               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 30.3.2021
            COM(2021) 150 final
            2021/0074(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind poziția care urmează să fie luată în numele Uniunii Europene în cadrul Comitetului ambasadorilor ACP-UE referitor la modificarea Deciziei nr. 3/2016 a Comitetului ambasadorilor ACP-UE privind Centrul pentru Dezvoltarea Întreprinderii (CDI)

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.Obiectul propunerii

               Prezenta propunere se referă la decizia de stabilire a poziției care urmează să fie luată în numele Uniunii în cadrul Comitetului ambasadorilor ACP-UE în legătură cu preconizata adoptare a unei decizii de modificare a Deciziei nr. 3/2016 a Comitetului ambasadorilor ACP-UE, cu scopul de a-i permite curatorului să asigure punerea în aplicare a fazei pasive a Centrului pentru Dezvoltarea Întreprinderii (CDI) până în momentul în care CDI își va fi lichidat toate datoriile și își va fi executat toate activele.

               2.Contextul propunerii

               2.1.Acordul de parteneriat de la Cotonou

               Din anul 2000, Acordul de parteneriat de la Cotonou (APC)
                  1
               reprezintă cadrul pentru relațiile UE cu 79 de țări ACP. Acordul a fost încheiat pentru o perioadă de 20 de ani, de la 1 martie 2000 până la 29 februarie 2020. Acesta a fost revizuit ulterior în 2005 și în 2010.

               La 4 decembrie 2020, printr-o decizie a Comitetului ambasadorilor ACP-UE privind măsurile tranzitorii, a fost prelungită pentru a doua oară aplicarea dispozițiilor Acordului de parteneriat de la Cotonou, până la 30 noiembrie 2021 sau până la intrarea în vigoare a noului acord sau până la aplicarea provizorie a noului acord dintre Uniune și statele ACP, indiferent care dintre aceste variante va surveni mai întâi
                  2
               .

               2.2.Comitetul ambasadorilor ACP-UE

               Comitetul ambasadorilor a fost instituit în temeiul articolului 16 din APC. Acesta este format, pe de o parte, din reprezentantul permanent al fiecărui stat membru la UE și un reprezentant al Comisiei și, pe de altă parte, din șeful misiunii fiecărei țări ACP la UE.

               Comitetul ambasadorilor asistă Consiliul de miniștri în îndeplinirea sarcinilor sale și execută orice mandat care îi este încredințat de Consiliu [articolul 16 alineatul (2) din APC]. În această privință, Consiliul de miniștri poate delega competențe Comitetului ambasadorilor [articolul 15 alineatul (4) din APC], monitorizând, totodată, aplicarea acordului, precum și progresele realizate în vederea atingerii obiectivelor prevăzute în acesta.

               În conformitate cu articolul 1 din Regulamentul de procedură al Comitetului ambasadorilor
                  3
               , acesta se reunește periodic, în special pentru a pregăti reuniunile Consiliului de miniștri și ori de câte ori se dovedește necesar, la cererea uneia dintre părți. Articolul 5 din Regulamentul de procedură al Comitetului ambasadorilor prevede, de asemenea, o procedură scrisă.

               2.3.Actul avut în vedere spre adoptare de către Comitetul ambasadorilor ACP-UE

               În cadrul celei de a 39-a sesiuni a Consiliului de miniștri ACP-UE, care a avut loc la Nairobi în perioada 19-20 iunie 2014, s-a adoptat o declarație comună privind continuarea procesului de închidere ordonată a CDI, un organism tehnic mixt al Acordului de parteneriat ACP-UE, creat prin anexa III la acesta. Prin această declarație comună, în temeiul articolului 15 alineatul (4) din APC, Consiliul de miniștri a delegat către Comitetul ambasadorilor ACP-UE anumite competențe în vederea luării deciziilor necesare, „inclusiv a modificării aferente a anexei III la Acordul de la Cotonou”
                  4
               .

               Prin Decizia nr. 4/2014, Comitetul ambasadorilor ACP-UE
                  5
               a autorizat Comitetul executiv al CDI să ia toate măsurile adecvate pentru a pregăti închiderea CDI. Ulterior, Comitetul executiv al CDI a semnat un contract cu un curator până la 31 decembrie 2016.

               Conform Deciziei nr. 3/2016 a Comitetului ambasadorilor ACP-UE (denumită în continuare „Decizia nr. 3/2016”)
                  6
               , fazei de închidere i-a urmat o „fază pasivă”, în cadrul căreia singurul scop al existenței CDI este propria lichidare.

               Decizia nr. 3/2016 a introdus modificările necesare în anexa III la Acordul de parteneriat ACP-UE și constituie noul cadru juridic al CDI începând cu 1 ianuarie 2017 [articolul 3 alineatul (1) din Decizia nr. 3/2016].

               Faza pasivă, gestionată de un curator, cuprinde anumite sarcini administrative, cum ar fi păstrarea arhivelor CDI, rezolvarea formalităților administrative sau gestionarea litigiilor restante, care nu au putut fi soluționate în faza de închidere. Faza pasivă ar trebui să înceapă în prima zi de după faza de închidere, respectiv la 1 ianuarie 2017. Potrivit considerentelor Deciziei nr. 3/2016, intenția Comitetului ambasadorilor ACP-UE a fost ca faza pasivă să se încheie după o perioadă de 4 ani sau atunci când CDI își va fi achitat toate datoriile și își va fi executat toate activele, indiferent care dintre aceste variante va surveni mai întâi.

               În temeiul articolului 2 alineatul (1) din Decizia nr. 3/2016, înainte de sfârșitul fazei de închidere, și anume înainte de 31 decembrie 2016, Comisia Europeană ar trebui să încheie un contract cu un curator pentru a asigura punerea în aplicare a fazei pasive începând cu 1 ianuarie 2017, pentru o perioadă de 4 ani sau până când CDI își va fi achitat toate datoriile și își va fi executat toate activele, indiferent care dintre aceste variante va surveni mai întâi. Ulterior, la 21 decembrie 2016, Comisia a semnat un contract de servicii cu respectivul curator, pentru o perioadă inițială de punere în aplicare de patru ani.

               În ultimele luni ale anului 2020, s-a constatat că CDI nu va putea să își achite toate datoriile și nici să își execute toate activele până la 31 decembrie 2020.

               Prin urmare, Comitetul ambasadorilor ACP-UE urmează să adopte o modificare a articolului 2 alineatul (1) din Decizia nr. 3/2016, pentru a-i permite curatorului să asigure punerea în aplicare a fazei pasive a CDI până în momentul în care CDI își va fi lichidat toate datoriile și își va fi executat toate activele. Acest lucru va asigura încheierea corespunzătoare a punerii în aplicare a fazei pasive sub conducerea curatorului. În ianuarie 2021, membrii Comitetului ambasadorilor Organizației statelor ACP și-au manifestat acordul cu privire la o astfel de modificare.

               3.Poziția care urmează să fie luată în numele Uniunii Europene

               Comisia propune ca Uniunea să fie de acord cu modificarea preconizată a articolului 2 alineatul (1) din Decizia nr. 3/2016. Poziția propusă a Uniunii urmează să fie luată în cadrul unei sesiuni a Comitetului ambasadorilor ACP-UE sau, după caz, prin procedură scrisă.

               4.Temei juridic

               4.1.Temeiul juridic procedural

               4.1.1.Principii

               Articolul 218 alineatul (9) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) prevede posibilitatea adoptării unor decizii de stabilire „a pozițiilor care trebuie luate în numele Uniunii în cadrul unui organism creat printr-un acord, în cazul în care acest organism trebuie să adopte acte cu efecte juridice, cu excepția actelor care modifică sau completează cadrul instituțional al acordului.”

               Conceptul de „acte cu efecte juridice” include actele care au efecte juridice în temeiul normelor de drept internațional aplicabile organismului în cauză. Sunt, de asemenea, incluse instrumentele care nu au un caracter obligatoriu în temeiul dreptului internațional, dar care „au vocația de a influența în mod decisiv conținutul reglementării adoptate de legiuitorul Uniunii”
                  7
               .

               4.1.2.Aplicarea la cazul în discuție

               Comitetul ambasadorilor ACP-UE este un organism creat printr-un acord, și anume Acordul de parteneriat de la Cotonou.

               Actul pe care Comitetul ambasadorilor ACP-UE este invitat să îl adopte este un act cu efecte juridice. Actul avut în vedere va avea caracter obligatoriu în temeiul dreptului internațional, în conformitate cu articolele 15 și 16 din APC. În temeiul articolului 15 alineatul (3) din APC, Consiliul de miniștri poate lua decizii care sunt obligatorii pentru părțile la acord, în timp ce, în conformitate cu articolul 15 alineatul (4) din APC, Consiliul de miniștri poate delega competențe Comitetului ambasadorilor. Comitetul ambasadorilor a fost creat în temeiul articolului 16 din Acordul de parteneriat de la Cotonou. În temeiul articolului 16 alineatul (2) din APC, Comitetul ambasadorilor poate adopta sau modifica decizii obligatorii pentru părți în limitele mandatului conferit de Consiliul de miniștri.

