title: Propunere de regulament al Consiliului privind marca comunitară (Versiune codificată)

text:
Anunţ juridic important

|

52006PC0830

	[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |Bruxelles, 19.12.2006COM(2006) 830 final2006/0267 (CNS)Propunere deREGULAMENT AL CONSILIULUIprivind marca comunitară(Versiune codificată)(prezentată de Comisie)EXPUNERE DE MOTIVE1. În contextul unei Europe a cetăţenilor, Comisia acordă o mare importanţă simplificării şi clarităţii dreptului comunitar în scopul de a-l face mai lizibil şi mai accesibil cetăţeanului, oferindu-i astfel posibilităţi sporite de a face uz de drepturile specifice care îi sunt conferite.Dar acest obiectiv nu va putea fi atins atât timp cât va persista un număr mult prea mare de dispoziţii care, fiind modificate de nenumărate ori şi adeseori în mod substanţial, se găsesc dispersate parte în actul originar, parte în actele modificatoare ulterioare. Astfel, pentru a identifica dispoziţiile în vigoare, este necesară o muncă de cercetare şi de comparare a unui număr mare de acte.Prin urmare, claritatea şi transparenţa dreptului comunitar depind şi de codificarea legislaţiei adeseori modificată.2. La 1 aprilie 1987, Comisia Europeană a dat instrucţiuni[1] serviciilor sale de a realiza codificarea tuturor actelor legislative cel mai târziu după a zecea lor modificare, menţionând că este vorba despre o cerinţă minimală şi că, în vederea clarităţii şi a bunei înţelegeri a legislaţiei comunitare, serviciile responsabile ar trebui să codifice textele la intervale şi mai scurte.3. Concluziile preşedinţiei Consiliului European de la Edimbourg, din decembrie 1992, au confirmat aceste imperative[2], subliniind importanţa codificării care asigură o securitate juridică în ceea ce priveşte dreptul aplicabil la un moment dat în legătură cu o problemă specifică.Codificarea trebuie realizată respectând cu stricteţe procesul legislativ comunitar normal.Întrucât nici o modificare de substanţă nu poate fi introdusă în actele care fac obiectul codificării , Parlamentul European, Consiliul şi Comisia au convenit, prin acordul interinstituţional din 20 decembrie 1994, că, în vederea adoptării rapide a actelor codificate, ar putea fi utilizată o procedură accelerată.4. Obiectul prezentei propuneri este codificarea regulamentului (CE) nr. 40/94 al Consiliului, din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară[3]. Noul regulament se substituie diverselor acte care îi sunt încorporate[4], prezenta propunere păstrează în totalitate conţinutul actelor astfel codificate şi se limitează la a le regrupa, aducând numai modificările de formă cerute de însăşi operaţia de codificare.5. Prezenta propunere de codificare a fost elaborată pe baza unei consolidări prealabile a textului, în toate limbile oficiale, a regulamentului (CE) nr. 40/94 şi a actelor care care îl modifică, efectuată prin intermediul unui sistem informatic , de către Oficiul Publicaţiilor Oficiale ale Comunităţilor Europene. În cazul articolelor renumerotate, corelaţia între vechea numerotare şi cea nouă este prezentată în tabelul de corespondenţă din anexa II la regulamentul codificat.ê 40/94 (adaptat)2006/0267 (CNS)Propunere deREGULAMENT (CE) AL CONSILIULUIprivind marca comunitară(Text cu relevanţă pentru SEE)CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, în special articolul Ö 308 Õ ,având în vedere propunerea Comisiei,având în vedere avizul Parlamentului European[5],având în vedere avizul Comitetului Economic şi Social European[6],întrucât:ê1.  Regulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului, din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară[7] a fost modificat de mai multe ori şi în mod substanţial[8]. Este necesar, din motive de claritate şi de raţionalizare, să se codifice regulamentul menţionat.ê 40/94 considerentul 12.  Este necesară promovarea unei dezvoltări armonioase a activităţilor economice în întreaga Comunitate şi o extindere continuă şi echilibrată prin realizarea şi buna funcţionare a unei pieţe interne care să ofere condiţii analoge celor existente pe o piaţă naţională. Realizarea unei astfel de pieţe şi întărirea unităţii sale implică nu numai eliminarea obstacolelor din calea liberei circulaţii a mărfurilor şi liberei prestări a serviciilor, precum şi stabilirea unui sistem care să asigure respectarea concurenţei, dar şi crearea condiţiilor juridice care să permită întreprinderilor să îşi adapteze încă de la început activităţile de fabricare şi distribuire a bunurilor, de prestare a serviciilor conform standardelor Comunităţii. Printre instrumentele juridice de care trebuie să dispună întreprinderile în acest scop, mărcile care le permit să îşi identifice produsele sau serviciile, în egală măsură, în întreaga Comunitate, indiferent de frontieră, sunt, în mod deosebit, corespunzătoare.ê 40/94 considerentul 2 (adaptat)3.  Pentru Ö continuarea Õ obiectivelor Comunităţii menţionate anterior, Ö este necesar a prevedea Õ un sistem comunitar al mărcilor care conferă întreprinderilor dreptul de a dobândi, conform unei proceduri unice, mărci comunitare care să se bucure de o protecţie uniformă şi să aibă efecte pe întreg teritoriul Comunităţii. Trebuie să se aplice principiul caracterului unitar al mărcii comunitare, astfel exprimat, în cazul în care nu există o dispoziţie contrară în prezentul regulament.ê 40/94 considerentul 3 (adaptat)4.  Prin apropierea legislaţiilor statelor membre nu poate fi ridicat obstacolul teritorialităţii drepturilor pe care legislaţiile statelor membre le conferă titularilor de mărci. Pentru a permite întreprinderilor să îşi exercite fără nici o piedică activitatea economică în cadrul pieţei Ö interne Õ , se impune crearea unor mărci reglementate de un drept comunitar unic, care să se aplice în mod direct în toate statele membre.ê 40/94 considerentul 4 (adaptat)5.  Tratatul nu a prevăzut competenţe de acţiune speciale pentru crearea unui astfel de instrument juridic, ar trebui să se aplice articolul Ö 308 Õ din tratat.ê 40/94 considerentul 56.  Cu toate acestea, dreptul comunitar al mărcilor nu se substituie legislaţiilor statelor membre referitoare la mărci. Într-adevăr, nu s-ar dovedi justificat să se impună întreprinderilor să solicite înregistrarea mărcilor lor ca mărci comunitare; întrucât, mărcile naţionale rămân necesare acelor întreprinderi care nu doresc protecţia mărcilor lor la scară comunitară.ê 40/94 considerentul 67.  Dreptul asupra mărcii comunitare poate fi dobândit numai prin înregistrare, iar aceasta se respinge în mod special dacă marca este lipsită de caracter distinctiv, dacă este ilicită sau dacă drepturile anterioare se opun acestui lucru.ê 40/94 considerentul 7 (adaptat)8.  Protecţia conferită de marca comunitară, al cărei scop este în special garantarea funcţiei iniţiale a mărcii, Ö trebuie să fie Õ absolută în caz de identitate între marcă şi semn şi între produse sau servicii. Protecţia Ö trebuie să aibă Õ aceeaşi valoare în caz de similitudine între marcă şi semn şi între produse sau servicii; se poate interpreta noţiunea de similitudine în relaţie cu riscul de confuzie. Riscul de confuzie a cărui apreciere depinde de numeroşi factori şi în special de cunoaşterea mărcii pe piaţă, de asocierea care poate fi făcută între semnul folosit sau înregistrat, de gradul de asemănare între marcă şi semn şi între produsele sau serviciile desemnate, Ö trebuie să constituie Õ condiţia specifică a protecţiei.ê 40/94 considerentul 89.  Din principiul liberei circulaţii a mărfurilor reiese că titularul unei mărci comunitare nu poate să interzică unui terţ folosirea produselor care au fost comercializate în cadrul Comunităţii, sub marcă, de către el însuşi sau cu consimţământul său, cu excepţia cazului în care motive legitime îndreptăţesc titularul să se opună comercializării ulterioare a produselor.ê 40/94 considerentul 910.  Nu se justifică protejarea mărcilor comunitare şi, împotriva acestora, a oricărei mărci înregistrate anterior, numai în măsura în care aceste mărci sunt în mod efectiv utilizate.ê 40/94 considerentul 1011.  Marca comunitară trebuie să fie tratată ca un obiect al dreptului de proprietate independent de întreprinderea ale cărei produse sau servicii le indică. Trebuie să poată fi transferată, sub rezerva necesităţii superioare de a nu induce în eroare publicul ca urmare a transferului. De asemenea, aceasta trebuie să poată să constituie o garanţie în favoarea unui terţ şi să facă obiectul licenţelor.ê 40/94 considerentul 11 (adaptat)12.  Dreptul mărcilor, creat prin prezentul regulament, necesită, pentru fiecare marcă, măsuri administrative de punere în aplicare la nivelul Comunităţii. În consecinţă, este indispensabil ca, păstrând structura instituţională existentă a Comunităţii şi echilibrul competenţelor, Ö să se prevadă Õ un Oficiu pentru Armonizare în cadrul pieţei interne (mărci şi desene şi modele industriale) independent în plan tehnic şi dotat cu autonomie juridică, administrativă şi financiară. În consecinţă, se impune şi este potrivit Ö ca respectivul Oficiu sa aibă Õ forma unui organism al Comunităţii, având personalitate juridică şi exercitând competenţele de executare pe care i le conferă prezentul regulament, în cadrul dreptului comunitar şi fără să aducă atingere competenţelor exercitate de instituţiile Comunităţii.ê 40/94 considerentul 1213.  Este necesar să se garanteze părţilor vizate prin deciziile Oficiului o protecţie juridică adaptată specificităţii dreptului mărcilor. În consecinţă, se prevede că deciziile examinatorilor şi diverselor divizii ale Oficiului pot face obiectul unei căi de atac. Dacă organul a cărei hotărâre este atacată nu revine asupra hotărârii sale, calea de atac trebuie înaintată unei camere de recurs a Oficiului pentru pronunţare. Hotărârile camerelor de recurs pot, la rândul lor, să facă obiectul unei acţiuni înaintea Curţii de Justiţie a Comunităţilor Europene, aceasta având atât competenţa de a anula hotărârea atacată, cât şi de a o reforma.ê 40/94 considerentul 13 (adaptat)14.  În temeiul Ö articolului 225, paragraful 1, alineatul 1 din Tratatul CE, Õ Tribunalul de Primă Instanţă al Comunităţilor Europene Ö este competentă să judece Õ în primă instanţă, Ö căile de atac menţionate Õ în special Ö în Õ articolul Ö 230 Õ din Tratatul CE, Ö cu excepţia celor care sunt atribuite unei camere jurisdicţionale şi a celor rezervate prin statut Curţii de Justiţie. Õ . În consecinţă, competenţele atribuite prin prezentul regulament Curţii de Justiţie pentru a anula şi reforma hotărârile camerelor de recurs sunt exercitate, în primă instanţă, de către Tribunal.ê 40/94 considerentul 1415.  Pentru a întări protecţia mărcilor comunitare, este necesar ca statele membre să desemneze, ţinând seama de sistemul lor intern, un număr cât de limitat posibil de instanţe naţionale având competenţe de primă instanţă şi de a doua instanţă în domeniul contrafacerii şi validităţii mărcii comunitare.ê 40/94 considerentul 15 (adaptat)16.  Este indispensabil ca hotărârile privind validitatea şi contrafacerea mărcilor comunitare să producă efecte şi să se extindă în întreaga Comunitate, ca singură modalitate de a evita hotărâri contradictorii ale instanţelor şi ale Oficiului şi de a aduce atingere caracterului unitar al mărcilor comunitare. [ Ö Dispoziţiile regulamentului (CE) nr. 44/2001 al Consiliului din 22 decembrie 2000 Õ privind competenţa judiciară Ö , recunoaşterea Õ şi executarea hotărârilor în materie civilă şi comercială Ö [9] Õ Ö trebuie să se aplice Õ tuturor acţiunilor în justiţie care se referă la mărcile comunitare, cu excepţia cazurilor în care prezentul regulament derogă de la aceasta.]ê 40/94 considerentul 16 (adaptat)17.  Este necesar să se evite pronunţarea unor hotărâri contradictorii ca urmare a acţiunilor în care sunt implicate aceleaşi părţi şi care sunt formulate pentru aceleaşi fapte pe baza unei mărci comunitare şi a unor mărci naţionale paralele. În acest scop, atunci când acţiunile sunt formulate în acelaşi stat membru, mijloacele pentru atingerea acestui obiectiv se stabilesc conform normelor procedurale interne, cărora prezentul regulament nu le aduce atingere, în timp ce atunci când acţiunile sunt formulate în state membre diferite, apar ca fiind adecvate dispoziţiile inspirate din normele privind litispendenţa şi conexitatea Ö din regulamentul (CE) nr. 44/2001 Õ .ê 40/94 considerentul 1718.  Pentru a asigura deplina autonomie şi independenţa Oficiului, se consideră necesar să-i fie acordat un buget autonom ale cărui venituri să se constituie din taxele datorate de către utilizatorii sistemului. Procedura bugetară comunitară continuă să se aplice în ceea ce priveşte subvenţiile eventuale care sunt în sarcina bugetului general al Comunităţilor Europene. Pe de altă parte, se impune ca verificarea conturilor să fie efectuată de Curtea de Conturi.ê 40/94 (adaptat)19.  Sunt necesare măsuri de punere în aplicare în privinţa Ö prezentului Õ regulament, şi în special în ceea ce priveşte adoptarea şi modificarea unui regulament privind taxele şi a unui regulament de punere în aplicare Ö în conformitate cu decizia 1999/468/CE a Consiliului, din 28 iunie 1999, de stabilire a normelor privind exercitarea competenţelor de executare conferite Comisiei[10] Õ ,ê 40/94ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:TITLUL IDISPOZIŢII GENERALEArticolul 1Marca comunitară(1) Mărcile de produse sau de servicii înregistrate în condiţiile şi conform normelor prevăzute de prezentul regulament sunt denumite în continuare "mărci comunitare".(2) Marca comunitară are un caracter unitar. Produce aceleaşi efecte în întreaga Comunitate: nu poate fi înregistrată, transferată, nu poate face obiectul unei renunţări, al unei decizii de decădere din drepturi a titularului sau de anulare şi utilizarea sa nu poate fi interzisă decât în cadrul Comunităţii. Acest principiu se aplică cu excepţia cazului în care există dispoziţii contrare prevăzute de prezentul regulament.Articolul 2OficiuSe instituie un Oficiu pentru Armonizare în cadrul pieţei interne (mărci, desene şi modele industriale), denumit în continuare "Oficiul".Articolul 3Capacitate de a acţionaÎn scopul punerii în aplicare a prezentului regulament se consideră persoane juridice societăţile comerciale, firmele şi celelalte entităţi juridice care, în temeiul legislaţiei aplicabile acestora, au capacitatea, în nume propriu, de a fi titulari de drepturi şi obligaţii de orice natură, de a încheia contracte sau de a întocmi alte acte juridice şi de a sta în justiţie.TITLUL IIDREPTUL MĂRCILORSECŢIUNEA 1DEFINIREA ŞI DOBÂNDIREA MĂRCII COMUNITAREARTICOLUL 4Semne care pot constitui o marcă comunitarăPot constitui mărci comunitare toate semnele care pot avea o reprezentare grafică, în special cuvintele, inclusiv numele de persoane, desenele, literele, cifrele, forma produsului sau a ambalajului său, cu condiţia ca astfel de semne să permită distincţia între produsele sau serviciile unei întreprinderi de cele ale altora.ê 422/2004 art. 1, pct. 1Articolul 5Titulari ai mărcilor comunitarePoate fi titularul unei mărci comunitare orice persoană fizică sau juridică, inclusiv entităţi de drept public.ê 40/94Articolul 6Mod de dobândire a mărcii comunitareMarca comunitară se dobândeşte prin înregistrare.Articolul 7Motive absolute de refuz(1) Se respinge înregistrarea următoarelor:(a) semne care nu sunt conforme cerinţelor de la articolul 4;(b) mărci care sunt lipsite de caracter distinctiv;(c) mărci care sunt compuse exclusiv din semne sau indicaţii ce pot să servească, în comerţ, pentru a desemna specia, calitatea, cantitatea, destinaţia, valoarea, provenienţa geografică sau data fabricaţiei produsului sau a prestării serviciului sau alte caracteristici ale acestora;(d) mărci care sunt compuse exclusiv din semne sau indicaţii devenite uzuale în limbajul curent sau în practicile de loialitate şi constanţă ale comerţului;(e) semne constituite exclusiv din una dintre următoarele:ê 40/94 (adaptat)(i) forma impusă de natura însăşi a produsului;(ii) forma produsului necesară pentru obţinerea unui rezultat tehnic;(iii) forma care dă o valoare substanţială produsului;(f) mărci care sunt contrare ordinii publice sau bunelor moravuri;(g) mărci care sunt de natură să înşele publicul consumator, de exemplu asupra naturii, calităţii sau provenienţei geografice a produsului sau a serviciului;(h) mărci care, în lipsa autorizaţiei autorităţilor competente, trebuie respinse în temeiul articolului 6b din Ö Convenţia de la Paris pentru protecţia proprietăţii industriale, denumită în continuare „Convenţia de la Paris” Õ ;(i) mărci care includ insigne, embleme sau ecusoane, altele decât cele menţionate la articolul 6b din Convenţia de la Paris, şi care prezintă un interes public special, cu excepţia cazului în care înregistrarea lor a fost autorizată de autoritatea competentă;ê 3288/94 art. 1, pct. 3(j) mărcile de vin care cuprind sau sunt alcătuite din indicaţii geografice destinate identificării ori mărcile de băuturi alcoolice care cuprind sau sunt alcătuite din indicaţii geografice destinate identificării, dacă aceste vinuri sau băuturi alcoolice nu au aceste origini;ê 422/2004 art. 1, pct. 2 (adaptat)(k) mărcile care conţin sau care sunt compuse dintr-o denumire de origine sau dintr-o indicaţie geografică înregistrată în conformitate cu Regulamentul (CEE) nr. 2081/92 Ö al Consiliului[11] Õ, atunci când corespund uneia din situaţiile menţionate la articolul 13 din regulamentul respectiv şi când se referă la acelaşi tip de produs, cu condiţia ca cererea de înregistrare a mărcii să fie prezentată după data de depunere, la Comisie, a cererii de înregistrare a denumirii de origine sau a indicaţiei geografice.ê 40/94 (adaptat)(2) Alineatul (1) se aplică chiar dacă motivele de refuz nu există decât într-o parte a Comunităţii.(3) Alineatul (1) literele (b), (c) şi (d) nu se aplică în cazul în care marca a dobândit, pentru produsele sau serviciile pentru care se cere înregistrarea, un caracter distinctiv după ce a fost utilizată.Articolul 8Motive relative de refuz(1) La opoziţia titularului unei mărci anterioare, se respinge înregistrarea mărcii solicitate atunci când:(a) aceasta este identică cu marca anterioară şi când produsele sau serviciile pentru care marca a fost solicitată sunt identice cu cele pentru care este protejată marca anterioară;(b) din cauza identităţii sau asemănării sale cu marca anterioară şi din cauza identităţii sau asemănării produselor sau serviciilor pe care le desemnează cele două mărci, există un risc de confuzie pe teritoriul în care este protejată marca anterioară; riscul de confuzie presupune riscul de asociere cu marca anterioară.(2) În înţelesul alineatului (1), "mărci anterioare" înseamnă:(a) mărci a căror dată de depunere este anterioară cererii de înregistrare a mărcii comunitare, ţinând cont, dacă este cazul, de dreptul la prioritate invocat în sprijinul acestor mărci şi care aparţin următoarelor categorii:(i) mărci comunitare;(ii) mărci înregistrate într-un stat membru sau, în ceea ce priveşte Belgia, Luxemburg şi Ţările de Jos, la Ö Oficiul Benelux din domeniul proprietăţii intelectuale Õ ;(iii) mărci care au făcut obiectul unei înregistrări în temeiul acordurilor internaţionale, care produc efecte într-un stat membru;ê 1992/2003 art. 1, pct. 1(iv) mărcile care au făcut obiectul unei înregistrări internaţionale care produce efecte în Comunitate;ê 40/94(b) cereri pentru mărci menţionate la litera (a), sub rezerva înregistrării lor;(c) mărci care, la data de depunere a cererii pentru înregistrarea ca marcă comunitară sau, dacă este cazul, la data priorităţii invocate în sprijinul cererii pentru înregistrarea ca marcă comunitară, sunt de notorietate într-un stat membru în înţelesul articolului 6a din Convenţia de la Paris.(3) La opoziţia titularului mărcii, înregistrarea unei mărci se respinge, atunci când este solicitată de agentul sau reprezentantul titularului mărcii, în numele său şi fără acordul titularului, în afară de cazul în care acest reprezentant îşi justifică acţiunile.ê 422/2004 art. 1, pct. 3(4) În cazul opoziţiei titularului unei mărci neînregistrate sau al unui alt semn utilizat în comerţ cu un domeniu de aplicare care depăşeşte domeniul local, marca solicitată este refuzată la înregistrare, atunci când şi în măsura în care, în conformitate cu legislaţia comunitară sau cu legislaţia statului membru care este aplicabilă acestui semn:ê 40/94 (adaptat)(a) au fost dobândite drepturi pentru acest semn înaintea datei de depunere a cererii de înregistrare a mărcii comunitare sau, dacă este cazul, înaintea datei priorităţii invocate în sprijinul cererii de înregistrare a mărcii comunitare;(b) acest semn conferă titularului dreptul de a interzice utilizarea unei mărci mai recente.(5) La opoziţia titularului unei mărci anterioare în înţelesul alineatului (2) Ö şi fără a aduce atingere alineatului (1) Õ , se respinge înregistrarea mărcii solicitate, de asemenea, în cazul în care este identică sau similară cu marca anterioară şi în cazul în care este destinată să fie înregistrată pentru produse sau servicii care nu sunt similare celor pentru care este înregistrată marca anterioară, atunci când, în cazul unei mărci comunitare anterioare, aceasta este de notorietate în cadrul Comunităţii şi, în cazul unei mărci naţionale anterioare, este de notorietate în respectivul stat membru şi în cazul în care utilizarea fără un motiv întemeiat a mărcii solicitate ar genera un profit necuvenit din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii anterioare sau în cazul în care ar aduce atingere acestora.SECŢIUNEA 2EFECTE ALE MĂRCII COMUNITAREARTICOLUL 9Drepturi conferite de marca comunitară(1) O marcă comunitară conferă titularului său următoarele drepturi exclusive. Titularul este îndreptăţit să interzică oricărui terţ să folosească, fără acordul său, în comerţ:(a) un semn identic cu marca comunitară pentru produse sau servicii identice cu cele pentru care este înregistrată;(b) un semn pentru care, din cauza identităţii sau similitudinii sale cu marca comunitară şi din cauza identităţii sau similitudinii produselor sau serviciilor acoperite de marca comunitară şi de semn, există un risc de confuzie pentru public; riscul de confuzie cuprinde riscul de asociere între semn şi marcă;(c) un semn identic sau similar cu marca comunitară pentru produse sau servicii care nu sunt similare cu cele pentru care este înregistrată marca comunitară, atunci când aceasta este de notorietate în Comunitate şi când folosirea semnului fără motiv întemeiat generează un profit necuvenit din caracterul distinctiv sau din renumele mărcii comunitare sau aduce atingere acestora.