Anunţ juridic important

|

52007PC0508(01)

Propunere de decizie a Parlamentului European si a Consiliului de stabilire a unui regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe, bazat pe recunoaşterea unilaterală de către Bulgaria, Republica Cehă, Cipru, Letonia, Ungaria, Malta, Polonia, România, Slovenia şi Slovacia a anumitor documentele ca fiind echivalente ale vizele lor naţionale în scopul tranzitului pe teritoriul lor  /* COM/2007/0508 final - COD 2007/0185 */  Propunere de decizie a Parlamentului European şi a Consiliului de stabilire a unui regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe, bazat pe recunoaşterea unilaterală de către Bulgaria, Republica Cehă, Cipru, Letonia, Ungaria, Malta, Polonia, România, Slovenia şi Slovacia a anumitor documentele ca fiind echivalente ale vizele lor naţionale în scopul tranzitului pe teritoriul lor  /* COM/2007/0508 final - COD 2007/0185 */

	[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |Bruxelles, 15.10.2007COM(2007) 508 final/22007/0185 (COD)2007/0186 (COD)CorrigendumCe document annule et remplace le COM(2007)508 du 11.9.2007.Concerne le version RO.Propunere deDECIZIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUIde stabilire a unui regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe, bazat pe recunoaşterea unilaterală de către Bulgaria, Republica Cehă, Cipru, Letonia, Ungaria, Malta, Polonia, România, Slovenia şi Slovacia a anumitor documentele ca fiind echivalente ale vizele lor naţionale în scopul tranzitului pe teritoriul lorPropunere deDECIZIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUIde modificare a Deciziei nr. 896/2006/CE de stabilire a unui regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe, bazat pe recunoaşterea unilaterală de către statele membre a anumitor permise de şedere eliberate de Elveţia şi de Liechtenstein în scopul tranzitului pe teritoriul lor.(prezentate de Comisie)EXPUNERE DE MOTIVE1. INTRODUCERELa data de 14 iunie 2006, Parlamentul European şi Consiliul au adoptat două decizii de stabilire a unui regim simplificat de control la frontierele externe ale Uniunii al resortisanţilor ţărilor terţe care sunt supuşi obligaţiei de a avea viză în temeiul Regulamentului (CE) nr. 539/2001[1]:-  Decizia nr. 895/2006/CE[2] de stabilire a unui regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe, bazat pe recunoaşterea unilaterală de către Republica Cehă, Estonia, Cipru, Letonia, Lituania, Ungaria, Malta, Polonia, Slovenia şi Slovacia a anumitor documentele ca fiind echivalente ale vizele lor naţionale în scopul tranzitului pe teritoriul lor, şi-  Decizia nr. 896/2006/CE[3] de stabilire a unui regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe, bazat pe recunoaşterea unilaterală de către statele membre a anumitor permise de şedere eliberate de Elveţia şi de Liechtenstein în scopul tranzitului pe teritoriul lor.Aceasta a fost prima dată când au fost introduse în acquis -ul comunitar privind vizele, norme comune de bază privind recunoaşterea unilaterală a vizelor şi a permiselor de şedere.Decizia nr. 895/2006/CE ia în considerare nevoile specifice în materie de vize ale statelor membre care au aderat la Uniunea Europeană în anul 2004, în special cerinţele acestora în materie de vize, aplicate în perioada de tranziţie, până la integrarea completă în spaţiul Schengen. De fapt, decizia menţionată anterior reduce supraîncărcarea administrativă semnificativă care revine birourilor consulare ale acestor ţări, care au trebuit să emită vize naţionale de tranzit pentru persoanele care nu reprezintă niciun risc pentru statele membre.Fără să creeze nicio altă obligaţie în afară de cele enumerate în Actul de aderare din 2003, Decizia nr. 895/2006/CE introduce un regim facultativ care se bazează pe norme comune care permit acestor state membre să simplifice controalele, la frontierele externe, ale resortisanţilor ţărilor terţe, care deţin anumite documente eliberate de către state membre care pun în aplicare în întregime acquis -ul Schengen, precum şi documente similare eliberate de alte state membre, care nu pun încă în aplicare în întregime acest acquis . Normele comune se aplică până la sfârşitul perioadei de tranziţie, adică până în momentul în care statele membre respective vor participa pe deplin la spaţiul fără frontiere interne, data începând cu care recunoaşterea reciprocă a acestor documente devine obligatorie.Regimul de recunoaştere unilaterală este limitat în scopul tranzitului, a cărui durată nu poate depăşi cinci zile. Această restricţie a fost considerată necesară în scopul evitării oricărui risc de confuzie sau aplicare greşită a actualelor norme Schengen privind vizele, care definesc statul responsabil de prelucrarea unei cereri de viză (fie statul pe teritoriul căruia se află destinaţia principală a vizitei, fie statul în care se face prima intrare).Aceeaşi abordare a fost adoptată în cazul Deciziei nr. 896/2006/CE, care ia în considerare dificultăţile administrative cu care se confruntă statele membre atunci când trebuie să emită vize pentru resortisanţi ai ţărilor terţe care au drept de şedere în Elveţia şi Liechtenstein. Având în vedere importanta mobilitate sezonieră (pe perioada vacanţei de vară), birourile consulare din Elveţia şi Liechtenstein ale anumitor state membre, care au fost afectate în mod special, din cauza poziţiei lor geografice, de aceste tipuri de mişcări ale populaţiei, s-au confruntat cu o povară administrativă importantă, ca urmare a necesităţii de a emite, la timp, vizele solicitate, în perioadele menţionate anterior.Decizia nr. 896/2006/CE introduce norme comune pentru recunoaşterea unilaterală de către statele membre a anumitor permise de şedere eliberate de Elveţia şi Liechtenstein ca echivalente ale vizelor lor de tranzit. Noile norme sunt obligatorii pentru statele membre care participă pe deplin la spaţiul comun fără frontiere interne şi, respectiv, facultative pentru statele membre care au aderat la Uniune în 2004. Această distincţie a fost considerată necesară pentru a se evita impunerea unor obligaţii suplimentare noilor state membre în perioada de tranziţie premergătoare integrării lor depline în spaţiul Schengen.