               Uniunea Europeană este parte contractantă, alături de statele sale membre, la Acordul de parteneriat de la Cotonou și, prin urmare, este obligată să respecte preconizata decizie a Comitetului ambasadorilor.

               Actul avut în vedere nu completează și nu aduce modificări cadrului instituțional al acordului.

               Prin urmare, temeiul juridic procedural al propunerii de decizie este articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               4.2.Temeiul juridic material

               4.2.1.Principii

               Temeiul juridic material al unei decizii adoptate în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE depinde în primul rând de obiectivul și de conținutul actului avut în vedere cu privire la care o poziție este luată în numele Uniunii. În cazul în care actul avut în vedere urmărește două obiective sau include două elemente, iar unul dintre aceste obiective sau elemente poate fi identificat ca fiind obiectivul sau elementul principal, iar celălalt obiectiv sau element are mai degrabă un caracter accesoriu, decizia adoptată în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE trebuie să se întemeieze pe un singur temei juridic material, respectiv cel impus de obiectivul sau de elementul principal sau predominant.

               4.2.2.Aplicarea la cazul în discuție

               Temeiul juridic material al deciziei Consiliului ar trebui să fie același cu cel pentru adoptarea Deciziei (UE) 2016/1098 a Consiliului din 4 iulie 2016 privind poziția care urmează să fie luată în numele Uniunii Europene în cadrul Comitetului ambasadorilor ACP-UE privind revizuirea anexei III la Acordul de parteneriat ACP-UE
                  8
               , și anume articolul 209 alineatul (2) din TFUE.

               4.3.Concluzie

               Temeiul juridic al deciziei propuse ar trebui să fie articolul 209 alineatul (2) din TFUE, coroborat cu articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               5.Publicarea actului avut în vedere

               Întrucât actul Comitetului ambasadorilor ACP-UE va modifica Decizia nr. 3/2016 a Comitetului ambasadorilor ACP-UE, este oportun ca acesta să fie publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene după adoptare.

               2021/0074 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind poziția care urmează să fie luată în numele Uniunii Europene în cadrul Comitetului ambasadorilor ACP-UE referitor la modificarea Deciziei nr. 3/2016 a Comitetului ambasadorilor ACP-UE privind Centrul pentru Dezvoltarea Întreprinderii (CDI)

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 209 alineatul (2), coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere Acordul de parteneriat între membrii grupului statelor din Africa, Caraibe și Pacific, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de altă parte (denumit în continuare „Acordul de parteneriat ACP-UE”),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)În conformitate cu articolul 15 alineatul (4) din Acordul de parteneriat ACP-UE, Consiliul de miniștri ACP-UE poate delega competențe Comitetului ambasadorilor ACP-UE.

               (2)În cadrul celei de a 39-a sesiuni care a avut loc la Nairobi în perioada 19-20 iunie 2014, Consiliul de miniștri ACP-UE a convenit, printr-o declarație comună, să continue procesul de închidere organizată a Centrului pentru Dezvoltarea Întreprinderii (denumit în continuare CDI). În acest scop, Consiliul de miniștri ACP-UE a decis să delege Comitetului ambasadorilor ACP-UE competențe pentru a continua acest proces în vederea adoptării deciziilor necesare.

               (3)Revizuirea anexei III la Acordul de parteneriat ACP-UE a fost adoptată prin Decizia nr. 3/2016 a Comitetului ambasadorilor ACP-UE din 12 iulie 2016
                  9
               , care a introdus modificările necesare în anexa III la Acordul de parteneriat ACP-UE și a stabilit noul cadru juridic al CDI începând cu 1 ianuarie 2017, în cursul căruia personalitatea sa juridică este menținută exclusiv în scopul lichidării sale.

               (4)Articolul 2 alineatul (1) din Decizia nr. 3/2016 prevede că ar trebui ca punerea în aplicare a fazei pasive să fie asigurată de către un curator, începând cu 1 ianuarie 2017, pentru o perioadă de 4 ani sau până când CDI își va fi achitat toate datoriile și își va fi executat toate activele, indiferent care dintre aceste variante survine mai întâi.

               (5)Nu este obligatoriu ca CDI să își fi achitat toate datoriile și să își fi executat toate activele înainte de 31 decembrie 2020. Prin urmare, se consideră necesară modificarea Deciziei nr. 3/2016 a Comitetului ambasadorilor ACP-UE pentru a asigura încheierea corespunzătoare a punerii în aplicare a fazei pasive sub conducerea curatorului.

               (6)Comitetul ambasadorilor ACP-UE urmează să adopte modificarea Deciziei nr. 3/2016 în cadrul uneia dintre reuniunile sale sau prin procedură scrisă.

               (7)Este necesar să se stabilească poziția care urmează să fie luată în numele Uniunii în cadrul Comitetului ambasadorilor ACP-UE, întrucât actul avut în vedere va fi obligatoriu pentru Uniune.

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Poziția care urmează să fie luată, în numele Uniunii, în cadrul Comitetului ambasadorilor ACP-UE cu privire la CDI este următoarea:

               –să se înlocuiască articolul 2 alineatul (1) din Decizia nr. 3/2016 a Comitetului ambasadorilor ACP-UE cu următorul text: „Comisia Europeană contractează un curator pentru a asigura punerea în aplicare a fazei pasive până când CDI își va fi lichidat toate datoriile și își va fi executat toate activele”;

               –că decizia Comitetului ambasadorilor ACP-UE de modificare a Deciziei nr. 3/2016 a Comitetului ambasadorilor ACP-UE se aplică de la 1 ianuarie 2021.

               Articolul 2

               Prezenta decizie se adresează Comisiei.

               După adoptare, decizia Comitetului ambasadorilor ACP-UE se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)

                        Acord de modificare pentru a doua oară a Acordului de parteneriat între membrii grupului statelor din Africa, Caraibe și Pacific, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de altă parte, semnat la Cotonou la 23 iunie 2000 (JO L 317, 15.12.2000, p. 3; JO L 287, 28.10.2005, p. 4. JO L 287, 4.11.2010, p. 3).

                     (2)

                        Decizia nr. 2/2020 a Comitetului ambasadorilor ACP-UE din 4 decembrie 2020 de modificare a Deciziei nr. 3/2019 a Comitetului ambasadorilor ACP-UE privind adoptarea unor măsuri tranzitorii în temeiul articolului 95 alineatul (4) din Acordul de parteneriat ACP-UE (JO L 420, 14.12.2020, p. 32).

                     (3)

                        Decizia nr. 3/2005 a Consiliului de miniștri ACP-UE din 8 martie 2005 privind adoptarea Regulamentului de procedură al Comitetului ambasadorilor ACP-UE (JO L 95, 14.4.2005, p. 51).

                     (4)

                        Declarația comună ACP-UE privind Centrul pentru Dezvoltarea Întreprinderii (CDI), 3 iulie 2014, ACP-UE 2120/14.

                     (5)

                        Decizia nr. 4/2014 a Comitetului ambasadorilor ACP-UE din 23 octombrie 2014 privind mandatul care urmează să fie acordat Comitetului executiv al Centrului pentru Dezvoltarea Întreprinderii (CDI) (JO L 330, 15.11.2014, p. 61).

                     (6)

                        Decizia nr. 3/2016 a Comitetului ambasadorilor ACP-UE privind revizuirea anexei III la Acordul de parteneriat ACP-UE (JO L 192, 16.7.2016, p. 77).

                     (7)

                        Hotărârea Curții de Justiție din 7 octombrie 2014, Republica Federală Germania împotriva Consiliului Uniunii Europene, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punctele 61-64.

                     (8)

                        JO L 182, 7.7.2016, p. 39.

                     (9)

                        Decizia nr. 3/2016 a Comitetului ambasadorilor ACP-UE privind revizuirea anexei III la Acordul de parteneriat ACP-UE (JO L 192, 16.7.2016, p. 77).


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 26.5.2021
            COM(2021) 257 final
            2021/0130(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul Organizației Internaționale a Viei și Vinului (OIV)

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.Obiectul propunerii

               Prezenta propunere se referă la decizia de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul adunării generale a OIV din 12 iulie 2021 în legătură cu adoptarea preconizată a rezoluțiilor OIV care pot produce efecte juridice asupra legislației Uniunii.

               2.Contextul propunerii

               2.1.Statutul special al UE în cadrul OIV

               În prezent, 48 de state sunt membre ale OIV, dintre care 20 sunt state membre ale Uniunii. UE nu face parte dintre membrii OIV. Cu toate acestea, începând cu 20 octombrie 2017, OIV a acordat Uniunii statutul special prevăzut la articolul 4 din Regulamentul de procedură al OIV, care îi permite acesteia să intervină în lucrările comisiilor, ale subcomisiilor și ale grupurilor de experți și să asiste la reuniunile adunării generale și ale comitetului executiv.

               2.2.OIV

               Organizația Internațională a Viei și Vinului (OIV) este o organizație interguvernamentală cu caracter științific și tehnic activă în sectorul viței de vie, al vinului, al băuturilor pe bază de vin, al strugurilor de masă, al stafidelor și al altor produse derivate din vița de vie. Obiectivele OIV sunt (i) să informeze cu privire la măsurile prin care preocupările producătorilor, ale consumatorilor și ale altor actori din sectorul produselor vitivinicole pot fi luate în considerare, (ii) să asiste alte organizații internaționale implicate în activități de standardizare și (iii) să contribuie la armonizarea la nivel internațional a practicilor și a standardelor existente.

