerarea deșeurilor menajere. De asemenea, convenția enumeră în anexa IX rubrici de deșeuri care nu se încadrează în domeniul de competență și nu sunt supuse sistemului de control al convenției, cu excepția cazului în care deșeurile respective conțin un material încadrat într-o categorie menționată în anexa I într-o măsură suficientă încât să prezinte o caracteristică periculoasă menționată în anexa III.

               2.2.Conferința părților

               Conferința părților la Convenția de la Basel este organul principal de decizie al convenției. Acesta deține competența de a modifica anexele la convenție și se reunește la fiecare doi ani.

               Cea de a 14-a reuniune a conferinței părților (CoP14) va avea loc în perioada aprilie-mai 2019, la Geneva.

               2.3.Actul avut în vedere

               Unul dintre articolele de pe ordinea de zi provizorie a celei de a 14-a reuniuni a conferinței părților vizează o propunere depusă de Norvegia de modificare a anumitor anexe la convenție („actul avut în vedere”)
                  2
               .

               Actul avut în vedere nu constă în supunerea tuturor deșeurilor de plastic mecanismelor de control ale Convenției de la Basel, ci supunerea anumitor deșeuri de plastic mecanismelor respective, excluzând, în același timp, alte deșeuri de plastic (astfel încât acestea să poată fi tranzacționate în continuare fără a fi notificate de către țările exportatoare/importatoare).

               Scopul actului avut în vedere constă în modificarea sau adăugarea de rubrici cu privire la deșeuri de plastic în:

               –anexa II pentru deșeurile de plastic nepericuloase care ar trebui supuse sistemului de control al convenției;

               –anexa VIII pentru deșeurile de plastic periculoase care ar trebui, de asemenea, supuse sistemului de control; și

               –anexa IX pentru deșeurile de plastic nepericuloase care nu ar trebui supuse sistemului de control, cu excepția cazului în care deșeurile respective conțin un material încadrat într-o categorie menționată în anexa I într-o măsură suficientă încât să prezinte o caracteristică periculoasă menționată în anexa III.

               Propunerea de modificare a anexelor II, VIII și IX la convenție, prezentată de Norvegia, a fost transmisă părților la 26 octombrie 2018. Potrivit propunerii, deșeurile de plastic nepericuloase care se încadrează într-o rubrică revizuită din anexa IX pot fi tranzacționate în continuare între țări în temeiul convenției în aceleași condiții ca și în prezent, în timp ce deșeurile de plastic care necesită o examinare specială și deșeurile de plastic periculoase, figurând în rubrici noi în anexele II și VIII, fac obiectul sistemului de control al convenției.

               Modificările anexelor II, VIII și IX la convenție vor intra în vigoare în UE după ce au fost puse în aplicare prin modificări aduse Regulamentului (CE) nr. 1013/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2006 privind transferurile de deșeuri
                  3
               . Modificările care rezultă pentru operatori și autorități în ceea ce privește exporturile din UE vor depinde de tipurile de deșeuri și de țările de destinație.

               Exporturile din UE către țări care nu sunt membre ale OCDE ale unei serii de categorii noi de deșeuri de plastic periculoase (enumerate în anexa VIII) vor fi interzise. În ceea ce privește exporturile deșeurilor respective în interiorul OCDE, va trebui urmată procedura de notificare. De asemenea, vor fi interzise exporturile din UE către țări care nu sunt membre ale OCDE ale anumitor deșeuri de plastic nepericuloase incluse în anexa II , , cu excepția cazului în care UE decide să aplice procedura de notificare prin modificări aduse Regulamentului (CE) nr. 1013/2006 (care face obiectul unei revizuiri până la sfârșitul anului 2020). De asemenea, exporturile deșeurilor respective în interiorul OCDE vor fi supuse procedurii de notificare În final, tipurile de deșeuri de plastic nepericuloase care se încadrează în anexa IX la convenție ar putea fi exportate fără a fi supuse controalelor numai dacă se îndeplinesc unele condiții, garantând că aceste deșeuri pot fi ușor reciclate în țara importatoare.

               Integrarea automată a propunerii norvegiene în Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 ar însemna că transferurile intra-UE de deșeuri nou-incluse în anexele II sau VIII la Convenția de la Basel vor fi supuse procedurii de notificare.

               Procedura de modificare a anexelor la convenție este reglementată de articolele 17 și 18 din aceasta. Mai concret, amendamentele propuse trebuie să fie elaborate de o parte și comunicate de către secretariat tuturor părților cu cel puțin șase luni înainte de reuniunea la care sunt propuse pentru adoptare, și anume până la 28 octombrie 2018 pentru CoP14. În plus, orice astfel de amendament trebuie adoptat cu ocazia unei reuniuni a conferinței părților și poate intra în vigoare în termen de șase luni de la data emiterii unei notificări de către depozitar. Actul avut în vedere va deveni obligatoriu pentru părți în conformitate cu articolul 18 alineatul (2) litera (c) din convenție, care prevede următoarele: „la expirarea unui termen de șase luni de la data expedierii comunicării de către depozitar, anexa intră în vigoare pentru toate părțile prezentei convenții sau ale oricărui protocol, care nu au trimis o notificare în conformitate cu litera (b).”

               3.POZIȚIA CARE URMEAZĂ SĂ FIE ADOPTATĂ ÎN NUMELE UNIUNII

               Uniunea ar trebui să sprijine amendamentele la anexele la convenție pentru modificarea sau adăugarea de rubrici cu privire la deșeurile de plastic în:

               –anexa II pentru deșeurile de plastic nepericuloase care ar trebui supuse sistemului de control al convenției;

               –anexa VIII pentru deșeurile de plastic periculoase care ar trebui, de asemenea, supuse sistemului de control; și

               –anexa IX pentru deșeurile de plastic nepericuloase care nu ar trebui supuse sistemului de control, cu excepția cazului în care deșeurile respective conțin un material încadrat într-o categorie menționată în anexa I într-o măsură suficientă încât să prezinte o caracteristică periculoasă menționată în anexa III.

               Fără amendamentele menționate mai sus la anexele la convenție, există riscuri considerabile ca deșeurile de plastic să fie exportate în țări care nu dețin infrastructuri adecvate pentru colectarea eficace și gestionarea rațională din punct de vedere ecologic a deșeurilor. Actul avut în vedere va contribui la:

               –îmbunătățirea controalelor exporturilor de deșeuri de plastic;

               –sprijinirea gestionării raționale din punct de vedere ecologic a deșeurilor de plastic;

               –reducerea riscurilor ca deșeurile de plastic să ajungă în mediu; și

               –prevenirea problemei de mediu mondiale a deșeurilor marine

               Strategia europeană pentru materialele plastice, adoptată la 16 ianuarie 2018
                  4
               , prevede că acțiunea internațională rămâne esențială pentru abordarea celor mai importante surse de deșeuri de plastic din oceane, și anume insuficiența infrastructurilor de gestionare a deșeurilor în țările în curs de dezvoltare și în economiile emergente. Strategia europeană pentru materialele plastice prevede sprijinirea acțiunilor în temeiul Convenției de la Basel și asigurarea faptului că materialele plastice trimise în străinătate în vederea reciclării sunt gestionate și prelucrate în condiții similare celor aplicabile în UE. UE exportă o cotă considerabilă a deșeurilor sale de plastic în țări terțe (3 milioane de tone în 2016), în condițiile în care persistă incertitudini în ceea ce privește tratarea acestora și problemele transfrontaliere cresc, având în vedere evoluțiile internaționale, inclusiv decizia recentă a Chinei de a restricționa importurile anumitor tipuri de deșeuri de plastic.