În conformitate cu articolul 5 din Decizia nr. 895/2006/CE şi articolul 4 din Decizia nr. 896/2006/CE[4], Republica Cehă, Cipru, Letonia, Ungaria, Malta, Polonia, Slovenia şi Slovacia au informat Comisia cu privire la hotărârea lor de a pune în aplicare regimul comun pentru ambele decizii. În ceea ce priveşte Decizia nr. 895/2006/CE, în special, aceste ţări au optat, de asemenea, pentru recunoaşterea unilaterală a tuturor documentelor enumerate în anexă, eliberate de alte state membre, care nu pun încă în întregime acquis -ul Schengen.Comisia a publicat informaţiile astfel notificate în Jurnalul Oficial[5]. Data de începere a punerii în aplicare a normelor comune variază de la un stat membru la altul. În absenţa unor dispoziţii specifice prevăzute de aceste decizii, anumite state membre au optat pentru punerea imediată în aplicare a normelor comune (Slovenia şi Cipru), în timp ce altele au decis, din motive administrative, să înceapă punerea în aplicare la o dată ulterioară. Începând cu 1 decembrie 2006, normele comune sunt aplicabile în Republica Cehă, Cipru, Letonia, Ungaria, Malta, Polonia, Slovenia şi Slovacia.Pentru a garanta o aplicare eficientă a normelor comune, statele membre au adresat întrebări (în cadrul grupului de lucru relevant al Consiliului) privind aspecte specifice legate de Decizia nr. 895/2006/CE şi au solicitat serviciilor Comisiei să ofere consiliere şi sugestii de interpretare în ceea ce priveşte domeniul de aplicare al anumitor dispoziţii.Ca răspuns la aceste întrebări, serviciile Comisiei au reamintit scopul introducerii normelor comune, subliniind că domeniul de aplicare al acestora se limitează la tranzit. Acest regim comun este aplicabil în perioada de tranziţie, până la integrarea completă a statelor membre respective în spaţiul Schengen (prima decizie) şi până la punerea completă în aplicare a acquis -ului Schengen de către Elveţia şi Liechtenstein (a doua decizie).Serviciile Comisiei au subliniat faptul că introducerea normelor comune are ca scop simplificarea tranzitului anumitor categorii de persoane şi eliminarea oricărei sarcini administrative nejustificate care revine birourilor consulare, legată de solicitanţii de viză care nu prezintă niciun risc pentru statele membre.Introducerea acestor noi reguli nu are niciun efect asupra punerii în aplicare de către statele membre a tuturor celorlalte dispoziţii ale acquis -ului comunitar în materie de vize şi frontiere externe, care rămân aplicabile. În special, aceste norme comune nu afectează dispoziţiile acquis -ului referitoare la vizele cu valabilitate teritorială limitată, vizele de tranzit aeroportuar sau controalele efectuate asupra persoanelor la frontierele externe.În ceea ce priveşte acest ultim punct, Comisia a subliniat că controlul persoanelor la frontierele externe trebuie să se efectueze în conformitate cu articolele 5-13 şi articolele 18 şi 19 din Regulamentul (CE) nr. 562/2006[6]. Grănicerii trebuie să efectueze controalele la frontierele externe ţinând cont de simplificarea introdusă de normele comune şi evitând orice aplicare abuzivă a dispoziţiilor Deciziei nr. 895/2006/CE. Prin urmare, aceste controale sunt echilibrate şi proporţionale cu obiectivele urmărite. Grănicerii ar trebui să examineze, pentru fiecare caz în parte, dacă resortisanţii ţărilor terţe ar putea beneficia de regimul simplificat şi dacă aceştia îndeplinesc condiţiile de intrare şi respectă termenul pentru tranzit prevăzut în Decizia nr. 895/2006/CE. În funcţie de evaluarea efectuată de grănicer, în cazul în care o persoană încalcă durata autorizată de tranzit, acesteia îi poate fi refuzată intrarea. Se pot impune şi alte măsuri administrative, mai potrivite pentru cazul respectiv (de exemplu, amenzi).Având în vedere experienţa reuşită cu aceste două decizii, UE ar trebui să extindă regimul simplificat la Bulgaria şi România, care au aderat la Uniunea Europeană la 1 ianuarie 2007 şi nu intră încă sub incidenţa normelor comune actuale. Într-adevăr, motivele care stau la baza celor două decizii menţionate anterior sunt valabile, de asemenea, pentru Bulgaria şi România.Pentru aceste două state membre, precum şi în cazul extinderii din 2004, în aspectele legate de acquis -ul în materie de vize s-a urmărit aşa-numita „procedură de punere în aplicare în două etape a acquis -ului Schengen” [articolul 4 din Actul privind condiţiile de aderare a Republicii Bulgaria şi a României şi adaptările tratatelor pe care se întemeiază Uniunea Europeană (denumit în continuare „Actul de aderare din 2005”)]. Aceasta implică faptul că Bulgaria şi România trebuie să aplice, de la data aderării (1.1.2007), dispoziţiile Regulamentului (CE) nr. 539/2001 şi, prin urmare, să impună obligativitatea vizei resortisanţilor ţărilor terţe enumerate în anexa I la regulamentul respectiv, eliberând în continuare vizele naţionale până la data care urmează a fi fixată de Consiliu, care va autoriza integrarea completă a acestor state în spaţiul Schengen. Având în vedere că normele de recunoaştere reciprocă în scopuri de tranzit şi scurtă şedere nu se aplică Bulgariei şi României de la data aderării, aceste state membre au obligaţia ca, începând cu 1 ianuarie 2007, să elibereze vize naţionale de intrare şi tranzit pe teritoriul lor pentru resortisanţii ţărilor terţe care sunt supuşi obligaţiei de a avea viză în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 539/2001, chiar dacă persoanele în cauză deţin o viză Schengen, un permis de şedere sau o viză naţională de lungă şedere eliberată de un stat Schengen. Acelaşi lucru se aplică documentelor similare eliberate de alte state membre care au aderat la Uniune în 2004 şi care nu pun încă în aplicare în întregime acquis -ul Schengen.În plus, Republica Cehă, Cipru, Letonia, Ungaria, Malta, Polonia, Slovenia şi Slovacia care au aplicat, de la 1 decembrie 2006, regimul comun prevăzut de Decizia nr. 895/2006/CE şi care nu sunt încă pe deplin integrate în spaţiul Schengen, nu au avut posibilitatea de a recunoaşte unilateral permisele de şedere şi vizele eliberate de Bulgaria şi România în scopul tranzitului pe teritoriul lor.Normele actuale nu permit Bulgariei şi României să recunoască permisele de şedere eliberate de Elveţia şi Liechtenstein.2. DOUĂ PROPUNERIÎn absenţa unor dispoziţii specifice care să permită reducerea sarcinii administrative cu care se confruntă consulatele bulgare şi române şi pentru a răspunde nevoilor specifice ale altor state membre după aderarea Bulgariei şi României la Uniunea Europeană, Comisia consideră că este necesară revizuirea normelor comune prevăzute de Deciziile nr. 895/2006/CE şi 896/2006/CE.În acest scop, Comisia a luat în considerare:-  nevoile specifice ale Bulgariei şi ale României în materie de vize, noile dificultăţi întâmpinate de statele membre după ultima extindere şi în perioada premergătoare integrării complete în spaţiul Schengen a statelor membre care au aderat la Uniunea Europeană în 2004 şi 2007, precum şi-  controalele şi verificările severe la care au fost supuşi resortisanţii ţărilor terţe respectivi de către statul membru care a eliberat o viză de scurtă şedere sau un permis de şedere, precum şi nivelul scăzut de risc pe care îl prezintă această categorie de persoane pentru alte state membre.În consecinţă, se propun două instrumente:2.1. Decizie a Parlamentului European şi a Consiliului, de stabilire a unui regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe, bazat pe recunoaşterea unilaterală de către Bulgaria, Republica Cehă, Cipru, Letonia, Ungaria, Malta, Polonia, România, Slovenia şi Slovacia a anumitor documentele ca fiind echivalente ale vizele lor naţionale în scopul tranzitului pe teritoriul lor.Decizia propusă se bazează pe articolul 62 alineatul (2) din Tratatul de instituire a Comunităţii Europene şi se adresează Bulgariei şi României, precum şi statelor membre care au decis să aplice Decizia nr. 895/2006/CE.