               2.3.Actul avut în vedere al OIV

               Următoarea adunare generală a OIV va avea loc la 12 iulie 2021. În acest context și pe baza discuțiilor desfășurate în cadrul videoconferințelor cu participarea grupului de experți care au avut loc în martie și în aprilie 2021, se poate preconiza că pe ordinea de zi a adunării generale vor fi incluse, spre adoptare, următoarele rezoluții care produc efecte juridice asupra legislației Uniunii:

               –Proiectele de rezoluție OENO-TECHNO 14-541A, 14-541B și 15-581A de stabilire a unor noi practici oenologice.

               –Proiectele de rezoluție OENO-SPECIF 17-625 și 17-629 de stabilire a unor noi specificații privind identitatea anumitor substanțe utilizate în producția de vin, proiectul de rezoluție OENO-SPECIF 20-673 de modificare a specificațiilor de identitate corespunzătoare unei substanțe utilizate în producția de vin și proiectul de rezoluție OENO-SPECIF 20-682 de actualizare a textelor OIV care se referă la anumite procese de vinificație.

               –Proiectul de rezoluție OENO-MICRO 18-632 de actualizare a tehnicilor de analiză și de control microbiologic pentru anumite practici oenologice.

               –Proiectele de rezoluție OENO-SCMA 16-601A, 16-601B, 18-636, 18-637 și 19-661 de stabilire a unor noi metode de analiză.

               Ca și în trecut, este de așteptat ca ordinea de zi a reuniunii adunării generale a OIV să sufere în continuare modificări și să fie adăugate pe ordinea de zi alte rezoluții care vor produce efecte juridice asupra legislației Uniunii. Pentru a asigura eficiența activității adunării generale, respectând în același timp dispozițiile tratatelor, Comisia va completa sau va modifica în timp util prezenta propunere pentru a permite Consiliului să adopte poziția care urmează să fie luată și în cazul acestor rezoluții.

               3.Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii

               Proiectele de rezoluții care vor fi supuse votului în cadrul următoarei adunări generale a OIV au fost discutate pe larg de experții științifici și tehnici din sectorul vitivinicol. Ele contribuie la armonizarea la nivel internațional a standardelor din sectorul vitivinicol și vor constitui un cadru care va garanta concurența echitabilă în comerțul cu produse din sectorul vitivinicol. Prin urmare, acestea trebuie să fie sprijinite.

               4.Temeiul juridic

               4.1.Temeiul juridic procedural

               4.1.1.Principii

               Articolul 218 alineatul (9) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) prevede posibilitatea adoptării unor decizii de stabilire „a pozițiilor care trebuie adoptate în numele Uniunii în cadrul unui organism creat printr-un acord, în cazul în care acest organism trebuie să adopte acte cu efecte juridice, cu excepția actelor care modifică sau completează cadrul instituțional al acordului.”

               Articolul 218 alineatul (9) din TFUE se aplică indiferent dacă Uniunea este sau nu membră a organismului în cauză sau parte la acordul respectiv
                  1
               .

               Noțiunea de „acte cu efecte juridice” include actele care au efecte juridice în temeiul normelor de drept internațional aplicabile organismului în cauză. Sunt, de asemenea, incluse instrumentele care nu au un caracter obligatoriu în temeiul dreptului internațional, dar care „au vocația de a influența în mod decisiv conținutul reglementării adoptate de legiuitorul Uniunii”
                  2
               .

               4.1.2.Aplicarea la cazul în discuție

               Organizația Internațională a Viei și Vinului (OIV) este o organizație interguvernamentală cu caracter științific și tehnic activă în sectorul viței de vie, al vinului, al băuturilor pe bază de vin, al strugurilor de masă, al stafidelor și al altor produse derivate din vița de vie. În prezent, 48 de state sunt membre ale OIV, dintre care 20 sunt state membre ale Uniunii. UE nu face parte dintre membrii OIV. Cu toate acestea, începând cu 20 octombrie 2017, OIV a acordat Uniunii statutul special prevăzut la articolul 4 din Regulamentul de procedură al OIV, care îi permite acesteia să intervină în lucrările comisiilor, ale subcomisiilor și ale grupurilor de experți și să asiste la reuniunile adunării generale și ale comitetului executiv.

               În temeiul Regulamentului (UE) nr. 1308/2013 al Parlamentului European și al Consiliului și în temeiul Regulamentului delegat (UE) 2019/934 al Comisiei, anumite rezoluții adoptate și publicate de OIV produc efecte juridice asupra legislației UE. Prin urmare, poziția Uniunii privind aceste rezoluții în legătură cu aspectele care țin de competența Uniunii trebuie să fie adoptată de către Consiliu și exprimată în cadrul reuniunilor OIV de către statele membre care fac parte din OIV, acționând împreună în interesul Uniunii.

               Prin urmare, temeiul juridic procedural al propunerii de decizie este articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               4.2.Temeiul juridic material

               4.2.1.Principii

               Temeiul juridic material al unei decizii adoptate în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE depinde în primul rând de obiectivul și de conținutul actului avut în vedere cu privire la care se adoptă o poziție în numele Uniunii. În cazul în care actul avut în vedere urmărește două obiective sau include două elemente, iar unul dintre aceste obiective sau elemente poate fi identificat ca fiind obiectivul sau elementul principal, iar celălalt obiectiv sau element are mai degrabă un caracter accesoriu, decizia adoptată în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE trebuie să se întemeieze pe un singur temei juridic material, respectiv cel impus de obiectivul sau de elementul principal sau predominant.

               4.2.2.Aplicarea la cazul în discuție

               Principalul obiectiv al proiectelor de rezoluții avute în vedere este legat de armonizarea standardelor privind vinurile și, implicit, de punerea în aplicare a unei politici agricole comune. Prin urmare, temeiul juridic material al propunerii de decizie cuprinde articolul 43 din TFUE.

               4.3.Concluzie

               Temeiul juridic al propunerii de decizie trebuie să fie articolul 43, coroborat cu articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               5.Publicarea actului avut în vedere

               Nu se aplică.

               2021/0130 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul Organizației Internaționale a Viei și Vinului (OIV)

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 43, coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Organizația Internațională a Viei și Vinului (OIV) va examina și, eventual, va adopta rezoluții care vor produce efecte juridice în sensul articolului 218 alineatul (9) din TFUE în cadrul următoarei adunări generale din 12 iulie 2021.

               (2)Uniunea nu face parte dintre membrii OIV. Cu toate acestea, OIV a acordat Uniunii, la 20 octombrie 2017, statutul special prevăzut la articolul 4 din Regulamentul de procedură al OIV.

               (3)Un număr de 20 de state membre ale UE fac parte din OIV. Respectivele state membre au posibilitatea de a propune amendamente la proiectele de rezoluții ale OIV și vor fi invitate să adopte aceste rezoluții în cadrul următoarei adunări generale a OIV din 12 iulie 2021.

               (4)Prin urmare, poziția Uniunii privind aceste rezoluții în legătură cu aspectele care țin de competența Uniunii trebuie să fie adoptată de către Consiliu și exprimată în cadrul reuniunilor OIV de către statele membre care fac parte din OIV, acționând împreună în interesul Uniunii.

               (5)În temeiul Regulamentului (UE) nr. 1308/2013 al Parlamentului European și al Consiliului
                  3
                și al Regulamentului delegat (UE) 2019/934 al Comisiei
                  4
               , anumite rezoluții adoptate și publicate de OIV vor produce efecte juridice.

               (6)Articolul 80 alineatul (3) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 prevede că Comisia trebuie să țină cont, atunci când autorizează practici oenologice, de practicile oenologice și de metodele de analiză recomandate și publicate de OIV.

               (7)Articolul 80 alineatul (5) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 prevede că, atunci când stabilește metodele de analiză pentru stabilirea compoziției produselor din sectorul vitivinicol, Comisia trebuie să se bazeze pe toate metodele relevante recomandate și publicate de OIV, cu excepția cazului în care acestea ar fi ineficace sau neadecvate pentru obiectivul urmărit de Uniune.

               (8)Articolul 90 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 prevede că produsele din sectorul vitivinicol importate în Uniune trebuie să fie obținute în conformitate cu practicile oenologice autorizate de Uniune în temeiul regulamentului respectiv sau, înainte de autorizarea respectivă, în conformitate cu practicile oenologice recomandate și publicate de OIV.

               (9)Articolul 9 alineatul (1) din Regulamentul delegat (UE) 2019/934 prevede că, în cazul în care nu sunt stabilite de către Comisie, specificațiile privind puritatea și identitatea substanțelor utilizate în practicile oenologice sunt cele menționate în coloana 4 din tabelul 2 din partea A a anexei I la regulamentul respectiv, care se referă la recomandările OIV.