               Dispozițiile prevăzute de convenție sunt puse în aplicare la nivelul Uniunii prin Regulamentul (CE) nr. 1013/2006. Acest regulament se aplică atât exporturilor din Uniune, cât și importurilor în aceasta, precum și transferurilor dintre statele membre (articolul 1). De asemenea, regulamentul se aplică în Spațiul Economic European („SEE”)
                  5
               .

               După adoptarea și intrarea în vigoare a actului avut în vedere, acesta trebuie pus în aplicare în legislația Uniunii, mai concret, în Regulamentul (CE) nr. 1013/2006. Acest lucru ar însemna că transferurile în interiorul UE și al SEE de deșeuri de plastic nou incluse în rubrici în anexele II și VIII vor fi supuse unor noi măsuri de control (și unei interdicții asupra exporturilor acestor deșeuri către țări care nu fac parte din OCDE). Deși această situație ar fi dezirabilă din motivele menționate mai sus în ceea ce privește exporturile din UE, acest lucru ar putea avea efecte nedorite și problematice asupra transferurilor intra-UE și intra-SEE de deșeuri de plastic destinate reciclării, întrucât le-ar supune unor proceduri de notificare noi. Aceste transferuri fac deja obiectul cerințelor privind protecția mediului prevăzute de legislația Uniunii privind deșeurile și, prin introducerea unor proceduri administrative noi, reciclarea materialelor plastice în UE ar deveni mai complicată și mai costisitoare, aducând numai beneficii limitate din punctul de vedere al mediului.

               Pentru a menține situația actuală în cadrul Uniunii și al SEE, și anume fără aplicarea sistemului de control al convenției în cazul transferurilor de noi deșeuri de plastic, ar fi necesar să se notifice dispozițiile vizate secretariatului convenției în conformitate cu articolul 11 din aceasta. Acest articol permite părților să încheie acorduri sau înțelegeri bilaterale, multilaterale sau regionale referitoare la transporturile transfrontaliere de deșeuri, cu condiția ca astfel de acorduri sau înțelegeri să fie compatibile cu gestionarea rațională din punct de vedere ecologic a deșeurilor, în conformitate cu cerințele convenției. Acordurile și înțelegerile trebuie să enunțe dispoziții care sunt la fel de raționale ecologic ca și cele prevăzute în convenție, ținându-se cont, în special, de interesul țărilor în curs de dezvoltare. Au fost transmise notificări în temeiul articolului 11, de exemplu, cu privire la o decizie a Consiliului OCDE
                  6
               .

               Prin urmare, prezenta propunere de decizie a Consiliului prevede că Uniunea va notifica secretariatului, în conformitate cu articolul 11 din convenție, dispozițiile aplicate transferurilor de deșeuri de plastic vizate în interiorul Uniunii și al SEE, în măsura în care aceste dispoziții diferă de cele prevăzute de actul avut în vedere, specificând că dispozițiile din legislația UE se bazează pe un sistem de gestionare rațională din punct de vedere ecologic compatibil cu convenția. De asemenea, va fi necesar să se ia măsuri pentru a informa secretariatul OCDE cu privire la situația descrisă mai sus, având în vedere legăturile dintre amendamentele la anexele la convenție și decizia OCDE de mai sus.

               4.TEMEI JURIDIC

               4.1.Temeiul juridic procedural

               4.1.1.Principii

               Articolul 218 alineatul (9) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) prevede posibilitatea adoptării unor decizii de stabilire a „pozițiilor care trebuie adoptate în numele Uniunii în cadrul unui organism creat printr-un acord, în cazul în care acest organism trebuie să adopte acte cu efecte juridice, cu excepția actelor care modifică sau completează cadrul instituțional al acordului”.

               Noțiunea de „acte cu efecte juridice” include actele care au efecte juridice în temeiul normelor de drept internațional aplicabile organismului în cauză. Sunt, de asemenea, incluse instrumentele care nu au un caracter obligatoriu în temeiul dreptului internațional, dar care „au vocația de a influența în mod decisiv conținutul reglementării adoptate de legiuitorul Uniunii”
                  7
               .

               4.1.2.Aplicarea la cazul în discuție

               Conferința părților la Convenția de la Basel este un organism instituit de convenție.

               Actul pe care conferința părților este invitată să îl adopte este un act cu efecte juridice. Actul avut în vedere va avea caracter obligatoriu în temeiul dreptului internațional, în conformitate cu articolul 18 din convenție. Actul poate avea o influență decisivă asupra conținutului legislației UE, și anume al Regulamentului (CE) nr. 1013/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2006 privind transferurile de deșeuri. Acest regulament pune în aplicare convenția, printre altele, prin stabilirea procedurilor privind exporturile din Uniune și importurile în interiorul acesteia, precum și transferurile dintre statele membre. De asemenea, regulamentul se aplică în interiorul SEE.

               După modificarea anexelor la convenție, aceste amendamente ar trebui să fie integrate în Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 (cu excepția posibilă a dispozițiilor privind transferurile de deșeuri intra-UE, în conformitate cu explicațiile de mai sus).

               Actul avut în vedere nu completează și nu modifică cadrul instituțional al acordului.

               Prin urmare, temeiul juridic procedural al deciziei propuse este articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               4.2.Temeiul juridic material

               4.2.1.Principii

               Temeiul juridic material al unei decizii adoptate în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE depinde în primul rând de obiectivul și de conținutul actului avut în vedere cu privire la care se adoptă o poziție în numele Uniunii. În cazul în care actul avut în vedere urmărește două obiective sau include două elemente, iar unul dintre aceste obiective sau elemente poate fi identificat ca fiind obiectivul sau elementul principal, iar celălalt obiectiv sau element are mai degrabă un caracter accesoriu, decizia adoptată în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE trebuie să se întemeieze pe un singur temei juridic material, respectiv cel impus de obiectivul sau de elementul principal sau predominant.

               4.2.2.Aplicarea la cazul în discuție

               Obiectivul principal și conținutul actului avut în vedere vizează protecția mediului.

               Prin urmare, temeiul juridic material al deciziei propuse este articolul 192 alineatul (1) din TFUE.

               4.3.Concluzie

               Temeiul juridic al deciziei propuse ar trebui să fie articolul 192 alineatul (1), coroborat cu articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               2019/0008 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene la cea de a 14a conferință a părților la Convenția de la Basel privind controlul transportului peste frontiere al deșeurilor periculoase și al eliminării acestora în ceea ce privește anumite amendamente la anexele II, VIII și IX la aceasta

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 192 alineatul (1), coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Convenția de la Basel privind controlul transportului peste frontiere al deșeurilor periculoase și al eliminării acestora („convenția”) a fost încheiată de Uniune prin Decizia 93/98/CEE a Consiliului privind încheierea, în numele Comunității, a Convenției privind controlul transporturilor peste frontiere al deșeurilor periculoase și al eliminării acestora (Convenția de la Basel din 22 martie 1989)
                  8
                și a intrat în vigoare în 1992.

               (2)În temeiul articolului 15 din convenție, conferința părților examinează și adoptă, dacă este cazul, amendamentele la convenție.