(2) În temeiul alineatului (1) pot fi interzise, inter alia, următoarele:(a) aplicarea semnului pe produse sau pe ambalajul acestora;(b) oferirea produselor, introducerea lor pe piaţă sau deţinerea lor în aceste scopuri, ori oferirea sau asigurarea de servicii sub semnul respectiv;(c) importul sau exportul de produse sub acest semn;(d) utilizarea semnului în documentele de afaceri şi publicitate.(3) Dreptul conferit de o marcă comunitară nu este opozabil terţilor decât de la data publicării înregistrării mărcii. Cu toate acestea, poate fi solicitată o compensaţie rezonabilă cu privire la fapte, săvârşite după data publicării înregistrării mărcii, care ar fi interzise în temeiul acesteia. Instanţa sesizată nu se poate pronunţa asupra fondului până la publicarea înregistrării.Articolul 10Reproducerea mărcii comunitare în dicţionareÎn cazul în care reproducerea unei mărci comunitare într-un dicţionar, o enciclopedie sau o lucrare similară dă impresia că aceasta constituie denumirea generică a bunurilor sau serviciilor pentru care este înregistrată marca, editorul se asigură, la cererea titularului mărcii comunitare, ca reproducerea mărcii comunitare să fie, cel mai târziu în ediţia următoare a lucrării, însoţită de indicaţia că este vorba despre o marcă înregistrată.Articolul 11Interdicţie de a utiliza marca comunitară înregistrată în numele unui agent sau al unui reprezentantAtunci când o marcă comunitară este înregistrată în numele agentului sau reprezentantului titularului acestei mărci, fără autorizaţia titularului, acesta are dreptul de a se opune utilizării mărcii sale de către agentul sau reprezentantul său, dacă nu a autorizat această utilizare, în afară de cazul în care agentul sau reprezentantul îşi justifică acţiunile.Articolul 12Limitarea efectelor mărcii comunitareê 40/94O marcă comunitară nu îndreptăţeşte titularul său să interzică terţilor utilizarea în comerţ:(a) a numelui sau adresei sale;(b) a indicaţiilor privind tipul, calitatea, cantitatea, destinaţia, valoarea, provenienţa geografică, perioada producerii produsului sau prestării serviciului sau a altor caracteristici ale acestora;(c) a mărcii, atunci când se impune indicarea destinaţiei unui produs sau a unui serviciu, în special când este accesoriu sau piesă detaşată.ê 40/94 (adaptat)atât timp cât această utilizare se face conform practicilor loiale în domeniul industrial sau comercial.Articolul 13Epuizarea dreptului conferit de marca comunitară(1) Dreptul conferit de marca comunitară nu permite titularului să interzică folosirea acesteia pentru produse care au fost introduse pe piaţă în Comunitate sub această marcă de către titularul mărcii sau cu acordul său.(2) Alineatul (1) nu se aplică atunci când motive legitime îl îndreptăţesc pe titular să se opună comercializării ulterioare a produselor, în special atunci când starea produselor se modifică sau se alterează după introducerea acestora pe piaţă.Articolul 14Aplicare complementară a dreptului intern în domeniul contrafacerii(1) Efectele mărcii comunitare sunt reglementate exclusiv prin dispoziţiile prezentului regulament. Cu privire la alte aspecte, contrafacerea unei mărci comunitare intră sub incidenţa legislaţiei interne cu privire la contrafacerea unei mărci naţionale în conformitate cu dispoziţiile din titlul X.(2) Prezentul regulament nu exclude intentarea unor acţiuni cu privire la o marcă comunitară în temeiul legislaţiei unui stat membru referitoare în special la răspunderea civilă şi la concurenţa neloială.(3) Normele de procedură aplicabile se stabilesc în conformitate cu dispoziţiile din titlul X.SECŢIUNEA 3UTILIZAREA MĂRCII COMUNITAREArticolul 15Utilizarea mărcii comunitare(1) Dacă, în termen de cinci ani de la data înregistrării, marca comunitară nu a făcut obiectul unei utilizări importante în Comunitate pentru produsele sau serviciile pentru care este înregistrată sau dacă această utilizare a fost suspendată pentru un termen neîntrerupt de cinci ani, marca comunitară face obiectul sancţiunilor prevăzute de prezentul regulament, cu excepţia cazului în care există un motiv întemeiat pentru a nu fi utilizată.În sensul Ö primului paragraf Õ este considerată, de asemenea, utilizare:(a) folosirea mărcii comunitare sub o formă care diferă prin elemente care nu alterează caracterul distinctiv al mărcii în forma în care aceasta a fost înregistrată;(b) aplicarea mărcii comunitare pe produsele sau pe ambalajul acestora în Comunitate, numai cu scopul exportului.(2) Utilizarea mărcii comunitare cu consimţământul titularului se consideră ca utilizare făcută de către titular.SECŢIUNEA 4MARCA COMUNITARĂ CA OBIECT AL DREPTULUI DE PROPRIETATEARTICOLUL 16Asimilarea mărcii comunitare cu marca naţională(1) Cu excepţia unor dispoziţii contrare în articolele 17-24, marca comunitară ca obiect al dreptului de proprietate se consideră, în totalitatea sa şi pe întreg teritoriul Comunităţii, ca o marcă naţională înregistrată în statul membru în care, conform registrului mărcilor comunitare:(a) titularul îşi are sediul sau domiciliul la data respectivăê 40/94(b) în cazul în care nu se aplică litera (a), titularul are o unitate la data respectivă.(2) În cazurile care nu sunt prevăzute la alineatul (1), statul membru menţionat la alineatul în cauză este acela în care îşi are sediul Oficiul.(3) În cazul în care două sau mai multe persoane sunt înscrise în registrul mărcilor comunitare în calitate de cotitulari, alineatul (1) se aplică primului înscris dintre titulari, în absenţa acestuia, se aplică în ordinea înscrierii următorilor cotitulari. Atunci când alineatul (1) nu se aplică nici unuia dintre cotitulari, se aplică alineatul (2).Articolul 17Transferul(1) O marcă comunitară poate fi transferată, independent de transferul întreprinderii, pentru toate sau pentru o parte dintre produsele sau serviciile pentru care este înregistrată.(2) Un transfer al întregii întreprinderi implică transferul mărcii comunitare, în afară de cazul în care, în conformitate cu legislaţia care se aplică transferului, există o convenţie contrară sau în cazul în care aceasta rezultă în mod evident din împrejurări. Această dispoziţie se aplică obligaţiei contractuale de transfer a întreprinderii.(3) Fără a aduce atingere alineatului (2), cesiunea mărcii comunitare trebuie făcută în scris şi necesită semnătura părţilor contractante, în afară de cazul în care rezultă dintr-o hotărâre judecătorească; în caz contrar, cesiunea este nulă.(4) Dacă rezultă în mod vădit din actele de transfer că, urmare transferului, marca comunitară poate să inducă în eroare publicul, în special asupra naturii, calităţii sau provenienţei geografice a produselor sau serviciilor pentru care este înregistrată, Oficiul refuză să înregistreze transferul în afară de cazul în care succesorul în drepturi acceptă să limiteze înregistrarea mărcii comunitare pentru produsele sau serviciile în privinţa cărora nu poate induce în eroare.(5) La cererea uneia dintre părţi, transferul se înscrie în registru şi se publică.(6) Atât timp cât transferul nu a fost înscris în registru, succesorul în drepturi nu poate să se prevaleze de drepturile care decurg din înregistrarea mărcii comunitare.(7) Atunci când trebuie să se respecte termenele impuse de Oficiu, succesorul în drepturi poate să facă Oficiului declaraţiile prevăzute în acest scop, de îndată ce acesta a primit cererea de înregistrare a transferului.(8) Toate documentele care trebuie notificate titularului mărcii comunitare, în conformitate cu articolul 79, se adresează persoanei înregistrate în calitate de titular.Articolul 18Transferul unei mărci înregistrate în numele unui agentÎn cazul în care o marcă comunitară a fost înregistrată în numele agentului sau reprezentantului titularului acestei mărci, fără autorizarea titularului, acesta are dreptul să solicite transferul respectivei înregistrări în favoarea sa, exceptând cazurile în care acest agent sau reprezentant îşi justifică acţiunile.Articolul 19Drepturi reale(1) O marcă comunitară poate, independent de întreprindere, să fie gajată sau să facă obiectul unui alt drept real.(2) La cererea uneia dintre părţi, drepturile menţionate la alineatul (1) se înscriu în registru şi se publică.Articolul 20Executare silită(1) Marca comunitară poate să facă obiectul unor măsuri de executare silită.(2) În materia procedurii de executare silită a unei mărci comunitare, competenţa exclusivă revine instanţelor şi autorităţilor statului membru determinat în conformitate cu articolul 16.(3) La cererea uneia dintre părţi, executarea silită se înscrie în registru şi se publică.ê 422/2004 art. 1, pct. 4Articolul 21Procedura de insolvenţă(1) Singura procedură de insolvenţă în care poate fi inclusă o marcă comunitară este cea care a fost deschisă în statul membru pe teritoriul căruia se situează centrul intereselor principale ale debitorului.ê 422/2004 art. 1, pct. 4 (adaptat)Cu toate acestea, în cazul în care debitorul este o întreprindere de asigurare sau o instituţie de credit, astfel cum sunt definite în Ö Directiva Õ 2001/17/CE a Parlamentului European şi Consiliului[12] şi Ö în Directiva Õ 2001/24/CE a Parlamentului European şi Consiliului[13], singura procedură de insolvenţă în care poate fi inclusă o marcă comunitară este cea care a fost deschisă în statul membru în care această întreprindere sau instituţie a fost autorizată.ê 422/2004(2) În caz de coproprietate a unei mărci comunitare, alineatul (1) se aplică cotei coproprietarului.(3) Atunci când o marcă comunitară este inclusă într-o procedură de insolvenţă, se efectuează o menţiune în acest sens în registru şi se publică în Buletinul mărcilor comunitare prevăzut la articolul 89, la cererea autorităţii naţionale competente.ê 40/94 (adaptat)Articolul 22Licenţe(1) Marca comunitară poate face obiectul unor licenţe pentru toate sau pentru o parte dintre produsele sau serviciile pentru care este înregistrată şi pentru Comunitate în întregime sau doar pentru o parte a acesteia. O licenţă poate fi exclusivă sau neexclusivă.(2) Titularul unei mărci comunitare poate invoca drepturile conferite de această marcă împotriva unui licenţiat care încalcă una dintre clauzele contractului de licenţă referitoare laÖ (a) Õ durata;Ö (b) Õ forma acoperită de înregistrare sub care marca poate fi utilizată;Ö (c) Õ natura produselor sau serviciilor pentru care se acordă licenţa;Ö (d) Õ teritoriul pe care poate fi aplicată marca oriÖ (e) Õ calitatea produselor fabricate sau serviciilor prestate de licenţiat.(3) Fără a aduce atingere prevederilor din contractul de licenţă, licenţiatul nu poate iniţia o procedură referitoare la contrafacerea unei mărci comunitare, decât cu acordul titularului acesteia. Cu toate acestea, titularul unei licenţe exclusive poate iniţia o astfel de procedură în cazul în care, după notificare, titularul mărcii nu introduce el însuşi o acţiune în contrafacere într-un termen corespunzător.(4) Orice licenţiat are dreptul de a interveni în procedura în contrafacere iniţiată de titularul mărcii comunitare, pentru a obţine repararea prejudiciului suferit.(5) La solicitarea uneia dintre părţi, acordarea sau transferul unei licenţe de marcă comunitară se înscrie în registru şi se publică.Articolul 23Opozabilitate faţă de terţi(1) Actele juridice privind o marcă comunitară, menţionate la articolele 17, 19 şi 22, sunt opozabile faţă de terţi în toate statele membre numai după înscrierea în registru. Cu toate acestea, înaintea înscrierii, un astfel de act este opozabil faţă de terţii care au dobândit drepturi asupra mărcii după data acestui act, dar care aveau cunoştinţă de act la data dobândirii drepturilor.(2) Alineatul (1) nu se aplică în cazul unei persoane care dobândeşte marca comunitară sau un drept asupra mărcii comunitare prin transferul întregii întreprinderi sau prin orice altă succesiune cu titlu universal.(3) Opozabilitatea faţă de terţi a actelor juridice menţionate la articolul 20 intră sub incidenţa legislaţiei statului membru determinat în conformitate cu articolul 16.(4) Până la intrarea în vigoare în statele membre a normelor comune în domeniul falimentului, opozabilitatea faţă de terţi a procedurii de faliment sau a unor proceduri similare intră sub incidenţa legislaţiei statului membru în care o asemenea acţiune a fost deschisă pentru prima dată în înţelesul legislaţiei interne sau al convenţiilor care se aplică în acest domeniu.Articolul 24Cerere de înregistrare a mărcii comunitare ca obiect al dreptului de proprietateArticolele 16-23 se aplică în cazul cererilor de înregistrare a mărcii comunitare.TITLUL IIICEREREA DE ÎNREGISTRARE A MĂRCII COMUNITARESECŢIUNEA 1DEPUNEREA CERERII ŞI CONDIŢIILE PE CARE TREBUIE SĂ LE ÎNDEPLINEASCĂArticolul 25Depunerea cererii(1) Cererea de înregistrare a mărcii comunitare se depune, la alegerea solicitantului:(a) la Oficiu(b) la oficiul central în domeniul proprietăţii industriale al unui stat membru sau la Ö Oficiul Benelux din domeniul proprietăţii intelectuale Õ. O cerere astfel depusă produce aceleaşi efecte ca şi cum ar fi fost depusă la Oficiu la aceeaşi dată.(2) Atunci când a fost depusă cererea la oficiul central în domeniul proprietăţii industriale dintr-un stat membru sau la Ö Oficiul Benelux din domeniul proprietăţii intelectuale Õ, oficiul în cauză ia toate măsurile necesare pentru a transmite cererea la Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci, desene şi modele industriale) în termen de două săptămâni de la depunere. Oficiul respectiv poate reclama solicitantului o taxă care să nu depăşească costul administrativ aferent primirii şi transmiterii cererii.ê 422/2004 art. 1, pct.5(3) Atunci când o marcă comunitară este inclusă într-o procedură de insolvenţă, se efectuează o menţiune în acest sens în registru şi se publică în Buletinul mărcilor comunitare prevăzut la articolul 85, la cererea autorităţii naţionale competente.ê 40/94 (adaptat)è1 1992/2003 art. 1, pct. 6(4) După zece ani de la intrarea în vigoare a regulamentului Ö (CE) nr. 40/94 Õ , Comisia întocmeşte un raport privind funcţionarea sistemului de depunere a cererilor de înregistrare a mărcii comunitare, aducând propuneri care să modifice acest sistem, dacă este cazul.Articolul 26Condiţii pe care cererea trebuie să le îndeplinească(1) O cerere de înregistrare a mărcii comunitare trebuie să conţină:(a) o cerere pentru înregistrarea unei mărci comunitare;(b) datele care permit identificarea solicitantului;(c) lista produselor sau serviciilor pentru care se cere înregistrarea;(d) reproducerea mărcii.(2) Cererea de înregistrare a mărcii comunitare face obiectul plăţii unei taxe de depunere şi, dacă este cazul, a unora sau mai multor taxe de clasificare.(3) O cerere de înregistrare a mărcii comunitare trebuie să îndeplinească condiţiile prevăzute de regulamentul de punere în aplicare menţionat la articolul è1 162 ç, alineatul (1) denumit în continuare „regulamentul de punere în aplicare”.Articolul 27Data de depunereData de depunere a cererii de înregistrare a mărcii comunitare este aceea la care solicitantul a prezentat la Oficiu sau, în cazul în care cererea a fost depusă la oficiul central din domeniul proprietăţii industriale al unui stat membru sau la Oficiul Benelux din domeniul proprietăţii intelectuale, documente care să conţină elementele menţionate la articolul 26 alineatul (1), sub rezerva plăţii taxei de depunere în termen de o lună de la data depunerii documentelor.Articolul 28ClasificareProdusele şi serviciile pentru care se depun mărci comunitare se clasifică conform clasificării prevăzute de regulamentul de punere în aplicare.SECŢIUNEA 2PRIORITATEAARTICOLUL 29Dreptul de prioritateê 3288/94 art. 1, pct. 4(1) O persoană care a înregistrat în mod valabil o cerere de marcă în sau pentru unul din statele care sunt părţi la Convenţia de la Paris sau la Acordul de instituire a Organizaţiei Mondiale a Comerţului, sau succesorul său în drepturi beneficiază, pentru a depune o cerere de marcă comunitară pentru aceeaşi marcă şi pentru produsele sau serviciile identice cu cele pentru care această marcă a fost înregistrată sau care sunt cuprinse în acestea, de un drept de prioritate pe un termen de şase luni de la data depunerii primei cereri.ê 40/94(2) Se recunoaşte că dă naştere dreptului de prioritate orice depozit având valoare de depozit naţional reglementar în temeiul legislaţiei interne a statului în care a fost efectuată sau în temeiul acordurilor bilaterale ori multilaterale.(3) Prin depozit naţional reglementar se înţelege orice depozit considerat suficient pentru a stabili data la care a fost depusă cererea, indiferent de soluţionarea acordată ulterior cererii în cauză.(4) Se consideră drept primă cerere, a cărei dată de depunere constituie momentul de la care se calculează termenul de prioritate, o cerere ulterioară depusă pentru aceeaşi marcă, pentru produse sau servicii identice şi în sau pentru acelaşi stat ca o primă cerere anterioară, cu condiţia ca această cerere anterioară, la data depunerii cererii ulterioare, să fi fost retrasă, abandonată sau refuzată, fără să fi fost supusă inspecţiei publice şi fără să fi lăsat să subziste drepturi şi cu condiţia ca cererea respectivă să nu fi constituit deja temei pentru revendicarea dreptului de prioritate. Astfel, cererea anterioară nu mai poate să constituie temei pentru revendicarea dreptului de prioritate.ê 3288/94 art. 1, pct. 5(5) Dacă prima depunere s–a efectuat pe teritoriul unui stat care este parte la Convenţia de la Paris sau la Acordul de instituire a Organizaţiei Mondiale a Comerţului, dispoziţiile de la alineatele (1)-(4) nu se aplică decât în măsura în care acest stat, conform constatărilor publice, acordă, pe baza unei prime depuneri făcute la Oficiu, un drept de prioritate supus unor dispoziţii şi având efecte echivalente cu cele prevăzute în prezentul regulament.ê 40/94Articolul 30Revendicarea priorităţiiSolicitantul care doreşte să se prevaleze de prioritatea unui depozit anterior trebuie să prezinte o declaraţie de prioritate şi o copie a cererii anterioare. În cazul în care limba cererii anterioare nu este una dintre limbile de lucru ale Oficiului, solicitantul trebuie să prezinte o traducere a cererii anterioare într-una dintre aceste limbi de lucru.Articolul 31Efect al dreptului de prioritateEfectul dreptului de prioritate constă în aceea că data de prioritate este considerată a fi data de depunere a cererii de înregistrare a mărcii comunitare, în scopul determinării anteriorităţii drepturilor.Articolul 32Valoarea de depozit naţional a cereriiCererea de înregistrare a mărcii comunitare căreia i-a fost atribuită o dată de depunere are, în statele membre, valoarea de depozit naţional reglementar, luând în considerare, dacă este cazul, dreptul de prioritate invocat în susţinerea cererii în cauză.SECŢIUNEA 3PRIORITATE DE EXPUNEREARTICOLUL 33Prioritate de expunere(1) Dacă solicitantul unei mărci comunitare a prezentat, sub marca solicitată, produse sau servicii în cadrul unei expoziţii internaţionale oficiale sau recunoscute în mod oficial în sensul Convenţiei privind expoziţiile internaţionale, semnată la Paris la 22 noiembrie 1928 şi revizuită ultima dată la 30 noiembrie 1972, acesta poate, cu condiţia să depună cererea în termen de şase luni de la data primei prezentări a produselor sau serviciilor sub marca depusă, să se prevaleze, de la această dată, de un drept de prioritate în sensul articolului 31.(2) Orice solicitant care doreşte să se prevaleze de prioritate în conformitate cu alineatul (1) trebuie, în condiţiile stabilite prin regulamentul de punere în aplicare, să facă dovada că produsele sau serviciile au fost prezentate în cadrul expoziţiei sub marca depusă.(3) O prioritate de expunere acordată într-un stat membru sau într-o ţară terţă nu prorogă termenul de prioritate prevăzut la articolul 29.SECŢIUNEA 4REVENDICAREA SENIORITĂŢII MĂRCII NAŢIONALEArticolul 34Revendicarea seniorităţii mărcii naţionale(1) Titularul unei mărci anterioare înregistrate într-un stat membru, inclusiv o marcă înregistrată pe teritoriul Benelux, sau al unei mărci anterioare care a făcut obiectul înregistrării internaţionale care produce efecte într-un stat membru, care depune o cerere pentru înregistrarea unei mărci identice ca marcă comunitară pentru produse sau servicii identice cu sau cuprinse în acelea pentru care a fost înregistrată o marcă anterioară, poate să se prevaleze pentru marca comunitară de senioritatea mărcii anterioare în ceea ce priveşte statul membru în care sau pentru care a fost înregistrată.(2) În temeiul prezentului regulament, unicul efect al seniorităţii este faptul că, atunci când titularul mărcii comunitare renunţă la marca anterioară sau o lasă să se stingă, este considerat ca beneficiind în continuare de aceleaşi drepturi pe care le-ar fi avut dacă marcă anterioară continua să fie înregistrată.(3) Senioritatea revendicată pentru marca comunitară se stinge atunci când titularul mărcii anterioare a cărei senioritate a fost revendicată este declarat decăzut din drepturi sau când această marcă este declarată nulă ori când renunţă la aceasta înainte de înregistrarea mărcii comunitare.Articolul 35Revendicarea seniorităţii după înregistrarea mărcii comunitareê 422/2004 art. 1, pct. 6(1) Titularul unei mărci comunitare care este titularul unei mărci anterioare identice, înregistrată într-un stat membru, inclusiv o marcă înregistrată pe teritoriul Benelux, sau al unei mărci identice anterioare, care a făcut obiectul unei înregistrări internaţionale care produce efecte într-un stat membru, pentru produse sau servicii identice cu cele pentru care a fost înregistrată marca anterioară sau conţinute în acestea, poate să revendice senioritatea mărcii anterioare în ceea ce priveşte statul membru în care sau pentru care a fost înregistrată.ê 40/94(2) Se aplică articolul 34 alineatele (2) şi (3).TITLUL IVPROCEDURA DE ÎNREGISTRARESECŢIUNEA 1EXAMINAREA CERERILORArticolul 36Examinarea condiţiilor privind depozitul(1) Oficiul examinează dacă:(a) cererea de înregistrare a mărcii comunitare îndeplineşte condiţiile pentru a-i fi acordată o dată de depozit în conformitate cu articolul 27;ê 422/2004 art. 1. pct. 7(b) în cazul în care cererea de înregistrare a mărcii comunitare îndeplineşte condiţiile prevăzute de acest regulament şi condiţiile prevăzute de regulamentul de aplicare;ê 40/94(c) taxele pe categorie, atunci când este cazul, au fost achitate, în termenul stabilit.(2) În cazul în care cererea de înregistrare a mărcii comunitare nu îndeplineşte condiţiile menţionate la alineatul (1), Oficiul invită solicitantul să remedieze în termenul stabilit neregulile sau neefectuarea plăţii constatate.(3) În cazul în care neregulile sau neefectuarea plăţii constatate în temeiul alineatului (1) litera (a) nu sunt remediate în acest termen, cererea nu va fi considerată ca o cerere de înregistrare a mărcii comunitare. În cazul în care solicitantul se conformează invitaţiei Oficiului, acesta din urmă acordă, ca dată de depunere a cererii, data la care s-au remediat neregulile sau neefectuarea plăţii constatate.