În absenţa oricărei dispoziţii prevăzute de Decizia nr. 895/2006/CE care să permită, în urma ultimei extinderi a Uniunii Europene, ca regimul simplificat să fie extins la controalele la frontierele externe ale anumitor categorii de persoane care deţin anumite tipuri de documente, s-a considerat necesar să se revizuiască normele comune pentru a răspunde nevoilor specifice create de aderarea, la 1 ianuarie 2007, a Bulgariei şi României.Extinderea regimului de recunoaştere reciprocă printr-un instrument comunitar nu ar impune noi obligaţii statelor membre, pe lângă cele enumerate în Actul de aderare din 2003 şi în Actul de aderare din 2005. Prin urmare, aceasta nu ar constitui o derogare de la aceste două tratate de aderare.Punerea în aplicare a regimului propus va fi facultativă: statele membre în cauză au posibilitatea fie de aplica noul instrument, fie de a elibera în continuare vizele naţionale cerute de tratatele de aderare.Noua propunere ar trebui să permită Bulgariei şi României, care au aderat la Uniunea Europeană în 2007, să recunoască unilateral, ca fiind echivalente ale vizelor lor naţionale, vizele şi permisele de şedere eliberate de statele Schengen, precum şi documente similare eliberate de aceste două ţări şi de statele membre care au aderat la Uniune în 2004 şi care nu sunt încă pe deplin integrate în spaţiul SchengenÎn plus, ar trebui să li se permită statelor membre care au decis să pună în aplicare Decizia nr. 895/2006/CE şi care nu sunt încă pe deplin integrate în spaţiul fără frontiere interne să recunoască unilateral vizele şi permisele de şedere eliberate de Bulgaria şi România. Nu ar trebui să li se permită statelor membre care nu au decis să pună în aplicare Decizia nr. 895/2006/CE să aplice prezenta decizie, deoarece acestea consideră că numai permisele de şedere şi vizele eliberate de statele membre care pun în aplicare în întregime acquis -ul Schengen pot fi considerate ca fiind echivalente ale vizelor lor naţionale în scopul tranzitului.Regimul simplificat se bazează pe considerentul că resortisanţii ţărilor terţe care ar beneficia de sistem au fost deja supuşi unei verificări severe efectuate de către un stat membru şi se consideră că nu reprezintă o ameninţare la adresa ordinii publice sau un risc privind imigraţia clandestină.Prezentul regim se va aplica până la sfârşitul perioadei de tranziţie şi până în momentul în care statele membre respective vor participa pe deplin la spaţiul fără frontiere interne, dată începând cu care recunoaşterea reciprocă a acestor documente devine obligatorie.Astfel cum este prevăzut în Decizia nr. 895/2006/CE, regimul de recunoaştere va fi limitat la tranzitul pe teritoriul statelor membre în cauză. Durata tranzitului nu poate depăşi cinci zile. Obiectivul prezentului regim nu este de a înlocui eliberarea de vize naţionale de către statele membre respective pentru scurte şederi. Pe lângă acestea, în conformitate cu normele actuale, aceste state membre au posibilitatea să elibereze vize naţionale de scurtă şedere cu intrări multiple care ar putea fi valabile pentru unul sau mai mulţi ani pentru a facilita mobilitatea resortisanţilor ţărilor terţe, titulari de documente Schengen, care au nevoie să călătorească frecvent spre teritoriul lor.Documentele selecţionate pentru regimul de recunoaştere sunt:-  viza uniformă eliberată de un stat Schengen în conformitate cu normele comune prevăzute de instrucţiunile consulare comune (viză de tranzit, viză de scurtă şedere sau de călătorie, viză colectivă);-  vize naţionale de lungă şedere eliberate de un stat Schengen în conformitate cu legislaţia sa internă;-  permise de şedere eliberate de un stat Schengen şi care sunt incluse în anexa IV la Instrucţiunile consulare comune, în care sunt enumerate documentele care dau dreptul titularilor lor să intre în spaţiul Schengen fără viză;-  vize naţionale de scurtă şi de lungă şedere, precum şi permise de şedere eliberate de un stat membru care a aderat la Uniunea Europeană în 2004, astfel cum sunt enumerate în anexa la Decizia nr. 895/2006/CE;-  vize naţionale de scurtă şi lungă şedere, precum şi permise de şedere eliberate de Bulgaria şi România.În cazul în care decid să aplice regimul comun, Bulgaria şi România vor trebui să accepte toate documentele eliberate de statele membre care pun în aplicare în întregime acquis -ul Schengen, evitând astfel orice distincţie în ceea ce priveşte autoritatea emitentă.Statele membre respective au obligaţia de a comunica decizia lor Comisiei. Aceasta va publica aceste informaţii în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene şi va garanta, astfel, transparenţa întregului sistem. Cu toate acestea, statele membre ar putea refuza intrarea resortisanţilor ţărilor terţe ale căror nume figurează pe listele lor naţionale de alerte.Prezentul instrument va fi adoptat prin procedura de codecizie.2.2 . Decizie a Parlamentului European şi a Consiliului de modificare a Deciziei nr. 896/2006/CE de stabilire a unui regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe, bazat pe recunoaşterea unilaterală de către statele membre a anumitor permise de şedere eliberate de Elveţia şi de Liechtenstein în scopul tranzitului pe teritoriul lor.Decizia propusă se bazează pe articolul 62 alineatul (2) litera (a) din Tratatul de instituire a Comunităţii Europene.Decizia propusă ia în considerare aderarea Bulgariei şi României la Uniunea Europeană în ianuarie 2007 şi îşi propune să modifice Decizia nr. 896/2006/CE astfel încât să permită Bulgariei şi României să aplice un regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe, bazat pe recunoaşterea unilaterală de către aceste două state membre a permiselor de şedere eliberate de Elveţia şi Liechtenstein şi care sunt enumerate în anexa la Decizia nr. 896/2006/CE. Decizia propusă se bazează pe considerentul că resortisanţii ţărilor terţe care deţin un permis de şedere eliberat de Elveţia sau Liechtenstein nu ar reprezenta o ameninţare la adresa ordinii publice sau un risc privind imigraţia clandestină.Recunoaşterea este limitată la tranzit. În cazul în care Bulgaria şi România decid să ia parte la decizia Parlamentului European şi a Consiliului, care le permite recunoaşterea unilaterală a documentelor eliberate de statele Schengen şi alte state membre ca fiind echivalente ale vizelor lor naţionale în scopul tranzitului, punerea în aplicare a prezentului instrument este facultativă în perioada de tranziţie, până la data care urmează a fi fixată de Consiliu pentru integrarea completă a acestora în spaţiul Schengen.Bulgaria şi România au posibilitatea de a decide dacă iau parte la regimul de recunoaştere şi au obligaţia de a informa Comisia Europeană cu privire la decizia lor. Comisia va asigura publicarea informaţiilor respective.Sistemul propus nu afectează în niciun fel normele prevăzute de acquis -ul Schengen cu privire la procedurile şi verificările necesare în cazul trecerii frontierelor externe.Deoarece sistemul propus este limitat la tranzit, acesta nu afectează posibilitatea pe care o au Bulgaria şi România de a elibera vize de scurtă şedere cu intrări multiple, valabile pentru unul sau mai mulţi ani pentru a facilita mobilitatea resortisanţilor ţărilor terţe, titulari de permise de şedere eliberate de Elveţia şi Liechtenstein.Prezentul instrument va fi adoptat prin procedura de