               (3)În timpul celei de a 14-a reuniuni din perioada aprilie-mai 2019, conferința părților trebuie să examineze adoptarea amendamentelor la anexele la convenție pentru modificarea sau adăugarea de rubrici privind deșeurile de plastic în:

               –anexa II pentru deșeurile de plastic nepericuloase care ar trebui supuse sistemului de control al convenției;

               –anexa VIII pentru deșeurile de plastic periculoase care ar trebui, de asemenea, supuse sistemului de control; și

               –anexa IX pentru deșeurile de plastic nepericuloase care nu ar trebui supuse sistemului de control, cu excepția cazului în care deșeurile respective conțin un material încadrat într-o categorie menționată în anexa I într-o măsură suficientă încât să prezinte o caracteristică periculoasă menționată în anexa III.

               (4)O propunere de modificare a anexelor II, VIII și IX la convenție, depusă de Norvegia, a fost transmisă părților la 26 octombrie 2018. Potrivit propunerii, deșeurile de plastic nepericuloase care se încadrează într-o rubrică revizuită din anexa IX vor fi tranzacționate în continuare între țări în temeiul convenției în aceleași condiții ca și în prezent, în timp ce deșeurile de plastic care necesită o examinare specială și deșeurile de plastic periculoase, figurând în rubrici noi în anexele II și VIII, ar face obiectul sistemului de control al convenției.

               (5)Este necesar să se adopte o poziție în numele Uniunii la conferința părților, întrucât actul avut în vedere va avea un caracter obligatoriu pentru Uniune și va putea să influențeze decisiv conținutul legislației Uniunii, și anume Regulamentul (CE) nr. 1013/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 14 iunie 2006 privind transferurile de deșeuri
                  9
               .

               (6)Uniunea ar trebui să sprijine amendamentele menționate mai sus la anexele la convenție, întrucât acestea vor contribui la îmbunătățirea controalelor exporturilor de deșeuri de plastic, la prevenirea exporturilor de deșeuri de plastic către țări care nu dețin infrastructurile adecvate pentru colectarea eficace și gestionarea rațională din punct de vedere ecologic a deșeurilor, la sprijinirea gestionării raționale din punct de vedere ecologic a deșeurilor de plastic, la reducerea riscurilor ca deșeurile de plastic să ajungă în mediu și la prevenirea problemei de mediu mondiale a deșeurilor marine.

               (7)Este necesar să se mențină situația actuală a transferurilor de deșeuri de plastic în interiorul Uniunii și al SEE și, prin urmare, să nu se utilizeze sistemul de control al Convenției de la Basel pentru deșeurile care ar putea fi incluse în anexa II și în anexa VIII în cadrul celei de a 14-a conferințe a părților la Convenția de la Basel. Prin urmare, Uniunea ar trebui să notifice dispozițiile prevăzute de legislația Uniunii aplicate transferurilor de deșeuri de plastic vizate în interiorul Uniunii și al SEE, în măsura în care aceste dispoziții diferă de cele prevăzute de actul avut în vedere, specificând că dispozițiile din legislația Uniunii se bazează pe un sistem de gestionare rațională din punct de vedere ecologic compatibil cu convenția. Această notificare se depune la secretariatul convenției în conformitate cu articolul 11 din convenție,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               1.Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii la cea de a 14-a reuniune a conferinței părților la Convenția de la Basel este următoarea, sub rezerva alineatului (2):

               Uniunea sprijină amendamentele la anexele la convenție pentru modificarea sau adăugarea de rubrici cu privire la deșeurile de plastic în:

               –anexa II pentru deșeurile de plastic nepericuloase care ar trebui supuse sistemului de control al convenției;

               –anexa VIII pentru deșeurile de plastic periculoase care ar trebui, de asemenea, supuse sistemului de control; și

               –anexa IX pentru deșeurile de plastic nepericuloase care nu ar trebui supuse sistemului de control, cu excepția cazului în care deșeurile respective conțin un material încadrat într-o categorie menționată în anexa I într-o măsură suficientă încât să prezinte o caracteristică periculoasă menționată în anexa III.

               2.După adoptarea actului avut în vedere de către conferința părților la Convenția de la Basel, Uniunea va notifica secretariatului convenției, în conformitate cu articolul 11 din aceasta, dispozițiile prevăzute de legislația Uniunii aplicate transferurilor de deșeuri de plastic vizate de actul avut în vedere în interiorul Uniunii și al SEE, în măsura în care aceste dispoziții diferă de cele prevăzute de actul avut în vedere.

               Articolul 2

               Prezenta decizie se adresează Comisiei.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)

                        Decizia 93/98/CEE a Consiliului din 1 februarie 1993 privind încheierea, în numele Comunității, a Convenției de la Basel din 22 martie 1989 privind controlul transportului peste frontiere al deșeurilor periculoase și al eliminării acestora (JO L 39, 16.2.1993, p. 1).

                     (2)

                        Propunerea este disponibilă pe site-ul web al Convenției de la Basel. A se vedea http://www.basel.int/TheConvention/Communications/tabid/1596/Default.aspx.

                     (3)

                        JO L 190, 12.7.2006, p. 1.

                     (4)

                        Comunicare a Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor, intitulată „O strategie europeană pentru materialele plastice într-o economie circulară”, COM(2018) 28 final.

                     (5)

                        Decizia nr. 73/2008 a Comitetului mixt al SEE din 6 iunie 2008.

                     (6)

                        C(2001)107/ final privind controlul transporturilor transfrontaliere de deșeuri destinate operațiunilor de recuperare,
                  http://www.basel.int/Countries/Agreements/tabid/1482/Default.aspx
                  .

                     (7)

                        Hotărârea Curții de Justiție din 7 octombrie 2014, Germania/Consiliul, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punctele 61-64.

                     (8)

                        JO L 39, 16.2.1993, p. 1.

                     (9)

                        JO L 190, 12.7.2006, p. 1.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 31.1.2019
            COM(2019) 26 final
            2019/0013(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind încheierea Acordului dintre Uniunea Europeană și Confederația Elvețiană privind aplicarea anumitor dispoziții ale Deciziei 2008/615/JAI a Consiliului privind intensificarea cooperării transfrontaliere, în special în domeniul combaterii terorismului și a criminalității transfrontaliere, ale Deciziei 2008/616/JAI a Consiliului privind punerea în aplicare a Deciziei 2008/615/JAI privind intensificarea cooperării transfrontaliere, în special în domeniul combaterii terorismului și a criminalității transfrontaliere și ale anexei la aceasta și ale Deciziei-cadru 2009/905/JAI a Consiliului privind acreditarea furnizorilor de servicii de expertiză criminalistică care efectuează activități de laborator

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               •Motivele și obiectivele propunerii

               Decizia 2008/615/JAI a Consiliului din 23 iunie 2008 privind intensificarea cooperării transfrontaliere, în special în domeniul combaterii terorismului și a criminalității transfrontaliere
                  1
                („Decizia Prüm”) a fost adoptată pentru a încorpora în cadrul juridic al Uniunii Europene fondul dispozițiilor Tratatului anterior de la Prüm privind intensificarea cooperării transfrontaliere, în special în domeniul combaterii terorismului, a criminalității transfrontaliere și a migrației ilegale, care a fost convenit de șapte țări europene la 27 mai 2005. În aceeași zi, Consiliul a adoptat, de asemenea, Decizia 2008/616/JAI din 23 iunie 2008 privind punerea în aplicare a Deciziei 2008/615/JAI privind intensificarea cooperării transfrontaliere, în special în domeniul combaterii terorismului și a criminalității transfrontaliere
                  2
                („Decizia de punere în aplicare a Deciziei Prüm”), care stabilește dispozițiile tehnice necesare pentru punerea în aplicare a Deciziei 2008/615/JAI.