               (10)Proiectele de rezoluție OENO-TECHNO 14-541A, 14-541B și 15-581A stabilesc noi practici oenologice. În conformitate cu articolul 80 alineatul (3) litera (a) și cu articolul 90 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013, aceste rezoluții vor produce efecte juridice.

               (11)Proiectele de rezoluție OENO-SPECIF 17-625 și 17-629 stabilesc noi specificații privind identitatea anumitor substanțe utilizate în producția de vin. Proiectul de rezoluție OENO-SPECIF 20-673 actualizează specificațiile privind identitatea unei substanțe utilizate în producția de vin. Proiectul de rezoluție OENO-SPECIF 20-682 actualizează textele OIV care se referă la anumite procese de vinificație. În conformitate cu articolul 80 alineatul (3) litera (a) și cu articolul 90 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013, precum și cu articolul 9 alineatul (1) din Regulamentul delegat (UE) 2019/934, aceste rezoluții vor produce efecte juridice.

               (12)Proiectul de rezoluție OENO-MICRO 18-632 actualizează tehnicile de analiză și de control microbiologic pentru anumite practici oenologice. În conformitate cu articolul 80 alineatul (3) litera (a) și cu articolul 90 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013, această rezoluție va produce efecte juridice.

               (13)Proiectele de rezoluție OENO-SCMA 16-601A, 16-601B, 18-636, 18-637 și 19-661 stabilesc noi metode de analiză. În conformitate cu articolul 80 alineatul (3) litera (a) și cu articolul 80 alineatul (5) din Regulamentul (UE) nr. 1308/2013, aceste rezoluții vor produce efecte juridice.

               (14)Aceste proiecte de rezoluții ale OIV au fost discutate pe larg de experții științifici și tehnici din sectorul vitivinicol. Ele contribuie la armonizarea la nivel internațional a standardelor din sectorul vitivinicol și vor constitui un cadru care va garanta concurența echitabilă în comerțul cu produse din sectorul vitivinicol. Prin urmare, acestea trebuie să fie sprijinite.

               (15)Pentru a se asigura flexibilitatea necesară pe parcursul negocierilor de dinaintea adunării generale a OIV din 12 iulie 2021, statele membre care fac parte din OIV trebuie să fie autorizate să convină asupra unor modificări ale acestor proiecte de rezoluții ale OIV, cu condiția ca respectivele modificări să nu afecteze fondul rezoluțiilor,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Poziția Uniunii este prezentată în anexă și este exprimată în cadrul adunării generale a OIV din 12 iulie 2021 de către statele membre care fac parte din OIV, acționând împreună în interesul Uniunii.

               Articolul 2

               (1)În cazul în care există probabilitatea ca poziția menționată la articolul 1 să fie modificată de informații științifice sau tehnice noi prezentate înaintea sau în cursul reuniunilor OIV, statele membre care fac parte din OIV solicită amânarea votului în cadrul adunării generale a OIV până la stabilirea poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii pe baza noilor informații.

               (2)Prin coordonare și în lipsa unei decizii ulterioare a Consiliului de stabilire a poziției Uniunii, statele membre care fac parte din OIV, acționând împreună în interesul Uniunii, pot conveni asupra unor modificări ale proiectelor de rezoluții menționate în anexă care nu afectează fondul rezoluțiilor.

               Articolul 3

               Prezenta decizie se adresează Comisiei și statelor membre.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)

                        Hotărârea Curții de Justiție din 7 octombrie 2014, Germania/Consiliul, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punctul 64.

                     (2)

                        Hotărârea Curții de Justiție din 7 octombrie 2014, Germania/Consiliul, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punctele 61 – 64.

                     (3)

                        Regulamentul (UE) nr. 1308/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de instituire a unei organizări comune a piețelor produselor agricole și de abrogare a Regulamentelor (CEE) nr. 922/72, (CEE) nr. 234/79, (CE) nr. 1037/2001 și (CE) nr. 1234/2007 ale Consiliului (JO L 347, 20.12.2013, p. 671).

                     (4)

                        Regulamentul delegat (UE) 2019/934 al Comisiei din 12 martie 2019 de completare a Regulamentului (UE) nr. 1308/2013 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește zonele viticole în care poate fi majorată tăria alcoolică, practicile oenologice autorizate și restricțiile aplicabile producerii și conservării produselor vitivinicole, procentajul minim de alcool al subproduselor și eliminarea acestora și publicarea fișelor OIV (JO L 149, 7.6.2019, p. 1).

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 26.5.2021
            COM(2021) 257 final
            ANEXĂ
            la
            Propunerea deDECIZIE A CONSILIULUI
            privind poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul Organizației Internaționale a Viei și Vinului (OIV)

               ANEXĂ

               Sub rezerva unei eventuale revizuiri ulterioare în funcție de noile evoluții, statele membre, acționând împreună în interesul Uniunii, sprijină numai următoarele proiecte de rezoluții în cadrul etapei 7 referitoare la practicile oenologice, la specificațiile privind puritatea și identitatea substanțelor utilizate în cadrul practicilor oenologice și la metodele de analiză pentru stabilirea compoziției produselor din sectorul vitivinicol:

               –OENO-TECHNO 14-541A Utilizarea proteazelor pentru reducerea concentrațiilor de proteine responsabile de casarea proteică în mustul de struguri

               –OENO-TECHNO 14-541B Utilizarea proteazelor pentru reducerea concentrațiilor de proteine responsabile de casarea proteică în vin

               –OENO-TECHNO 15-581A Tratamentul vinului cu acid fumaric – Obiectiv: stabilizare microbiologică

               –OENO-SPECIF 17-625 Evaluarea comparativă a activității proteazei (aspergillopepsină I) în preparatele enzimatice

               –OENO-SPECIF 17-629 Monografie privind plăcile filtrante de adâncime

               –OENO-SPECIF 20-673 Actualizarea monografiei privind cazeinatul de potasiu

               –OENO-SPECIF 20-682 Eliminarea din textele OIV a referințelor și a datelor referitoare la activitatea galactanazei

               –OENO-MICRO 18-632 Actualizarea fișei COEI-2-CONBAC privind tehnicile analitice și de control microbiologic – analize comune tuturor monografiilor

               –OENO-SCMA 16-601A Revizuirea metodei OIV-MA-AS2-01A și OIV-MA-AS2-01B – „Densitatea și greutatea specifică la 20 °C”

               –OENO-SCMA 16-601B Revizuirea metodei OIV-MA-AS312-01A și OIV-MA-AS312-01B – „Tăria alcoolică în volume”

               –OENO-SCMA 18-636 Metodă de determinare a îndulcitorilor din vin

               –OENO-SCMA 18-637 Analiza elementelor prin MP-AES (spectrometrie cu emisie atomică cu plasmă de microunde)

               –OENO-SCMA 19-661 Studiu colaborativ – Validarea metodei de determinare a dioxidului de sulf (SO2) total: testare interlaboratoare


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 31.5.2021
            COM(2021) 268 final
            2021/0131(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în ceea ce privește decizia avută în vedere a participanților la Acordul privind creditele la export care beneficiază de susținere oficială

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.Obiectul propunerii

               Prezenta propunere se referă la o decizie de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene de către Comisie în contextul Acordului privind creditele la export care beneficiază de susținere oficială (denumit în continuare „acordul”) în ceea ce privește o decizie avută în vedere de modificare a dispozițiilor acordului privind rata dobânzilor. Aceste dispoziții stabilesc ratele minime de referință ale dobânzii comerciale (denumite în continuare „RRDC”) care se aplică susținerii financiare oficiale pentru creditele la export. Decizia avută în vedere ar armoniza practicile între aderenții la acord și ar asigura termeni și condiții care să reflecte cele ale piețelor financiare private.

               2.Contextul propunerii

               2.1.Acordul privind creditele la export care beneficiază de susținere oficială

               Acordul este unul tacit, realizat între UE, SUA, Canada, Japonia, Coreea, Norvegia, Elveția, Australia, Noua Zeelandă și Turcia, având ca scop punerea la dispoziție a unui cadru pentru utilizarea ordonată a creditelor la export care beneficiază de susținere oficială. În practică, aceasta înseamnă stabilirea unor condiții echitabile (în baza cărora concurența să fie bazată pe prețul și pe calitatea produselor și serviciilor exportate, și nu pe condițiile financiare oferite) și acționarea în sensul eliminării subvențiilor și a denaturărilor comerțului asociate creditelor la export care beneficiază de susținere oficială. Acordul a intrat în vigoare în aprilie 1978, are o durată nedeterminată și, cu toate că se bucură de sprijinul administrativ al Secretariatului OCDE, nu este un act al OCDE
                  1
               .

               Acordul face obiectul unor actualizări periodice, care țin seama de evoluțiile pieței financiare și ale politicilor care afectează acordarea de credite la export care beneficiază de susținere oficială. Acesta a fost transpus, devenind astfel obligatoriu din punct de vedere juridic în UE, prin Regulamentul (UE) nr. 1233/2011 al Parlamentului European și al Consiliului
                  2

                  3
               . Revizuirile clauzelor și condițiilor acordului sunt încorporate în legislația UE prin acte delegate în conformitate cu articolul 2 din prezentul regulament.