codecizie.3. SUBSIDIARITATE ŞI PROPORŢIONALITATEArticolul 5 din Tratatul CE prevede că „acţiunea Comunităţii nu depăşeşte ceea ce este necesar în vederea atingerii obiectivelor prezentului tratat”. Acţiunea Comunităţii trebuie să ia forma cea mai simplă posibilă care să permită prezentei propuneri să îşi atingă obiectivul şi să fie pusă în aplicare în mod cât mai eficient posibil. În acest sens, instrumentele juridice propuse în vederea revizuirii normelor comune pentru regimul de recunoaştere unilaterală stabilite de Deciziile nr. 895/2006/CE şi 896/2006/CE sunt următoarele:-  O decizie care să permită Bulgariei, Republicii Cehe, Ciprului, Letoniei, Maltei, Poloniei, României, Slovaciei, Sloveniei şi Ungariei să recunoască unilateral anumite documente ca fiind echivalente ale vizele lor naţionale în scopul tranzitului pe teritoriile lor, în perioada de tranziţie, până la integrarea completă a statelor membre respective în spaţiul comun fără frontiere interne. Participarea la acest regim este facultativă;-  O modificare a Deciziei nr. 896/2006/CE de stabilire a unui regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe, bazat pe recunoaşterea unilaterală de către statele membre a anumitor permise de şedere eliberate de Elveţia şi de Liechtenstein în scopul tranzitului pe teritoriul lor. Obiectivul modificării propuse este de a extinde la Bulgaria şi România regimul simplificat pentru tranzitul pe teritoriul lor, renunţându-se la obligativitatea vizelor de tranzit pentru titularii unor astfel de permise de şedere eliberate de aceste două ţări.Participarea la regimul de recunoaştere este facultativă pentru statele membre care au aderat la Uniunea Europeană în 2004 şi 2007, pe perioada de tranziţie, până la integrarea completă a statelor membre respective în spaţiul comun fără frontiere interne, dată începând cu care regimul de recunoaştere reciprocă devine obligatoriu între statele membre care participă pe deplin la spaţiul fără frontiere interne.Obiectivul urmărit de propunerile menţionate anterior, şi anume acela de introducere temporară a normelor comune privind recunoaşterea unilaterală a anumitor documente de către Bulgaria, România şi statele membre care aplică deja Decizia nr. 895/2006/CE, precum şi extinderea la Bulgaria şi România a unui regim comun de recunoaştere unilaterală a anumitor permise de şedere eliberate de Elveţia şi Liechtenstein, poate fi atins numai printr-o acţiune la nivel comunitar, deoarece niciun stat membru nu ar avea posibilitatea de a adopta măsuri pur naţionale prin care să se obţină efectul dorit.Acţiunea comunitară a reţinut măsuri care ar permite prezentei propuneri să îşi atingă obiectivul şi să fie pusă în aplicare în mod cât mai eficient posibil. În acest sens, în conformitate cu cele două decizii din 14 iunie 2006 şi având în vedere obiectivele urmărite, au fost alese două instrumente juridice diferite. Pentru această primă propunere, o decizie a Parlamentului European şi a Consiliului este instrumentul juridic potrivit pentru aplicarea facultativă de către statele membre respective a normelor comune de recunoaştere unilaterală care constituie o derogare temporară de la normele actuale de recunoaştere reciprocă. În ceea ce priveşte a doua propunere, se alege modificarea Deciziei nr. 896/2006/CE printr-o nouă decizie a Parlamentului European şi a Consiliului, în vederea extinderii normelor comune şi a autorizării Bulgariei şi României să recunoască unilateral anumite permise de şedere eliberate de Elveţia şi Liechtenstein.4. CONSECINŢE LEGATE DE DIFERITELE PROTOCOALE ANEXATE LA TRATATPrima decizie a Parlamentului European şi a Consiliului propusă se adresează exclusiv Bulgariei, Republicii Cehe, Ciprului, Ungariei, Letoniei, Maltei, Poloniei, României, Slovaciei şi Sloveniei şi introduce un regim tranzitoriu specific care permite acestora să recunoască unilateral anumite documente eliberate de statele membre ca fiind echivalente ale vizelor lor naţionale de tranzit. Decizia propusă este facultativă şi ar fi aplicabilă de către statele membre respective până la data pe care urmează să o fixeze Consiliul în conformitate cu articolul 3 alineatul (2) din Actul de aderare din 2003 şi articolul 4 alineatul (2) din Actul de aderare din 2005.Prin însăşi natura sa, regimul stabilit de această propunere nu poate implica situaţia variabilă astfel cum se prevede în protocoalele privind poziţia Regatului Unit, Irlandei şi a Danemarcei.Prezenta decizie, adresată exclusiv statelor membre care sunt obligate să aplice acquis -ul Schengen şi care nu sunt integrate pe deplin în spaţiul comun fără frontiere interne, nu constituie o dezvoltare a acquis -ului Schengen în sensul acordului semnat la 18 mai 1999 între Consiliu, Norvegia şi Islanda în scopul asocierii acestor două ţări la implementarea, punerea în aplicare şi dezvoltarea acquis -ului Schengen[7]. Cu toate acestea, pentru coerenţa şi buna funcţionare a sistemului Schengen, prezenta decizie reglementează, de asemenea, vizele şi permisele de şedere eliberate de Norvegia şi Islanda, ţări asociate la implementarea, punerea în aplicare şi dezvoltarea acquis -ului Schengen şi care pun în aplicare în întregime acquis -ul Schengen.Prezenta decizie, adresată exclusiv statelor membre care sunt obligate să aplice acquis -ul Schengen şi care nu sunt integrate pe deplin în spaţiul comun fără frontiere interne, nu constituie o dezvoltare a acquis -ului Schengen în sensul acordului semnat de Uniunea Europeană Comunitatea Europeană şi Confederaţia Elveţiană privind asocierea Confederaţiei Elveţiene la transpunerea, punerea în aplicare şi dezvoltarea acquis -ului Schengen[8], care intră sub incidenţa articolului 4 alineatul (1) din Decizia Consiliului privind semnarea, în numele Comunităţii Europene şi aplicarea provizorie.Decizia Parlamentului European şi a Consiliului propusă de modificare a Deciziei nr. 896/2006/CE se adresează Bulgariei şi României, cu obiectivul de a le permite să recunoască unilateral anumite permise de şedere eliberate de Elveţia şi Liechtenstein ca fiind echivalente ale vizelor lor de tranzit. Prin însăşi natura sa, regimul stabilit de această propunere nu poate implica situaţia variabilă astfel cum se prevede în protocoalele privind poziţia Regatului Unit, Irlandei şi cea a Danemarcei.Decizia nu constituie o dezvoltare a acquis -ului Schengen în sensul acordului semnat la 18 mai 1999, între Consiliu, Norvegia şi Islanda în scopul asocierii acestor două ţări la implementarea, punerea în aplicare şi dezvoltarea acquis -ului Schengen, deoarece noul element introdus de prezenta decizie se referă la extinderea la Bulgaria şi România a regimului simplificat al Deciziei nr. 896/2006/CE, fără a modifica normele şi principiile de bază.2007/0185(COD)Propunere deDECIZIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUIde stabilire a unui regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe, bazat pe recunoaşterea unilaterală de către Bulgaria, Republica Cehă, Cipru, Letonia, Ungaria, Malta, Polonia, România, Slovenia şi Slovacia a anumitor documentele ca fiind echivalente ale vizele lor naţionale în scopul tranzitului pe teritoriul lorPARLAMENTUL EUROPEAN ŞI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, în special articolul 62, punctul (2),având în vedere propunerea Comisiei[9],hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat,întrucât:(1) În temeiul articolului 4 alineatul (1) din Actul privind condiţiile de aderare a Republicii Bulgaria şi a României şi adaptările tratatelor pe care se întemeiază Uniunea Europeană (denumit în continuare „Actul de aderare din 2005”), Bulgaria şi România, care au aderat la Uniune la 1 ianuarie 2007, au obligaţia să se supună obligativităţii vizelor resortisanţii ţărilor terţe, care sunt enumerate în anexa I la Regulamentul (CE) nr. 539/2001 al Consiliului din 15 martie 2001 de stabilire a listei ţărilor terţe ai căror resortisanţi trebuie să deţină viză pentru trecerea frontierelor externe şi a listei ţărilor terţe ai căror resortisanţi sunt exoneraţi de această obligaţie[10].