               Decizia Prüm și Decizia de punere în aplicare a Deciziei Prüm sunt menite să îmbunătățească schimbul de informații între autoritățile responsabile cu prevenirea și investigarea infracțiunilor și să consolideze cooperarea polițienească și judiciară transfrontalieră între statele membre ale Uniunii. Decizia Prüm conține, printre altele, dispoziții prin care statele membre își acordă reciproc drepturi de acces la fișierele automatizate de date ADN, la sistemele automatizate de identificare dactiloscopică și la datele privind înmatricularea autovehiculelor. Informațiile obținute prin compararea datelor vor deschide calea unor noi metode de investigare și, astfel, vor juca un rol crucial în sprijinirea autorităților de aplicare a legii și a autorităților judiciare din statele membre.

               La 30 noiembrie 2009, Consiliul a adoptat Decizia-cadru 2009/905/JAI a Consiliului privind acreditarea furnizorilor de servicii de expertiză criminalistică care efectuează activități de laborator
                  3
                („Decizia privind expertiza criminalistică”). Această decizie-cadru a Consiliului stabilește cerințele pentru schimbul de date ADN și de date dactiloscopice, în vederea asigurării faptului că rezultatele activităților de laborator efectuate de furnizorii de servicii de expertiză criminalistică acreditați într-un stat membru sunt recunoscute de către autoritățile responsabile cu prevenirea, detectarea și investigarea infracțiunilor ca fiind la fel de fiabile ca și rezultatele activităților de laborator efectuate de furnizorii de servicii de expertiză criminalistică acreditați conform EN ISO/IEC 17025 în orice alt stat membru.

               În octombrie 2015, Comisia a prezentat Consiliului recomandarea de decizie a Consiliului de autorizare a negocierilor pentru încheierea de acorduri cu Confederația Elvețiană și Principatul Liechtenstein referitoare la aplicarea anumitor dispoziții ale Deciziei 2008/615/JAI a Consiliului privind intensificarea cooperării transfrontaliere, în special în domeniul combaterii terorismului și a criminalității transfrontaliere, ale Deciziei 2008/616/JAI a Consiliului privind punerea în aplicare a Deciziei 2008/615/JAI privind intensificarea cooperării transfrontaliere, în special în domeniul combaterii terorismului și a criminalității transfrontaliere și ale anexei la aceasta, precum și anexa la recomandarea de decizie („directivele de negociere”).

                  La 10 iunie 2016, Consiliul a autorizat Comisia să deschidă negocieri cu Confederația Elvețiană și Principatul Liechtenstein privind aplicarea anumitor dispoziții ale Deciziei 2008/615/JAI a Consiliului, ale Deciziei 2008/616/JAI a Consiliului și ale anexei la aceasta și ale Deciziei-cadru 2009/905/JAI a Consiliului privind acreditarea furnizorilor de servicii de expertiză criminalistică care efectuează activități de laborator. Negocierile cu ambele țări s-au finalizat cu succes prin parafarea acordului la 24 mai 2018.

                  Comisia consideră că obiectivele stabilite de Consiliu în directivele sale de negociere au fost îndeplinite și că proiectul de acord este acceptabil pentru Uniune.

               Acest acord internațional între UE și Confederația Elvețiană vizează îmbunătățirea și simplificarea schimbului automatizat de informații și date operative între autoritățile de aplicare a legii ale statelor membre și ale țărilor asociate, pentru a stimula cooperarea polițienească internațională. Posibilitatea ca toate statele membre să aibă acces la bazele de date naționale ale Confederației Elvețiene, în ceea ce privește datele ADN, datele dactiloscopice și datele referitoare la înmatricularea vehiculelor, și viceversa, este, fără îndoială, de o importanță majoră pentru a promova și a încuraja cooperarea polițienească transfrontalieră. Îmbunătățirea schimbului de informații privind asigurarea respectării legii pentru menținerea securității în Uniunea Europeană nu se poate realiza într-o măsură suficientă de către statele membre în mod izolat, dat fiind caracterul criminalității internaționale, care nu se limitează la frontierele UE.

               •Coerența cu dispozițiile existente în domeniul de politică vizat

               Decizia-cadru 2006/960/JAI a Consiliului din 18 decembrie 2006 privind simplificarea schimbului de informații și date operative între autoritățile de aplicare a legii ale statelor membre ale Uniunii Europene
                  4
               , așa-numita „inițiativă suedeză”, constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în sensul Acordului dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană cu privire la asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, respectarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen
                  5
               .

               Inițiativa suedeză se referă, într-o anumită măsură, la Decizia Prüm, deoarece stabilește norme prin care autoritățile de aplicare a legii din statele membre și din țările asociate pot face în mod eficient schimb de informații și date operative existente în scopul desfășurării de cercetări penale sau de operațiuni de colectare a datelor operative în materie penală. În conformitate cu articolul 5 alineatul (1) din inițiativa suedeză, se pot solicita informații și date operative în scopul depistării și prevenirii unei infracțiuni sau în cadrul unei cercetări în materie, în cazul în care există motive de fapt pentru a se considera că un alt stat membru deține informații și date operative utile. Schimbul automatizat de informații în temeiul Deciziei Prüm este adecvat pentru a stabili existența unor astfel de motive de fapt.

               În plus, în conformitate cu articolul 20 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 603/2013
                  6
               , înainte de a introduce în Eurodac o cerere de acces pentru a asigura respectarea legii, statele membre trebuie să verifice mai întâi bazele de date dactiloscopice disponibile în temeiul dreptului național și să compare setul de date dactiloscopice cu bazele de date dactiloscopice automatizate ale celorlalte state membre în temeiul Deciziei Prüm. Statele membre care nu îndeplinesc condiția prealabilă privind efectuarea unei verificări Prüm, care reprezintă o cerință prealabilă obligatorie, nu vor putea să introducă în Eurodac o cerere de acces pentru a asigura respectarea legii.

               La 14 decembrie 2015, Consiliul a autorizat Comisia să deschidă negocieri referitoare la acorduri între Uniune, pe de o parte, și Danemarca, Islanda, Norvegia, Elveția și Liechtenstein, pe de altă parte, cu privire la modalitățile de participare a acestor state la procedura de comparare și transmitere a datelor în scopul asigurării respectării aplicării legii, prevăzută în capitolul VI din Regulamentul (UE) nr. 603/2013.

               Acordul internațional dintre Uniune și Islanda și Norvegia pentru aplicarea anumitor dispoziții din Decizia 2008/615/JAI a Consiliului privind intensificarea cooperării transfrontaliere, în special în domeniul combaterii terorismului și a criminalității transfrontaliere, și din Decizia 2008/616/JAI a Consiliului privind punerea în aplicare a Deciziei 2008/615/JAI privind intensificarea cooperării transfrontaliere, în special în domeniul combaterii terorismului și a criminalității transfrontaliere, a fost încheiat la 26 iulie 2010.