(4) În cazul în care neregulile constatate în temeiul alineatului (1) litera (b) nu sunt remediate în termenul stabilit, Oficiul respinge cererea.(5) În cazul în care nu se remediază în termenul stabilit neefectuarea plăţii constatată în temeiul alineatului (1) litera (c), cererea se consideră a fi retrasă cu excepţia cazului în care este evident ce categorie de produse sau servicii este destinată să fie acoperită de suma achitată.(6) Neîndeplinirea cerinţelor privind revendicarea priorităţii atrage pierderea dreptului de prioritate pentru cerere.(7) Neîndeplinirea cerinţelor privind revendicarea seniorităţii unei mărci naţionale atrage pierderea acelui drept pentru cerere.Articolul 37Examinarea motivelor absolute de refuz(1) În cazul în care o marcă este exclusă de la înregistrare în temeiul articolului 7, în ceea ce priveşte toate sau doar o parte dintre produsele sau serviciile pentru care se solicită înregistrarea mărcii comunitare, cererea se respinge pentru aceste produse sau servicii.(2) Atunci când marca conţine un element care este lipsit de caracter distinctiv şi când includerea acestui element în marcă poate genera îndoieli cu privire la întinderea protecţiei mărcii, Oficiul poate cere ca o condiţie pentru înregistrarea mărcii ca solicitantul să declare că nu va invoca nici un drept exclusiv asupra acestui element. Această declaraţie se publică împreună cu cererea sau cu înregistrarea mărcii comunitare, după caz.(3) Cererea nu poate fi respinsă înainte ca solicitantului să i se fi acordat posibilitatea de a-şi retrage sau modifica cererea ori de a-şi prezenta observaţiile.SECŢIUNEA 2CERCETAREAê 422/2004 art.1, pct. 9Articolul 38Cercetarea(1) Atunci când Oficiul a acordat o dată de depozit unei cereri de înregistrare a mărcii comunitare, acesta întocmeşte un raport de cercetare comunitară în care sunt menţionate mărcile comunitare sau cererile de înregistrare a mărcii comunitare anterioare a căror existenţă a fost descoperită şi care pot să fie opozabile, în conformitate cu articolul 8, înregistrării mărcii comunitare care face obiectul cererii.(2) În cazul în care, în momentul depunerii unei cereri de înregistrare a mărcii comunitare, solicitantul cere, de asemenea, întocmirea unui raport de cercetare de către serviciile centrale din domeniul proprietăţii industriale din statele membre şi dacă taxa de cercetare pentru acesta a fost achitată în termenul prevăzut pentru plata taxei de depozit, Oficiul, imediat ce o dată de depozit a fost acordată pentru cererea de înregistrare a mărcii comunitare, transmite o copie a acesteia serviciului central din domeniul proprietăţii industriale din toate statele membre care au comunicat Oficiului decizia de a efectua o cercetare în propriul lor registru de mărci pentru cererile de înregistrare a mărcilor comunitare.(3) Fiecare serviciu central din domeniul proprietăţii industriale prevăzut la alineatul (2) comunică Oficiului, în termen de două luni de la data de primire a unei cereri de înregistrare a mărcii comunitare, un raport de cercetare în care sunt menţionate mărcile naţionale anterioare sau cererile de înregistrare a mărcilor naţionale anterioare, a căror existenţă a fost descoperită şi care pot să fie opozabile, în conformitate cu articolul 8, înregistrării mărcii comunitare care face obiectul cererii, sau se constată că cercetarea nu a furnizat nici o indicaţie a unor astfel de drepturi.(4) Raportul de cercetare menţionat la alineatul (3) este redactat utilizând un formular standardizat întocmit de Oficiu, după consultarea cu consiliul de administraţie prevăzut la articolul 162 alineatul (1), denumit în continuare „consiliul de administraţie”. Elementele esenţiale ale acestui formular sunt precizate în regulamentul de aplicare.(5) Oficiul varsă o anumită sumă fiecărui serviciu central din domeniul proprietăţii industriale pentru fiecare raport de cercetare comunicat de acest serviciu în conformitate cu alineatul (3). Această sumă, care este aceeaşi pentru toate serviciile centrale, este stabilită de comitetul bugetar, printr-o decizie luată cu majoritate de trei pătrimi a reprezentanţilor statelor membre.(6) Oficiul comunică fără întârziere solicitantului unei mărci comunitare raportul de cercetare comunitar, precum şi, la cerere, rapoartele naţionale de cercetare care i-au fost comunicate în termenul prevăzut la alineatul (3).(7) La publicarea cererii de înregistrare a unei mărci comunitare, care nu poate avea loc înainte de expirarea unei perioade de o lună de la data la care Oficiul comunică rapoartele de cercetare solicitantului, Oficiul informează cu privire la publicarea cererii de înregistrare a mărcii comunitare titularii mărcilor comunitare sau ai cererilor de înregistrare a mărcii comunitare anterioare, menţionaţi în raportul de cercetare comunitar.ê 40/94SECŢIUNEA 3PUBLICAREA CERERIIê 422/2004 art. 1, pct. 10Articolul 39Publicarea cererii(1) În cazul în care condiţiile pe care trebuie să le satisfacă cererea de înregistrare a mărcii comunitare sunt îndeplinite şi în cazul în care perioada prevăzută la articolul 38 alineatul (7) a expirat, cererea se publică, în măsura în care nu a fost respinsă în conformitate cu articolul 37.(2) În cazul în care, după ce a fost publicată, cererea este respinsă în temeiul articolului 37, decizia de respingere se publică atunci când devine definitivă.ê 40/94SECŢIUNEA 4OBSERVAŢIILE TERŢILOR ŞI OPOZIŢIAArticolul 40Observaţii ale terţilor(1) Orice persoană fizică sau juridică, precum şi orice grup sau organism care reprezintă fabricanţi, producători, prestatori de servicii, comercianţi sau consumatori pot depune, după publicarea cererii de înregistrare a mărcii comunitare, observaţii scrise la Oficiu, precizând motivele conform cărora ar trebui respinsă înregistrarea mărcii la Oficiu, în special în temeiul articolului 7. Aceştia nu dobândesc calitatea de părţi în cadrul procedurii în faţa Oficiului.(2) Observaţiile menţionate la alineatul (1) sunt notificate solicitantului, care poate formula comentarii la acestea.Articolul 41Opoziţie(1) Se poate formula o opoziţie la înregistrarea mărcii în termen de trei luni de la publicarea cererii de înregistrare a mărcii comunitare, pe motiv că marca ar trebui să fie respinsă la înregistrare în temeiul articolului 8:(a) în cazurile prevăzute la articolul 8 alineatele (1) şi (5), de către titularii mărcilor anterioare menţionaţi la articolul 8 alineatul (2), precum şi de către licenţiaţii împuterniciţi de către titularii acestor mărci;(b) în cazurile prevăzute la articolul 8 alineatul (3), de către titularii mărcilor menţionaţi de prezenta dispoziţie;(c) în cazurile prevăzute la articolul 8 alineatul (4), de către titularii mărcilor sau semnelor anterioare menţionaţi de această dispoziţie, precum şi de persoanele autorizate, în temeiul dreptului intern aplicabil, să exercite aceste drepturi.(2) O opoziţie la înregistrarea mărcii se poate, de asemenea, formula în condiţiile stabilite la alineatul (1), în cazul publicării unei cereri modificate conform articolului 43 alineatul (2) a doua teză.(3) Opoziţia trebuie formulată în scris şi motivată. Aceasta nu se consideră ca formulată decât după achitarea taxei pentru opoziţie. Într-un termen acordat de Oficiu, persoana care a formulat opoziţia poate prezenta în susţinerea acesteia fapte, dovezi şi observaţii.Articolul 42Examinarea opoziţiei(1) În cursul examinării opoziţiei, Oficiul invită părţile, ori de câte ori este necesar, să prezinte, într-un termen pe care acesta îl acordă, observaţiile asupra comunicărilor celorlalte părţi sau ale Oficiului.(2) La cererea solicitantului, titularul unei mărci comunitare anterioare care a formulat opoziţia, aduce dovada că, în decursul a cinci ani ce preced publicarea cererii de înregistrare a mărcii comunitare, marca comunitară anterioară a făcut obiectul unei utilizări cu bună-credinţă în cadrul Comunităţii pentru produsele sau serviciile pentru care a fost înregistrată şi pe care se întemeiază opoziţia, sau că există motive întemeiate pentru neutilizare, deoarece la data respectivă marca anterioară fusese înregistrată cu cel puţin cinci ani în urmă. În absenţa unei astfel de dovezi, opoziţia se respinge. În cazul în care marca comunitară anterioară nu a fost utilizată decât pentru o parte dintre produsele sau serviciile pentru care a fost înregistrată, aceasta nu se consideră înregistrată, în sensul examinării opoziţiei, decât pentru acea parte de produse sau servicii.(3) Alineatul (2) se aplică mărcilor naţionale anterioare menţionate la articolul 8 alineatul (2) litera (a), înţelegându-se că utilizarea lor în cadrul Comunităţii se înlocuieşte cu utilizarea lor în statul membru în care marca naţională anterioară este protejată.(4) În cazul în care consideră necesar, Oficiul invită părţile să ajungă la o înţelegere.(5) În cazul în care din examinarea opoziţiei reiese că marca este exclusă de la înregistrare pentru toate sau doar pentru o parte dintre produsele sau serviciile pentru care este solicitată înregistrarea mărcii comunitare, cererea se respinge pentru produsele sau serviciile respective. În caz contrar, se respinge opoziţia.(6) Decizia de respingere a cererii se publică atunci când este definitivă.SECŢIUNEA 5ê 422/2004 art. 1, pct. 11RETRAGEREA, LIMITAREA, MODIFICAREA ŞI DIVIZAREA CERERIIê 40/94Articolul 43Retragerea, restrângerea şi modificarea cererii(1) Solicitantul poate să-şi retragă oricând cererea de înregistrare a mărcii comunitare sau să restrângă lista produselor sau serviciilor pe care aceasta le conţine. Atunci când cererea a fost deja publicată, retragerea sau restrângerea sunt de asemenea publicate.(2) Pe de altă parte, cererea de înregistrare a mărcii comunitare nu poate fi modificată, la cererea solicitantului, decât pentru a corecta numele şi adresa solicitantului, greşelile de exprimare sau de transcriere sau erorile evidente, astfel încât o asemenea rectificare să nu modifice în mod substanţial marca sau să extindă lista de produse sau servicii. În cazul în care modificările privesc reprezentarea mărcii sau lista de produse sau servicii şi în cazul în care aceste modificări sunt aduse după publicarea cererii, aceasta se publică astfel cum a fost modificată.ê 422/2004 art. 1, pct. 12Articolul 44Divizarea cererii(1) Solicitantul poate diviza cererea declarând că o parte din produsele sau serviciile incluse în cererea originală va face obiectul uneia sau mai multor cereri divizionare. Produsele sau serviciile cererii divizionare nu pot acoperi produsele sau serviciile care rămân în cererea originală sau care figurează în alte cereri divizionare.(2) Declaraţia de divizare nu este admisibilă:ê 422/2004 art. 1, pct. 12 (adaptat)(a) dacă, în cazul în care a fost formulată o opoziţie împotriva cererii originale, această declaraţie are ca efect introducerea unei divizări între produsele sau serviciile care fac obiectul acestei opoziţii, până când decizia diviziei de opoziţie Ö devine definitivă Õ sau până la abandonarea procedurii de opoziţie;ê 422/2004 art. 1, pct. 12(b) în perioadele prevăzute de regulamentul de aplicare.(3) Declaraţia de divizare trebuie să fie în conformitate cu dispoziţiile prevăzute prin regulamentul de aplicare.(4) Declaraţia de divizare face obiectul unei taxe. Se consideră că declaraţia nu a fost făcută până la achitarea taxei.(5) Divizarea produce efecte de la data la care este transcrisă în dosarele păstrate de Oficiu privind cererea originală.(6) Toate cererile şi solicitările efectuate şi toate taxele plătite cu privire la cererea originală înainte de data primirii de către Oficiu a declaraţiei de divizare se consideră că au fost introduse sau achitate şi pentru cererea sau cererile divizionare. Taxele achitate efectiv pentru cererea originală înainte de data primirii declaraţiei de divizare nu sunt rambursabile.(7) Cererea divizionară păstrează data de depozit şi orice altă dată de prioritate sau de senioritate a cererii originale.ê 40/94SECŢIUNEA 6ÎNREGISTRAREAARTICOLUL 45ÎnregistrareAtunci când cererea respectă dispoziţiile prezentului regulament şi când nici o opoziţie nu a fost formulată în termenul menţionat la articolul 41 alineatul (1), sau când o opoziţie a fost respinsă printr-o decizie definitivă, marca se înregistrează ca marcă comunitară, cu condiţia ca taxa de înregistrare să fi fost achitată în termenul stabilit. Dacă nu s-a achitat taxa de înregistrare în termen, cererea se consideră retrasă.TITLUL Vê 422/2004 art. 1, pct. 13DURATA, REÎNNOIREA, MODIFICAREA ŞI DIVIZAREA MĂRCII COMUNITAREê 40/94Articolul 46Durata înregistrăriiDurata înregistrării mărcii comunitare este de zece ani cu începere de la data depunerii cererii. Înregistrarea poate fi reînnoită, conform articolului 47, pentru perioade de zece ani.Articolul 47Reînnoire(1) Înregistrarea mărcii comunitare se reînnoieşte la cererea titularului mărcii sau a oricărei alte persoane autorizate în mod expres de acesta, cu condiţia ca taxele să fi fost achitate.(2) Oficiul îl informează în timp util pe titularul mărcii comunitare, precum şi pe orice titular al unui drept înregistrat privind o marcă comunitară în ceea ce priveşte expirarea înregistrării, înaintea respectivei expirări. Absenţa acestei informări nu atrage răspunderea Oficiului.(3) Cererea de reînnoire trebuie prezentată în termen de şase luni, termen care expiră în ultima zi a lunii în cursul căreia încetează perioada de protecţie. Taxele trebuie, de asemenea, achitate în acest termen. În caz contrar, cererea mai poate fi depusă, iar taxele achitate, într–un termen suplimentar de şase luni care începe să curgă a doua zi după termenul stabilit în primă etapă, sub rezerva achitării unei suprataxe în cursul termenului suplimentar respectiv.(4) În cazul în care cererea nu este prezentată, iar taxele nu sunt achitate decât pentru o parte din produsele sau serviciile pentru care este înregistrată marca comunitară, înregistrarea nu se reînnoieşte decât pentru acele produse sau servicii.(5) Reînnoirea produce efecte în ziua următoare datei de expirare a înregistrării. Reînnoirea se înregistrează.Articolul 48Modificarea(1) Marca comunitară nu se modifică în registru în perioada înregistrării, nici în cazul reînnoirii acesteia.(2) Cu toate acestea, dacă marca comunitară conţine numele şi adresa titularului, orice modificare a acestora, care nu aduce atingere în mod substanţial identităţii mărcii aşa cum a fost înregistrată la origine, poate fi înregistrată la cererea titularului.(3) Publicarea înregistrării modificării conţine o reproducere a mărcii comunitare modificate. Terţii ale căror drepturi pot fi afectate de modificare pot contesta înregistrarea ei în termen de trei luni de la publicare.ê 422/2004 art. 1, pct. 14Articolul 49Divizarea înregistrării(1) Titularul mărcii comunitare poate diviza înregistrarea declarând că anumite produse sau servicii incluse în înregistrarea originală vor face obiectul uneia sau mai multor înregistrări divizionare. Produsele sau serviciile din înregistrarea divizionară nu pot acoperi produsele sau serviciile care rămân în înregistrarea originală sau care figurează în alte înregistrări divizionare.(2) Declaraţia de divizare este admisibilă numai:ê 422/2004 art. 1, pct. 14 (adaptat)(a) dacă, în cazul în care a fost prezentată o cerere de decădere sau în nulitate la Oficiu împotriva înregistrării originale, această declaraţie are ca efect introducerea unei divizări între produsele sau serviciile care fac obiectul cererii de decădere sau în nulitate până când decizia diviziei de anulare Ö devine definitivă Õ sau până când procedura s-a încheiat în alt fel;ê 422/2004 art. 1, pct. 14(b) dacă, în cazul în care a fost depusă o cerere reconvenţională de decădere sau în nulitate în cadrul unei acţiuni în faţa unei instanţe pentru mărci comunitare, această declaraţie are ca efect introducerea unei divizări între produsele sau serviciile care fac obiectul cererii reconvenţionale, până când menţiunea deciziei instanţei pentru mărci comunitare a fost înscrisă în registru în conformitate cu articolul 100 alineatul (6).(3) Declaraţia de divizare trebuie să fie în conformitate cu dispoziţiile regulamentului de aplicare.(4) Declaraţia de divizare face obiectul unei taxe. Se consideră că declaraţia că nu a fost făcută până la achitarea taxei.(5) Divizarea produce efecte de la data la care este consemnată în registru.(6) Toate solicitările şi cererile efectuate şi toate taxele achitate cu privire la înregistrarea originală înainte de data primirii de către Oficiu a declaraţiei de divizare se consideră că au fost depuse sau achitate şi în ceea ce priveşte înregistrarea sau înregistrările divizionare. Taxele achitate corespunzător pentru înregistrarea originală înainte de data de primire a declaraţiei de divizare nu sunt rambursabile.(7) Înregistrarea divizionară păstrează data de depozit şi orice altă dată de prioritate şi de senioritate a înregistrării originale.ê 40/94TITLUL VIRENUNŢAREA, DECĂDEREA ŞI NULITATEASECŢIUNEA 1RENUNŢAREAArticolul 50Renunţare(1) Marca comunitară poate face obiectul unei renunţări pentru toate sau pentru o parte dintre produsele sau serviciile pentru care este înregistrată.(2) Renunţarea se declară în scris la Oficiu de către titularul mărcii. Aceasta nu are efect decât după înregistrare.(3) Renunţarea se înregistrează numai cu acordul titularului unui drept înscris în registru. În cazul în care a fost înregistrată o licenţă, renunţarea se înscrie în registru numai dacă titularul mărcii dovedeşte că l-a informat pe licenţiat cu privire la intenţia sa de renunţare; înscrierea se face la expirarea termenului prevăzut de regulamentul de punere în aplicare.SECŢIUNEA 2CAUZELE DE DECĂDEREArticolul 51Cauze de decădere(1) Titularul mărcii comunitare este declarat decăzut din drepturi ca urmare a unei cereri prezentate la Oficiu sau a unei cereri reconvenţionale în cadrul unei acţiuni în contrafacere:(a) în cazul în care, pe o perioadă neîntreruptă de cinci ani, marca nu a făcut obiectul unei utilizări cu bună-credinţă în cadrul Comunităţii pentru produsele sau serviciile pentru care este înregistrată şi în cazul în care nu există motive întemeiate pentru neutilizare; totuşi, nimeni nu poate pretinde ca titularul să fie decăzut din drepturi în cazul în care, între expirarea acestei perioade şi depunerea cererii sau a cererii reconvenţionale, marca a făcut obiectul unei începeri sau unei reluări a utilizării cu bună-credinţă; cu toate acestea, începerea sau reluarea utilizării făcută în termen de trei luni înainte de depunerea cererii sau a cererii reconvenţionale, acest termen începând să curgă cel mai devreme la expirarea perioadei neîntrerupte de cinci ani de neutilizare, nu este luată în considerare atunci când pregătirile pentru începerea sau reluarea utilizării intervin numai după ce titularul a aflat că cererea sau cererea reconvenţională ar putea fi depusă;(b) în cazul în care marca a devenit, prin activitatea sau inactivitatea titularului său, denumirea comercială obişnuită a unui produs sau serviciu pentru care este înregistrată;(c) în cazul în care, în urma utilizării de către titularul mărcii sau cu consimţământul acestuia pentru produsele sau serviciile pentru care este înregistrată, marca poate induce în eroare publicul, în special în ceea ce priveşte natura, calitatea sau provenienţa geografică a acestor produse sau servicii;(2) În cazul în care cauza de decădere nu există decât pentru o parte dintre produsele sau serviciile pentru care marca comunitară a fost înregistrată, titularul nu este declarat decăzut din drepturi decât pentru produsele sau serviciile respective.SECŢIUNEA 3CAUZELE DE NULITATEArticolul 52Cauze de nulitate absolută(1) Se declară nulitatea mărcii comunitare, ca urmare a unei cereri depuse la Oficiu sau a unei cereri reconvenţionale în cadrul unei acţiuni în contrafacere:ê 422/2004 art. 1, pct. 16(a) atunci când marca comunitară a fost înregistrată contrar dispoziţiilor articolului 7;ê 40/94(b) atunci când solicitantul era de rea-credinţă în momentul depunerii cererii de înregistrare a mărcii.(2) Atunci când marca comunitară a fost înregistrată contrar articolului 7 alineatul (1) litera (b), (c) sau (d), aceasta nu poate totuşi să fie declarată nulă în cazul în care, prin utilizarea ei, a dobândit un caracter distinctiv pentru produsele sau serviciile pentru care a fost înregistrată.(3) În cazul în care cauza de nulitate nu există decât pentru o parte dintre produsele sau serviciile pentru care marca comunitară a fost înregistrată, nulitatea mărcii nu poate fi declarată decât pentru produsele sau serviciile respective.Articolul 53Cauze de nulitate relativă(1) Marca comunitară este declarată nulă, ca urmare a unei cereri depuse la Oficiu sau a unei cereri reconvenţionale în cadrul unei acţiuni în contrafacere:(a) atunci când există o marcă anterioară menţionată la articolul 8 alineatul (2), şi când se îndeplinesc condiţiile prevăzute la alineatul (1) sau (5) din numitul articol;(b) atunci când există o marcă menţionată la articolul 8 alineatul (3), şi când se îndeplinesc condiţiile menţionate la acel alineat;(c) atunci când există un drept anterior menţionat la articolul 8 alineatul (4), şi când se îndeplinesc condiţiile menţionate la acel alineat.ê 422/2004 art. 1, pct. 17 (adaptat)(2) Marca comunitară este, de asemenea, declarată nulă pe baza unei cereri prezentate Oficiului sau a unei cereri reconvenţionale în cadrul unei acţiuni în contrafacere, în cazul în care utilizarea ei poate fi interzisă în temeiul unui alt drept anterior Ö în conformitate cu legislaţia comunitară sau cu dreptul intern care îi reglementează protecţia Õ , în special:(a) al unui drept la nume;(b) al unui drept la imagine;(c) al unui drept de autor;(d) al unui drept de proprietate industrială.ê 40/94(3) Marca comunitară nu poate fi declarată nulă atunci când titularul unui drept menţionat la alineatul (1) sau (2) îşi dă în mod expres consimţământul pentru înregistrarea acestei mărci înaintea depunerii cererii de declarare a nulităţii sau a cererii reconvenţionale.(4) Titularul unuia dintre drepturile menţionate la alineatul (1) sau (2), care a solicitat în prealabil declararea nulităţii mărcii comunitare sau a introdus o cerere reconvenţională în cadrul unei acţiuni în contrafacere, nu poate să depună o nouă cerere de declarare a nulităţii sau să introducă o cerere reconvenţională întemeiată pe un drept, altul decât cele pe care ar fi putut să le invoce în sprijinul primei cereri.