(2) În conformitate cu articolul 4 alineatul (2) din Actul de aderare din 2005, dispoziţiile acquis -ului Schengen privind condiţiile şi criteriile de eliberare a vizelor uniforme de scurtă şedere, precum şi dispoziţiile privind recunoaşterea reciprocă a vizelor şi echivalenţa dintre permisele de şedere şi vize se aplică în Bulgaria şi România numai după adoptarea unei decizii a Consiliului în acest sens. Cu toate acestea, aceste dispoziţii sunt obligatorii pentru statele membre respective de la data aderării.(3) Prin urmare, Bulgaria şi România au obligaţia de a elibera vize naţionale, pentru intrare sau tranzit pe teritoriul lor, resortisanţilor ţărilor terţe care deţin o viză uniformă, o viză de lungă şedere sau un permis de şedere eliberat de un stat membru care pune în aplicare în întregime acquis -ul Schengen ori un document similar eliberat de statele membre care nu pun încă în aplicare în întregime acquis -ul Schengen.(4) Titularii de documente eliberate de statele membre care pun în aplicare în întregime acquis -ul Schengen şi de documente similare eliberate de statele membre care nu pun încă în aplicare în întregime acquis -ul Schengen nu prezintă niciun risc pentru Bulgaria şi România, deoarece aceştia au fost supuşi de către alte state membre la toate controalele necesare. Pentru a evita aplicarea unor sarcini administrative suplimentare nejustificate Bulgariei şi României, ar trebui ca normele comune introduse de Decizia nr. 895/2006/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 14 iunie 2006 de stabilire a unui regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe, bazat pe recunoaşterea unilaterală de către Republica Cehă, Cipru, Estonia, Letonia, Lituania, Ungaria, Malta, Polonia, Slovenia şi Slovacia a anumitor documentele ca fiind echivalente ale vizele lor naţionale în scopul tranzitului pe teritoriul lor[11] să fie extinse la aceste ţări.(5) Noile norme comune ar trebui să autorizeze Bulgaria şi România să recunoască unilateral, ca fiind echivalente ale vizelor lor naţionale, anumite documente eliberate de statele membre care pun în aplicare în întregime acquis -ul Schengen, documente similare eliberate de acestea şi documentele enumerate în anexa la Decizia nr. 895/2006/CE, eliberate de statele membre care au aderat la Uniunea Europeană în 2004 şi să instituie un regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe, bazat pe această echivalenţă unilaterală.(6) Având în vedere că Republica Cehă, Cipru, Letonia, Ungaria, Malta, Polonia, Slovenia şi Slovacia au informat Comisia cu privire la decizia lor de a aplica regimul simplificat introdus de Decizia nr. 895/2006/CE, noile norme comune ar trebui, de asemenea, să permită statelor membre să recunoască vizele şi permisele de şedere eliberate de Bulgaria şi România ca fiind echivalente ale vizelor lor naţionale în scopul tranzitului pe teritoriul lor.(7) Noul regim comun ar trebui să se aplice pe o perioadă de tranziţie, până la data care urmează a fi fixată printr-o decizie a Consiliului, astfel cum este prevăzut la articolul 3 alineatul (2) primul paragraf din Actul de aderare din 2003 şi la articolul 4 alineatul (2) din Actul de aderare din 2005.(8) Recunoaşterea unui document ar trebui limitată la scopul tranzitului pe teritoriul Bulgariei, Republicii Cehe, Ciprului, Letoniei, Maltei, Poloniei, României, Slovaciei, Sloveniei şi Ungariei. Participarea la sistemul comun ar trebui să fie facultativă, fără să impună obligaţii suplimentare statelor membre, definite de Actul de aderare din 2003 şi de Actul de aderare din 2005.(9) Normele comune ar trebui să se aplice vizelor uniforme de scurtă şedere, vizelor de lungă şedere şi permiselor de şedere eliberate de statele membre care pun în aplicare în întregime acquis -ul Schengen, documentelor similare eliberate de state membre care nu pun încă în aplicare în întregime acquis -ul Schengen, precum şi vizelor de scurtă şedere, vizelor de lungă şedere şi permiselor de şedere eliberate de Bulgaria şi România.(10) Condiţiile de intrare menţionate la articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European şi al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod Comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul Frontierelor Schengen)[12] trebuie îndeplinite, cu excepţia condiţiei prevăzute la articolul 5 alineatul (1) litera (b) din regulamentul menţionat anterior, în măsura în care prezenta decizie de extindere a normelor comune prevăzute de Decizia nr. 895/2006/CE stabileşte un regim de recunoaştere unilaterală de către Bulgaria şi România a anumitor documente eliberate de statele membre care pun în aplicare în întregime acquis -ul Schengen, documente similare eliberate de statele membre care nu pun în aplicare în întregime acquis -ul Schengen, precum şi a vizelor de scurtă sau lungă şedere şi a permiselor de şedere eliberate de Bulgaria sau România în scopul tranzitului şi, în plus, permite Republicii Cehe, Ciprului, Letoniei, Maltei, Poloniei, Slovaciei, Sloveniei şi Ungariei care aplică regimul simplificat introdus de Decizia nr. 895/2006/CE, să recunoască documentele similare eliberate de Bulgaria şi România.(11) Deoarece obiectivul prezentei decizii, şi anume introducerea unui regim de recunoaştere unilaterală care trebuie aplicat de statele membre care au aderat la Uniune în 2004 şi 2007, nu poate fi realizat în mod satisfăcător şi, prin urmare, date fiind importanţa şi efectele acţiunii, poate să fie realizat mai bine la nivel comunitar, Comunitatea poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarităţii, enunţat la articolul 5 din tratat. În conformitate cu principiul proporţionalităţii, enunţat în respectivul articol, prezenta decizie nu depăşeşte ceea ce este necesar pentru realizarea acestor obiective.(12) Având în vedere că se adresează numai statelor membre care au aderat la Uniunea Europeană în 2004 şi 2007 şi care nu pun încă în aplicare în întregime acquis -ul Schengen, prezenta decizie nu constituie o dezvoltare a dispoziţiilor acquis -ului Schengen în sensul acordului încheiat de către Consiliul Uniunii Europene, Republica Islanda şi Regatul Norvegiei în scopul asocierii acestor două ţări la implementarea, punerea în aplicare şi dezvoltarea acquis -ului Schengen. Cu toate acestea, pentru coerenţa şi buna funcţionare a sistemului Schengen, prezenta decizie reglementează, de asemenea, vizele şi permisele de şedere eliberate de ţările terţe asociate la implementarea, punerea în aplicare şi dezvoltarea acquis -ului Schengen şi care pun în aplicare în întregime acquis -ul Schengen, precum Islanda şi Norvegia.