               În conformitate cu articolul 3 din Protocolul nr. 21
                  7
                privind poziția Regatului Unit și a Irlandei cu privire la spațiul de libertate, securitate și justiție, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, aceste state membre notifică intenția de a participa la adoptarea și aplicarea prezentei propuneri de decizie a Consiliului în termen de trei luni de la adoptarea sa de către Comisie.

               În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul nr. 22
                  8
                privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale.

               2.TEMEIUL JURIDIC, SUBSIDIARITATEA ȘI PROPORȚIONALITATEA

               •Temeiul juridic

                  Temeiul juridic al prezentei propuneri de decizie a Consiliului este articolul 82 alineatul (1) litera (d) și articolul 87 alineatul (2) litera (a), coroborate cu articolul 218 alineatul (6) litera (a) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE).

               În temeiul articolului 218 alineatul (6) litera (a) punctul (v) din TFUE, pentru încheierea acestui acord este necesară aprobarea Parlamentului European.

               •Subsidiaritatea (în cazul competențelor neexclusive)

               În conformitate cu principiul subsidiarității prevăzut la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană, obiectivele prezentului acord pot fi atinse numai la nivelul Uniunii.

               •Proporționalitatea

                  Pentru a stimula cooperarea internațională în acest domeniu, este foarte important ca toți participanții care fac schimb de date în temeiul cadrului Prüm să pună în aplicare aceleași standarde și cerințe tehnice, procedurale și de protecție a datelor pentru a se putea efectua schimburi de informații rapide, eficiente și fiabile. Propunerea respectă principiul proporționalității deoarece nu depășește ceea ce este necesar pentru a atinge obiectivele participării eficace a Confederației Elvețiene la Deciziile Prüm și la Decizia privind expertiza criminalistică.

               •Alegerea instrumentului

                  Prezenta propunere este conformă cu articolul 218 alineatul (6) litera (a) din TFUE, care prevede adoptarea de către Consiliu a deciziilor privind acordurile internaționale, după aprobarea Parlamentului European.

               3.REZULTATELE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRILOR IMPACTULUI

               •Evaluările ex post/verificarea adecvării legislației existente

                  Nu se aplică.

               •Consultările cu părțile interesate

                  Consiliul a fost informat și consultat în cadrul grupului de lucru relevant al Consiliului (DAPIX). Parlamentul European (Comisia LIBE) a fost informat în acest sens.

               •Drepturile fundamentale

                  Acordul respectă pe deplin drepturile fundamentale și principiile în materie de protecție a datelor prevăzute în Decizia Prüm (capitolul 6).

               4.IMPLICAȚIILE BUGETARE

                  Conform considerentului 8 din acord, Confederația Elvețiană ar trebui să suporte cheltuielile angajate de autoritățile sale în legătură cu aplicarea prezentului acord. Articolul 1 alineatul (1) din acord enumeră articolele aplicabile ale Deciziei Prüm, inclusiv articolul 34, care prevede că fiecare stat membru suportă cheltuielile operaționale angajate de autoritățile sale în legătură cu aplicarea Deciziei Prüm. Articolul 1 alineatul (4) prevede o obligație similară a statelor membre în ceea ce privește Decizia privind expertiza criminalistică. Prin urmare, propunerea nu are implicații asupra bugetului Uniunii.

               5.ALTE ELEMENTE

               •Planurile de punere în aplicare și măsurile de monitorizare, evaluare și raportare

                  Punerea în aplicare, inclusiv evaluarea prealabilă de către Consiliu și statele membre, notificările și declarațiile sunt descrise la articolul 8 din acord.

               •Explicarea detaliată a dispozițiilor specifice ale propunerii

               Acordul enumeră dispozițiile Deciziei Prüm, ale Deciziei de punere în aplicare a Deciziei Prüm și ale Deciziei privind expertiza criminalistică ce devin aplicabile Confederației Elvețiene după intrarea în vigoare a acordului.

               De asemenea, acordul stabilește dispozițiile în materie de aplicare uniformă (articolul 3), soluționare a diferendelor (articolul 4), modificări (articolul 5), notificări și declarații (articolul 8). Părțile contractante convin să efectueze o examinare comună a acordului în termen de cel mult cinci ani de la data intrării sale în vigoare (articolul 6). Acordul se încheie pe durată nedeterminată, însă oricare dintre părțile contractante îl poate denunța în orice moment (articolul 10).

               2019/0013 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind încheierea Acordului dintre Uniunea Europeană și Confederația Elvețiană privind aplicarea anumitor dispoziții ale Deciziei 2008/615/JAI a Consiliului privind intensificarea cooperării transfrontaliere, în special în domeniul combaterii terorismului și a criminalității transfrontaliere, ale Deciziei 2008/616/JAI a Consiliului privind punerea în aplicare a Deciziei 2008/615/JAI privind intensificarea cooperării transfrontaliere, în special în domeniul combaterii terorismului și a criminalității transfrontaliere și ale anexei la aceasta și ale Deciziei-cadru 2009/905/JAI a Consiliului privind acreditarea furnizorilor de servicii de expertiză criminalistică care efectuează activități de laborator

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 82 alineatul (1) litera (d) și articolul 87 alineatul (2) litera (a), coroborate cu articolul 218 alineatul (6) litera (a),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               având în vedere aprobarea Parlamentului European,

               întrucât:

               (1)În conformitate cu Decizia [XXX] a Consiliului din [XXX]
                  9
               , Acordul dintre Uniunea Europeană și Confederația Elvețiană privind aplicarea anumitor dispoziții ale Deciziei 2008/615/JAI a Consiliului
                  10
                privind intensificarea cooperării transfrontaliere, în special în domeniul combaterii terorismului și a criminalității transfrontaliere, ale Deciziei 2008/616/JAI a Consiliului
                  11
                privind punerea în aplicare a Deciziei 2008/615/JAI privind intensificarea cooperării transfrontaliere, în special în domeniul combaterii terorismului și a criminalității transfrontaliere și ale anexei la aceasta și ale Deciziei-cadru 2009/905/JAI a Consiliului
                  12
                privind acreditarea furnizorilor de servicii de expertiză criminalistică care efectuează activități de laborator („acordul”) a fost semnat la [XXX], sub rezerva încheierii sale la o dată ulterioară.

               (2)Îmbunătățirea schimbului de informații privind asigurarea respectării legii pentru menținerea securității în Uniune nu se poate realiza într-o măsură suficientă de către statele membre în mod izolat, dat fiind caracterul criminalității internaționale, care nu se limitează la frontierele Uniunii. Posibilitatea ca toate statele membre și Confederația Elvețiană să aibă acces reciproc la bazele de date naționale privind fișierele de date ADN, la sistemele de identificare dactiloscopică și la datele privind înmatricularea autovehiculelor este de o importanță majoră pentru a promova cooperarea transfrontalieră în materie de asigurare a respectării legii.

               (3)În conformitate cu articolul 8 din acord, unele dispoziții ale acestuia se aplică cu titlu provizoriu de la data semnării sale.

               (4)Acordul ar trebui aprobat în numele Uniunii Europene.

               (5)[În conformitate cu articolul 3 din Protocolul nr. 21 privind poziția Regatului Unit și a Irlandei cu privire la spațiul de libertate, securitate și justiție, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, aceste state membre și-au notificat intenția de a participa la adoptarea și aplicarea prezentei decizii.]