(5) Se aplică articolul 52 alineatul (3).Articolul 54Limitare a drepturilor ca urmare a toleranţei(1) Titularul unei mărci comunitare care a tolerat timp de cinci ani consecutivi utilizarea unei mărci comunitare ulterioare în cadrul Comunităţii, având cunoştinţă despre această utilizare, nu mai poate solicita declararea nulităţii şi nici să se opună utilizării mărcii ulterioare pe baza respectivei mărci anterioare pentru produsele sau serviciile pentru care marca ulterioară a fost utilizată, cu excepţia cazului în care depunerea mărcii comunitare ulterioare a fost efectuată cu rea-credinţă.(2) Titularul unei mărci naţionale anterioare menţionate la articolul 8 alineatul (2) sau al unui alt semn anterior menţionat la articolul 8 alineatul (4), care a tolerat timp de cinci ani consecutivi utilizarea unei mărci comunitare ulterioare în cadrul statului membru în care această marcă anterioară sau celălalt semn anterior este protejat, având cunoştinţă despre această utilizare, nu mai poate solicita declararea nulităţii şi nici să se opună utilizării mărcii ulterioare pe baza mărcii anterioare sau a celuilalt semn anterior pentru produsele sau serviciile pentru care marca ulterioară a fost utilizată, decât dacă depunerea mărcii comunitare ulterioare nu a fost efectuată cu rea-credinţă.(3) În cazurile menţionate la alineatul (1) sau (2), titularul mărcii comunitare ulterioare nu poate să se opună utilizării dreptului anterior, cu toate că acest drept nu mai poate fi invocat împotriva mărcii comunitare ulterioare.SECŢIUNEA 4EFECTELE DECĂDERII ŞI ALE NULITĂŢIIArticolul 55Efecte ale decăderii şi ale nulităţii(1) Se consideră că marca comunitară nu a avut, începând cu data depunerii cererii de decădere sau a cererii reconvenţionale, efectele prevăzute de prezentul regulament, după cum titularul este declarat decăzut din drepturile sale în totalitate sau doar în parte. La cererea uneia dintre părţi, prin hotărâre poate fi stabilită o dată anterioară la care a intervenit una dintre cauzele de decădere.(2) Se consideră că marca comunitară nu a avut, încă de la început, efectele prevăzute de prezentul regulament, după cum marca a fost declarată nulă în totalitate sau parţial.(3) Sub rezerva dispoziţiilor interne referitoare fie la acţiunea în repararea prejudiciului cauzat din neglijenţa sau reaua-credinţă a titularului mărcii, fie îmbogăţirea fără justă cauză, efectul retroactiv al decăderii sau al nulităţii mărcii nu aduce atingere:(a) hotărârilor pronunţate în acţiunile în contrafacere care au dobândit autoritate de lucru judecat şi au fost executate înainte de pronunţarea hotărârii de decădere sau de nulitate;(b) contractelor încheiate anterior pronunţării hotărârii de decădere sau de nulitate, în măsura în care au fost executate înainte de pronunţarea hotărârii în cauză; cu toate acestea, în măsura în care circumstanţele justifică acest lucru, se poate solicita, din raţiuni de echitate, restituirea sumelor vărsate în temeiul contractului.SECŢIUNEA 5PROCEDURA DE DECĂDERE ŞI DE NULITATE ÎN FAŢA OFICIULUIArticolul 56Cerere de decădere şi de declarare a nulităţii(1) Poate fi depusă la Oficiu o cerere de revocare sau de declarare a nulităţii mărcii comunitare:(a) în cazurile prevăzute la articolele 51 şi 52, de către orice persoană fizică sau juridică, precum şi de către orice grup ori organism constituit pentru a reprezenta interesele fabricanţilor, producătorilor, prestatorilor de servicii, comercianţilor sau consumatorilor şi care, în termenii legislaţiei care îi este aplicabilă, are capacitatea de a sta în justiţie;(b) în cazurile prevăzute la articolul 53 alineatul (1), de către persoanele menţionate la articolul 41 alineatul (1);(c) în cazurile prevăzute la articolul 53 alineatul (2), de către titularii drepturilor anterioare menţionaţi de această dispoziţie sau de către persoanele abilitate să exercite drepturile în discuţie în temeiul legislaţiei statului membru respectiv.(2) Cererea trebuie prezentată în scris şi motivată. Cererea se consideră ca fiind introdusă numai după achitarea taxei.(3) Cererea de decădere sau de declarare a nulităţii este inadmisibilă în cazul în care o cerere având acelaşi obiect şi aceeaşi cauză a fost soluţionată între aceleaşi părţi de către o instanţă a unui stat membru, iar hotărârea respectivă a dobândit autoritate de lucru judecat.Articolul 57Examinarea cererii(1) În cursul examinării cererii de decădere sau de declarare a nulităţii, Oficiul invită părţile, ori de câte ori este necesar, să-şi prezinte, în termenul alocat, observaţiile referitoare la notificările pe care acesta le-a adresat sau la comunicările prezentate de celelalte părţi.(2) La cererea titularului mărcii comunitare, titularul unei mărci comunitare anterioare, care este parte în procedura în nulitate, aduce dovada că, în cursul celor cinci ani care preced data cererii de declarare a nulităţii, marca comunitară anterioară a făcut obiectul unei utilizări cu bună-credinţă în cadrul Comunităţii pentru produsele sau serviciile pentru care a fost înregistrată şi pe care cererea de declarare a nulităţii se întemeiază ori că există motive întemeiate pentru neutilizare, atât timp cât la acea dată marca comunitară anterioară fusese înregistrată cu cel puţin cinci ani în urmă. În afară de aceasta, în cazul în care marca comunitară anterioară a fost înregistrată cu cel puţin cinci ani înaintea publicării cererii de înregistrare a mărcii comunitare, titularul mărcii comunitare anterioare aduce, de asemenea, dovada îndeplinirii, până la acea dată, a condiţiilor prevăzute la articolul 42 alineatul (2). În cazul neprezentării acestei dovezi, cererea de declarare a nulităţii se respinge. În cazul în care marca comunitară anterioară nu a fost utilizată decât pentru o parte dintre produsele sau serviciile pentru care a fost înregistrată, aceasta nu se consideră înregistrată decât pentru acea parte de produse sau servicii, în scopul examinării cererii de declarare a nulităţii.(3) Alineatul (2) se aplică mărcilor naţionale anterioare menţionate la articolul 8 alineatul (2) litera (a), dat fiind că utilizarea în cadrul Comunităţii se înlocuieşte cu utilizarea în statul membru în care este protejată marca naţională anterioară.(4) În cazul în care consideră necesar, Oficiul poate invita părţile să ajungă la un acord.(5) În cazul în care din examinarea cererii de decădere sau de declarare a nulităţii reiese că ar fi trebuit să se respingă înregistrarea mărcii pentru toate sau doar pentru o parte dintre produsele sau serviciile pentru care a fost înregistrată, titularul mărcii comunitare este declarat decăzut din drepturi sau nulitatea mărcii este declarată pentru produsele sau serviciile respective. În caz contrar, cererea de decădere sau de declarare a nulităţii se respinge.ê 422/2004 art. 1, pct. 18(6) O menţiune a deciziei Oficiului privind cererea de decădere sau în nulitate este înscrisă în registru atunci când aceasta este definitivă.ê 40/94TITLUL VIICĂI DE ATACArticolul 58Hotărâri care pot fi supuse unei căi de atac(1) Deciziile examinatorilor, ale diviziilor de opoziţie, ale diviziei administraţiei mărcilor şi aspectelor juridice, precum şi cele ale diviziilor de anulare pot fi supuse unei căi de atac. Calea de atac are efect suspensiv.(2) O hotărâre care nu pune capăt unei proceduri în privinţa uneia dintre părţi nu poate fi supusă unei căi de atac decât după hotărârea finală, cu excepţia cazului în care hotărârea respectivă nu prevede o cale de atac independentă.Articolul 59Persoane îndreptăţite să introducă o cale de atac şi să se constituie părţi la procedurăOrice parte la o procedură care a avut drept rezultat o hotărâre poate introduce o cale de atac împotriva respectivei hotărâri, atât timp cât aceasta din urmă nu a fost pronunţată în favoarea sa. Celelalte părţi la procedură sunt de drept părţi la procedura căii de atac.Articolul 60Termen şi formăCalea de atac trebuie formulată în scris şi depusă la Oficiu în termen de două luni de la data notificării hotărârii. Calea de atac se consideră ca fiind înaintată numai după achitarea taxei pentru calea de atac. În termen de patru luni de la data notificării hotărârii trebuie depus, în scris, un memoriu în care să se expună motivele de atac.ê 422/2004 art. 1, pct. 19Articolul 61Revizuirea hotărârilor în cauzele ex parte(1) În cazul în care partea care a introdus calea de atac este singura parte la procedură şi în cazul în care serviciul al cărei hotărâre este atacată consideră calea de atac admisibilă şi întemeiată, serviciul trebuie să admită calea de atac.(2) În cazul în care nu se admite calea de atac într-un termen de o lună de la primirea expunerii motivelor, calea de atac trebuie să fie imediat înaintată camerei de recurs, fără nici un aviz asupra fondului.ê 422/2004 art. 1, pct. 20Articolul 62Revizuirea hotărârilor în cauzele inter partes(1) Atunci când procedura opune partea care a introdus calea de atac unei alte părţi şi în cazul în care serviciul al cărei hotărâre este atacată consideră calea de atac ca fiind admisibilă şi întemeiată, serviciul trebuie să admită calea de atac.(2) Aceasta poate admite calea de atac numai în cazul în care serviciul al cărei hotărâre este atacată notifică celeilalte părţi intenţia de a admite calea de atac şi dacă aceasta o acceptă în termen de două luni de la data primirii notificării.(3) În cazul în care cealaltă parte nu acceptă admiterea căii de atac în termen de două luni de la primirea notificării menţionate la alineatul (2) şi emite o declaraţie în acest sens sau dacă nu face nici o declaraţie în termenul prevăzut, calea de atac trebuie să fie imediat înaintată camerei de recurs, fără nici un aviz asupra fondului.(4) Cu toate acestea, în cazul în care serviciul al cărei decizie este atacată nu consideră calea de atac admisibilă şi întemeiată în termen de o lună de la primirea expunerii motivelor, aceasta înaintează imediat calea de atac camerei de recurs, fără nici un aviz asupra fondului, în loc să ia măsurile prevăzute la alineatele (2) şi (3).ê 40/94Articolul 63Examinarea căii de atac(1) În cazul în care calea de atac este admisibilă, camera de recurs cercetează dacă se poate pronunţa asupra acesteia.(2) În cursul examinării căii de atac, camera de recurs invită părţile, ori de câte ori este necesar, să-şi prezinte, în termenul alocat, observaţiile referitoare la notificările pe care aceasta le-a adresat sau la comunicările prezentate de celelalte părţi.Articolul 64Hotărârea privind calea de atac(1) În urma examenului de fond asupra căii de atac, camera de recurs se pronunţă asupra acesteia. Aceasta poate fie să exercite competenţele organului care a pronunţat hotărârea atacată, fie să retrimită cauza spre soluţionare organului în cauză.(2) În cazul în care camera de recurs retrimite cauza spre soluţionare organului care a pronunţat hotărârea atacată, acest organ este obligat să ţină seama de considerentele şi de dispozitivul hotărârii pronunţate de camera de recurs, cu condiţia ca împrejurările cauzei să fi rămas aceleaşi.(3) Hotărârile camerelor de recurs produc efecte numai de la data expirării termenului menţionat la articolul 65 alineatul (5), sau, dacă în acest termen a fost înaintată o acţiune în faţa Curţii de Justiţie, de la data respingerii căii de atac în cauză.Articolul 65Acţiune în faţa Curţii de Justiţie(1) Hotărârile camerelor de recurs prin care se pronunţă asupra unei căi de atac pot forma obiectul unei acţiuni în faţa Curţii de Justiţie.(2) Acţiunea se înaintează pe motive de necompetenţă, încălcarea unor norme fundamentale de procedură, nerespectarea tratatului, nerespectarea dispoziţiilor prezentului regulament sau a oricărei norme de drept privind aplicarea acestuia sau abuzul de putere.(3) Curtea de Justiţie are competenţa atât de a anula, cât şi de a modifica hotărârea atacată.(4) Calea de atac este deschisă oricărei părţi la procedura înaintea camerei de recurs, în măsura în care hotărârea nu fost pronunţată în favoarea sa.(5) Acţiunea se introduce în faţa Curţii de Justiţie în termen de două luni de la data notificării hotărârii camerei de recurs.(6) Oficiul are obligaţia de a lua toate măsurile necesare pentru executarea hotărârii Curţii de Justiţie.TITLUL VIIIMĂRCILE COMUNITARE COLECTIVEARTICOLUL 66Mărci comunitare colective(1) Pot constitui mărci comunitare colective acele mărci comunitare astfel desemnate la data depunerii şi destinate să facă distincţie între produsele sau serviciile membrilor asociaţiei titular ale acestora de cele ale altor întreprinderi. Pot depune mărci comunitare colective asociaţiile de fabricanţi, producători, prestatori de servicii sau comercianţi care, în termenii legislaţiei care li se aplică, au capacitatea, în nume propriu, să fie titulari de drepturi şi obligaţii de orice natură, să atribuie contracte sau să întocmească alte acte juridice şi să stea în justiţie, precum şi persoanele juridice de drept public.(2) Prin derogare de la articolul 7 alineatul (1) litera (c), pot constitui mărci comunitare colective în sensul alineatului (1) semne sau indicaţii care pot servi, în comerţ, la desemnarea provenienţei geografice a produselor sau serviciilor. O marcă colectivă nu autorizează titularul să interzică unui terţ să utilizeze în comerţ aceste semne sau indicaţii, atât timp cât această utilizare este făcută conform bunelor practici în domeniul industrial sau comercial; în special, o astfel de marcă nu poate fi opusă unui terţ abilitat să folosească o denumire geografică.(3) Dispoziţiile prezentului regulament se aplică mărcilor comunitare colective, cu excepţia cazului în care articolele 67-74 prevăd altfel.Articolul 67Regulament de utilizare a mărcii(1) Solicitantul înregistrării unei mărci comunitare colective trebuie să prezinte un regulament de utilizare în termenul alocat.(2) Regulamentul de utilizare indică persoanele autorizate să utilizeze marca, condiţiile de afiliere la asociaţie, precum şi, în măsura în care există, condiţiile de utilizare a mărcii, inclusiv sancţiunile. Regulamentul de utilizare a unei mărci menţionate la articolul 66 alineatul (2), trebuie să autorizeze orice persoană ale cărei produse sau servicii provin din zona geografică respectivă să devină membră a asociaţiei care este titular al mărcii.Articolul 68Respingerea cererii(1) Pe lângă motivele de respingere a unei cereri de înregistrare a mărcii comunitare prevăzute la articolele 36 şi 37, cererea de înregistrare a mărcii comunitare colective se respinge atunci când nu respectă dispoziţiile articolului 66 sau ale articolului 67 sau când regulamentul de utilizare contravine ordinii publice sau bunelor moravuri.(2) Cererea de înregistrare a mărcii comunitare colective se respinge şi atunci când publicul riscă să fie indus în eroare în ceea ce priveşte caracterul sau semnificaţia mărcii şi, mai ales, atunci când se poate să fie considerată a fi altceva decât o marcă colectivă.(3) Cererea nu se respinge în cazul în care solicitantul, printr-o modificare a regulamentului de utilizare, îndeplineşte cerinţele prevăzute la alineatele (1) şi (2).Articolul 69Observaţii ale terţilorPe lângă cazurile menţionate la articolul 40, orice persoană sau grup menţionat la acest articol poate adresa Oficiului observaţii scrise întemeiate pe un anumit motiv pentru care ar trebui respinsă cererea de înregistrare a mărcii comunitare colective, în temeiul articolului 68.Articolul 70Utilizarea mărciiUtilizarea mărcii comunitare colective de către orice persoană abilitată să utilizeze această marcă respectă dispoziţiile prezentului regulament, atât timp cât celelalte condiţii cărora se supune utilizarea mărcii comunitare sunt respectate.Articolul 71Modificarea regulamentului de utilizare a mărcii(1) Titularul mărcii comunitare colective trebuie să transmită Oficiului orice regulament de utilizare modificat.(2) Modificarea nu se menţionează în registru în cazul în care regulamentul de utilizare modificat nu respectă dispoziţiile articolului 67 sau în cazul în care conţine un motiv de respingere menţionat la articolul 68.(3) Articolul 67 se aplică regulamentului de utilizare modificat.(4) În sensul punerii în aplicare a prezentului regulament, modificarea regulamentului de utilizare nu produce efecte decât de la data înscrierii în registru a menţiunii de modificare.Articolul 72Exercitarea acţiunii în contrafacere(1) Dispoziţiile articolului 22 alineatele (3) şi (4) privind drepturile licenţiaţilor se aplică oricărei persoane abilitate să utilizeze o marcă comunitară colectivă.(2) Titularul unei mărci comunitare colective poate cere, în numele persoanelor abilitate să utilizeze marca, repararea prejudiciului suferit de acestea în urma utilizării neautorizate a mărcii.Articolul 73Cauze de decădereÎn afara cauzelor de decădere prevăzute la articolul 51, titularul mărcii comunitare colective este declarat decăzut din drepturi ca urmare a unei cereri depuse la Oficiu sau a unei cereri reconvenţionale în cadrul unei acţiuni în contrafacere atunci când:(a) titularul nu ia măsuri corespunzătoare în vederea prevenirii unei utilizări a mărcii care nu ar fi compatibilă cu condiţiile de utilizare prevăzute de regulamentul de utilizare, a cărui modificare, dacă este cazul, a fost menţionată în registru;(b) modul în care marca a fost utilizată de către titular a avut drept consecinţă posibilitatea ca aceasta să inducă consumatorul în eroare în sensul articolului 68 alineatul (2);(c) modificarea regulamentului de utilizare a fost menţionată de către titular în registru, contrar dispoziţiilor articolului 71 alineatul (2), cu excepţia cazului în care titularul mărcii respectă, printr-o nouă modificare a regulamentului de utilizare, condiţiile stabilite de aceste dispoziţii.Articolul 74Cauze de nulitatePe lângă cauzele de nulitate prevăzute la articolele 52 şi 53, marca comunitară colectivă este declarată nulă ca urmare a unei cereri depuse la Oficiu sau a unei cereri reconvenţionale în cadrul unei acţiuni în contrafacere atunci când a fost înregistrată contrar dispoziţiilor articolului 68, cu excepţia cazului în care titularul mărcii respectă, printr-o modificare a regulamentului de utilizare, cerinţele stabilite de aceste dispoziţii.TITLUL IXDISPOZIŢII DE PROCEDURĂSECŢIUNEA 1DISPOZIŢII GENERALEArticolul 75Motivarea hotărârilorHotărârile Oficiului sunt motivate. Acestea nu se pot întemeia decât pe motive sau dovezi asupra cărora părţile interesate au avut posibilitatea de a formula observaţii.Articolul 76Examinarea din oficiu a faptelor(1) În cursul procedurii, Oficiul procedează la examinarea din oficiu a faptelor; cu toate acestea, în cazul unei proceduri privind motivele relative de respingere a înregistrării, examinarea este limitată la motivele invocate şi la cererile introduse de părţi.(2) Oficiul poate să nu ia în considerare faptele pe care părţile nu le-au invocat sau dovezile pe care nu le-au furnizat în timp util.Articolul 77Procedură orală(1) Oficiul recurge la procedura orală fie din oficiu, fie la cererea uneia dintre părţile la procedură, cu condiţia ca acest lucru să fie considerat util.(2) Procedura orală în faţa examinatorilor, divizia de opoziţie şi divizia administrativă a mărcilor şi problemelor juridice nu este publică.(3) Procedura orală, inclusiv pronunţarea hotărârii, este publică în faţa diviziei de anulare şi a camerelor de recurs, cu excepţia cazului în care există o hotărâre contrară a instanţei sesizate, caz în care publicitatea ar putea prezenta, în special pentru o parte la procedură, inconveniente grave şi nejustificate.Articolul 78Probaţiune(1) În cadrul oricărei proceduri în faţa Oficiului, se pot administra în special următoarele mijloace de probă:(a) ascultarea părţilor;(b) solicitarea de informaţii;(c) prezentarea de documente şi de mijloace de probă;(d) ascultarea martorilor;(e) expertiza;(f) declaraţiile scrise date sub jurământ sau în mod solemn sau cu efect echivalent în conformitate cu legislaţia statului în care sunt făcute.(2) Serviciul sesizat poate însărcina pe unul dintre membrii acestuia să procedeze la administrarea mijloacelor de probă.(3) În cazul în care Oficiul consideră necesar ca o parte, un martor sau un expert să depună mărturie orală, acesta invită persoana în cauză să se înfăţişeze înaintea sa.(4) Părţile sunt informate în legătură cu ascultarea unui martor sau a unui expert în faţa Oficiului. Acestea au dreptul de a fi prezente şi de a pune întrebări martorului sau expertului.Articolul 79NotificareOficiul notifică din oficiu toate hotărârile şi invitaţiile de a se înfăţişa înaintea sa, precum şi comunicările care determină curgerea unui termen sau a căror notificare este prevăzută de alte dispoziţii ale prezentului regulament sau ale regulamentului sau este dispusă de către preşedintele Oficiului.ê 422/2004 art. 1, pct. 21Articolul 80Eliminarea sau revocarea(1) Atunci când Oficiul efectuează o înscriere în registru sau ia o decizie care conţine o eroare de procedură evidentă, care îi este imputabilă, acesta asigură eliminarea înscrierii respective sau revocarea deciziei. În cazul în care există numai o singură parte la procedură ale cărei drepturi au fost încălcate prin înscriere sau prin act, eliminarea înscrierii sau revocarea deciziei este dispusă chiar dacă, pentru partea respectivă, eroarea nu a fost evidentă.(2) Eliminarea înscrierii sau revocarea deciziei, prevăzute la alineatul (1), se dispun din oficiu sau la cererea uneia dintre părţile la procedură, de către instanţa care a făcut înscrierea sau care adoptă decizia. Eliminarea sau revocarea sunt efectuate în termen de şase luni de la data înscrierii în registru sau de la adoptarea deciziei, după ce au fost ascultate părţile la procedură, precum şi eventualii titulari de drepturi asupra mărcii comunitare în cauză care sunt înscrişi în registru.(3) Prezentul articol nu aduce atingere dreptului părţilor de a formula o cale de atac în aplicarea articolelor 58 şi 65 şi nici posibilităţii, în conformitate cu procedura şi condiţiile stabilite de regulamentul de aplicare de a obţine corectarea erorilor lingvistice sau de transcriere şi a erorilor evidente care figurează în deciziile Oficiului, precum şi a erorilor imputabile Oficiului în timpul înregistrării mărcii sau al publicării acestei înregistrări.ê 40/94Articolul 81Restitutio in integrum(1) Solicitantul înregistrării sau titularul unei mărci comunitare sau orice altă parte la o procedură în faţa Oficiului care, deşi a dat dovadă de întreaga prudenţă impusă de circumstanţe, nu a fost în măsură să respecte un termen prevăzut de Oficiu, este repus în drepturi, la cerere, în cazul în care obstrucţionarea a avut drept consecinţă directă, în temeiul dispoziţiilor prezentului regulament, pierderea unui drept sau pierderea unei căi de atac.