(13) În conformitate cu articolele 1 şi 2 din Protocolul privind poziţia Regatului Unit şi a Irlandei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană şi la Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, statele membre menţionate anterior nu participă la adoptarea prezentei decizii.(14) În conformitate cu articolele 1 şi 2 din Protocolul privind poziţia Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană şi la Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei decizii.ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:Articolul 1Prezenta decizie introduce un regim simplificat pentru controlul persoanelor la frontierele externe, prin care:-  Bulgaria şi România pot recunoaşte unilateral, ca fiind echivalente ale vizelor lor naţionale în scopul tranzitului, documentele menţionate la articolele 2 şi 3, precum şi cele menţionate la articolul 4 eliberate de aceste două ţări pentru resortisanţii ţărilor terţe care intră sub incidenţa obligativităţii vizei în temeiul Regulamentului (CE) nr. 539/2001.-  Republica Cehă, Cipru, Letonia, Ungaria, Malta, Polonia, Slovenia şi Slovacia, care au informat Comisia cu privire la decizia de a aplica regimul simplificat introdus de Decizia nr. 895/2006/CE, pot recunoaşte unilateral, ca fiind echivalente ale vizelor lor naţionale în scopul tranzitului, documentele menţionate la articolul 4, eliberate de Bulgaria şi România resortisanţilor ţărilor terţe care intră sub incidenţa obligativităţii vizei în temeiul Regulamentului (CE) nr. 539/2001.Articolul 2(1) Bulgaria şi România pot considera ca fiind echivalente ale vizelor lor naţionale în scopul tranzitului următoarele documente eliberate de statele membre care pun în aplicare în întregime acquis -ul Schengen, indiferent de naţionalitatea titularilor:(i) o „viză uniformă”, menţionată la articolul 10 din Convenţia de punere în aplicare a Acordului Schengen;(ii) o „viză de lungă şedere”, menţionată la articolul 18 din Convenţia de punere în aplicare a Acordului Schengen;(iii) un „permis de şedere”, inclus în anexa IV la Instrucţiunile consulare comune.(2) În cazul în care Bulgaria şi România decid să aplice prezenta Decizie, acestea recunosc toate documentele menţionate la alineatul (1), indiferent de statul care a eliberat documentul.Articolul 3În cazul în care Bulgaria şi România decid să aplice articolul 2, acestea pot, în plus, să recunoască vizele naţionale de scurtă şedere, vizele de lungă şedere şi permisele de şedere eliberate de unul sau mai multe dintre statele membre care au aderat la Uniune în 2004 şi care nu pun încă în aplicare în întregime acquis -ul Schengen, ca fiind echivalente vizelor lor naţionale în scopul tranzitului.Documentele eliberate de state membre care nu pun încă în aplicare în întregime acquis -ul Schengen, care pot fi recunoscute, sunt enumerate în anexa la Decizia nr. 895/2006/CE.Articolul 4În plus, Bulgaria şi România pot, de asemenea, să recunoască vizele naţionale de scurtă şedere, vizele de lungă şedere şi permisele de şedere pe care le eliberează, ca fiind echivalente vizelor lor naţionale în scopul tranzitului.Documentele eliberate de Bulgaria şi România, care pot fi recunoscute în temeiul prezentei decizii, sunt enumerate în anexă.Articolul 5Republica Cehă, Cipru, Letonia, Ungaria, Malta, Polonia, Slovenia şi Slovacia pot recunoaşte, de asemenea, în scopul tranzitului, documentele eliberate de Bulgaria şi România, enumerate în anexa la prezenta decizie.Articolul 6Bulgaria, Republica Cehă, Cipru, Letonia, Ungaria, Malta, Polonia, România, Slovenia şi Slovacia pot recunoaşte documente ca fiind echivalente vizelor lor naţionale în scopul tranzitului numai în cazul în care perioada în care resortisantul unei ţări terţe tranzitează teritoriul lor nu depăşeşte cinci zile.Durata de valabilitate a documentelor menţionate la articolele 2, 3 şi 4 trebuie să acopere durata tranzitului.Articolul 7Bulgaria, Republica Cehă, Cipru, Letonia, Ungaria, Malta, Polonia, România, Slovenia şi Slovacia informează Comisia cu privire la decizia de a aplica sau nu prezenta decizie, în termen de 10 zile lucrătoare de la data intrării acesteia în vigoare. Comisia publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene informaţia comunicată de statele membre în cauză.Articolul 8Prezenta decizie intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării sale în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.Aceasta se aplică până la data care urmează a fi stabilită de decizia Consiliului, adoptată în temeiul articolului 4 alineatul (2) din Actul de aderare din 2005.Articolul 9Prezenta decizie se adresează Bulgariei, Republicii Cehe, Ciprului, Letoniei, Maltei, Poloniei, României, Slovaciei, Sloveniei şi Ungariei.Adoptată la Bruxelles, […]Pentru Parlamentul European Pentru ConsiliuPreşedintele Preşedintele[…]  ANEXĂListă cu documentele eliberate de BULGARIA- Vize1. Виза за летищен транзит (виза вид "А") – viză de tranzit aeroportuar (tip „A”)2. Визи за транзитно преминаване (виза вид "B") – vize de tranzit (tip „B”)-  Еднократна транзитна виза – viză pentru tranzit simplu-  Двукратна транзитна виза – viză pentru tranzit dublu-  Многократна транзитна виза – viză pentru tranzit multiplu3. Визи за краткосрочно пребиваване (виза вид "C") – vize de scurtă şedere (tip „C”)-  Еднократна входна виза – viză cu o singură intrare-  Многократна входна виза – viză cu intrări multiple4. Виза за дългосрочно пребиваване (виза вид "D") – viză de lungă şedere (tip „D”)- Permise de şedere1. Карта на продължително пребиваващ в Република България чужденец – permis de lungă şedere2. Карта на постоянно пребиваващ в Република България чужденец – permis de şedere permanentă3. Карта на бежанец – permis de şedere pentru refugiaţi4. Удостоверение за пътуване зад граница на чужденец с хуманитарен статут – permis de şedere pentru un resortisant al unei ţări terţe, căruia Republica Bulgaria i-a acordat un statut de protecţie umanitară.Listă cu documentele eliberate de ROMÂNIA- Vize-  viză de tranzit, identificată prin simbolul B-  viză de scurtă şedere, identificată prin simbolul C-  viză de lungă şedere, identificată prin unul dintre următoarele simboluri, în funcţie de activitatea pe care urmează să o desfăşoare în România străinul căruia i-a fost acordată:(i) desfăşurarea de activităţi economice, identificată prin simbolul D/AE(ii) desfăşurarea de activităţi profesionale, identificată prin simbolul D/AP(iii) desfăşurarea de activităţi comerciale, identificată prin simbolul D/AC(iv) angajare în muncă, identificată prin simbolul D/AM(v) studii, identificată prin simbolul D/SD(vi) reîntregirea familiei, identificată prin simbolul D/VF(vii) intrarea în România a străinilor căsătoriţi cu cetăţeni români, identificată prin simbolul D/CR(viii) activităţi