               (6)În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul nr. 22 privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Se aprobă, în numele Uniunii, Acordul dintre Uniunea Europeană și Confederația Elvețiană privind aplicarea anumitor dispoziții ale Deciziei 2008/615/JAI a Consiliului privind intensificarea cooperării transfrontaliere, în special în domeniul combaterii terorismului și a criminalității transfrontaliere, ale Deciziei 2008/616/JAI a Consiliului privind punerea în aplicare a Deciziei 2008/615/JAI privind intensificarea cooperării transfrontaliere, în special în domeniul combaterii terorismului și a criminalității transfrontaliere și ale anexei la aceasta și ale Deciziei-cadru 2009/905/JAI a Consiliului privind acreditarea furnizorilor de servicii de expertiză criminalistică care efectuează activități de laborator („acordul”).

               Articolul 2

               Președintele Consiliului desemnează persoana împuternicită să efectueze, în numele Uniunii Europene, notificarea prevăzută la articolul 8 alineatul (1) din acord, prin care se exprimă consimțământul Uniunii Europene de a-și asuma obligații în temeiul acordului
                  13
               .

               Articolul 3

               Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)

                        JO L 210, 6.8.2008, p. 1.

                     (2)

                        JO L 210, 6.8.2008, p. 12.

                     (3)

                        JO L 322, 9.12.2009, p. 14.

                     (4)

                        JO L 386, 29.12.2006, p. 89.

                     (5)

                        JO L 53, 27.2.2008, p. 52.

                     (6)

                        Regulamentul (UE) nr. 603/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013 privind instituirea sistemului „Eurodac” pentru compararea amprentelor digitale în scopul aplicării eficiente a Regulamentului (UE) nr. 604/2013 de stabilire a criteriilor și mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de protecție internațională prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei țări terțe sau de către un apatrid și privind cererile autorităților de aplicare a legii din statele membre și a Europol de comparare a datelor Eurodac în scopul asigurării respectării aplicării legii și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 1077/2011 de instituire a Agenției europene pentru gestionarea operațională a sistemelor informatice la scară largă, în spațiul de libertate, securitate și justiție (reformare) (JO L 180, 29.6.2013, p. 1).

                     (7)

                        JO C 202, 7.6.2016, p. 295.

                     (8)

                        JO C 326, 26.10.2012, p. 299.

                     (9)

                        Decizia [XXX] a Consiliului din [XXX] privind semnarea, în numele Uniunii Europene, și privind aplicarea cu titlu provizoriu a anumitor dispoziții ale Acordului dintre Uniunea Europeană și Confederația Elvețiană privind aplicarea anumitor dispoziții ale Deciziei 2008/615/JAI a Consiliului privind intensificarea cooperării transfrontaliere, în special în domeniul combaterii terorismului și a criminalității transfrontaliere, ale Deciziei 2008/616/JAI a Consiliului privind punerea în aplicare a Deciziei 2008/615/JAI privind intensificarea cooperării transfrontaliere, în special în domeniul combaterii terorismului și a criminalității transfrontaliere și ale anexei la aceasta și ale Deciziei-cadru 2009/905/JAI a Consiliului privind acreditarea furnizorilor de servicii de expertiză criminalistică care efectuează activități de laborator (JO L […], […]. p. […]).

                     (10)

                        Decizia 2008/615/JAI a Consiliului din 23 iunie 2008 privind intensificarea cooperării transfrontaliere, în special în domeniul combaterii terorismului și a criminalității transfrontaliere (JO L 210, 6.8.2008, p. 1).

                     (11)

                        Decizia 2008/616/JAI a Consiliului din 23 iunie 2008 privind punerea în aplicare a Deciziei 2008/615/JAI privind intensificarea cooperării transfrontaliere, în special în domeniul combaterii terorismului și a criminalității transfrontaliere (JO L 210, 6.8.2008, p. 12).

                     (12)

                        Decizia-cadru 2009/905/JAI a Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind acreditarea furnizorilor de servicii de expertiză criminalistică care efectuează activități de laborator (JO L 322, 9.12.2009, p. 14).

                     (13)

                        Data intrării în vigoare a acordului va fi publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene de către Secretariatul General al Consiliului.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 6.2.2019
            COM(2019) 52 final
            2019/0025(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul celei de a noua reuniuni a Conferinței părților la Convenția de la Stockholm privind poluanții organici persistenți referitor la propunerile de modificare a anexelor A și B

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.Obiectul propunerii

               Prezenta propunere se referă la decizia de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Conferinței părților la Convenția de la Stockholm în legătură cu adoptarea avută în vedere a deciziilor de modificare a anexelor A și B prin includerea pe listă a unor noi substanțe chimice și modificarea rubricilor existente.

               2.Contextul propunerii

               2.1.Convenția de la Stockholm

               Convenția de la Stockholm privind poluanții organici persistenți („convenția”) vizează să protejeze sănătatea umană și mediul împotriva poluanților organici persistenți (POP). Convenția creează obligații juridice pentru părți de a lua măsuri în vederea eliminării sau a restricționării producției și a utilizării, precum și a importului și a exportului de POP. Părțile au, de asemenea, obligația de a lua măsuri de reducere sau de eliminare a emisiilor care rezultă din producția neintenționată de POP și a emisiilor generate de stocuri și deșeuri.

               Acordul a intrat în vigoare la 24 februarie 2004.

               Uniunea Europeană și 27 de state membre sunt părți la convenție
                  1
               .

               2.2.Conferința părților la Convenția de la Stockholm

               Instituită în temeiul articolului 19 din convenție, Conferința părților este organismul de conducere al Convenției de la Stockholm. Acest organism se reunește în mod obișnuit o dată la doi ani pentru a monitoriza punerea în aplicare a convenție. Conferința părților analizează, de asemenea, substanțele chimice care îi sunt înaintate de Comitetul de examinare a POP.

               În conformitate cu articolul 23 din convenție, fiecare parte dispune de un vot. Cu toate acestea, organizațiile de integrare economică regională, cum ar fi UE, dispun, pentru a-și exercita dreptul de vot, de un număr de voturi egal cu numărul statelor lor membre care sunt părți la convenție.

               2.3.Actul Conferinței părților avut în vedere

               În cadrul celei de a noua reuniuni ordinare, care va avea loc în perioada 29 aprilie-10 mai 2019, Conferința părților va analiza adoptarea unor decizii de includere a unor noi substanțe chimice sau de modificare a rubricilor existente din anexele A, B și/sau C la convenție.

               Scopul actelor avute în vedere este de a include noi substanțe chimice sau de a modifica rubricile existente din anexele A, B și/sau C la convenție. În urma includerii pe listele din anexele A, B și/sau C, substanțele chimice vor face obiectul unor măsuri care vizează eliminarea sau restricționarea producției și a utilizării acestora, inclusiv reducerea sau eliminarea emisiilor neintenționate. Modificarea rubricilor existente vizează reducerea numărului de derogări de la măsurile de control.