(2) Cererea trebuie prezentată în scris în termen de două luni de la încetarea obstrucţionării. În acelaşi termen trebuie îndeplinit actul nerealizat. Cererea nu este admisibilă decât într-un termen de un an de la data expirării termenului nerespectat. În caz de neprezentare a cererii de reînnoire a înregistrării sau de neplată a unei taxe de reînnoire, termenul suplimentar de şase luni prevăzut la articolul 47 alineatul (3) a treia teză se deduce din perioada de un an.(3) Cererea trebuie motivată şi să indice faptele şi motivele invocate în sprijinul său. Aceasta nu se consideră depusă decât după achitarea taxei de restitutio in integrum .(4) Organul care are competenţa de a statua în ceea ce priveşte actul neîndeplinit se pronunţă asupra cererii.ê 422/2004 art. 1, pct. 22(5) Prezentul articol nu se aplică termenelor prevăzute la alineatul (2), la articolul 41 alineatele (1) şi (3), şi la articolul 82.ê 40/94(6) Atunci când solicitantul înregistrării sau titularul unei mărci comunitare este repus în drepturi, acesta nu-şi poate invoca drepturile împotriva unui terţ care, de bună-credinţă, pe parcursul perioadei cuprinse între pierderea dreptului asupra cererii sau a mărcii comunitare şi publicarea menţiunii privind repunerea în drepturi, a introdus pe piaţă produse sau a prestat servicii sub un semn identic sau similar cu marca comunitară.(7) Terţul care poate să se prevaleze de dispoziţiile alineatului (6) poate formula terţă opoziţie împotriva hotărârii de repunere în drepturi a solicitantului sau a titularului unei mărci comunitare, în termen de două luni de la data publicării menţiunii de repunere în drepturi.(8) Prezentul articol nu aduce atingere dreptului unui stat membru de a acorda restitutio in integrum în ceea ce priveşte termenele prevăzute de prezentul regulament şi care trebuie să fie respectate în faţa autorităţilor statului în cauză.ê 422/2004 art. 1, pct. 23Articolul 82Continuarea procedurii(1) Solicitantul sau titularul unei mărci comunitare sau orice altă parte la o procedură în faţa Oficiului care a omis să respecte un termen faţă de Oficiu poate obţine, la cerere, continuarea procedurii, cu condiţia ca, în momentul în care cererea este introdusă, actul omis să fie îndeplinit. Cererea de continuare a procedurii se acceptă numai dacă este prezentată în termen de două luni de la data de expirare a termenului nerespectat. Cererea se consideră prezentată numai după plata unei taxe de continuare a procedurii.(2) Prezentul articol nu este aplicabil termenelor prevăzute la articolul 25 alineatul (3), articolul 27, articolul 29 alineatul (1), articolul 33 alineatul (1), articolul 36 alineatul (2), articolele 41 şi 42, articolul 47 alineatul (3), articolele 60 şi 62, articolul 65 alineatul (5), articolele 71 şi 112, pentru termenele prevăzute de prezentul articol şi pentru termenele prevăzute de regulamentul de aplicare pentru a putea invoca, după depunerea cererii, o prioritate în aplicarea articolului 30, o prioritate de expunere în temeiul articolului 33 sau o senioritate în sensul articolului 34.(3) Instanţa care este competentă pentru a statua cu privire la actul omis se pronunţă asupra cererii.(4) În cazul în care Oficiul admite cererea, consecinţele nerespectării termenului se consideră că nu s-au produs.(5) În cazul în care Oficiul respinge cererea, taxa se restituie.ê 40/94Articolul 83Trimitere la principiile generaleÎn absenţa unei dispoziţii de procedură în prezentul regulament, în regulamentul de punere în aplicare, în regulamentul privind taxele sau în regulamentul de procedură al camerelor de recurs, Oficiul ia în considerare principiile general admise în domeniu în statele membre.Articolul 84Încetarea obligaţiilor financiare(1) Dreptul Oficiului de a solicita achitarea taxelor se prescrie în termen de patru ani de la sfârşitul anului calendaristic în cursul căruia taxa a devenit exigibilă.(2) Drepturile împotriva Oficiului în ceea ce priveşte restituirea taxelor sau sumele percepute excedentar de către acesta cu ocazia achitării taxelor se prescriu în patru ani de la sfârşitul anului calendaristic în cursul căruia a luat naştere dreptul.(3) Termenul prevăzut la alineatele (1) şi (2) se întrerupe, în cazul menţionat la alineatul (1), printr-o invitaţie de a achita taxa şi, în cazul menţionat la alineatul (2), printr-o solicitare scrisă de a invoca dreptul în cauză. Termenul menţionat reîncepe să curgă de la data întreruperii sale; expiră la sfârşitul unei perioade de şase ani calculată începând cu sfârşitul anului calendaristic în cursul căruia a început să fie calculat iniţial, cu excepţia cazului în care a fost intentată o acţiune în justiţie în vederea valorificării dreptului în cauză; în acest caz, termenul expiră cel mai devreme la încheierea unei perioade de un an calculată de la data la care hotărârea a dobândit autoritate de lucru judecat.SECŢIUNEA 2CHELTUIELIArticolul 85Repartizarea cheltuielilor(1) Partea care pierde într-o procedură de opoziţie, de decădere, în nulitate sau într-o cale de atac suportă taxele pretinse de cealaltă parte, precum şi, fără a aduce atingere dispoziţiilor articolului 119 alineatul (6), toate cheltuielile pretinse de aceasta indispensabile pentru desfăşurarea procedurilor, inclusiv cheltuielile de deplasare, de şedere şi remuneraţia unui agent, consilier sau avocat, în limita tarifelor stabilite pentru fiecare categorie de cheltuieli, în condiţiile prevăzute de regulamentul de punere în aplicare.(2) Cu toate acestea, în măsura în care părţile cad în pretenţii în privinţa unuia sau mai multor capete de cerere sau în măsura în care echitatea impune acest lucru, divizia de opoziţie, divizia de anulare sau camera de recurs decide o repartizare diferită a cheltuielilor.(3) Partea care pune capăt unei proceduri prin retragerea cererii de înregistrare a mărcii comunitare, a opoziţiei, a cererii de decădere sau a cererii în nulitate ori a căii de atac, prin faptul că nu-şi reînnoieşte înregistrarea mărcii comunitare sau prin faptul că renunţă la aceasta, suportă taxele, precum şi cheltuielile pretinse de cealaltă parte în condiţiile prevăzute la alineatele (1) şi (2).(4) Dacă nu se pronunţă o hotărâre într-o anumită cauză, divizia de opoziţie, divizia de anulare sau camera de recurs are competenţa de a decide modul de repartizare a cheltuielilor.(5) Atunci când părţile stabilesc, în faţa diviziei de opoziţie, a diviziei de anulare sau a camerei de recurs un acord asupra cheltuielilor, diferit de cel ce rezultă din aplicarea alineatelor precedente, instanţa respectivă ia act de acest acord.ê 422/2004 art. 1, pct. 24(6) Divizia de opoziţie sau divizia de anulare sau camera de recurs stabileşte valoarea cheltuielilor de rambursat în temeiul alineatelor anterioare, în cazul în care aceste cheltuieli se limitează la taxele plătite Oficiului şi la cheltuielile de reprezentare. În toate celelalte cazuri, grefa camerei de recurs sau un membru al personalului diviziei de opoziţie sau de anulare stabileşte valoarea cheltuielilor de rambursat la cerere. Cererea este admisă numai atunci când este primită în termen de două luni de la data la care decizia care face obiectul cererii de fixare a cheltuielilor devine definitivă. Această valoare poate fi revizuită, prin cererea prezentată în termenul prevăzut, prin decizia diviziei de opoziţie sau a diviziei de anulare sau a camerei de recurs.ê 40/94è1 422/2004 art. 1, pct. 24Articolul 86Executarea hotărârilor de stabilire a valorii cheltuielilor(1) Orice hotărâre definitivă a Oficiului care stabileşte valoarea cheltuielilor constituie titlu executoriu.(2) Executarea silită este reglementată de normele de procedură civilă aflate în vigoare în statul pe teritoriul căruia aceasta are loc. Hotărârea este investită cu formulă executorie, fără să fie necesar alt control în afara celui de verificare a autenticităţii titlului, de către autoritatea naţională pe care guvernul fiecăruia dintre statele membre o desemnează în acest sens şi pe care o face cunoscută Oficiului şi Curţii de Justiţie.(3) După îndeplinirea acestor formalităţi la cererea părţii interesate, aceasta poate continua executarea silită prin sesizarea directă a organismului competent, în conformitate cu legislaţia internă.(4) Executarea silită nu poate fi suspendată decât în temeiul unei hotărâri a Curţii de Justiţie. Cu toate acestea, controlul regularităţii măsurilor de executare este de competenţa instanţelor statului membru în cauză.SECŢIUNEA 3INFORMAREA PUBLICULUI ŞI A AUTORITĂŢILOR STATELOR MEMBREArticolul 87Registrul mărcilor comunitareOficiul ţine un registru, denumit Registrul mărcilor comunitare, în care apar menţiunile a căror înregistrare sau înscriere este prevăzută de prezentul regulament sau de regulamentul de punere în aplicare. Registrul este deschis consultării publice.Articolul 88Consultare publică(1) Dosarele referitoare la cererile de înregistrare a mărcilor comunitare care nu au fost încă publicate nu pot fi deschise spre consultare publică decât cu acordul solicitantului.(2) Orice persoană care dovedeşte că solicitantul înregistrării unei mărci comunitare a afirmat că după înregistrarea mărcii se va prevala de aceasta împotriva sa poate consulta dosarul înainte de publicarea cererii şi fără acordul solicitantului.(3) După publicarea cererii de înregistrare a mărcii comunitare, dosarele acestei cereri şi ale mărcii pe care a solicitat-o pot, la cerere, să fie deschise consultării publice.(4) Cu toate acestea, atunci când dosarele sunt deschise consultării publice în conformitate cu alineatul (2) sau (3), anumite elemente din dosar pot fi excluse în conformitate cu dispoziţiile regulamentului de punere în aplicare.Articolul 89Publicaţii periodiceOficiul publică periodic:(a) un Buletin al Mărcilor Comunitare care conţine menţiunile în registrul mărcilor comunitare, precum şi toate celelalte menţiuni a căror publicare este prevăzută de prezentul regulament sau de regulamentul de punere în aplicare;(b) un Jurnal Oficial care conţine comunicările şi informaţiile de ordin general ale preşedintelui Oficiului, precum şi orice alte informaţii privind prezentul regulament şi aplicarea sa.Articolul 90Cooperare administrativăCu excepţia unor dispoziţii contrare ale prezentului regulament sau prevăzute de legislaţiile interne, Oficiul şi instanţele sau alte autorităţi competente ale statelor membre îşi oferă asistenţă reciprocă, la cerere, comunicându-şi informaţii şi dosare. Atunci când Oficiul comunică dosarele instanţelor, ministerelor publice sau serviciilor centrale din domeniul proprietăţii industriale, comunicarea în cauză nu se supune restricţiilor prevăzute la articolul 88.Articolul 91Schimb de publicaţii(1) Oficiul şi serviciile centrale din domeniul proprietăţii industriale ale statelor membre îşi expediază, la cerere, pentru propriul uz şi gratuit, unul sau mai multe exemplare din publicaţiile proprii respective.(2) Oficiul poate încheia acorduri privind schimbul sau expedierea publicaţiilor.SECŢIUNEA 4REPREZENTAREAArticolul 92Principii generale referitoare la reprezentare(1) Sub rezerva dispoziţiilor alineatului (2), nimeni nu este obligat să fie reprezentat în faţa Oficiului.(2) Fără a aduce atingere dispoziţiilor alineatului (3) a doua teză, persoanele fizice sau juridice care nu au nici domiciliul, nici sediul, nici unitatea industrială sau comercială efectivă şi funcţională în cadrul Comunităţii trebuie să fie reprezentate în faţa Oficiului, în conformitate cu articolul 93 alineatul (1), în orice procedură instituită de prezentul regulament, cu excepţia depunerii unei cereri de înregistrare a mărcii comunitare; regulamentul de punere în aplicare poate prevedea şi alte excepţii.(3) è1 Persoanele fizice şi juridice care au domiciliul sau sediul sau o unitate industrială sau comercială efectivă şi funcţională în Comunitate pot fi reprezentate în faţa Oficiului de către un angajat. ç Angajatul unei persoane juridice menţionate de prezentul alineat poate acţiona, de asemenea, în numele altor persoane juridice legate din punct de vedere economic de respectiva persoană, chiar dacă aceste persoane juridice nu au nici domiciliul, nici sediul, nici vreo unitate industrială sau comercială efectivă şi funcţională în cadrul Comunităţii.ê 422/2004 art. 1, pct. 25 litera (b)(4) Regulamentul de aplicare precizează dacă şi în ce condiţii un angajat trebuie să depună la Oficiu o împuternicire semnată pentru a fi inclusă în dosar.ê 40/94Articolul 93Reprezentare profesională(1) Reprezentarea persoanelor fizice sau juridice în faţa Oficiului poate fi realizată numai:(a) de către orice avocat care are dreptul să profeseze pe teritoriul unuia dintre statele membre şi care are domiciliul profesional în cadrul Comunităţii, în măsura în care poate acţiona în statul respectiv în calitate de mandatar în domeniul mărcilor;ê 422/2004 art. 1, pct. 26 litera (a)(b) prin mandatarii agreaţi înscrişi pe o listă păstrată în acest scop de Oficiu. Regulamentul de aplicare precizează dacă şi în ce condiţii reprezentanţii în faţa Oficiului trebuie să depună la Oficiu o împuternicire semnată pentru a fi inclusă în dosar.ê 40/94è1 422/2004 art. 1, pct. 26 litera (b)Reprezentanţii în faţa Oficiului prezintă acestuia o procură semnată care trebuie anexată la dosar şi ale cărei modalităţi sunt prevăzute de regulamentul de punere în aplicare.(2) Pe lista mandatarilor autorizaţi poate fi înscrisă orice persoană fizică care:(a) are cetăţenia unuia dintre statele membre;(b) are domiciliul profesional sau locul de muncă în cadrul Comunităţii;(c) è1 este abilitat să reprezinte, în materie de mărci, persoanele fizice sau juridice în faţa serviciului central din domeniul proprietăţii industriale dintr-un stat membru. ç Atunci când, în acel stat, împuternicirea nu este condiţionată de deţinerea unei calificări profesionale speciale, persoanele care solicită să fie înscrise pe lista Oficiului care acţionează în domeniul mărcilor în faţa serviciului central din domeniul proprietăţii industriale din statul respectiv trebuie să fi activat în mod curent timp de cel puţin cinci ani. Cu toate acestea, sunt exceptate de la prezenta condiţie de exercitare a profesiei persoanele a căror calificare profesională poate garanta, în domeniul mărcilor, reprezentarea unor persoane fizice sau juridice în faţa serviciului central din domeniul proprietăţii industriale al unuia din statele membre, este recunoscută oficial în conformitate cu reglementările stabilite de acest stat.(3) Înscrierea se face în urma unei cereri însoţite de o atestare din partea serviciului central din domeniul proprietăţii industriale al statului membru respectiv, cu menţiunea că au fost îndeplinite condiţiile prevăzute la alineatul (2).(4) Preşedintele Oficiului poate acorda o derogare:(a) de la cerinţa prevăzută la alineatul (2) litera (c) a doua teză, atunci când solicitantul face dovada că a dobândit calificarea necesară într-un alt mod;(b) de la cerinţa prevăzută la alineatul (2) litera (a), în anumite circumstanţe speciale.(5) Regulamentul de punere în aplicare defineşte condiţiile în care o persoană poate fi radiată de pe lista mandatarilor autorizaţi.TITLUL XCOMPETENŢA ŞI PROCEDURA ÎN CEEA CE PRIVEŞTE ACŢIUNILE ÎN JUSTIŢIE ÎN DOMENIUL MĂRCILOR COMUNITARESECŢIUNEA 1ê 40/94 (adaptat)APLICAREA ö REGULAMENTULUI (CE) NR. 44/2001 õArticolul 94Aplicarea Ö regulamentului (CE) nr. 44/2001 Õ(1) Dacă prezentul regulament nu prevede altfel, dispoziţiile Ö regulamentului (CE) nr. 44/2001 Õ se aplică procedurilor privind mărcile comunitare şi cererile de înregistrare a mărcii comunitare, precum şi procedurilor privind acţiunile simultane sau succesive intentate pe baza mărcilor comunitare şi a mărcilor naţionale.ê 40/94(2) În ceea ce priveşte procedurile ce rezultă în urma acţiunilor şi cererilor prevăzute la articolul 96:ê 40/94 (adaptat)(a) articolul 2, articolul 4, articolul 5 Ö punctele Õ (1), (3), (4) şi (5), şi articolul Ö 31 din regulamentul (CE) nr. 44/2001 Õ nu se aplică;(b) articolele Ö 23 şi 24 din regulamentul (CE) nr. 44/2001 Õ se aplică în limitele prevăzute la articolul 97 alineatul (4), din prezentul regulament;(c) dispoziţiile Ö capitolului Õ II Ö din regulamentul (CE) nr. 44/2001 Õ care se aplică persoanelor cu domiciliul într-un stat membru se aplică de asemenea persoanelor care nu au domiciliul într-un stat membru, dar care au o unitate în acel stat.ê 40/94SECŢIUNEA 2LITIGII PRIVIND CONTRAFACEREA ŞI VALIDITATEA MĂRCILOR COMUNITAREArticolul 95Instanţe competente în domeniul mărcilor comunitare(1) Statele membre desemnează pe teritoriul lor un număr cât mai limitat posibil de instanţe naţionale de primul şi al doilea grad de jurisdicţie, denumite în continuare "instanţe competente în domeniul mărcilor comunitare", care au sarcina de a îndeplini funcţiile atribuite de prezentul regulament.(2) Fiecare stat membru comunică Comisiei, în termen de trei ani de la intrarea în vigoare a regulamentului (CE) nr. 40/94, o listă a instanţelor competente în domeniul mărcilor comunitare, conţinând o menţiune privind denumirea şi competenţa teritorială a acestora.(3) Statul membru în cauză comunică imediat Comisiei orice schimbare survenită după comunicarea listei menţionate la alineatul (2) şi referitoare la numărul, denumirea sau competenţa teritorială a instanţelor în cauză.ê 40/94 (adaptat)(4) Comisia notifică statelor membre informaţiile prevăzute la alineatele (2) şi (3) şi publicate în Jurnalul Oficial al Ö Uniunii Õ Europene .ê 40/94(5) Atât timp cât un stat membru nu a procedat la comunicarea prevăzută la alineatul (2), orice procedură care rezultă dintr-o acţiune sau cerere menţionată la articolul 96 şi în privinţa căreia instanţele statului respectiv au competenţa de a aplica dispoziţiile articolului 97, este prezentată în faţa instanţei acelui stat care ar avea competenţa teritorială şi de atribuire în cazul în care ar fi vorba de o procedură referitoare la o marcă naţională înregistrată în statul respectiv.Articolul 96Competenţă în domeniul contrafacerii şi validităţiiInstanţele competente în domeniul mărcilor comunitare au competenţă exclusivă:(a) în materia acţiunilor în contrafacere şi – în cazul în care dreptul intern o permite – în materia acţiunilor privind posibila contrafacere a unei mărci comunitare;(b) în materia acţiunilor în constatarea inexistenţei unei contrafaceri, dacă sunt prevăzute de dreptul intern;(c) în materia acţiunilor intentate ca urmare a faptelor menţionate la articolul 9 alineatul (3) a doua teză;(d) în materia cererilor reconvenţionale de decădere sau în nulitatea mărcii comunitare menţionate la articolul 100.Articolul 97Competenţă internaţionalăê 40/94 (adaptat)(1) Sub rezerva dispoziţiilor prezentului regulament, precum şi a dispoziţiilor Ö regulamentului (CE) nr. 44/2001 Õ aplicabile în temeiul articolului 94, procedurile care rezultă din acţiunile şi cererile prevăzute la articolul 96 sunt aduse în faţa instanţelor statului membru pe teritoriul căruia are domiciliul pârâtul sau, în cazul în care acesta nu are domiciliul într-unul dintre statele membre, în faţa instanţelor statului membru pe teritoriul căruia are o unitate.ê 40/94(2) În cazul în care pârâtul nu are nici domiciliul, nici unitatea pe teritoriul unui stat membru, aceste proceduri sunt aduse în faţa instanţelor statului membru pe teritoriul căruia are domiciliul reclamantul sau, în cazul în care acesta nu are domiciliul într-unul dintre statele membre, în faţa instanţelor statului membru pe teritoriul căruia are o unitate.(3) În cazul în care nici reclamantul, nici pârâtul nu au un astfel de domiciliu sau o astfel de unitate, procedurile în cauză sunt aduse în faţa instanţelor statului membru pe teritoriul căruia se află sediul Oficiului.(4) Fără a aduce atingere dispoziţiilor alineatelor (1), (2) şi (3):ê 40/94 (adaptat)(a) se aplică articolul Ö 23 din regulamentul (CE) nr. 44/2001 Õ , în cazul în care părţile convin că este de competenţa unei alte instanţe competente în domeniul mărcilor comunitare;(b) se aplică articolul Ö 24 din regulamentul (CE) nr. 44/2001 Õ , în cazul în care pârâtul compare în faţa unei alte instanţe competente în domeniul mărcilor comunitare.ê 40/94(5) Procedurile care rezultă din acţiunile şi cererile menţionate la articolul 96, cu excepţia acţiunilor în constatarea inexistenţei unei contrafaceri a unei mărci comunitare, pot, de asemenea, să fie aduse în faţa instanţelor statului membru pe teritoriul căruia a fost săvârşită fapta de contrafacere sau a fost semnalat pericolul de contrafacere sau pe teritoriul căruia s-a săvârşit o faptă menţionată la articolul 9 alineatul (3) a doua teză.Articolul 98Întinderea competenţei(1) O instanţă competentă în domeniul mărcilor comunitare a cărei competenţă se întemeiază pe articolul 97 alineatele (1) - (4) are competenţa de a hotărî asupra:(a) faptelor de contrafacere comise sau asupra pericolelor de contrafacere existente pe teritoriul oricărui stat membru;(b) faptelor menţionate la articolul 9 alineatul (3) a doua teză, comise pe teritoriul oricărui stat membru.(2) O instanţă competentă în domeniul mărcilor comunitare a cărei competenţă se întemeiază pe articolul 97 alineatul (5), are competenţa de a hotărî numai în privinţa faptelor comise sau asupra pericolelor de contrafacere existente pe teritoriul statului membru în care este situată această instanţă.Articolul 99Prezumţia de validitate – Apărare pe fond(1) Instanţele competente în domeniul mărcilor comunitare consideră marca comunitară valabilă, în afară de cazul în care pârâtul îi contestă validitatea printr-o cerere reconvenţională de decădere sau în nulitate.(2) Validitatea unei mărci comunitare nu poate fi contestată printr-o acţiune în constatarea inexistenţei unei contrafaceri.(3) În acţiunile menţionate la articolul 96 literele (a) şi (c), excepţia de decădere sau de nulitate a mărcii comunitare, prezentată pe o altă cale decât cererea reconvenţională, este admisibilă în măsura în care pârâtul pune în evidenţă că titularul mărcii comunitare ar putea fi decăzut din drepturi pentru utilizare insuficientă sau că marca ar putea fi declarată nulă pentru motivul existenţei unui drept anterior al pârâtului.Articolul 100Cerere reconvenţională(1) Cererea reconvenţională de decădere sau în nulitate nu se poate întemeia decât pe cauzele de decădere sau de nulitate prevăzute de prezentul regulament.(2) O instanţă competentă în domeniul mărcilor comunitare respinge o cerere reconvenţională de decădere sau în nulitate, în cazul în care o hotărâre a Oficiului între aceleaşi părţi cu privire la o cerere având acelaşi obiect şi aceeaşi cauză a devenit deja definitivă.(3) În cazul în care cererea reconvenţională este introdusă într-un litigiu în care titularul mărcii nu este încă parte, acesta este informat şi poate să intervină în litigiu conform condiţiilor prevăzute de dreptul intern.