               2.2.Participanții la Acordul privind creditele la export care beneficiază de susținere oficială

               Comisia Europeană reprezintă Uniunea în cadrul reuniunilor participanților (denumiți în continuare „participanții”) la acord, precum și în cadrul procedurilor scrise de luare a deciziilor de către participanții la acord. Deciziile privind toate modificările acordului se iau prin consens. Poziția Uniunii este adoptată de Consiliu și este discutată de statele membre în cadrul Grupului de lucru al Consiliului privind creditele la export
                  4
               .

               Articolul 63 litera (a) din acord prevede că „Participanții revizuiesc periodic sistemul de stabilire a RRDC pentru a se asigura că ratele notificate reflectă condițiile actuale ale pieței și îndeplinesc obiectivele care stau la baza stabilirii ratelor acestui sistem. De asemenea, astfel de revizuiri se referă și la marja care trebuie adăugată în momentul aplicării acestor rate.”

               2.3.Actul avut în vedere al participanților la Acordul privind creditele la export care beneficiază de susținere oficială

               O revizuire a sistemului RRDC este în curs de desfășurare de la începutul anului 2014. RRDC sunt rate minime fixe ale dobânzii care pot fi oferite ca parte a unui contract de finanțare a exporturilor sprijinit de guvern. RRDC sunt stabilite pentru fiecare monedă a participanților la acord. În cadrul celei de-a 127-a reuniuni a participanților, care a avut loc în iunie 2014, participanții au încredințat Experților tehnici pe lângă participanți sarcina de a revizui disciplinele acordului privind RRDC.

               Reforma RRDC ar constitui o reformă cuprinzătoare care ar include aspecte operaționale (de exemplu, modalități precum deținerea și fixarea ratelor dobânzii), precum și aspecte structurale (de exemplu, ratele de bază, marjele și suprataxele). Scopul reformei RRDC este de a armoniza practicile de creditare în rândul participanților și de a apropia RRDC de ratele pieței. Dispozițiile avute în vedere privind RRDC ar fi aplicabile tuturor tranzacțiilor, cu excepția tranzacțiilor care fac obiectul înțelegerii sectoriale pentru nave și al înțelegerii sectoriale pentru aeronavele civile.

               În cadrul celei de-a 141-a reuniuni a participanților, care a avut loc în iunie 2019, președintele Experților tehnici pe lângă participanți a prezentat un proiect de propunere a președintelui privind reforma RRDC, care urmărește să găsească un echilibru între interesele și punctele de vedere divergente exprimate în cursul lucrărilor tehnice. Proiectul de propunere a președintelui a primit un sprijin general larg din partea participanților, în timp ce o serie de chestiuni minore încă mai urmau să fie soluționate. În cadrul reuniunii participanților din noiembrie anul trecut, punctele de vedere ale participanților au fost convergente. Participanții la acord urmează să adopte prin procedură scrisă o decizie privind proiectul de propunere de compromis.

               3.Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii

               Acordul OMC privind subvențiile și măsurile compensatorii (denumit în continuare „Acordul SMC”) prevede o derogare pentru acord în lista exemplificativă a subvențiilor la export, cu condiția ca o practică de creditare la export care este în conformitate cu dispozițiile acordului să nu fie considerată o subvenție la export interzisă de Acordul SMC. Aceasta înseamnă că, în cazul în care un membru al OMC este parte la acord și practica sa în materie de credit la export este în conformitate cu acordul sau dacă, în practică, un membru al OMC aplică practici privind rata dobânzii în conformitate cu dispozițiile acordului, practica în materie de credit la export nu este considerată subvenție la export. Aceasta conferă o importanță deosebită dispozițiilor acordului privind ratele dobânzilor.

               Dispozițiile privind RRDC au rămas neschimbate de mult timp și necesită o reformă cuprinzătoare. Finanțarea comerțului a devenit din ce în ce mai decisivă în deciziile privind aprovizionarea în cadrul comerțului mondial, ceea ce a condus la oferirea unei game largi de produse financiare și de structuri contractuale pe piețele financiare private. Pentru a asigura conformitatea, dispozițiile privind ratele dobânzii din acord trebuie să fie adaptate periodic la evoluția practicilor de piață. Acordul se limitează să sublinieze principiile generale în ceea ce privește acordarea de împrumuturi garantate de guvern la rate fixe ale dobânzii și se axează pe aspecte structurale. Întrucât statele membre furnizează RRDC într-o măsură mai mare decât majoritatea celorlalți participanți și pentru a converge practicile în cadrul UE, statele membre au convenit în mod informal asupra unui set de norme care acoperă aspectele operaționale ale sistemului RRDC, ca o completare a dispozițiilor acordului. Pe lângă acord și orientările informale ale UE, majoritatea statelor membre au adoptat reglementări naționale privind RRDC.

               Decizia avută în vedere privind reforma RRDC ar urma să prevadă o actualizare mai detaliată și mai cuprinzătoare a ANEXEI XVI la acord. Aceasta ar acoperi atât costurile suportate de creditor înainte de semnarea unui contract de export de către un cumpărător (de exemplu, normele privind comisioanele minime percepute pentru oferirea și stabilirea ratei dobânzii), cât și normele privind modul de calculare a ratei dobânzii, care corespunde randamentului unei obligațiuni de stat plus o marjă care acoperă alte costuri de finanțare. Prin încorporarea componentelor care afectează costurile de finanțare, reforma RRDC urmărește să asigure o mai mare coerență a termenilor și condițiilor oferite de agențiile de creditare a exportului și, astfel, să asigure condiții de concurență echitabile între participanții la acord. Procedând astfel, reforma ar restrânge posibilitățile statelor membre ale UE de a adapta dispozițiile RRDC la nivel național la nevoile specifice ale industriei naționale. Se are în vedere o perioadă de tranziție de doi ani pentru a acorda timp agențiilor de creditare a exportului care oferă împrumuturi directe să se adapteze la noile orientări.

               În concluzie, decizia avută în vedere cu privire la reforma RRDC implică norme privind atât aspectele operaționale, cât și cele structurale, care ar asigura o mai mare coerență a politicilor și ar îmbunătăți condițiile de concurență echitabile între participanți. Prin urmare, se recomandă ca poziția Uniunii să fie pentru aprobarea prin procedură scrisă a deciziei avute în vedere a participanților la acord de a adopta noi orientări privind RRDC.

               4.Temei juridic

               4.1.Temeiul juridic procedural

               4.1.1.Principii

               Articolul 218 alineatul (9) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) prevede posibilitatea adoptării unor decizii de stabilire „a pozițiilor care trebuie adoptate în numele Uniunii în cadrul unui organism creat printr-un acord, în cazul în care acest organism trebuie să adopte acte cu efecte juridice, cu excepția actelor care modifică sau completează cadrul instituțional al acordului.”

               Conceptul de „acte cu efecte juridice” include actele care au efecte juridice în temeiul normelor de drept internațional aplicabile organismului în cauză. Acesta include, de asemenea, instrumentele care nu au un caracter obligatoriu în temeiul dreptului internațional, dar care „au vocația de a influența în mod decisiv conținutul reglementării adoptate de legiuitorul Uniunii”
                  5
               .

               4.1.2.Aplicarea la cazul în discuție

               Actul avut în vedere are vocația de a influența în mod decisiv conținutul legislației UE, și anume Regulamentul (UE) nr. 1233/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind aplicarea anumitor orientări în domeniul creditelor la export care beneficiază de susținere oficială și de abrogare a Deciziilor 2001/76/CE și 2001/77/CE. Acest lucru se întâmplă deoarece articolul 2 din regulamentul menționat prevede că „Comisia este împuternicită să adopte acte delegate, în conformitate cu articolul 3, pentru a modifica anexa II ca urmare a modificării orientărilor convenite între participanții la acord”.

               În consecință, temeiul juridic procedural al propunerii de decizie este articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               4.2.Temeiul juridic material

               4.2.1.Principii

               Temeiul juridic material al unei decizii adoptate în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE depinde în principal de obiectivul și de conținutul actului avut în vedere care face obiectul adoptării unei poziții în numele Uniunii. În cazul în care actul avut în vedere urmărește două obiective sau include două elemente, iar unul dintre aceste obiective sau elemente poate fi identificat ca fiind obiectivul sau elementul principal, iar celălalt obiectiv sau element are mai degrabă un caracter accesoriu, decizia adoptată în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE trebuie să se întemeieze pe un singur temei juridic material, respectiv pe cel impus de obiectivul sau de elementul principal sau predominant.

               4.2.2.Aplicarea la cazul în discuție

               Obiectivul principal și conținutul actului avut în vedere se referă la creditele la export, care se încadrează în domeniul de aplicare al politicii comerciale comune. Prin urmare, temeiul juridic material al deciziei propuse este articolul 207 din TFUE.

               4.3.Concluzie

               Temeiul juridic al deciziei propuse trebuie să fie articolul 207 alineatul (4) primul paragraf din TFUE coroborat cu articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               2021/0131 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în ceea ce privește decizia avută în vedere a participanților la Acordul privind creditele la export care beneficiază de susținere oficială

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 alineatul (4) primul paragraf coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Orientările cuprinse în Acordul privind creditele la export care beneficiază de susținere oficială (denumit în continuare „acordul”) au fost transpuse și, prin urmare, au devenit obligatorii din punct de vedere juridic în UE în temeiul Regulamentului (UE) nr. 1233/2011 al Parlamentului European și al Consiliului
                  6
               .