               Actele avute în vedere vor deveni obligatorii pentru părți în conformitate cu articolul 22 alineatul (4) din convenție, care prevede următoarele: „Propunerea, adoptarea și intrarea în vigoare a modificărilor la anexa A, B sau C sunt supuse aceleiași proceduri ca propunerea, adoptarea și intrarea în vigoare a anexelor suplimentare la prezenta convenție, excepție făcând o modificare la anexa A, B sau C care nu intră în vigoare pentru o parte care a făcut o declarație referitoare la modificările la aceste anexe în conformitate cu articolul 25 alineatul (4), caz în care o asemenea modificare intră în vigoare pentru respectiva parte în a nouăzecea zi de la data depunerii la depozitar a instrumentului său de ratificare, acceptare, aprobare sau aderare cu privire la respectiva modificare.”

               3.Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii

               Comisia propune Consiliului o decizie prin care să sprijine, în numele Uniunii, deciziile de modificare a anexelor A și B la convenție în cadrul celei de a noua reuniuni a Conferinței părților. Aceste decizii vor adăuga în anexa A noi substanțe chimice, care vor intra astfel sub incidența obligațiilor prevăzute de convenție, în special reducerea sau eliminarea emisiilor rezultate din producția și utilizarea intenționate. În plus, Conferința părților ar urma să adopte o decizie care va elimina sau va modifica anumite derogări pentru utilizarea unei substanțe chimice deja incluse pe lista din anexa B la convenție.

               Deciziile care sunt prezentate Conferinței părților spre adoptare se bazează pe recomandările Comitetului de examinare a poluanților organici persistenți (POP-RC), un organism subsidiar aflat sub autoritatea Conferinței părților. S-a constatat că substanțele chimice a căror includere pe lista din anexa A a fost recomandată de POP-RC îndeplinesc criteriile prevăzute în anexa D la convenție. Recomandările POP-RC de a elimina sau de a modifica derogările acordate pentru utilizarea substanțelor chimice incluse pe listele prevăzute în convenție se bazează pe o evaluare a alternativelor disponibile.

               În calitatea sa de lider în elaborarea politicilor de mediu, este esențial ca Uniunea să își reafirme angajamentul la nivel mondial de a promova o mai bună punere în aplicare a standardelor și a acordurilor multilaterale de mediu. Acest angajament include sprijinirea și punerea în aplicare a recomandărilor adoptate de organismele subsidiare științifice ale respectivelor acorduri și respectarea criteriilor stabilite în acordurile pe care se bazează recomandările în cauză.

               În plus, această inițiativă este în concordanță cu prioritatea Comisiei Juncker de a consolida rolul UE la nivel mondial, cu obiectivele de dezvoltare durabilă, în special o stare bună de sănătate (3) și un consum și o producție responsabile (12) și cu cel de Al șaptelea program de acțiune pentru mediu.

               Prin urmare, Uniunea ar trebui să sprijine deciziile propuse de includere pe lista din anexa A a dicofolului și a acidului perfluorooctanoic (PFOA), a sărurilor acestuia și a compușilor înrudiți cu acesta. Aceste substanțe chimice sunt deja supuse, în temeiul dreptului Uniunii, unor restricții care sunt similare celor prevăzute de convenție. Utilizarea dicofolului a fost interzisă în Uniune prin Regulamentul (CE) nr. 2032/2003 al Comisiei
                  2
                și prin Decizia 2008/764/CE a Comisiei
                  3
               . Utilizarea acidului perfluorooctanoic (PFOA), a sărurilor acestuia și a compușilor înrudiți cu acesta a fost restricționată prin Regulamentul (UE) 2017/1000 al Comisiei
                  4
               .

               Decizia POPRC-14/2 a POP-RC recomandă includerea pe listă a acidului perfluorooctanoic (PFOA), a sărurilor acestuia și a compușilor înrudiți cu acesta, cu anumite derogări specifice. Această recomandare se bazează pe examinarea informațiilor transmise de părți și de părțile interesate, inclusiv a informațiilor provenite din Uniune, și reflectă nevoia folosirii în continuare a PFOA pentru anumite utilizări specifice. Unele dintre derogările specifice ar fi necesare pentru Uniune, astfel cum o demonstrează Regulamentul (UE) 2017/1000 al Comisiei, care include dispoziții ce permit folosirea în continuare a PFOA pentru anumite utilizări specifice în Uniune.

               Uniunea ar trebui, de asemenea, să sprijine eliminarea sau modificarea scopurilor acceptabile și a derogărilor specifice pentru utilizarea acidului perfluoroctan sulfonic (PFOS), a sărurilor acestuia și a fluorurii de sulfonil perfluorooctanică (PFOSF) prevăzute în anexa B. Toate scopurile acceptabile și derogările specifice a căror eliminare este recomandată nu mai sunt utilizate în Uniune.

               Este necesar să se stabilească poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Conferinței părților, deoarece modificările aduse anexelor A și B vor avea forță juridică obligatorie pentru Uniune și vor trebui să se reflecte în Regulamentul (CE) nr. 850/2004, care pune în aplicare Convenția de la Stockholm în cadrul Uniunii.

               4.Temeiul juridic

               4.1.Temeiul juridic procedural

               4.1.1.Principii

               Articolul 218 alineatul (9) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) prevede posibilitatea adoptării unor decizii de stabilire „a pozițiilor care trebuie adoptate în numele Uniunii în cadrul unui organism creat printr-un acord, în cazul în care acest organism trebuie să adopte acte cu efecte juridice, cu excepția actelor care modifică sau completează cadrul instituțional al acordului.”

               Conceptul de „acte cu efecte juridice” include actele care au efecte juridice în temeiul normelor de drept internațional aplicabile organismului în cauză. De asemenea, sunt incluse instrumentele care nu au un caracter obligatoriu în temeiul dreptului internațional, dar care „au vocația de a influența în mod decisiv conținutul reglementării adoptate de legiuitorul Uniunii”
                  5
               .

               4.1.2.Aplicarea la cazul în discuție

               Conferința părților este un organism instituit printr-un acord, și anume Convenția de la Stockholm privind poluanții organici persistenți.

               Actul pe care Conferința părților este invitată să îl adopte este un act cu efecte juridice. Actul avut în vedere va fi obligatoriu în temeiul dreptului internațional, în conformitate cu articolul 22 alineatul (4) din Convenția de la Stockholm, și va trebui să se reflecte în Regulamentul (CE) nr. 850/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind poluanții organici persistenți și de modificare a Directivei 79/117/CEE
                  6
               . Acest lucru se explică prin faptul că articolul 14 alineatul (1) din regulamentul menționat prevede obligația modificării anexelor I, II și III la acesta, ori de câte ori o substanță este adăugată pe listele prevăzute în convenție.

               Actul avut în vedere nu modifică și nu completează cadrul instituțional al acordului.

               Prin urmare, temeiul juridic procedural al deciziei propuse este articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               4.2.Temeiul juridic material

               4.2.1.Principii

               Temeiul juridic material al deciziilor adoptate în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE depinde în primul rând de obiectivul și de conținutul actelor avute în vedere cu privire la care se adoptă o poziție în numele Uniunii. În cazul în care actele avute în vedere urmăresc două obiective sau includ două elemente, iar unul dintre aceste obiective sau elemente poate fi identificat ca fiind obiectivul sau elementul principal, iar celălalt obiectiv sau element are mai degrabă un caracter accesoriu, deciziile adoptate în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE trebuie să se întemeieze pe un singur temei juridic material, respectiv cel impus de obiectivul sau de elementul principal sau predominant.

               4.2.2.Aplicarea la cazul în discuție

               Obiectivul principal și conținutul actelor avute în vedere se referă la domeniul „mediu”.