(4) Instanţa competentă în domeniul mărcilor comunitare în faţa căreia a fost introdusă o cerere reconvenţională de decădere sau în nulitatea mărcii comunitare comunică Oficiului data la care a fost introdusă această cerere reconvenţională. Oficiul înscrie acest fapt în registrul mărcilor comunitare.ê 422/2004 art. 1, pct. 27(5) Dispoziţiile articolului 57 alineatele (2)-(5) sunt aplicabile.ê 40/94 (adaptat)(6) Atunci când o instanţă competentă în domeniul mărcilor comunitare a pronunţat o hotărâre, învestită cu autoritate de lucru judecat cu privire la o cerere reconvenţională de decădere sau în nulitatea unei mărci comunitare, se transmite Oficiului o copie a hotărârii. Orice parte poate cere informaţii cu privire la această transmitere. Oficiul înscrie în registrul mărcilor comunitare menţiunea hotărârii în condiţiile prevăzute de regulamentul de punere în aplicare.(7) Instanţa competentă în domeniul mărcilor comunitare, sesizată printr-o cerere reconvenţională de decădere sau în nulitate, poate să amâne pronunţarea hotărârii asupra cererii titularului mărcii comunitare şi după ascultarea celorlalte părţi şi invitarea pârâtului pentru a prezenta Oficiului o cerere de decădere sau în nulitate într-un termen acordat. în cazul în care cererea respectivă nu este prezentată în acest termen, procedura îşi urmează cursul; cererea reconvenţională este considerată retrasă. Se aplică articolul 104 alineatul (3).Articolul 101Legislaţie aplicabilă(1) Instanţele competente în domeniul mărcilor comunitare aplică dispoziţiile prezentului regulament.(2) Pentru toate aspectele care nu intră în domeniul de aplicare al prezentului regulament, instanţa competentă în domeniul mărcilor comunitare aplică dreptul său intern, inclusiv dreptul său internaţional privat.(3) Cu excepţia cazurilor în care prezentul regulament prevede altfel, instanţa competentă în domeniul mărcilor comunitare aplică normele de procedură aplicabile aceluiaşi tip de acţiuni privind o marcă naţională în statul membru pe teritoriul căruia este situată instanţa respectivă.Articolul 102Sancţiuni(1) Atunci când o instanţă competentă în domeniul mărcilor comunitare constată că pârâtul a contrafăcut sau există riscul să contrafacă o marcă comunitară, aceasta dispune, cu excepţia cazului în care există motive temeinice care o determină să nu acţioneze astfel, printr-o ordonanţă prin care i se interzice pârâtului să-şi continue actele de contrafacere sau actele care prezintă riscul de contrafacere. De asemenea, în conformitate cu legislaţia internă, ia măsurile necesare pentru a garanta respectarea acestei interdicţii.(2) Pe de altă parte, instanţa competentă în domeniul mărcilor comunitare aplică legislaţia statului membru, inclusiv dreptul internaţional privat, în care au fost comise actele de contrafacere sau actele care prezintă riscul de contrafacere.Articolul 103Măsuri provizorii şi conservatorii(1) Pot fi solicitate autorităţilor judiciare, inclusiv instanţelor competente în domeniul mărcilor comunitare, ale statului respectiv, chiar dacă, în temeiul prezentului regulament, o instanţă competentă în domeniul mărcilor comunitare a unui alt stat membru are competenţă pentru a cunoaşte fondul, măsurile provizorii şi conservatorii prevăzute de legislaţia unui stat membru în ceea ce priveşte o marcă naţională, în cazul unei mărci comunitare sau al unei cereri de înregistrare a unei mărci comunitare.(2) O instanţă competentă în domeniul mărcilor comunitare a cărei competenţă se întemeiază pe dispoziţiile articolului 97 alineatul (1), (2), (3) sau (4), are competenţa să dispună măsuri provizorii şi conservatorii care, sub rezerva oricărei proceduri impuse în scopul recunoaşterii şi executării conform titlului III Ö din regulamentul (CE) nr. 44/2001 Õ, se aplică pe teritoriul oricărui stat membru. Această competenţă este exclusivă.Articolul 104Norme speciale în materie de conexitate(1) Cu excepţia cazului în care există motive întemeiate pentru a continua procedura, o instanţă competentă în domeniul mărcilor comunitare sesizată printr-o acţiune menţionată la articolul 96, cu excepţia unei acţiuni în constatarea inexistenţei contrafacerii, suspendă pronunţarea din proprie iniţiativă după audierea părţilor sau la cererea uneia dintre părţi şi după audierea celorlalte părţi, atunci când validitatea mărcii comunitare este deja contestată printr-o cerere reconvenţională în faţa unei alte instanţe competente în domeniul mărcilor comunitare sau atunci când s-a depus deja la Oficiu o cerere de revocare sau în nulitate.(2) Cu excepţia cazului în care nu există motive speciale de a continua procedura, Oficiul sesizat printr-o cerere de revocare sau în nulitate suspendă pronunţarea din proprie iniţiativă, după audierea părţilor sau la cererea uneia dintre părţi şi după audierea celorlalte părţi, atunci când validitatea mărcii este contestată printr-o cerere reconvenţională în faţa unei instanţe competente în domeniul mărcilor comunitare. Cu toate acestea, dacă una dintre părţile la procedura în faţa instanţei competente în domeniul mărcilor comunitare solicită acest lucru, instanţa poate, după audierea celorlalte părţi la această procedură, să suspende procedura. În acest caz, Oficiul continuă procedura pendinte în faţa sa.(3) Instanţa competentă în domeniul mărcilor comunitare care suspendă pronunţarea poate să dispună măsuri provizorii şi conservatorii pe durata suspendării.Articolul 105Competenţa instanţelor de al doilea grad de jurisdicţie competente în domeniul mărcilor comunitare – Recurs în anulare(1) Hotărârile instanţelor de prim grad de jurisdicţie competente în domeniul mărcilor comunitare, pronunţate în procedurile care rezultă din acţiunile şi din cererile menţionate la articolul 96, pot fi atacate cu recurs în faţa instanţelor de al doilea grad de jurisdicţie competente în domeniul mărcilor comunitare.(2) Condiţiile în care se poate intenta un recurs în faţa unei instanţe de al doilea grad de jurisdicţie competente în domeniul mărcilor comunitare sunt stabilite de legislaţia internă a statului membru pe teritoriul căruia este situată instanţa respectivă.(3) Hotărârilor instanţelor de al doilea grad de jurisdicţie competente în domeniul mărcilor comunitare li se aplică dispoziţiile interne privind recursul în anulare.SECŢIUNEA 3ALTE LITIGII PRIVIND MĂRCILE COMUNITAREArticolul 106Dispoziţii suplimentare privind competenţa instanţelor naţionale, altele decât cele competente în domeniul mărcilor comunitare(1) În statul membru ale cărui instanţe sunt competente în conformitate cu articolul 94 alineatul (1), alte acţiuni decât cele menţionate la articolul 96 sunt aduse în faţa instanţelor care ar avea competenţă teritorială şi de atribuire, în cazul în care ar fi vorba despre acţiuni privind mărcile naţionale înregistrate în statul respectiv.(2) Atunci când, în temeiul articolului 94 alineatul (1), şi al alineatului (1) din prezentul articol nici o instanţă nu este competentă pentru a cunoaşte o acţiune privind o marcă comunitară, alta decât cele menţionate la articolul 96, această acţiune poate fi adusă în faţa instanţelor statului membru în care îşi are sediul Oficiul.Articolul 107Obligaţia instanţei naţionaleInstanţa naţională sesizată printr-o acţiune privind o marcă comunitară, alta decât cele menţionate la articolul 96, trebuie să considere marca respectivă validă.SECŢIUNEA 4DISPOZIŢII TRANZITORIIArticolul 108Dispoziţii tranzitorii privind aplicarea Ö regulamentului (CE) nr. 44/2001 ÕDispoziţiile Ö regulamentului (CE) nr. 44/2001 Õ, aplicabile în temeiul articolelor precedente, nu produc efecte în cazul unui stat membru decât în contextul acestui regulament care se află în vigoare în ceea ce priveşte acest stat la un moment dat.TITLUL XIEFECTE ASUPRA LEGISLAŢIEI STATELOR MEMBRESECŢIUNEA 1ACŢIUNI CIVILE INTENTATE PE BAZA MAI MULTOR MĂRCIArticolul 109Acţiuni civile simultane şi succesive intentate pe baza mărcilor comunitare şi a mărcilor naţionale(1) Atunci când sunt formulate acţiuni în contrafacere pentru aceleaşi fapte, între aceleaşi părţi în faţa instanţelor unor state membre diferite sesizate una pe baza unei mărci comunitare şi cealaltă pe baza unei mărci naţionale:(a) instanţa sesizată a doua trebuie, din oficiu, să se desesizeze în favoarea instanţei celei dintâi sesizate atunci când mărcile în cauză sunt identice şi valabile pentru produse sau servicii identice. Instanţa care ar trebui să se desesizeze poate suspenda pronunţarea în cazul în care se contestă competenţa celeilalte instanţe;(b) instanţa sesizată a doua poate suspenda pronunţarea atunci când mărcile în cauză sunt identice şi valabile pentru produse sau servicii similare, precum şi atunci când mărcile în cauză sunt similare şi valabile pentru produse sau servicii identice sau similare.(2) Instanţa sesizată printr-o acţiune în contrafacere pe baza unei mărci comunitare respinge acţiunea în cazul în care, asupra aceloraşi fapte, a fost pronunţată o hotărâre definitivă asupra fondului, între aceleaşi părţi, pe baza unei mărci naţionale identice, valabile pentru produse sau servicii identice.(3) Instanţa sesizată printr-o acţiune în contrafacere pe baza unei mărci naţionale respinge acţiunea în cazul în care, asupra aceloraşi fapte, a fost pronunţată o hotărâre definitivă asupra fondului între aceleaşi părţi, pe baza unei mărci comunitare identice, valabile pentru produse sau servicii identice.(4) Alineatele (1), (2) şi (3) nu se aplică măsurilor provizorii şi conservatorii.SECŢIUNEA 2APLICAREA DREPTULUI INTERN ÎN SCOPUL INTERZICERII UTILIZĂRII MĂRCILOR COMUNITAREArticolul 110Interdicţia utilizării mărcilor comunitare(1) Cu excepţia cazului în care există o dispoziţie contrară, prezentul regulament nu aduce atingere dreptului, existent în temeiul legislaţiei statelor membre, de a intenta acţiuni în încălcarea drepturilor anterioare, în sensul articolului 8, sau al articolului 53 alineatul (2), împotriva utilizării unei mărci comunitare ulterioare. Acţiuni în încălcarea drepturilor anterioare, în sensul articolului 8 alineatele (2) şi (4), nu mai pot fi, cu toate acestea, intentate atunci când titularul dreptului anterior nu mai poate, în temeiul articolului 54 alineatul (2), să solicite nulitatea mărcii comunitare.(2) Cu excepţia cazului în care există o dispoziţie contrară, prezentul regulament nu aduce atingere dreptului de a intenta, pe baza dreptului civil, administrativ sau penal al unui stat membru sau pe baza dispoziţiilor de drept comunitar, acţiuni având ca obiect interzicerea utilizării unei mărci comunitare, în măsura în care dreptul acestui stat membru sau dreptul comunitar poate fi invocat pentru a interzice utilizarea unei mărci naţionale.Articolul 111Drepturi anterioare cu sferă de aplicare locală(1) Titularul unui drept anterior cu sferă de aplicare locală poate să se opună utilizării mărcii comunitare pe teritoriul pe care acest drept este protejat în măsura în care dreptul statului membru respectiv permite acest lucru.(2) Alineatul (1) încetează să se mai aplice în cazul în care titularul dreptului anterior a tolerat utilizarea mărcii comunitare pe teritoriul pe care acest drept este protejat, pe o perioadă de cinci ani consecutivi având cunoştinţă de această utilizare, în afară de cazul în care depunerea cererii de înregistrare a mărcii comunitare nu a fost efectuată cu rea-credinţă.(3) Titularul mărcii comunitare nu poate să se opună utilizării dreptului menţionat la alineatul (1), chiar dacă acest drept nu mai poate fi invocat împotriva mărcii comunitare.SECŢIUNEA 3TRANSFORMAREA ÎN CERERE DE MĂRCĂ NAŢIONALĂARTICOLUL 112Cerere în vederea iniţierii procedurii naţionale(1) Solicitantul sau titularul unei mărci comunitare poate să ceară transformarea cererii sale sau a mărcii sale comunitare în cerere de înregistrare a mărcii naţionale:(a) în măsura în care cererea de înregistrare a mărcii comunitare este respinsă, retrasă sau considerată retrasă;(b) în măsura în care marca comunitară încetează să mai producă efecte.(2) Transformarea nu are loc:(a) atunci când titularul mărcii comunitare a fost decăzut din drepturi din cauza neutilizării acestei mărci, în afară de cazul în care în statul membru pentru care a fost solicitată transformarea marca comunitară nu a fost utilizată în condiţiile care constituie o utilizare cu bună-credinţă în conformitate cu legislaţia respectivului stat membru;(b) în vederea unei protecţii într-un stat membru în care, conform hotărârii Oficiului sau instanţei naţionale, cererea sau marca comunitară prezintă un motiv de respingere a înregistrării, de revocare sau de nulitate.(3) Cererea de înregistrare a mărcii naţionale provenită din transformarea unei cereri sau a unei mărci comunitare beneficiază, în statul membru respectiv, de data de depunere sau de data de prioritate a acestei cereri sau a acestei mărci şi, dacă este cazul, de senioritatea unei mărci din acest stat revendicată conform articolului 34 sau 35.ê 422/2004 art. 1, pct. 28(4) În cazul în care o cerere de marcă comunitară se consideră retrasă, Oficiul adresează solicitantului o comunicare prin care se stabileşte un termen de trei luni de la această comunicare pentru a prezenta o cerere de transformare.(5) Atunci când cererea de înregistrare a mărcii comunitare este retrasă sau când marca comunitară încetează să mai producă efecte ca urmare a înscrierii unei renunţări sau a unei nereînnoiri a înregistrării, cererea de transformare se depune în termen de trei luni de la data la care cererea de înregistrare a mărcii comunitare a fost retrasă sau la care marca comunitară a încetat să mai producă efecte.(6) Atunci când cererea de înregistrare a mărcii comunitare este refuzată printr-o decizie a Oficiului sau când marca comunitară a încetat să mai producă efecte ca urmare a unei decizii a Oficiului sau a unei instanţe pentru mărci comunitare, cererea de transformare trebuie să fie prezentată în termen de trei luni de la data la care această decizie dobândeşte autoritate de lucru judecat.ê 40/94(7) Dispoziţia care face obiectul articolului 32 încetează să mai producă efecte în cazul în care cererea nu este prezentată în termenul acordat.Articolul 113Prezentarea, publicarea şi transmiterea cererii de transformare(1) Cererea de transformare este prezentată Oficiului; statele membre în care solicitantul înţelege să iniţieze procedura de înregistrare a unei mărci naţionale sunt menţionate în cerere. Această cerere nu se consideră depusă decât după achitarea taxei de transformare.(2) În cazul în care cererea de înregistrare a mărcii comunitare s-a publicat, se face menţiunea, dacă este cazul, în registrul mărcilor comunitare despre primirea cererii de transformare, iar această cerere se publică.ê 422/2004 art. 1, pct. 29(3) Oficiul verifică dacă transformarea solicitată îndeplineşte condiţiile prezentului regulament, în special ale articolului 112 alineatele (1), (2), (4), (5) şi (6) şi ale alineatului (1) de la prezentul articol, precum şi condiţiile formale prevăzute de regulamentul de aplicare. În cazul în care aceste condiţii sunt îndeplinite, Oficiul transmite cererea de transformare serviciilor din domeniul proprietăţii industriale din statele membre care sunt menţionate în aceasta.ê 40/94Articolul 114Condiţii de formă referitoare la transformareê 422/2004 art. 1, pct. 30(1) Orice serviciu central din domeniul proprietăţii industriale căruia îi este transmisă cererea de transformare poate obţine de la Oficiu orice informaţii suplimentare privind această cerere, în cazul în care aceasta îi poate permite acestui serviciu să se pronunţe asupra mărcii naţionale care rezultă din transformare.ê 40/94(2) Cererea sau marca comunitară, transmisă în conformitate cu articolul 113, nu poate, în ceea ce priveşte forma sa, să fie supusă de legislaţia internă unor condiţii diferite de cele care sunt prevăzute de prezentul regulament ori de regulamentul de punere în aplicare sau unor condiţii suplimentare.(3) Serviciul central din domeniul proprietăţii industriale căruia îi este transmisă cererea poate impune ca, într-un termen ce nu poate fi mai mic de două luni, solicitantul:(a) să achite taxa naţională de depunere;(b) să facă, într-una din limbile oficiale ale statului în cauză, o traducere a cererii şi a documentelor anexate la aceasta;(c) să îşi aleagă domiciliul în statul respectiv;(d) să prezinte o reproducere a mărcii într-un număr de exemplare stabilit de către statul respectiv.TITLUL XIIOFICIULSECŢIUNEA 1DISPOZIŢII GENERALEArticolul 115Statut juridic(1) Oficiul este un organism al Comunităţii. Oficiul are personalitate juridică.(2) În fiecare dintre statele membre, Oficiul posedă cea mai extinsă capacitate juridică recunoscută persoanelor juridice de către legislaţiile interne; Oficiul poate să dobândească sau să înstrăineze bunuri imobile şi mobile şi să stea în justiţie.(3) Oficiul este reprezentat de preşedintele său.Articolul 116Personal(1) Fără a aduce atingere aplicării articolului 136 membrilor camerelor de recurs, statutul funcţionarilor Comunităţilor Europene, denumit în continuare „statutul”, regimul aplicabil celorlalţi agenţi ai Comunităţii Europene şi reglementările de punere în aplicare a acestor dispoziţii, adoptate de comun acord de către instituţiile Comunităţilor Europene, se aplică personalului Oficiului.(2) Competenţele conferite fiecărei instituţii prin statut şi prin regimul aplicabil celorlalţi agenţi sunt exercitate de Oficiu în ceea ce priveşte personalul său, fără a aduce atingere articolului 125.Articolul 117Privilegii şi imunităţiProtocolul privind privilegiile şi imunităţile Comunităţilor Europene se aplică Oficiului.Articolul 118Răspundere(1) Răspunderea contractuală a Oficiului este reglementată prin legislaţia aplicabilă contractului în cauză.(2) Curtea de Justiţie este competentă să se pronunţe în temeiul unei clauze compromisorii conţinute într-un contract încheiat de Oficiu.(3) În materie de răspundere necontractuală, Oficiul trebuie să repare, conform principiilor generale comune dreptului statelor membre, prejudiciile cauzate de serviciile sale sau de către agenţii săi în exercitarea funcţiilor acestora.(4) Curtea de Justiţie este competentă să cunoască litigiile privind repararea prejudiciilor menţionate la alineatul (3).(5) Răspunderea personală a agenţilor faţă de Oficiu este reglementată de dispoziţiile privind stabilirea statutului sau regimului care li se aplică.Articolul 119Limbi de procedură(1) Cererile de înregistrare a mărcii comunitare se depun într-una din limbile oficiale ale Comunităţii Europene.(2) Limbile Oficiului sunt: engleza, franceza, germana, italiana şi spaniola.(3) Solicitantul trebuie să indice o a doua limbă, dintre limbile Oficiului, care să fie acceptată pentru utilizarea ca limbă alternativă de procedură pentru procedurile de opoziţie, de decădere şi în anulare.În cazul în care cererea a fost depusă într-o limbă care nu este o limbă a Oficiului, acesta asigură efectuarea traducerii cererii, în conformitate cu articolul 26, alineatul (1), în limba indicată de solicitant.(4) Atunci când solicitantul înregistrării unei mărci comunitare este singura parte la procedurile în faţa Oficiului, limba de procedură este limba utilizată pentru depunerea cererii de înregistrare a mărcii comunitare. În cazul în care cererea a fost depusă într-o altă limbă decât cele ale Oficiului, Oficiul poate să trimită comunicări scrise solicitantului în a doua limbă indicată de acesta în cerere.(5) Actul de opoziţie şi cererea de decădere sau în nulitate se depun într-una din limbile Oficiului.(6) În cazul în care limba aleasă, în conformitate cu alineatul (5), pentru actul de opoziţie sau cererea de decădere sau în nulitate este limba cererii de înregistrare a mărcii sau a doua limbă indicată cu ocazia depunerii acestei cereri, această limbă este limba de procedură.În cazul în care limba aleasă, în conformitate cu alineatul (5), pentru actul de opoziţie sau cererea de decădere sau în nulitate nu este nici limba cererii de înregistrare a mărcii, nici a doua limbă indicată cu ocazia depunerii acestei cereri, persoana care a formulat opoziţia sau partea care a invocat decăderea sau nulitatea este obligată să facă pe cheltuiala sa o traducere a actului, fie în limba cererii de înregistrare a mărcii, cu condiţia să fie o limbă a Oficiului, fie în a doua limbă indicată cu ocazia depunerii cererii de înregistrare a mărcii; traducerea este făcută în termenul prevăzut de regulamentul de punere în aplicare. Limba în care a fost tradus actul devine atunci limba de procedură.(7) Părţile la procedurile de opoziţie, de decădere, în nulitate şi la căile de atac pot conveni ca o altă limbă oficială a Comunităţii Europene să fie limba de procedură.Articolul 120Publicare şi înscrieri în registru(1) Cererea de înregistrare a mărcii comunitare, astfel cum este definită la articolul 26 alineatul (1), şi toate celelalte informaţii a căror publicare este prevăzută de prezentul regulament sau de regulamentul de punere în aplicare se publică în toate limbile oficiale ale Comunităţilor Europene.(2) Toate înscrierile în registrul mărcilor comunitare se fac în toate limbile oficiale ale Comunităţii Europene.(3) În caz de dubiu, se consideră ca fiind autentic textul în limba Oficiului în care s-a depus cererea de înregistrare a mărcii comunitare. Dacă cererea a fost depusă într-o limbă oficială a Comunităţii Europene, alta decât una dintre limbile Oficiului, se consideră ca fiind autentic textul redactat în cea de-a doua limbă indicată de solicitant.Articolul 121ê 40/94 (adaptat)Serviciile de traducere necesare funcţionării Oficiului sunt asigurate de Centrul de Traducere al organelor Uniunii Ö Europene Õ .ê 40/94è1 422/2004 art. 1, pct. 31Articolul 122Controlul legalităţii(1) Comisia controlează legalitatea actelor preşedintelui Oficiului în privinţa cărora dreptul comunitar nu prevede controlul legalităţii de către un alt organ, precum şi actele comitetului bugetar instituit în cadrul Oficiului conform articolului 138.(2) Comisia cere modificarea sau retragerea actelor menţionate la alineatul (1) atunci când acestea sunt ilegale.(3) Orice act menţionat la alineatul (1), implicit sau explicit, poate fi deferit Comisiei de către orice stat membru sau de orice terţ vizat direct şi individual, în vederea unui control al legalităţii. Comisia trebuie să fie sesizată è1 în termen de o lună ç din ziua în care cel interesat a luat pentru prima dată cunoştinţă de actul respectiv. Comisia ia o decizie è1 în termen de trei luni ç. Absenţa unei decizii în acest termen este echivalentă cu o decizie implicită de respingere.ê 1653/2003 art. 1, pct. 1 (adaptat)Articolul 123Accesul la documente(1) Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European şi al Consiliului [14] se aplică documentelor deţinute de către Oficiu.(2) Consiliul de administraţie adoptă normele practice de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1049/2001 în ceea ce priveşte prezentul regulament .