               (2)În conformitate cu articolul 63 din acord, participanții la acord (denumiți în continuare „participanții”) ar trebui să revizuiască periodic sistemul de stabilire a ratelor minime de referință ale dobânzii comerciale (denumite în continuare („RRDC”) pentru a se asigura că ratele notificate reflectă condițiile actuale ale pieței și îndeplinesc obiectivele care stau la baza stabilirii ratelor acestui sistem. De asemenea, astfel de revizuiri trebuie să se refere și la marja care trebuie adăugată în momentul aplicării acestor rate.

               (3)Participanții trebuie să decidă prin procedură scrisă cu privire la o decizie avută în vedere de modificare a dispozițiilor acordului privind RRDC.

               (4)Decizia avută în vedere de a reforma dispozițiile privind RRDC ar trebui să asigure o mai mare coerență a politicilor și să armonizeze practicile de creditare, sporind astfel condițiile de concurență echitabile între participanți. În plus, aceasta ar trebui să aducă ratele fixe ale dobânzii oferite în operațiunile de credit la export care beneficiază de susținere oficială mai aproape de ratele pieței și să asigure o mai bună adaptare a acestora la termenii și condițiile oferite pe piața financiară privată. O perioadă de tranziție de doi ani ar trebui să permită agențiilor de creditare a exportului să adopte și să comunice noile orientări.

               (5)Este oportun să se stabilească poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul procedurii scrise a participanților la acord, având în vedere că decizia avută în vedere va fi de natură să influențeze în mod decisiv conținutul legislației Uniunii, în temeiul articolului 2 din Regulamentul (UE) nr. 1233/2011,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul unei proceduri scrise a participanților la Acordul privind creditele la export care beneficiază de susținere oficială cu privire la decizia avută în vedere de a modifica dispozițiile privind RRDC se bazează pe anexa la prezenta decizie.

               Articolul 2

               Prezenta decizie se adresează Comisiei.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)

                        Astfel cum este definit la articolul 5 din Convenția OCDE.

                     (2)

                        Regulamentul (UE) nr. 1233/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind aplicarea anumitor orientări în domeniul creditelor la export care beneficiază de susținere oficială și de abrogare a Deciziilor 2001/76/CE și 2001/77/CE (JO L 326, 8.12.2011, p. 45).

                     (3)

                        În trecut, versiunile precedente ale Acordului OCDE au fost deja transpuse în legislația UE prin decizii ale Consiliului.

                     (4)

                        Decizia Consiliului de instituire a Grupului de coordonare a politicilor în domeniul asigurării creditelor, al garanțiilor și creditelor financiare (JO 66, 27.10.1960, p. 1339).

                     (5)

                        Hotărârea Curții de Justiție din 7 octombrie 2014, Germania/Consiliu, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punctele 61-64.

                     (6)

                        Regulamentul (UE) nr. 1233/2011 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 noiembrie 2011 privind aplicarea anumitor orientări în domeniul creditelor la export care beneficiază de susținere oficială și de abrogare a Deciziilor 2001/76/CE și 2001/77/CE (JO L 326, 8.12.2011, p. 45) [denumit în continuare „Regulamentul (UE) nr. 1233/2011”].

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 31.5.2021
            COM(2021) 268 final
            ANEXĂ
            la
            Propunerea de Decizie a Consiliului
            privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în ceea ce privește decizia avută în vedere a participanților la Acordul privind creditele la export care beneficiază de susținere oficială

               ANEXĂ

               PROPUNERE

               ANEXA XVII

               SECȚIUNEA 1:STABILIREA RRDC

               1.Se stabilește o RRDC pentru moneda fiecărui participant, cu condiția ca datele necesare să fie puse la dispoziția secretariatului. Un participant sau un neparticipant poate solicita stabilirea RRDC pentru moneda unui neparticipant. Cu consultarea neparticipantului interesat, participantul sau secretariatul, în numele acestui neparticipant, poate face o propunere de stabilire a RRDC pentru moneda respectivă.

               2.Alți participanți utilizează RRDC stabilită pentru o anumită monedă în cazul în care decid să ofere finanțări în această monedă.

               3.RRDC este compusă dintr-o rată de bază și o marjă.

               4.RRDC minimă pentru orice monedă nu trebuie să fie mai mică de 15 puncte de bază.

               I.STABILIREA RATEI DE BAZĂ

               5.Ratele RRDC se calculează lunar și intră în vigoare în a 15-a zi a fiecărei luni.

               6.Ratele de bază ale RRDC sunt calculate pe baza randamentelor obligațiunilor de stat.

               7.Scadența obligațiunii de stat care trebuie să fie utilizată pentru fiecare tranzacție se determină în conformitate cu următoarea formulă: Perioada de tragere + 0,5 Perioada de rambursare + 0,5 Frecvența rambursării în ani
                  1
                (pentru profilurile standard de rambursare). Pentru tranzacțiile cu un profil de rambursare non-standard, se aplică următoarea formulă: DP + [∑ (𝑡𝑙𝑖 − 𝑡𝑠𝑝) ∗ 𝐷𝑙𝑖] / ∑ 𝐷𝑙𝑖 𝑛 𝑖=1 𝑛 𝑖=1 ∗ 1/365]
                  2
               . Rezultatul va fi rotunjit la cel mai apropiat an, plafonat la maximum zece ani și la minimum trei ani.

               8.Participanții calculează randamentele obligațiunilor utilizând media aritmetică a tuturor randamentelor zilnice ale obligațiunilor de stat pe 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 și 10 ani din luna calendaristică precedentă pentru monedele lor respective. Aceste randamente se raportează secretariatului în termen de cel mult cinci zile de la sfârșitul fiecărei luni și se pun la dispoziția publicului lunar.

               9.Participanții pot utiliza interpolarea liniară pentru a obține randamentele necesare atât timp cât se află în intervalul de interpolare cuprins între obligațiunile de stat cu scadența la 2 ani și obligațiunile de stat cu scadența la 15 ani, inclusiv. Extrapolarea la un randament al obligațiunilor mai mic sau mai mare nu este permisă.

               10.În cazul în care datele pentru una sau mai multe dintre obligațiunile de stat necesare nu au putut fi obținute (în conformitate cu articolele 8 și 9), nu va exista o RRDC în moneda respectivă pentru tranzacțiile care necesită astfel de scadențe (articolul 7), cu excepția cazului în care datele lipsă se referă la scadențe mai scurte și au fost furnizate date pentru scadențe mai mari (până la 10 ani). În acest caz, randamentele obligațiunii de stat celei mai apropiate superioare se utilizează pentru calcularea ratelor de bază care necesită astfel de scadențe mai scurte.

               II.STABILIREA MARJEI

               11.Marja se calculează trimestrial (la 15 ianuarie, 15 aprilie, 15 iulie și, respectiv, 15 octombrie în fiecare an) în funcție de randamentele marjei de swap pe cinci ani (diferența dintre rata obligațiunilor de stat pe cinci ani și rata de swap pe cinci ani).

               12.Marja se calculează folosind următoarea formulă: 0,5 * (media pe trei luni a randamentelor zilnice ale marjei de swap pe cinci ani) + 80 de puncte de bază. Rezultatul se rotunjește la cel mai apropiat punct de bază și se plafonează la maximum 120 de puncte de bază și la minimum 80 de puncte de bază.

               13.Media pe trei luni a marjelor de swap zilnice pe cinci ani care trebuie utilizate se obține prin calcularea mediei aritmetice a marjei zilnice de swap pe cinci ani din ultimele trei luni calendaristice în monedele relevante. Acestea se raportează secretariatului în termen de cel mult cinci zile de la încheierea fiecărui trimestru.

               14.În cazul în care marja de swap pe cinci ani nu este disponibilă pe piață pentru o anumită monedă, marja se stabilește la 100 de puncte de bază.

               15.Marjele rezultate sunt puse la dispoziția publicului la începutul fiecărui trimestru.

               SECȚIUNEA 2:APLICAREA RRDC

               16.Atunci când se acordă susținere financiară oficială pentru împrumuturi cu o rată variabilă de dobândă, nu se permite băncilor și altor instituții finanțatoare să ofere posibilitatea de a alege rata cea mai mică dintre RRDC (aflată în vigoare în momentul semnării contractului inițial) și rata pieței la împrumuturile pe termen scurt valabilă pe durata împrumutului.

               I.PERIOADA DE VALABILITATE A RRDC

               17.O RRDC poate fi blocată înainte, la sau după data contractului financiar (DFC).

               18.În cazul în care o RRDC este blocată și deținută înainte de DFC, perioada de deținere nu depășește 12 luni consecutive
                  3
               , durata perioadei de deținere se stabilește cel târziu la data cotației (DoQ) și se adaugă o marjă suplimentară la RRDC aplicabilă, în conformitate cu tabelul de mai jos.