               Prin urmare, temeiul juridic material al deciziei propuse este articolul 192 alineatul (1) din TFUE.

               4.3.Concluzie

               Temeiul juridic al deciziei propuse ar trebui să fie articolul 192 alineatul (1), coroborat cu articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               2019/0025 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul celei de a noua reuniuni a Conferinței părților la Convenția de la Stockholm privind poluanții organici persistenți referitor la propunerile de modificare a anexelor A și B

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 192 alineatul (1), coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Convenția de la Stockholm privind poluanții organici persistenți („convenția”) a intrat în vigoare la 17 mai 2004 și a fost încheiată în numele Uniunii prin Decizia 2006/507/CE a Consiliului
                  7
               .

               (2)Regulamentul (CE) nr. 850/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 pune în aplicare Convenția de la Stockholm în cadrul Uniunii
                  8
               .

               (3)În temeiul articolului 8 din convenție, Conferința părților decide dacă o substanță chimică trebuie să fie inclusă pe listele din anexele A, B și/sau C și specifică măsurile care se impun pentru controlul acestei substanțe chimice.

               (4)Cea de a noua reuniune a Conferinței părților la Convenția de la Stockholm ar urma să adopte decizii de includere a unor noi substanțe chimice în anexa A și de modificare a unei rubrici existente din anexa B.

               (5)Este oportun să se stabilească poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Conferinței părților, deoarece deciziile vor fi obligatorii pentru Uniune.

               (6)Pentru a proteja sănătatea umană și mediul împotriva unor noi emisii de dicofol și de acid perfluorooctanoic (PFOA), de săruri ale acestuia și de compuși înrudiți cu acesta, este necesar să se reducă sau să se elimine producția și utilizarea acestor substanțe chimice la nivel mondial și să se sprijine includerea lor pe lista prevăzută în convenție. În plus, este necesar să se reducă sau să se elimine în continuare utilizarea acidului perfluoroctan sulfonic (PFOS), a sărurilor acestuia și a fluorurii de sulfonil perfluorooctanică (PFOSF) prin eliminarea sau modificarea scopurilor acceptabile și a derogărilor specifice prevăzute în anexa B,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               1.Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul celei de a noua reuniuni a Conferinței părților la Convenția de la Stockholm constă, în conformitate cu recomandările relevante ale Comitetului de examinare a poluanților organici persistenți, în sprijinirea:

               –includerii dicofolului în anexa A la convenție fără derogări specifice;

               –includerii în anexa A a acidului perfluorooctanoic (PFOA), a sărurilor acestuia și a compușilor înrudiți cu acesta, cu derogări specifice pentru fabricarea semiconductorilor sau a dispozitivelor electronice conexe, a acoperirilor fotografice aplicate pe filme, a produselor textile rezistente la ulei și apă destinate asigurării protecției lucrătorilor împotriva lichidelor periculoase care prezintă riscuri pentru sănătatea și siguranța acestora, a dispozitivelor medicale invazive și implantabile, precum și a spumei folosite la stingerea incendiilor pentru eliminarea vaporilor de combustibili lichizi și pentru stingerea incendiilor provocate de combustibili lichizi;

               –eliminării următoarelor „scopuri acceptabile” de la rubrica privind acidul perfluoroctan sulfonic (PFOS) și derivații acestuia din anexa B la convenție: prelucrarea imaginilor fotografice, fluide hidraulice utilizate în aviație, anumite dispozitive medicale [cum ar fi în producția filmelor de copolimer de etilenă tetrafluoretilenă (ETFE) și a materialelor ETFE radioopace, în dispozitivele medicale pentru diagnostic in vitro și în filtrele de culoare pentru senzorii CCD], acoperiri fotorezistente și antireflectoare pentru semiconductori și agenți de gravare pentru compuși semiconductori și filtre ceramice;

               –eliminării următoarelor „derogări specifice” de la rubrica privind acidul perfluoroctan sulfonic (PFOS) și derivații acestuia din anexa B la convenție: măști fotografice în industriile semiconductorilor și ale dispozitivelor de afișare cu cristale lichide (LCD), acoperirea galvanică cu metale (acoperirea galvanică cu metale dure), acoperirea galvanică cu metale (placarea decorativă a metalelor), piese electrice și electronice pentru anumite imprimante color și copiatoare color, insecticide pentru combaterea furnicilor de foc roșii importate și a termitelor, producția de petrol pe cale chimică;

               –modificării „scopului acceptabil” pentru acidul perfluoroctan sulfonic (PFOS) și derivații acestuia pentru producția și utilizarea spumei de stingere a incendiilor de la o „derogare specifică” pentru utilizarea spumei folosite la stingerea incendiilor pentru eliminarea vaporilor de combustibili lichizi și pentru stingerea incendiilor provocate de combustibili lichizi;

               –modificării „scopului acceptabil” pentru acidul perfluoroctan sulfonic (PFOS) și derivații acestuia pentru utilizarea în momelile pentru insecte folosite la combaterea furnicilor tăietoare de frunze (Atta spp. și Acromyrmex spp.), prin includerea sufluramidului și prin precizarea faptului că „scopul acceptabil” vizează exclusiv uzul agricol.

               2.În funcție de evoluțiile din cadrul celei de a noua reuniuni a Conferinței părților la Convenția de la Stockholm, reprezentanții Uniunii, în consultare cu statele membre, pot conveni, în timpul reuniunii, asupra unei îmbunătățiri a acestei poziții, prin coordonare la fața locului, fără a fi necesară o altă decizie a Consiliului.

               Articolul 2

               Prezenta decizie se adresează Comisiei.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)

                        JO L 209, 31.7.2006, p. 1.

                     (2)

                        Regulamentul (CE) nr. 2032/2003 al Comisiei din 4 noiembrie 2003 privind a doua etapă a programului de lucru de 10 ani prevăzut la articolul 16 alineatul (2) din Directiva 98/8/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind introducerea pe piață a produselor biocide și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1896/2000 (JO L 307, 24.11.2003, p. 1).

                     (3)

                        Decizia 2008/764/CE a Comisiei din 30 septembrie 2008 privind neincluderea dicofolului în anexa I la Directiva 91/414/CEE a Consiliului și retragerea autorizațiilor pentru produsele de protecție a plantelor care conțin această substanță (JO L 262, 1.10.2008, p. 40).

                     (4)

                        Regulamentul (UE) 2017/1000 al Comisiei din 13 iunie 2017 de modificare a anexei XVII la Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European și al Consiliului privind înregistrarea, evaluarea, autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), în ceea ce privește acidul perfluorooctanoic (PFOA), sărurile acestuia și substanțele înrudite cu acesta (JO L 150, 14.6.2017, p. 14).

                     (5)

                        Hotărârea Curții de Justiție din 7 octombrie 2014, Germania/Consiliul, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punctele 61-64.

                     (6)

                        JO L 158, 30.4.2004, p. 7.

                     (7)

                        Decizia 2006/507/CE a Consiliului din 14 octombrie 2004 privind încheierea, în numele Comunității Europene, a Convenției de la Stockholm privind poluanții organici persistenți (JO L 209, 31.7.2006, p. 1).

                     (8)

                        Regulamentul (CE) nr. 850/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind poluanții organici persistenți și de modificare a Directivei 79/117/CEE (JO L 158, 30.4.2004, p. 7).