ê 1653/2003 art. 1, pct. 1(3) Deciziile adoptate de Oficiu în aplicarea articolului 8 din Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 pot face obiectul unei plângeri adresate Ombudsmanului sau al unei acţiuni introduse înaintea Curţii de Justiţie a Comunităţilor Europene, în condiţiile prevăzute la articolele 195 şi 230 din tratat.ê 40/94SECŢIUNEA 2CONDUCEREA OFICIULUIArticolul 124Competenţele preşedintelui(1) Conducerea Oficiului este asigurată de un preşedinte.(2) Preşedintele are, în special, următoarele competenţe:(a) ia toate măsurile utile, în special adoptarea măsurilor administrative interne şi publicarea comunicărilor în vederea asigurării funcţionării Oficiului;(b) poate prezenta Comisiei orice proiect de modificare a prezentului regulament, a regulamentului de punere în aplicare, a regulamentului de procedură al camerelor de recurs şi a regulamentului privind taxele, precum şi a oricărei alte reglementări privind marca comunitară după ce a consultat consiliul de administraţie şi, în ceea ce priveşte regulamentul privind taxele şi dispoziţiile bugetare din prezentului regulament, comitetul bugetar;(c) întocmeşte estimarea veniturilor şi cheltuielilor Oficiului şi execută bugetul;(d) trimite, în fiecare an, un raport de activitate Comisiei, Parlamentului European şi consiliului de administraţie;(e) exercită, faţă de personal, competenţele prevăzute la articolul 116 alineatul (2);(f) poate să îşi delege competenţele.(3) Preşedintele este asistat de unul sau mai mulţi vicepreşedinţi. În caz de absenţă sau imposibilitate de exercitare a atribuţiilor preşedintelui, vicepreşedintele sau unul dintre vicepreşedinţi îi preia funcţiile respectând procedura stabilită de consiliul de administraţie.Articolul 125Numirea înalţilor funcţionari(1) Preşedintele Oficiului este numit de către Consiliu pe baza unei liste de cel mult trei candidaţi, pe care consiliul de administraţie a întocmit-o. Preşedintele este revocat de Consiliu, la propunerea consiliului de administraţie.(2) Durata mandatului preşedintelui este de maxim cinci ani. Acest mandat se poate reînnoi.(3) Vicepreşedintele sau vicepreşedinţii Oficiului sunt numiţi şi revocaţi conform procedurii prevăzute la alineatul (1), după consultarea preşedintelui.(4) Consiliul exercită competenţa disciplinară asupra funcţionarilor menţionaţi la alineatele (1) şi (3).SECŢIUNEA 3CONSILIUL DE ADMINISTRAŢIEARTICOLUL 126Instituire şi competenţă(1) În cadrul Oficiului se constituie un consiliu de administraţie. Fără a aduce atingere competenţelor care sunt atribuite comitetului bugetar în secţiunea 5 – Buget şi control financiar – consiliul de administraţie are competenţele prezentate în continuare.(2) Consiliul de administraţie întocmeşte listele de candidaţi prevăzute la articolul 125.(3) Consiliul de administraţie îl consiliază pe preşedinte asupra problemelor care ţin de competenţa Oficiului.(4) Consiliul de administraţie este consultat înainte de adoptarea directivelor privind examinarea efectuată în cadrul Oficiului, precum şi în celelalte cazuri prevăzute de prezentul regulament.(5) Consiliul de administraţie poate să prezinte avize şi să ceară informaţii preşedintelui şi Comisiei, în cazul în care consideră că este necesar.Articolul 127Compunere(1) Consiliul de administraţie este compus dintr-un reprezentant al fiecărui stat membru şi un reprezentant al Comisiei, precum şi din supleanţii acestora.(2) Membrii consiliului de administraţie pot fi asistaţi de consilieri sau experţi în limitele prevăzute de regulamentul de procedură.Articolul 128Preşedinţia(1) Consiliul de administraţie alege dintre membrii săi un preşedinte şi un vicepreşedinte. Vicepreşedintele îl înlocuieşte de drept pe preşedinte în caz de imposibilitate a acestuia de a-şi exercita atribuţiile.(2) Durata mandatului preşedintelui şi vicepreşedintelui este de trei ani. Acest mandat se poate reînnoi.Articolul 129Sesiuni(1) Consiliul de administraţie se reuneşte la convocarea preşedintelui.(2) Preşedintele Oficiului ia parte la deliberări cu excepţia cazului în care consiliul de administraţie nu decide altfel.(3) Consiliul de administraţie ţine o sesiune ordinară o dată pe an; în afară de aceasta, se reuneşte la iniţiativa preşedintelui sau la cererea Comisiei sau a unei treimi din numărul statelor membre.(4) Consiliul de administraţie adoptă un regulament de procedură.(5) Consiliul de administraţie adoptă deciziile cu majoritatea simplă a reprezentanţilor statelor membre. Cu toate acestea, deciziile pe care consiliul de administraţie este competent să le adopte în temeiul articolului 125 alineatele (1) şi (3), impun majoritate de trei pătrimi din reprezentanţii statelor membre. În ambele cazuri fiecare stat membru dispune de un singur vot.(6) Consiliul de administraţie poate să invite observatori la sesiunile sale.(7) Secretariatul consiliului de administraţie este asigurat de Oficiu.SECŢIUNEA 4APLICAREA PROCEDURILORArticolul 130CompetenţăAu competenţa de a lua orice hotărâre în cadrul procedurilor prevăzute de prezentul regulament:(a) examinatorii;(b) diviziile de opoziţie;(c) divizia administrativă a mărcilor şi aspectelor juridice;(d) diviziile de anulare;(e) camerele de recurs.Articolul 131Examinatoriiê 40/94 (adaptat)Examinatorul are competenţa de a lua, în numele Oficiului, orice decizie privind cererile de înregistrare a unei mărci comunitare, inclusiv chestiunile menţionate la articolele 36, 37 şi 68, în afară de cazul în care este competentă o divizie de opoziţie.ê 40/94Articolul 132Diviziile de opoziţie(1) O divizie de opoziţie are competenţa de a lua orice decizie privind opoziţia la o cerere de înregistrare a unei mărci comunitare.ê 422/2004 art. 1, pct. 32(2) Diviziile de opoziţie iau deciziile într-o formaţie compusă din trei membri. Cel puţin unul dintre aceşti membri este jurist. În anumite cazuri speciale prevăzute de regulamentul de aplicare, deciziile se iau de către un singur membru.ê 40/94Articolul 133Divizia administrativă a mărcilor şi aspectelor juridice(1) Divizia administrativă a mărcilor şi aspectelor juridice are competenţa de a lua orice decizie impusă de prezentul regulament şi care nu intră în competenţa unui examinator, a unei divizii de opoziţie sau a unei divizii de anulare. Aceasta are, în special, competenţa de a lua orice decizie referitoare la înscrierile care urmează să fie făcute în registrul mărcilor comunitare.(2) Aceasta are, de asemenea, competenţa să păstreze lista mandatarilor autorizaţi menţionaţi la articolul 93.(3) Deciziile diviziei se adoptă de un membru.Articolul 134Diviziile de anulare(1) O divizie de anulare are competenţa de a lua orice decizie privind cererile de decădere sau în nulitatea unei mărci comunitare.ê 422/2004 art. 1, pct. 33(2) Diviziile de anulare iau deciziile într-o formaţie compusă din trei membri. Cel puţin unul dintre aceşti membri este jurist. În anumite cazuri speciale prevăzute de regulamentul de aplicare, deciziile se iau de către un singur membru.ê 40/94Articolul 135Camerele de recurs(1) Camerele de recurs au competenţa de a se pronunţa asupra acţiunilor intentate împotriva deciziilor examinatorilor, diviziilor de opoziţie, diviziei administrative a mărcilor şi aspectelor juridice şi diviziilor de anulare.ê 422/2004 art. 1, pct. 34 litera (a)(2) deciziile camerele de recurs se iau de către trei membri, dintre care cel puţin doi sunt jurişti. În anumite cazuri speciale, deciziile se iau de către o cameră extinsă prezidată de către preşedintele camerelor de recurs sau se iau de către un singur membru, care trebuie să fie jurist.ê 422/2004 art. 1, pct. 34 litera (b)(3) Pentru a determina cazurile speciale care sunt de competenţa camerei extinse, trebuie să se ia în considerare dificultatea juridică, importanţa cauzei sau circumstanţele particulare care justifică acest lucru. Aceste cauze pot fi deferite camerei extinse:(a) de către autoritatea camerelor de recurs creată în temeiul regulamentului de procedură al camerelor, prevăzut la articolul 162 alineatul (3) sau(b) de către camera însărcinată cu cauza.(4) Compunerea camerei extinse şi regulile referitoare la sesizarea ei sunt stabilite în conformitate cu regulamentul de procedură al camerelor, prevăzut la articolul 162 alineatul (3).(5) Pentru determinarea cazurilor speciale care sunt de competenţa unui singur membru, este necesar să se ia în considerare absenţa dificultăţilor chestiunilor de drept sau de fapt, importanţei limitate a cauzei în speţă şi absenţa altor circumstanţe speciale. Decizia de atribuire a unei cauze unui singur membru în cazurile citate este luată de camera însărcinată cu cauza respectivă. Modalităţi mai precise sunt stabilite de regulamentul de procedură al camerelor prevăzut la articolul 162 alineatul (3).ê 422/2004 art. 1, pct. 35Articolul 136Independenţa membrilor camerelor de recurs(1) Preşedintele camerelor de recurs şi preşedintele fiecărei camere sunt numiţi pentru o perioadă de cinci ani, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 125 pentru numirea preşedintelui Oficiului. Aceştia pot fi eliberaţi din funcţie pe durata mandatului numai pentru motive grave şi în cazul în care Curtea de Justiţie, sesizată de către instituţia care i-a numit, ia o decizie în acest sens. Mandatul preşedintelui camerelor de recurs şi ale preşedintelui fiecărei camere poate fi reînnoit pentru perioade suplimentare de cinci ani sau până la ieşirea lor la pensie, în cazul în care vârsta de pensionare este atinsă în timpul noului mandat.Preşedintele camerelor de recurs are în special competenţe de gestiune şi de organizare, care se referă în principal la:(a) prezidarea autorităţii camerelor de recurs însărcinată cu stabilirea regulilor şi organizarea activităţii camerelor, prevăzută în regulamentul de procedură al camerelor menţionat la articolul 162 alineatul (3);(b) asigurarea executării deciziilor acestei autorităţi;(c) atribuirea cauzelor unei camere pe baza criteriilor obiective stabilite de autoritatea camerelor de recurs;(d) comunicarea către preşedintele Oficiului a nevoilor referitoare la cheltuieli ale camerelor pentru a stabili estimările de cheltuieli.Preşedintele camerelor de recurs prezidează camera extinsă.Modalităţi mai precise sunt stabilite în regulamentul de procedură al camerelor prevăzut la articolul 162 alineatul (3).(2) Membrii camerelor de recurs sunt numiţi pentru o perioadă de cinci ani de către consiliul de administraţie. Mandatul lor poate fi reînnoit pentru perioade suplimentare de cinci ani sau până la ieşirea lor la pensie, în cazul în care vârsta pensionării este atinsă în timpul noului mandat.(3) Membrii camerelor de recurs pot fi eliberaţi din funcţii numai pentru motive grave şi în cazul în care Curtea de Justiţie, sesizată de către consiliul de administraţie care acţionează la propunerea preşedintelui camerelor de recurs, după consultarea preşedintelui camerei căreia îi aparţine membrul în cauză, ia o decizie în acest sens.(4) Preşedintele camerelor de recurs şi preşedinţii fiecărei camere, precum şi membrii camerelor de recurs sunt independenţi. În deciziile lor, aceştia nu depind de nici un fel de instrucţiuni.(5) Preşedintele camerelor de recurs şi preşedinţii fiecărei camere, precum şi membrii camerelor de recurs nu pot fi examinatori sau membri ai diviziilor de opoziţie, ai diviziei administrative a mărcilor şi aspectelor juridice sau ai diviziei de anulare.ê 40/94Articolul 137Excludere şi recuzare(1) Examinatorii şi membrii diviziilor instituite în cadrul Oficiului şi camerelor de recurs nu pot participa la soluţionarea unei cauze în cazul în care au un interes personal sau în cazul în care au intervenit anterior în calitate de reprezentanţi ai uneia dintre părţi. Doi dintre cei trei membri ai unei divizii de opoziţie trebuie să nu fi luat parte la examinarea cererii. Membrii diviziilor de anulare nu pot participa la soluţionarea unei cauze în cazul în care au luat parte la hotărârea finală asupra acestei cauze în cadrul procedurii de înregistrare a mărcii sau a procedurii de opoziţie. Membrii camerelor de recurs nu pot lua parte la o procedură de recurs în cazul în care au luat parte la hotărârea care face obiectul recursului.(2) În cazul în care, pentru unul dintre motivele menţionate la alineatul (1) sau pentru un alt motiv, un membru al unei divizii sau al unei camere de recurs consideră că nu poate participa la soluţionarea unui cauze, avertizează divizia sau camera asupra acestui lucru.(3) Examinatorii şi membrii diviziilor sau ai unei camere de recurs pot fi recuzaţi de orice parte pentru unul dintre motivele menţionate la alineatul (1) sau în cazul în care pot fi suspectaţi de parţialitate. Recuzarea nu este admisibilă atunci când partea în cauză a făcut acte de procedură, deşi avea cunoştinţă deja de motivul de recuzare. Nici o recuzare nu poate fi întemeiată pe cetăţenia examinatorilor sau a membrilor.(4) Diviziile şi camerele de recurs se pronunţă, în cazurile menţionate la alineatele (2) şi (3), fără participarea membrului interesat. Pentru adoptarea acestei hotărâri, membrul care se abţine sau care este recuzat este înlocuit, în cadrul diviziei sau a camerei, de către supleantul său.SECŢIUNEA 5BUGETUL ŞI CONTROLUL FINANCIARArticolul 138Comitet bugetar(1) Se instituie un comitet bugetar în cadrul Oficiului. Comitetul bugetar are competenţele care îi sunt atribuite de prezenta secţiune, precum şi la articolul 38 alineatul (4).(2) Articolul 126 alineatul (6), articolele 127, 128 şi articolul 129 alineatele (1)-(4), (6) şi (7) se aplică în ceea ce priveşte comitetul bugetar.(3) Comitetul bugetar adoptă deciziile cu majoritatea simplă a reprezentanţilor statelor membre. Cu toate acestea, deciziile pe care comitetul bugetar este competent să le adopte în temeiul articolului 38 alineatul (4), al articolului 140 alineatul (3) şi al articolului 143 impun o majoritate de trei pătrimi a reprezentanţilor statelor membre. În ambele cazuri, fiecare stat membru dispune de un singur vot.Articolul 139Buget(1) Toate veniturile şi cheltuielile Oficiului trebuie să facă obiectul unei estimări pentru fiecare exerciţiu bugetar, acesta coincizând cu anul calendaristic, şi trebuie să fie înscrise în bugetul Oficiului.(2) Bugetul trebuie să fie echilibrat în venituri şi cheltuieli.ê 1992/2003 art. 1, pct. 2(3) Veniturile la buget includ, fără a aduce atingere altor tipuri de venituri, totalul taxelor datorate în temeiul regulamentului privind taxele, totalul taxelor datorate în temeiul Protocolului de la Madrid prevăzute de articolul 145 pentru o înregistrare internaţională ce desemnează Comunitatea Europeană, precum şi toate celelalte plăţi efectuate părţilor contractante la Protocolul de la Madrid şi, dacă este necesar, o subvenţie înscrisă la o linie bugetară specifică în bugetul general al Comunităţilor Europene, secţia Comisie.ê 40/94Articolul 140Întocmirea bugetului(1) Preşedintele întocmeşte, în fiecare an, o estimare a veniturilor şi cheltuielilor Oficiului pentru exerciţiul următor şi o transmite comitetului bugetar, însoţită de o descriere a efectivelor, până la 31 martie.(2) Atât timp cât prognozele bugetare stipulează o subvenţie comunitară, comitetul bugetar transmite neîntârziat această estimare Comisiei, care o transmite autorităţii bugetare a Comunităţilor. Comisia poate să anexeze un aviz conţinând estimări divergente.(3) Comitetul bugetar adoptă bugetul care cuprinde şi tabelul cu efectivele Oficiului. Dacă estimările bugetare conţin o subvenţie din partea bugetului general al Comunităţilor, bugetul Oficiului este, dacă este cazul, adaptat.ê 1653/2003 art. 1, pct. 2Articolul 141Audit şi control(1) În cadrul Oficiului se creează o funcţie de audit intern care trebuie exercitată cu respectarea normelor internaţionale pertinente. Auditorul intern, numit de preşedinte, este răspunzător faţă de acesta de verificarea bunei funcţionări a sistemelor şi a procedurilor de execuţie a bugetului Oficiului.(2) Auditorul intern îl consiliază pe preşedinte cu privire la gestionarea riscurilor, prin formularea de avize independente privind calitatea sistemelor de gestiune şi control şi prin emiterea de recomandări destinate îmbunătăţirii condiţiilor de executare a operaţiunilor şi promovării unei bune gestiuni financiare.(3) Responsabilitatea introducerii sistemelor şi a procedurilor de control intern adaptate executării sarcinilor sale revine ordonatorului de credite.ê 40/94 (adaptat)Articolul 142Verificarea calculelor(1) Până la data de 31 martie a fiecărui an, preşedintele adresează Comisiei, Parlamentului European, comitetului bugetar şi Curţii de Conturi calculele tuturor veniturilor şi cheltuielilor Oficiului pentru exerciţiul încheiat. Curtea de Conturi le examinează conform articolului Ö 248 Õ din tratat.ê 40/94(2) Comitetul bugetar îi dă descărcarea preşedintelui Oficiului în ceea ce priveşte executarea bugetului.Articolul 143Dispoziţii financiareComitetul bugetar adoptă, după obţinerea avizului Comisiei şi a Curţii de Conturi a Comunităţilor Europene, dispoziţiile financiare interne care prevăd, în special, modalităţile de stabilire şi executare a bugetului Oficiului. Dispoziţiile financiare se inspiră, dacă sunt compatibile cu caracterul propriu al Oficiului, din reglementările financiare adoptate pentru alte organisme create de Comunitate.Articolul 144Regulament privind taxele(1) Regulamentul privind taxele stabileşte în special valoarea taxelor şi modul de percepere a acestora.(2) Valoarea taxelor trebuie să fie stabilită astfel încât veniturile corespunzătoare să permită asigurarea, în principiu, a echilibrului bugetului Oficiului.ê 40/94 (adaptat)è1 1992/2003 art. 1, pct. 7(3) Regulamentul privind taxele este adoptat şi modificat conform procedurii Ö menţionate Õ la articolul è1 163 alineatul (2) ç.ê 1992/2003 art. 1, pct. 3TITLUL XIIIÎNREGISTRAREA INTERNAŢIONALĂ A MĂRCILORSECŢIUNEA 1DISPOZIŢII GENERALEArticolul 145Dispoziţii aplicabileCu excepţia cazului în care se prevede altfel în prezentul titlu, prezentul regulament şi regulamentele de aplicare se aplică oricărei cereri de înregistrare internaţională depuse în temeiul Protocolului referitor la Aranjamentul de la Madrid privind înregistrarea internaţională a mărcilor, adoptat la Madrid la 27 iunie 1989 (denumite în continuare "cerere internaţională" şi Protocolul de la Madrid) şi întemeiate pe o cerere de marcă comunitară sau pe o marcă comunitară, precum şi înregistrării în registrul internaţional ţinut de Biroul Internaţional al Organizaţiei Mondiale a Proprietăţii Intelectuale (denumite în continuare "înregistrare internaţională" şi "Birou Internaţional"), a mărcilor ce desemnează Comunitatea Europeană.SECŢIUNEA 2ÎNREGISTRAREA INTERNAŢIONALĂ ÎNTEMEIATĂ PE O CERERE DE MARCĂ COMUNITARĂ SAU PE O MARCĂ COMUNITARĂArticolul 146Depunerea unei cereri internaţionale(1) Cererile internaţionale în înţelesul articolului 3 din Protocolul de la Madrid care se întemeiază pe o cerere de marcă comunitară sau pe o marcă comunitară sunt depuse la Oficiu.(2) Atunci când o cerere internaţională este depusă înainte ca marca pe care trebuie să se întemeieze înregistrarea internaţională să fi fost înregistrată ca marcă comunitară, solicitantul înregistrării internaţionale trebuie să indice dacă înregistrarea internaţională trebuie să se întemeieze pe o cerere sau pe o înregistrare de marcă comunitară. Atunci când înregistrarea internaţională trebuie să se întemeieze pe o marcă comunitară, o dată ce aceasta a fost înregistrată, cererea internaţională se consideră primită la Oficiu la data înregistrării mărcii comunitare.Articolul 147Forma şi conţinutul cererii internaţionale(1) Cererea internaţională se depune într-una din limbile oficiale ale Comunităţii Europene prin intermediul unui formular pus la dispoziţie de către Oficiu. Cu excepţia cazului în care solicitantul indică altfel în formular atunci când depune cererea internaţională, Oficiul corespondează cu solicitantul în limba de depunere a cererii într-o formă standardizată.(2) În cazul în care cererea internaţională este depusă într-o limbă care nu este una dintre limbile autorizate de către Protocolul de la Madrid, solicitantul trebuie să indice o a doua limbă dintre acestea din urmă. Această a doua limbă este cea în care Oficiul prezintă cererea internaţională Biroului Internaţional.(3) Atunci când cererea internaţională este depusă într-o limbă care nu este una dintre limbile autorizate de Protocolul de la Madrid pentru depunerea cererilor internaţionale, solicitantul poate furniza o traducere a listei de produse sau servicii în limba în care trebuie prezentată cererea internaţională Biroului Internaţional în temeiul dispoziţiilor alineatului (2).(4) Oficiul transmite cererea internaţională Biroului Internaţional în cel mai scurt timp.(5) Depunerea unei cereri internaţionale este condiţionată de achitarea unei taxe la Oficiu. În cazul prevăzut la articolul 146 alineatul (2) teza a doua, taxa se datorează la data înregistrării mărcii comunitare. Cererea se consideră a nu fi fost depusă atât timp cât taxa nu a fost achitată.(6) Cererea internaţională trebuie să îndeplinească condiţiile prevăzute în acest sens de regulamentul de aplicare.Articolul 148Înscrierea în dosar şi în registru(1) Data şi numărul înregistrării internaţionale întemeiate pe o cerere de marcă comunitară sunt înscrise în dosarul respectivei cereri. Atunci când cererea are ca rezultat înregistrarea mărcii comunitare, data şi numărul înregistrării internaţionale sunt înscrise în registru.(2) Data şi numărul înregistrării internaţionale întemeiate pe o marcă comunitară sunt înscrise în registru.Articolul 149Cererea de extindere teritorială ulterioară înregistrării internaţionaleOrice cerere de extindere teritorială prezentată, în conformitate cu articolul 3b alineatul (2) din Protocolul de la Madrid, ulterior înregistrării internaţionale, se poate introduce prin intermediul Oficiului. Cererea trebuie depusă în limba în care s-a depus cererea internaţională în aplicarea articolului 147.Articolul 150Taxele internaţionaleTaxele datorate Biroului Internaţional în temeiul Protocolului de la Madrid se plătesc direct acestuia din urmă.SECŢIUNEA 3ÎNREGISTRAREA INTERNAŢIONALĂ CARE DESEMNEAZĂ COMUNITATEA EUROPEANĂArticolul 151Efectele înregistrării internaţionale care desemnează Comunitatea Europeană(1) Orice înregistrare internaţională care desemnează Comunitatea Europeană produce, de la data înregistrării prevăzută la articolul 3 alineatul (4) din Protocolul de la Madrid sau de la data extinderii ulterioare la Comunitatea Europeană, prevăzută la articolul 3b alineatul (2) din Protocolul de la Madrid, aceleaşi efecte ca şi o cerere de marcă comunitară.