                        Perioada de deținere (în luni)

                        Costul perioadei de deținere

                        deținere timp de 1 lună

                        20 de puncte de bază

                        deținere timp de 2 luni

                        20 de puncte de bază

                        deținere timp de 3 luni

                        20 de puncte de bază

                        deținere timp de 4 luni

                        20 de puncte de bază

                        deținere timp de 5 luni

                        20 de puncte de bază

                        deținere timp de 6 luni

                        20 de puncte de bază

                        deținere timp de 7 luni

                        23 de puncte de bază

                        deținere timp de 8 luni

                        26 de puncte de bază

                        deținere timp de 9 luni

                        30 de puncte de bază

                        deținere timp de 10 luni

                        34 de puncte de bază

                        deținere timp de 11 luni

                        39 de puncte de bază

                        deținere timp de 12 luni

                        44 de puncte de bază

               19.În cazul în care perioada de deținere expiră înainte de DFC, rata RRDC poate fi resetată imediat sau la un moment ulterior și deținută pentru o nouă perioadă de deținere. În cazul în care semnarea contractului comercial (SCC) a avut loc înainte de resetare, rata de resetare nu trebuie să fie mai mică decât cea mai recentă rată blocată anterior. Nu există nicio limită în ceea ce privește numărul de resetări ale unei RRDC.

               20.Orice modificare a perioadei de acumulare aferentă dobânzii înainte de sau la DFC declanșează o recalculare a ratei de bază a RRDC. Această recalculare se bazează pe noua perioadă de acumulare aferentă dobânzii, utilizând ratele de bază în vigoare la DoQ inițială; nu se consideră ca fiind o resetare sau o anulare a ratei RRDC.

               II.COMISION DE ANGAJAMENT

               21.Pentru creditele directe se percepe un comision de angajament. În cazul în care RRDC a fost blocată înainte de sau la DFC, comisionul de angajament se percepe imediat după DFC. În cazul în care RRDC a fost blocată după DFC, aceasta se percepe imediat după DoQ.

               22.Participanții percep un comision de angajament la practicile comerciale de pe piață sau la niveluri superioare acestora, cu condiția ca aceste informații să fie disponibile.

               III.ANULARE VOLUNTARĂ ȘI PLĂȚI ANTICIPATE VOLUNTARE

               23.În cazul în care o rată RRDC este anulată în mod voluntar, orice rată ulterioară RRDC care este cotată pentru aceeași tranzacție și același exportator nu trebuie să fie mai mică decât cea mai recentă RRDC cotată anterior.

               24.Înainte de DFC, nu există niciun cost pentru anularea unei rate RRDC sau trecerea la o rată variabilă de dobândă.

               25.Odată ce DFC a avut loc și indiferent de momentul în care a fost stabilită RRDC, în cazul unei anulări voluntare sau al plății anticipate voluntare a unui împrumut sau a oricărei părți din acesta, debitorul despăgubește instituția guvernamentală care acordă susținere oficială pentru toate costurile și pierderile suferite ca urmare a unei astfel de plăți anticipate în avans sau a anulării voluntare. Aceasta include costurile suportate de instituția guvernamentală pentru înlocuirea acelei părți din intrările preconizate de numerar cu rată fixă, întreruptă de plata anticipată sau de anularea voluntară.

               SECȚIUNEA 3:REVIZUIRE ȘI ACORDURI TRANZITORII

               26.Dispozițiile prezentei anexe intră în vigoare la doi ani de la data acordului privind reforma pentru operațiunile angajate începând cu acea dată.

               27.Participanții efectuează o revizuire cuprinzătoare a dispozițiilor RRDC detaliate în prezenta anexă în termen de cel mult patru ani de la data acordului privind reforma.

               II.ADĂUGĂRI LA ANEXA xv (LISTA DEFINIȚIILOR)

               ·Data contractului financiar (DFC): data de la care toate părțile la contractul financiar convin să respecte obligațiile contractului, ținând seama de orice obligații juridice care decurg din acestea.

               ·Data cotației (DoQ): data la care RRDC este blocată.

               ·Perioada de deținere: perioada care începe la DoQ și se încheie la DFC.

               ·Perioadă de acumulare aferentă dobânzii: perioada în care dobânda se acumulează (și anume, de la prima plată până la ultima rambursare a principalului: perioada de tragere + perioada de rambursare).

               III.MODIFICAREA ARTICOLUL 20 LA INTRAREA ÎN VIGOARE A REFORMEI

               20.STABILIREA ȘI APLICAREA RRDC

               (a)RRDC pentru susținerea financiară oficială acordată în temeiul Acordului și al tuturor anexelor la acesta cu excepția Înțelegerii sectoriale privind creditele la export pentru nave aeronave civile (anexa III) se stabilește și se aplică în conformitate cu dispozițiile anexei XVI.

               (b)RRDC pentru susținerea financiară oficială acordată în temeiul Acordului și al tuturor anexelor la acesta, cu excepția Înțelegerii sectoriale privind creditele la export pentru nave (anexa I) și a Înțelegerii sectoriale privind creditele la export pentru aeronavele civile (anexa III), se stabilește și se aplică în conformitate cu dispozițiile anexei XVII.

                     (1)

                        Frecvența de rambursare pentru rambursarea anuală = 1, pentru rambursările semestriale = 0,5 și pentru rambursările trimestriale = 0,25.

                     (2)

                        tli = data ratei a i-a; tsp = data începutului perioadei de creditare; Dli = suma plătită cu ocazia ratei a i-a.

                     (3)

                        Dacă există o resetare a RRDC, aceasta restabilește numărătoarea inversă pentru numărul de luni înapoi la zero.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 2.6.2021
            COM(2021) 275 final
            2021/0132(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind contribuțiile financiare care trebuie plătite de părțile la Fondul european de dezvoltare pentru finanțarea acestui fond, inclusiv a doua tranșă pentru exercițiul 2021

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXT

               •Temeiurile și obiectivele propunerii

                  Propunerea se referă la un proiect de decizie a Consiliului privind a doua tranșă a contribuțiilor financiare la cel de al 11-lea Fond european de dezvoltare (FED) care trebuie plătite de părțile la FED în 2021.

                  Cel de al 11-lea FED și alte fonduri FED care sunt încă deschise (și anume, cel de al optulea, al nouălea și al 10-lea FED) sunt gestionate în temeiul următorului set de norme:

                  actualul Acord de parteneriat între membrii grupului statelor din Africa, zona Caraibilor și Pacific (ACP), pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de altă parte (denumit în continuare „Acordul de parteneriat ACP-UE”), astfel cum a fost modificat ultima dată
                     1
                  ;

                  Decizia nr. 2/2020 a Comitetului ambasadorilor ACP-UE
                     2
                   din 4 decembrie 2020 de modificare a Deciziei nr. 3/2019 a Comitetului ambasadorilor ACP-UE
                     3
                   privind adoptarea unor măsuri tranzitorii în temeiul articolului 95 alineatul (4) din Acordul de parteneriat ACPUE pentru a prelungi din nou aplicarea dispozițiilor Acordului de parteneriat ACP-UE până la 30 noiembrie 2021 sau până la data intrării în vigoare a unui nou acord ACP-UE („noul acord”) ori până la aplicarea cu titlu provizoriu a noului acord între Uniune și statele ACP, oricare dintre aceste date survine mai întâi;

                  Decizia (UE) 2020/2233 a Consiliului privind angajarea fondurilor provenite din restituiri în cadrul Facilității de investiții ACP din operațiunile finanțate în cadrul celui de al 9-lea, al 10lea și al 11-lea Fond european de dezvoltare
                     4
                  ;

                  Acordul intern dintre reprezentanții guvernelor statelor membre ale Uniunii Europene, reuniți în cadrul Consiliului, privind finanțarea ajutoarelor Uniunii Europene în baza cadrului financiar multianual pentru perioada 2014-2020, în conformitate cu Acordul de parteneriat ACP-UE, și privind alocarea de asistență financiară pentru țările și teritoriile de peste mări cărora li se aplică partea a patra din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene
                     5
                   („Acordul intern privind cel de al 11-lea FED”);

                  Regulamentul (UE) 2018/1877 al Consiliului privind regulamentul financiar aplicabil celui de al 11-lea Fond european de dezvoltare
                     6
                   („Regulamentul financiar aplicabil celui de al 11-lea FED”).

                  Documentele menționate mai sus conțin angajamentele multianuale asumate de părțile la FED pentru a sprijini financiar trezoreria FED. Regulamentul financiar aplicabil celui de al 11-lea FED prevede că părțile la FED furnizează cu regularitate contribuții la trezoreria FED, conform unor angajamente financiare prestabilite. Aceste contribuții regulate sunt efectuate în baza unor decizii tehnice ale Consiliului, care reflectă execuția angajamentelor financiare decise anterior.

               Prin urmare, unele rubrici din expunerea de motive nu sunt aplicabile cererilor de contribuții regulate precum prezenta cerere.

               2.TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE

               •Temei juridic

                  În conformitate cu articolul 19 alineatul (3) din Regulamentul financiar aplicabil celui de al 11-lea FED, Consiliul trebuie să hotărască cu privire la prezenta propunere în termen de cel mult 21 de zile calendaristice de la prezentarea propunerii de către Comisia Europeană, acționând în numele Uniunii Europene.