religioase sau umanitare, identificată prin simbolul D/RU(ix) viză diplomatică şi viză de serviciu, identificată prin simbolul DS(x) alte scopuri, identificată prin simbolul D/AS- Permise de şedere- Permis de şedere temporară- Permis de şedere permanentă- Carte de rezidenţă - pentru străinii membri de familie ai cetăţenilor români- Carte de rezidenţă permanentă - pentru străinii membri de familie ai cetăţenilor români2007/0186 (COD)Propunere deDECIZIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUIde modificare a Deciziei nr. 896/2006/CE de stabilire a unui regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe, bazat pe recunoaşterea unilaterală de către statele membre a anumitor permise de şedere eliberate de Elveţia şi de Liechtenstein în scopul tranzitului pe teritoriul lor.PARLAMENTUL EUROPEAN ŞI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, în special articolul 62 punctul (2) litera (a),având în vedere propunerea Comisiei[13],hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat,întrucât:(1) Decizia nr. 896/2006/CE stabileşte norme comune privind recunoaşterea unilaterală de către statele membre a anumitor permise de şedere eliberate de Elveţia şi Liechtenstein, norme care permit un regim simplificat de control la graniţele externe al resortisanţilor ţărilor terţe, care sunt titulari ai documentelor respective.(2) Ca urmare a procedurii de punere în aplicare în două etape a acquis -ului Schengen, statele membre care au aderat la Uniunea Europeană la 1 mai 2004 erau obligate, de la această dată, să elibereze vize naţionale resortisanţilor ţărilor terţe care sunt titulari ai unui permis de şedere eliberat de Elveţia sau de Liechtenstein şi care intră sub incidenţa obligativităţii vizei în temeiul Regulamentului (CE) nr. 539/2001 al Consiliului. Această obligativitate a creat sarcini administrative suplimentare consulatelor statelor respective în Elveţia şi Liechtenstein.(3) Nu a fost necesar ca statele membre să supună obligativităţii vizei această categorie de persoane care prezintă pentru ele numai un risc scăzut de imigraţie clandestină.(4) Având în vedere că acelaşi raţionament se aplică şi Bulgariei şi României, regimul simplificat introdus de Decizia nr. 896/2006/CE[14] ar trebui să fie extins la Bulgaria şi România.(5) Această modificare a Deciziei nr. 896/2006/CE ar trebui să permită Bulgariei şi României, în cazul în care acestea decid să aplice Decizia nr. …/2007/CE să recunoască, în mod unilateral, permisele de şedere eliberate de Elveţia şi Liechtenstein, enumerate în anexa la Decizia nr. 896/2006/CE, ca fiind echivalente ale vizelor lor naţionale în scopul tranzitului.(6) Recunoaşterea ar trebui limitată la scopul tranzitului pe teritoriul Bulgariei şi României şi nu ar trebui să afecteze posibilitatea acestor două state membre de a elibera vize de scurtă şedere.(7) Posibilitatea ca Bulgaria şi România să nu aplice prezenta Decizie ar trebui limitată la perioada de tranziţie, până la o dată ce urmează a fi stabilită de către Consiliu, în conformitate cu articolul 4 alineatul (2) din Actul de aderare din 2005.(8) Condiţiile de intrare formulate la articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European şi al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod Comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul Frontierelor Schengen)[15] trebuie îndeplinite, cu excepţia condiţiei prevăzute la articolul 5 alineatul (1) litera (b), în măsura în care prezenta decizie creează un regim de echivalenţă între vizele de tranzit eliberate de Bulgaria şi România şi anumite permise de şedere eliberate de Elveţia şi Liechtenstein.(9) Dat fiind că obiectivul acţiunii care trebuie întreprinsă afectează direct acquis -ul comunitar privind vizele şi nu poate fi atins în mod corespunzător prin acţiunea individuală a statelor membre şi, prin urmare, având în vedere dimensiunile şi efectele acestei acţiuni, poate fi mai bine realizat la nivel comunitar, Comunitatea poate lua măsuri în conformitate cu principiul subsidiarităţii consacrat la articolul 5 din tratat. În conformitate cu principiul proporţionalităţii, astfel cum a fost formulat la articolul menţionat anterior, prezenta decizie nu depăşeşte ceea ce este necesar pentru a atinge obiectivul în cauză.(10) În conformitate cu articolele 1 şi 2 din Protocolul privind poziţia Regatului Unit şi a Irlandei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană şi la Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, statele membre menţionate anterior nu participă la adoptarea prezentei decizii.(11) În conformitate cu articolele 1 şi 2 din Protocolul privind poziţia Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană şi la Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, Danemarca nu ia parte la adoptarea prezentei decizii şi nu este obligată de aceasta sau supusă aplicării sale.ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:Articolul 1La articolul 2 din Decizia nr. 896/2006/CE, se adaugă un al treilea paragraf, după cum urmează:„În cazul în care Bulgaria şi România decid să aplice Decizia nr. …./2007/CE, acestea pot recunoaşte unilateral permisele de şedere enumerate în anexa la prezenta decizie ca fiind echivalente ale vizelor lor naţionale de tranzit până la data ce urmează a fi stabilită de Consiliu, în conformitate cu articolul 4 alineatul (2) din Actul privind condiţiile de aderare a Republicii Bulgaria şi a României şi adaptările tratatelor pe care se întemeiază Uniunea Europeană.”Articolul 2În cazul în care Bulgaria şi România decid să aplice prezenta decizie, acestea informează Comisia cu privire la aceasta în termen de 10 zile lucrătoare de la intrării în vigoare a prezentei decizii. Comisia publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene informaţia comunicată de statele membre în cauză.Articolul 3Prezenta decizie intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării sale în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene .Articolul 4Prezenta decizie se adresează Bulgariei şi României.Adoptată la Bruxelles, […]Pentru Parlamentul European Pentru ConsiliuPreşedintele Preşedintele[…] [1] JO L 81, 21.3.2001, p. 1, astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 1932/2006 (JO L 405, 30.12.2006, p. 23)[2] JO L 167, 20.6.2006, p 1.[3] JO L 167, 20.6.2006, p. 8.[4] Statele membre care au aderat la Uniunea Europeană în 2004 au trebuit să informeze Comisia înainte de 1 august 2006 cu privire la decizia de a aplica normele comune.[5] JO C 251, 17.10.2006, p. 20.[6] Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European şi al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod Comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul Frontierelor Schengen), JO L 105, 13.4.2006, p. 1[7] JO L 176, 10.7.1999, p. 35.[8] Documentul 13054/04 al Consiliului.[9] JO C […], […], p. […].[10] JO L 81, 21.3.2001, p. 1. Regulament, astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 1932/2006 (JO L 405, 30.12.2006, p. 23).[11] JO L 167, 20.6.2006, p 1.[12] JO L 105, 13.4.2006, p 1.[13] JO C […], […], p. […][14] JO L 167, 20.6.2006.[15] JO L 105, 13.4.2006, p 1.