(2) În cazul în care nu se notifică nici un refuz în temeiul articolului 5 alineatele (1) şi (2) din Protocolul de la Madrid sau dacă, în caz de refuz, acesta este retras, înregistrarea internaţională a unei mărci care desemnează Comunitatea Europeană produce, de la data prevăzută la alineatul (1), aceleaşi efecte ca şi înregistrarea unei mărci ca marcă comunitară.(3) În înţelesul articolului 9 alineatul (3), publicarea indicaţiilor înregistrării internaţionale care desemnează Comunitatea Europeană prevăzute la articolul 152 alineatul (1) se substituie publicării unei cereri de marcă comunitară, iar publicarea indicaţiei menţionate la articolul 152 alineatul (2) se substituie publicării înregistrării unei mărci comunitare.Articolul 152Publicarea(1) Oficiul publică data înregistrării internaţionale a unei mărci care desemnează Comunitatea Europeană prevăzută la articolul 3 alineatul (4) din Protocolul de la Madrid sau data extinderii ulterioare la Comunitatea Europeană prevăzută la articolul 3b alineatul (2) din Protocolul de la Madrid, limba în care se depune cererea internaţională şi a doua limbă indicată de către solicitant, precum şi numărul înregistrării internaţionale şi data publicării acestei înregistrări în publicaţia editată de Biroul Internaţional, o reproducere a mărcii, precum şi numerele claselor de produse sau de servicii pentru care se revendică protecţia.(2) În cazul în care nu se notifică nici un refuz de protecţie a unei înregistrări internaţionale care desemnează Comunitatea Europeană în temeiul articolului 5 alineatele (1) şi (2) din Protocolul de la Madrid sau dacă, în cazul unui refuz, acesta este retras, Oficiul publică acest fapt, precum şi numărul înregistrării internaţionale şi, după caz, data publicării acestei înregistrări în publicaţia editată de către Biroul Internaţional.Articolul 153Senioritatea unei mărci(1) Solicitantul unei înregistrări internaţionale care desemnează Comunitatea Europeană poate revendica, în cererea internaţională, senioritatea unei mărci anterioare înregistrate într-un stat membru, inclusiv a unei mărci anterioare înregistrate pe teritoriul Benelux sau a unei mărci anterioare care a făcut obiectul unei înregistrări internaţionale care produce efecte într-un stat membru, în temeiul articolului 34.(2) Titularul unei înregistrări internaţionale care desemnează Comunitatea Europeană poate, de la data publicării efectelor unei asemenea înregistrări, în temeiul articolului 152 alineatul (2), revendica la Oficiu senioritatea unei mărci anterioare înregistrate într-un stat membru, inclusiv a unei mărci anterioare înregistrate pe teritoriul Benelux sau a unei mărci anterioare care a făcut obiectul unei înregistrări internaţionale care produce efecte într-un stat membru în temeiul articolului 35. Oficiul informează Biroul Internaţional cu privire la aceasta.Articolul 154Examinarea motivelor absolute de respingere(1) Orice înregistrare internaţională care desemnează Comunitatea Europeană face obiectul unei examinări a motivelor absolute de respingere, după aceeaşi procedură ca şi pentru cererile de marcă comunitară.(2) Protecţia unei înregistrări internaţionale se poate respinge numai după ce i s-a dat titularului înregistrării internaţionale posibilitatea să renunţe la protecţie sau să limiteze întinderea acesteia în ceea ce priveşte Comunitatea Europeană sau să îşi prezinte observaţiile.(3) Respingerea protecţiei echivalează cu respingerea unei cereri de marcă comunitară.(4) Atunci când o decizie de respingere a protecţiei unei înregistrări internaţionale adoptată în temeiul prezentului articol este definitivă sau dacă titularul unei înregistrări internaţionale a renunţat la protecţia Comunităţii Europene în aplicarea alineatului (2), Oficiul restituie titularului o parte din taxa individuală care va fi stabilită prin regulamentul de aplicare.Articolul 155Cercetarea(1) După ce primeşte notificarea unei înregistrări internaţionale care desemnează Comunitatea Europeană, Oficiul întocmeşte un raport de cercetare comunitară în conformitate cu articolul 38 alineatul (1).(2) După ce primeşte notificarea unei înregistrări internaţionale care desemnează Comunitatea Europeană, Oficiul transmite o copie a acesteia serviciului central al proprietăţii industriale din toate statelor membre care au comunicat Oficiului decizia de a efectua o cercetare în propriul registru al mărcilor, în conformitate cu articolul 38 alineatul (2).ê 422/2004 art. 1, pct. 37(3) Articolul 38 alineatele (3)-(6) se aplică mutatis mutandis.ê 1992/2003 art. 1, pct. 3(4) Oficiul informează titularii unei mărci comunitare anterioare sau ai unei cereri de marcă comunitară anterioare, menţionaţi în raportul de cercetare comunitară, cu privire la publicarea, în temeiul articolului 152 alineatul (1), a înregistrării internaţionale care desemnează Comunitatea Europeană.Articolul 156Opoziţia(1) Orice înregistrare internaţională care desemnează Comunitatea Europeană face obiectul aceleiaşi proceduri de opoziţie ca şi cererile de marcă comunitară publicate.(2) Opoziţia se formulează într-un termen de trei luni care începe să curgă după şase luni de la data publicării prevăzute la articolul 152 alineatul (1). Opoziţia se consideră formulată numai după achitarea taxei de opoziţie.(3) Respingerea protecţiei echivalează cu respingerea unei cereri de marcă comunitară.(4) Atunci când se respinge acordarea protecţiei unei înregistrări internaţionale printr-o decizie adoptată în temeiul prezentului articol, care a devenit definitivă, sau când sau când titularul unei înregistrări internaţionale a renunţat la protecţia Comunităţii Europene înainte ca o decizie adoptată în aplicarea prezentului articol să fie definitivă, Oficiul restituie titularului o parte din taxa individuală ce urmează a fi stabilită prin regulamentul de aplicare.Articolul 157Înlocuirea unei înregistrări de marcă comunitară cu o înregistrare internaţionalăLa cerere, Oficiul este obligat să noteze în registru că o marcă comunitară se consideră a fi fost înlocuită cu o înregistrare internaţională, în conformitate cu articolul 4a din Protocolul de la Madrid.Articolul 158Invalidarea efectelor unei înregistrări internaţionale(1) Poate fi pronunţată nulitatea efectelor unei înregistrări internaţionale care desemnează Comunitatea Europeană.(2) Cererea de anulare a efectelor unei înregistrări internaţionale care desemnează Comunitatea Europeană ţine loc de cerere de decădere în temeiul articolului 51 sau de cerere de anulare în temeiul articolului 52 sau 53.Articolul 159Transformarea unei desemnări a Comunităţii Europene prin intermediul unei înregistrări internaţionale în cerere de marcă naţională sau în desemnare a unor state membre(1) Atunci când o desemnare a Comunităţii Europene operată prin intermediul unei înregistrări internaţionale este respinsă sau încetează să producă efecte, titularul înregistrării internaţionale poate solicita transformarea desemnării Comunităţii Europene.(a) în cerere de marcă naţională în temeiul articolelor 112, 113 şi 114;(b) în desemnare a unui stat membru parte la Protocolul de la Madrid sau la Aranjamentul de la Madrid privind înregistrarea internaţională a mărcilor adoptat la Madrid la 14 aprilie 1891, în versiunea sa revizuită şi modificată (denumit în continuare Aranjamentul de la Madrid), în măsura în care, la data cererii de transformare, era posibilă desemnarea directă a acelui stat membru pe baza Protocolului de la Madrid sau a Aranjamentului de la Madrid. Articolele 112, 113 şi 114 se aplică.(2) Cererea de marcă naţională sau desemnarea unui stat membru parte la Protocolul de la Madrid sau la Aranjamentul de la Madrid rezultată din transformarea desemnării Comunităţii Europene operată prin intermediul unei înregistrări internaţionale beneficiază, în statul membru respectiv, de data înregistrării internaţionale prevăzute la articolul 3 alineatul (4) din Protocolul de la Madrid, de data extinderii la Comunitatea Europeană în temeiul articolului 3b alineatul (2) din Protocolul de la Madrid, în cazul în care aceasta este posterioară înregistrării internaţionale sau de data de prioritate a acestei înregistrări şi, după caz, de senioritatea unei mărci a acestui stat, revendicată în conformitate cu articolul 153.(3) Cererea de transformare se publică.Articolul 160Utilizarea unei mărci care face obiectul unei înregistrări internaţionaleÎn înţelesul articolului 15 alineatul (1), al articolului 42 alineatul (2), al articolului 51 alineatul (1) litera (a) şi al articolului 57 alineatul (2), data publicării, prevăzută la articolul 152 alineatul (2), ţine loc de dată a înregistrării în vederea stabilirii datei de la care trebuie să înceapă utilizarea efectivă în Comunitatea Europeană a mărcii care face obiectul înregistrării internaţionale care desemnează Comunitatea Europeană.Articolul 161Transformarea(1) Sub rezerva alineatului (2), dispoziţiile aplicabile cererilor de marcă comunitară se aplică mutatis mutandis cererilor de transformare a unei înregistrări internaţionale în cerere de marcă comunitară, în temeiul articolului 9d din Protocolul de la Madrid.(2) În cazul în care cererea de transformare se referă la o înregistrare internaţională care desemnează Comunitatea Europeană ale cărei indicaţii au fost publicate în conformitate cu articolul 152 alineatul (2), articolele 37-42 nu se aplică.ê 40/94è1 1992/2003 art. 1, pct. 4è2 1992/2003 art. 1, pct. 5è 1 TITLUL XIV çDISPOZIŢII FINALEArticolul è2 162 çDispoziţii comunitare de punere în aplicare(1) Normele pentru punerea în aplicare a prezentului regulament sunt stabilite printr-un regulament de punere în aplicare.(2) În conformitate cu normele de aplicare stabilite prin regulamentul de punere în aplicare, pe lângă taxele prevăzute de articolele precedente, sunt percepute taxe în următoarele cazuri:(a) plata cu întârziere a taxei de înregistrare;(b) eliberarea unei copii a certificatului de înregistrare;(c) înregistrarea unei licenţe sau a unui alt drept asupra unei mărci comunitare;(d) înregistrarea unei licenţe sau a unui alt drept asupra unei cereri de înregistrare a mărcii comunitare;(e) radierea înregistrării unei licenţe sau a unui alt drept;(f) modificarea unei mărci comunitare înregistrate;(g) eliberarea unui extras din registru;(h) consultarea publică a unui dosar;(i) eliberarea unei copii a unor documente din dosare;(j) eliberarea unei copii certificate conforme cererii;(k) comunicarea de informaţii conţinute într-un dosar;(l) reexaminarea stabilirii cheltuielilor de procedură care trebuie rambursate.ê 40/94 (adaptat)è1 1992/2003 art. 1, pct. 7(3) Regulamentul de punere în aplicare şi regulamentul de procedură al camerelor de recurs se adoptă şi se modifică în conformitate cu procedura Ö vizată Õ la articolul è1 163 alineatul (2) ç.ê 807/2003 art. 3 şi anexa III, pct. 48è1 1992/2003 art. 1, pct. 5Articolul è1 163 çÎnfiinţarea unui comitet şi instituirea procedurii pentru adoptarea regulamentelor de aplicare(1) Comisia este asistată de un comitet denumit Comitetul pentru taxe, norme de aplicare şi procedura camerelor de recurs ale Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieţei Interne (mărci de comerţ, desene şi modele).ê 807/2003 art. 3 şi anexa III, pct. 48 (adaptat)(2) Atunci când se face trimitere la prezentul Ö paragraf Õ , se aplică articolele 5 şi 7 din Decizia 1999/468/CE[15].ê 807/2003 art. 3 şi anexa III, pct. 48Perioada prevăzută la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE se stabileşte la trei luni.(3) Comitetul îşi adoptă regulamentul de procedură.ê 40/94 (adaptat)è1 1992/2003 art. 1, pct. 5Articolul è1 164 çCompatibilitate cu alte dispoziţii ale dreptului comunitarPrezentul regulament nu aduce atingere dispoziţiilor Regulamentului (CE) nr. Ö 510/2006 Õ al Consiliului Ö [16] Õ , în special articolul 14.ê Actul de aderare din 2003, art. 20 şi anexa II, partea 4 C I, p. 342è1 422/2004 art. 1, pct. 36Articolul è1 165 çDispoziţii privind extinderea Comunităţiiê Actul de aderare din 2005, art. 19 şi anexa III, punctul 1 I, p. 231 (adaptat)(1) De la data aderării Bulgariei, Republicii Cehe, a Estoniei, a Ciprului, a Letoniei, a Lituaniei, a Ungariei, a Maltei, a Poloniei, a României, a Sloveniei şi a Slovaciei (denumite în continuare noul stat membru / noile state membre) o marcă comercială comunitară înregistrată sau depusă conform prezentului regulament înainte de datele respective de aderare se extinde pe teritoriul acestor state membre pentru a avea efecte echivalente în întreaga Comunitate.ê Actul de aderare din 2003, art. 20 şi anexa II, partea 4 C I, p. 342(2) Înregistrarea unei mărci comerciale comunitare care face obiectul unei cereri la data aderării nu poate fi respinsă din nici unul din motivele absolute de respingere enumerate în articolul 7 alineatul (1), dacă respectivele motive sunt generate exclusiv de aderarea unui nou stat membru.(3) În cazul în depunerii unei cereri de înregistrare a unei mărci comerciale comunitare în decursul celor şase luni dinainte de data aderării, se poate formula o obiecţie conform articolului 41, dacă, înainte de data aderării, în oricare dintre noile state membre, s-a obţinut o marcă comercială anterioară sau un alt drept anterior în sensul articolului 8, cu condiţia să fi fost obţinute cu bună credinţă şi ca data depunerii sau, dacă este cazul, data de prioritate sau data obţinerii în noul stat membru a mărcii comerciale anterioare sau a altui drept anterior să fie anterioară datei de depunere sau, dacă este cazul, datei de prioritate a mărcii comerciale comunitare pentru care s-a depus o cerere.(4) O marcă comercială comunitară în sensul alineatului (1) nu poate fi declarată nulă:(a) conform articolului 52, dacă motivele nulităţii devin aplicabile exclusiv în urma aderării unui nou stat membru;(b) conform articolului 53 alineatele (1) şi (2), dacă dreptul naţional anterior a fost înregistrat, solicitat sau obţinut într-un nou stat membru înainte de data aderării.(5) Utilizarea unei mărci comerciale comunitare conform alineatului (1) poate fi interzisă în temeiul articolelor 110 şi 111, dacă marca comercială anterioară sau alt drept naţional au fost înregistrate, solicitate sau obţinute cu bună credinţă în noul stat membru înainte de data aderării respectivului stat membru; sau, dacă este cazul, la o dată de prioritate anterioară datei de aderare a respectivului stat membru.êArticolul 166AbrogareRegulamentul (CE) nr. 40/94 se abrogă.Trimiterile la regulamentul abrogat se înţeleg ca trimiteri la prezentul regulament şi se citesc în conformitate cu tabelul de corespondenţă din anexa II.ê 40/94 (adaptat)è1 1992/2003 art. 1, pct. 5Articolul è1 167 çIntrare în vigoare(1) Prezentul regulament intră în vigoare Ö la 10 martie 2008 Õ .(2) Statele membre adoptă măsurile necesare punerii în aplicare a articolelor 95 şi 114 în termen de trei ani de la intrarea în vigoare a Ö regulamentului (CE) nr. 40/94 Õ .ê 40/94Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale şi se aplică direct în toate statele membre.Adoptat la Bruxelles,Pentru ConsiliuPreşedinteleéANEXA IRegulament abrogat şi lista modificărilor ulterioareRegulamentul (CE) nr. 40/94 al Consiliului (JO L 11, 14.1.1994, p. 1) |Regulamentul (CE) nr. 3288/94 al Consiliului (JO L 349, 31.12.1994, p. 83) |Regulamentul (CE) nr. 807/2003 al Consiliului (JO L 122, 16.5.2003, p. 36) | Numai punctul 48 din anexa III |Regulamentul (CE) nr. 1653/2003 al Consiliului (JO L 245, 29.9.2003, p. 36) |Regulamentul (CE) nr. 1992/2003 al Consiliului (JO L 296 du 14.11.2003, p. 1) |Regulamentul (CE) nr. 422/2004 al Consiliului (JO L 70, 9.3.2004, p. 1) |Anexa II, partea 4 C I, Actul de aderare din 2003 (JO L 236, 23.9.2003, p. 342) |Anexa III, punctul 1.I, Actul de aderare din 2005 (JO L 157, 21.6, 2005, p. 231) |____________ANEXA IITABEL DE CORESPONDENŢĂRegulamentul (CE) nr. 40/94 | Prezentul regulament |Articolele 1-36 | Articolele 1-36 |Articolul 38 | Articolul 37 |Articolul 39 | Articolul 38 |Articolul 40 | Articolul 39 |Articolul 41 | Articolul 40 |Articolul 42 | Articolul 41 |Articolul 43 | Articolul 42 |Articolul 44 | Articolul 43 |Articolul 44a | Articolul 44 |Articolele 45-48 | Articolele 45-48 |Articolul 48 a | Articolul 49 |Articolul 49 | Articolul 50 |Articolul 50 | Articolul 51 |Articolul 51 | Articolul 52 |Articolul 52 | Articolul 53 |Articolul 53 | Articolul 54 |Articolul 54 | Articolul 55 |Articolul 55 | Articolul 56 |Articolul 56 | Articolul 57 |Articolul 57 | Articolul 58 |Articolul 58 | Articolul 59 |Articolul 59 | Articolul 60 |Articolul 60 | Articolul 61 |Articolul 60a | Articolul 62 |Articolul 61 | Articolul 63 |Articolul 62 | Articolul 64 |Articolul 63 | Articolul 65 |Articolul 64 | Articolul 66 |Articolul 65 | Articolul 67 |Articolul 66 | Articolul 68 |Articolul 67 | Articolul 69 |Articolul 68 | Articolul 70 |Articolul 69 | Articolul 71 |Articolul 70 | Articolul 72 |Articolul 71 | Articolul 73 |Articolul 72 | Articolul 74 |Articolul 73 | Articolul 75 |Articolul 74 | Articolul 76 |Articolul 75 | Articolul 77 |Articolul 76 | Articolul 78 |Articolul 77 | Articolul 79 |Articolul 77a | Articolul 80 |Articolul 78 | Articolul 81 |Articolul 78a | Articolul 82 |Articolul 79 | Articolul 83 |Articolul 80 | Articolul 84 |Articolul 81 | Articolul 85 |Articolul 82 | Articolul 86 |Articolul 83 | Articolul 87 |Articolul 84 | Articolul 88 |Articolul 85 | Articolul 89 |Articolul 86 | Articolul 90 |Articolul 87 | Articolul 91 |Articolul 88 | Articolul 92 |Articolul 89 | Articolul 93 |Articolul 90 | Articolul 94 |Articolul 91 | Articolul 95 |Articolul 92 | Articolul 96 |Articolul 93 | Articolul 97 |Articolul 94 alineatul (1) cuvinte introductive | Articolul 98 alineatul (1) cuvinte introductive |Articolul 94 alineatul (1) prima liniuţă | Articolul 98 alineatul (1) litera (a) |Articolul 94 alineatul (1) a doua liniuţă | Articolul 98 alineatul (1) litera (b) |Articolul 94 alineatul (2) | Articolul 98 alineatul (2) |Articolul 95 | Articolul 99 |Articolul 96 | Articolul 100 |Articolul 97 | Articolul 101 |Articolul 98 | Articolul 102 |Articolul 99 | Articolul 103 |Articolul 100 | Articolul 104 |Articolul 101 | Articolul 105 |Articolul 102 | Articolul 106 |Articolul 103 | Articolul 107 |Articolul 104 | Articolul 108 |Articolul 105 | Articolul 109 |Articolul 106 | Articolul 110 |Articolul 107 | Articolul 111 |Articolul 108 | Articolul 112 |Articolul 109 | Articolul 113 |Articolul 110 | Articolul 114 |Articolul 111 | Articolul 115 |Articolul 112 | Articolul 116 |Articolul 113 | Articolul 117 |Articolul 114 | Articolul 118 |Articolul 115 | Articolul 119 |Articolul 116 | Articolul 120 |Articolul 117 | Articolul 121 |Articolul 118 | Articolul 122 |Articolul 118 a | Articolul 123 |Articolul 119 | Articolul 124 |Articolul 120 | Articolul 125 |Articolul 121 alineatele (1) şi (2) | Articolul 126 alineatele (1) şi (2) |Articolul 121 alineatul (3) | - |Articolul 121 alineatul (4) | Articolul 126 alineatul (3) |Articolul 121 alineatul (5) | Articolul 126 alineatul (4) |Articolul 121 alineatul (6) | Articolul 126 alineatul (5) |Articolul 122 | Articolul 127 |Articolul 123 | Articolul 128 |Articolul 124 | Articolul 129 |Articolul 125 | Articolul 130 |Articolul 126 | Articolul 131 |Articolul 127 | Articolul 132 |Articolul 128 | Articolul 133 |Articolul 129 | Articolul 134 |Articolul 130 | Articolul 135 |Articolul 131 | Articolul 136 |Articolul 132 | Articolul 137 |Articolul 133 | Articolul 138 |Articolul 134 | Articolul 139 |Articolul 135 | Articolul 140 |Articolul 136 | Articolul 141 |Articolul 137 | Articolul 142 |Articolul 138 | Articolul 143 |Articolul 139 | Articolul 144 |Articolul 140 | Articolul 145 |Articolul 141 | Articolul 146 |Articolul 142 | Articolul 147 |Articolul 143 | Articolul 148 |Articolul 144 | Articolul 149 |Articolul 145 | Articolul 150 |Articolul 146 | Articolul 151 |Articolul 147 | Articolul 152 |Articolul 148 | Articolul 153 |Articolul 149 | Articolul 154 |Articolul 150 | Articolul 155 |Articolul 151 | Articolul 156 |Articolul 152 | Articolul 157 |Articolul 153 | Articolul 158 |Articolul 154 | Articolul 159 |Articolul 155 | Articolul 160 |Articolul 156 | Articolul 161 |Articolul 157 alineatul (1) | Articolul 162 alineatul (1) |Articolul 157 alineatul (2) cuvinte introductive | Articolul 162 alineatul (2) cuvinte introductive |Articolul 157 alineatul (2) punctul 2 | Articolul 162 alineatul (2) litera (a) |Articolul 157 alineatul (2) punctul 3 | Articolul 162 alineatul (2) litera (b) |Articolul 157 alineatul (2) punctul 5 | Articolul 162 alineatul (2) litera (c) |Articolul 157 alineatul (2) punctul 6 | Articolul 162 alineatul (2) litera (d) |Articolul 157 alineatul (2) punctul 7 | Articolul 162 alineatul (2) litera (e) |Articolul 157 alineatul (2) punctul 8 | Articolul 162 alineatul (2) litera (f) |Articolul 157 alineatul (2) punctul 9 | Articolul 162 alineatul (2) litera (g) |Articolul 157 alineatul (2) punctul 10 | Articolul 162 alineatul (2) litera (h) |Articolul 157 alineatul (2) punctul 11 | Articolul 162 alineatul (2) litera (i) |Articolul 157 alineatul (2), punctul 12 | Articolul 162 alineatul (2) litera (j) |Articolul 157 alineatul (2) punctul 13 | Articolul 162 alineatul (2) litera (k) |Articolul 157 alineatul (2) punctul 14 | Articolul 162 alineatul (2) litera (l) |Articolul 157 alineatul (3) | Articolul 162 alineatul (3) |Articolul 158 | Articolul 163 |Articolul 159 | Articolul 164 |Articolul 159a alineatele (1), (2) şi (3) | Articolul 165 alineatele (1), (2) şi (3) |Articolul 159a alineatul (4) formula iniţială | Articolul 165 alineatul (4) formula iniţială |Articolul 159a alineatul (4) prima liniuţă | Articolul 165 alineatul (4) litera (a) |Articolul 159a alineatul (4) a doua liniuţă | Articolul 165 alineatul (4) litera (b) |Articolul 159a alineatul (5) | Articolul 165 alineatul (5) |- | Articolul 166 |Articolul 160 alineatul (1) | Articolul 167 alineatul (1) |Articolul 160 alineatul (2) | Articolul 167 alineatul (2) |Articolul 160 alineatele (3) şi (4) | - |- | Anexa I |- | Anexa II |________________[pic][pic][pic][pic][pic][pic][1] COM(87) 868 PV.[2] A se vedea anexa 3 din partea A a susmenţionatelor concluzii.[3] Efectuată în conformitate cu Comunicarea Comisiei către Parlamentul European şi Consiliu – Codificarea acquis-ului comunitar, COM(2001) 645 final.[4] A se vedea anexa I la prezenta propunere.[5] JO C[6] JO C[7] JO L 11, 14.1.1994, p. 1. Regulament astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 422/2004 (70, 9.3.2004, p. 1).[8] A se vedea anexa I.[9] JO L 12, 16.1.2001, p.1.[10] JO L 184, 17.7.1999, p. 23. Decizie modificată prin decizia 2006/512/CE (JO L 200, 22.7.2006, p. 11).[11] JO L 208, 24.7.1992, p. 1.[12] JO L 110, 20.4.2001, p. 28.[13] JO L 125, 5.5.2001, p. 15.[14] JO L 145, 31.5.2001, p.43.[15] JO L 184, 17.7.1999, p. 23.[16] JO L 93, 31.3.2006, p. 12.