               2021/0132 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind contribuțiile financiare care trebuie plătite de părțile la Fondul european de dezvoltare pentru finanțarea acestui fond, inclusiv a doua tranșă pentru exercițiul 2021

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

               având în vedere Acordul intern dintre reprezentanții guvernelor statelor membre ale Uniunii Europene, reuniți în cadrul Consiliului, privind finanțarea ajutoarelor Uniunii Europene în baza cadrului financiar multianual pentru perioada 2014-2020, în conformitate cu Acordul de parteneriat ACP-UE, și privind alocarea de asistență financiară pentru țările și teritoriile de peste mări cărora li se aplică partea a patra din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene
                  7
               , în special articolul 7 alineatul (2) coroborat cu articolul 14 alineatul (3),

               având în vedere Regulamentul (UE) 2018/1877 al Consiliului din 26 noiembrie 2018 privind regulamentul financiar aplicabil celui de al 11-lea Fond european de dezvoltare și de abrogare a Regulamentului (UE) 2015/323
                  8
                (FED) (denumit în continuare „Regulamentul financiar aplicabil celui de al 11-lea FED”), în special articolul 19 alineatul (3),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)În conformitate cu procedura prevăzută la articolele 19-22 din Regulamentul (UE) 2018/1877 al Consiliului
                  9
               , Comisia Europeană trebuie să prezinte, până la 15 iunie 2021, o propunere în care să precizeze valoarea celei de a doua tranșe a contribuției pentru exercițiul 2021 și valoarea anuală revizuită a contribuției pentru exercițiul 2021, în cazurile în care valoarea nu corespunde nevoilor reale.

               (2)În conformitate cu articolul 46 din Regulamentul (UE) 2018/1877, la 6 aprilie 2021, Banca Europeană de Investiții („BEI”) a transmis Comisiei estimările sale actualizate ale angajamentelor și plăților din cadrul instrumentelor pe care le gestionează.

               (3)În temeiul articolului 20 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2018/1877, cererile de contribuții trebuie să utilizeze mai întâi sumele stabilite în Fondurile europene de dezvoltare („FED‐urile”) anterioare. Prin urmare, ar trebui să se lanseze o cerere de fonduri în temeiul Regulamentului (UE) 2018/1877 pentru BEI și Comisie.

               (4)În temeiul articolului 152 din Acordul privind retragerea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord din Uniunea Europeană și din Comunitatea Europeană a Energiei Atomice („Acordul de retragere”), Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord („Regatul Unit”) rămâne parte la FED până la închiderea celui de al 11-lea FED și a tuturor FED-urilor anterioare neînchise. Cu toate acestea, în temeiul articolului 153 din Acordul de retragere, cota care îi revine Regatului Unit din fondurile dezangajate din proiectele din cadrul celui de al 11-lea FED, dacă fondurile respective au fost dezangajate după data de 31 decembrie 2020, sau din cadrul FEDurilor anterioare nu se reutilizează.

               (5)Decizia (UE) 2020/1708 a Consiliului
                  10
                stabilește cuantumul anual al contribuțiilor la FED ale statelor membre pentru exercițiul 2021 la 3 700 000 000 EUR pentru Comisia Europeană și la 300 000 000 EUR pentru Banca Europeană de Investiții.

               (6)Pentru a permite aplicarea promptă a măsurilor prevăzute de prezenta decizie, aceasta ar trebui să intre în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Contribuțiile individuale la Fondul european de dezvoltare trebuie plătite de părțile la Fondul european de dezvoltare Comisiei Europene și Băncii Europene de Investiții ca a doua tranșă pentru exercițiul 2021 în conformitate cu anexa la prezenta decizie.

               Articolul 2

               Prezenta decizie intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)

                        JO L 317, 15.12.2000, p. 3.

                     (2)

                        JO L 420, 14.12.2020, p. 32.

                     (3)

                        JO L 1, 3.1.2020, p. 3.

                     (4)

                        JO L 438, 28.12.2020, p. 188-191.

                     (5)

                        JO L 210, 6.8.2013, p. 1.

                     (6)

                        JO L 307, 3.12.2018, p. 1-21.

                     (7)

                        JO L 210, 6.8.2013, p. 1.

                     (8)

                        JO L 58, 3.3.2015, p. 17-38.

                     (9)

                        Regulamentul (UE) 2018/1877 al Consiliului din 26 noiembrie 2018 privind regulamentul financiar aplicabil celui de al 11-lea Fond european de dezvoltare și de abrogare a Regulamentului (UE) 2015/323 (JO L 307, 3.12.2018, p. 7).

                     (10)

                        Decizia (UE) 2020/1708 a Consiliului din 13 noiembrie 2020 privind contribuțiile financiare care trebuie plătite de statele membre pentru finanțarea Fondului european de dezvoltare, inclusiv plafonul pentru exercițiul 2022, suma anuală pentru exercițiul 2021, prima tranșă pentru exercițiul 2021 și previziunile cu caracter indicativ și neobligatoriu privind sumele anuale preconizate aferente contribuțiilor pentru exercițiile 2023 și 2024 (JO L 385, 13.11.2020, p. 13).

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 2.6.2021
            COM(2021) 275 final
            ANEXĂ
            la
            Propunerea deDECIZIE A CONSILIULUI
            privind contribuțiile financiare care trebuie plătite de părțile la Fondul european de dezvoltare pentru finanțarea acestui fond, inclusiv a doua tranșă pentru exercițiul 2021

               ANEXĂ

                        STATELE MEMBRE ȘI REGATUL UNIT

                        Cheie al 11-lea FED în %

                        A doua tranșă pe 2021 (EUR)

                        Total

                        BEI

                        Comisia

                        Al 11-lea FED

                        Al 11-lea FED

                        BELGIA

                        3,24927

                        4 224 051,00

                        38 991 240,00

                        43 215 291,00

                        BULGARIA

                        0,21853

                        284 089,00

                        2 622 360,00

                        2 906 449,00

                        CEHIA

                        0,79745

                        1 036 685,00

                        9 569 400,00

                        10 606 085,00

                        DANEMARCA

                        1,98045

                        2 574 585,00

                        23 765 400,00

                        26 339 985,00

                        GERMANIA

                        20,57980

                        26 753 740,00

                        246 957 600,00

                        273 711 340,00

                        ESTONIA

                        0,08635

                        112 255,00

                        1 036 200,00

                        1 148 455,00

                        IRLANDA

                        0,94006

                        1 222 078,00

                        11 280 720,00

                        12 502 798,00

                        GRECIA

                        1,50735

                        1 959 555,00

                        18 088 200,00

                        20 047 755,00

                        SPANIA

                        7,93248

                        10 312 224,00

                        95 189 760,00

                        105 501 984,00

                        FRANȚA

                        17,81269

                        23 156 497,00

                        213 752 280,00

                        236 908 777,00

                        CROAȚIA

                        0,22518

                        292 734,00

                        2 702 160,00

                        2 994 894,00

                        ITALIA

                        12,53009

                        16 289 117,00

                        150 361 080,00

                        166 650 197,00

                        CIPRU

                        0,11162

                        145 106,00

                        1 339 440,00

                        1 484 546,00

                        LETONIA

                        0,11612

                        150 956,00

                        1 393 440,00

                        1 544 396,00

                        LITUANIA

                        0,18077

                        235 001,00

                        2 169 240,00

                        2 404 241,00

                        LUXEMBURG

                        0,25509

                        331 617,00

                        3 061 080,00

                        3 392 697,00

                        UNGARIA

                        0,61456

                        798 928,00

                        7 374 720,00

                        8 173 648,00

                        MALTA

                        0,03801

                        49 413,00

                        456 120,00

                        505 533,00

                        ȚĂRILE DE JOS

                        4,77678

                        6 209 814,00

                        57 321 360,00

                        63 531 174,00

                        AUSTRIA

                        2,39757

                        3 116 841,00

                        28 770 840,00

                        31 887 681,00

                        POLONIA

                        2,00734

                        2 609 542,00

                        24 088 080,00

                        26 697 622,00

                        PORTUGALIA

                        1,19679

                        1 555 827,00

                        14 361 480,00

                        15 917 307,00

                        ROMÂNIA

                        0,71815

                        933 595,00

                        8 617 800,00

                        9 551 395,00

                        SLOVENIA

                        0,22452

                        291 876,00

                        2 694 240,00

                        2 986 116,00

                        SLOVACIA

                        0,37616

                        489 008,00

                        4 513 920,00

                        5 002 928,00

                        FINLANDA

                        1,50909

                        1 961 817,00

                        18 109 080,00

                        20 070 897,00

                        SUEDIA

                        2,93911

                        3 820 843,00

                        35 269 320,00

                        39 090 163,00

                        REGATUL UNIT

                        14,67862

                        19 082 206,00

                        176 143 440,00

                        195 225 646,00

                        TOTAL UE-27 ȘI REGATUL UNIT

                        100,00

                        130 000 000,00

                        1 200 000 000,00

                        1 330 000 000,00