Anunţ juridic important

|

52009PC0435

Propunere de decizie a Consiliului de autorizare a Republicii Polone de a aplica o măsură derogatorie de la dispoziţiile articolului 287 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată  /* COM/2009/0435 final */

	[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |Bruxelles, 26.8.2009COM(2009) 435 finalPropunere deDECIZIE A CONSILIULUIde autorizare a Republicii Polone de a aplica o măsură derogatorie de la dispozițiile articolului 287 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugatăEXPUNERE DE MOTIVE1. Contextul propuneriiÎn conformitate cu articolul 395 din Directiva 2006/112/CE din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (denumită în continuare „directiva privind TVA”) Consiliul, hotărând în unanimitate la propunerea Comisiei, poate autoriza orice stat membru să introducă măsuri speciale de derogare de la dispozițiile directivei respective, în scopul simplificării procedurii de colectare a taxei pe valoarea adăugată (TVA) sau al prevenirii anumitor forme de evaziune fiscală sau de fraudă.Prin scrisoarea înregistrată la Secretariatul General al Comisiei la 22 iunie 2009, Republica Polonă (numită în continuare „Polonia”) a solicitat autorizația de a aplica o măsură specială de derogare de la articolul 287 din directiva privind TVA pentru a putea acorda, începând cu 1 ianuarie 2010, o scutire de la plata taxei persoanelor impozabile a căror cifră de afaceri anuală este egală cu cel mult 30 000 EUR.În conformitate cu articolul 395 alineatul (2) din directiva privind TVA, Comisia a transmis celorlalte state membre cererea înaintată de Polonia prin scrisoarea din 22 iunie 2009. Printr-o scrisoare datată 3 iulie 2009, Comisia a informat Polonia că dispune de toate informațiile pe care le consideră necesare pentru evaluarea cererii.În conformitate cu titlul XII capitolul 1 din directiva privind TVA, statele membre pot aplica regimuri speciale întreprinderilor mici, și pot, mai ales, acorda un regim facultativ de scutire de la plata taxei persoanelor impozabile a căror cifră de afaceri anuală este inferioară unui anumit plafon.Acest plafon al cifrei de afaceri anuale este diferit de la un stat membru la altul, în funcție, de exemplu, de data aderării.Statele membre care au aderat înainte de 1 ianuarie 1978 și care și-au exercitat opțiunea prevăzută la articolul 14 din Directiva 67/288/CEE a Consiliului din 11 aprilie 1967, care le permitea introducerea unui astfel de regim, pot menține acest regim [în conformitate cu articolul 284 alineatul (1) din directiva privind TVA]. Statele membre care, la 17 mai 1977, au scutit persoanele impozabile a căror cifră de afaceri anuală era mai mică decât echivalentul în monedă națională a 5 000 unități de cont europene la cursul de schimb de la acea dată, pot ridica acest plafon până la 5 000 EUR [în conformitate cu articolul 284 alineatul (2) din directiva privind TVA], în timp ce statele membre care au acordat scutiri cu un plafon mai mare sau egal cu suma respectivă, pot majora acest plafon pentru a menține valoarea scutirii în termeni reali (în conformitate cu articolul 286 din directiva privind TVA).Statele membre care nu și-au exercitat această opțiune pot acorda o scutire de la plata taxei persoanelor impozabile a cărora cifră de afaceri anuală nu depășește 5 000 EUR sau echivalentul în monedă națională (în conformitate cu articolul 285 din directiva privind TVA).Statele membre care au aderat după 1 ianuarie 1978 pot acorda o scutire de la plata taxei cu un plafon al cifrei de afaceri a cărui valoare a fost fixată la momentul aderării lor. Acest plafon variază de la un stat membru la altul și este egal cu echivalentul în monedă națională la cursul de schimb din data aderării al sumelor menționate, pentru fiecare stat membru, la articolul 287 punctele 1.-16. din directiva privind TVA.În conformitate cu articolul 287 punctul 14. din directiva privind TVA, Polonia poate acorda o scutire de la plata taxei persoanelor impozabile a căror cifră de afaceri anuală nu depășește echivalentul în monedă națională a 10 000 EUR la cursul de schimb din ziua aderării ei.În sprijinul cererii sale de ridicare a plafonului menționat la 30 000 EUR, Polonia a indicat, printre altele, că această creștere i-ar permite să aplice în mod mai larg simplificările care vizează micile întreprinderi, ceea ce ar conduce la diminuarea sarcinilor administrative pentru un număr cât mai mare dintre acestea și ar contribui la dezvoltarea lor. În plus, Polonia menționează importanța costurilor pe care trebuie să le suporte statul, legate de colectarea TVA de la aceste persoane impozabile, în raport cu veniturile obținute.Ea precizează că o astfel de măsură nu ar avea decât o influență neglijabilă asupra valorii totale a veniturilor din TVA colectate în stadiul consumului final. Polonia estimează că, din cele 360 000 de persoane impozabile care devin eligibile pentru acest regim, 90 000 ar putea opta pentru acesta, ceea ce ar reprezenta o pierdere de venituri de aproximativ 500 milioane zloți, adică 0,4% din veniturile fiscale care ar urma să fie obținute din TVA în 2010.Este oportun să se reamintească faptul că Comisia a inclus, în propunerea sa de directivă care vizează simplificarea obligațiilor privind TVA din 29 octombrie 2004 [COM(2004 728 final], dispoziții al căror obiect este acela de a permite statelor membre fixarea plafonului cifrei de afaceri anuale pentru acordarea unei scutiri de la plata taxei la cel mult 100 000 EUR sau echivalentul în monedă națională, această sumă putând fi reactualizată pe o bază anuală.Ținând cont de dispozițiile articolului 395 din directiva privind TVA și de argumentele prezentate de Polonia, Comisia estimează că derogarea solicitată satisface condițiile menționate la respectivul articol și mai ales că ea permite simplificarea colectării taxei. În consecință, având în vedere în special elementele contextuale amintite anterior, Comisia nu ridică nicio obiecție la această cerere și consideră, prin urmare, că este necesar să prezinte Consiliului propunerea corespunzătoare.Pe de o parte, Comisia consideră totuși că este necesar ca această derogare să fie acordată pentru o perioadă de aplicare limitată, pentru a se putea evalua în mod periodic, pe baza informațiilor adecvate furnizate de Polonia, dacă motivele care o justifică mai sunt valabile. Pe de altă parte, ea estimează că este necesar, în orice caz, ca această derogare să înceteze a mai fi aplicabilă în momentul intrării în vigoare a regulilor armonizate propuse de Comisie în acest domeniu.2. Consultarea părților interesate și evaluarea impactuluiPropunerea de decizie are ca scop extinderea aplicării măsurilor de simplificare a colectării TVA la un număr mai mare de întreprinderi mici. Prin urmare, ea va avea un impact pozitiv mai ales asupra acestora și asupra statului membru în cauză. Nu a fost necesară recurgerea la experți exteriori, nici consultarea părților interesante și nici evaluarea impactului acestei decizii. Impactul va fi, în orice caz, limitat, datorită domeniului restrâns și a duratei de aplicare limitate.3. Elementele juridice ale propuneriiDecizia propusă are ca obiect să permită Poloniei aplicarea unei măsuri speciale de derogare de la articolul 287 din directiva privind TVA pentru a acorda, începând cu 1 ianuarie 2010, o scutire de la plata taxei persoanelor impozabile a căror cifră de afaceri anuală este de cel mult 30 000 EUR, în loc de 10 000 EUR.Baza juridică a acestei decizii este constituită de dispozițiile articolului 395 din directiva privind TVA care au fost adoptate, la rândul lor, în temeiul articolului 93 din Tratatul de instituire a Comunității Europene. În conformitate cu aceste dispoziții, un stat membru care dorește să introducă măsuri speciale de derogare de la respectiva directivă trebuie să obțină autorizarea Consiliului, sub forma unei decizii a Consiliului. Principiul subsidiarității este respectat deoarece măsura respectivă de aplicare privește armonizarea legislațiilor cu privire la impozitarea cifrei de afaceri.Propunerea respectă principiul proporționalității și nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivului urmărit de simplificare, având în vedere că ea extinde domeniul de aplicare al regimului scutirii de la plata taxei aplicabil în Polonia la un nivel foarte restrâns, vizând numai un număr suplimentar redus de întreprinderi care, în plus, nu trebuie să se conformeze regulilor acestui regim decât dacă optează pentru acesta. Prin urmare, propunerea nu derogă de la principiile directivei privind TVA decât în mod limitat și adecvat.4. Implicații bugetarePropunerea nu are implicații asupra bugetului comunitar.5. Informații suplimentarePropunerea prevede că perioada de aplicare a deciziei se termină în mod automat în ziua intrării în vigoare a dispozițiilor care stabilesc norme armonizate, pentru toate statele membre, pentru regimul scutirii micilor întreprinderi de la plata taxei.Propunere deDECIZIE A CONSILIULUIde autorizare a Republicii Polone de a aplica o măsură derogatorie de la dispozițiile articolului 287 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugatăCONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 93,având în vedere Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată[1], în special articolul 395 alineatul (1),având în vedere propunerea Comisiei[2],întrucât:(1) Prin scrisoarea înregistrată la Secretariatul General al Comisiei la 22 iunie 2009, Republica Polonă a solicitat autorizația de a aplica o măsură specială de derogare de la articolul 287 din directiva 2006/112/CE pentru a acorda, începând cu 1 ianuarie 2010, o scutire de la plata taxei persoanelor impozabile a căror cifră de afaceri anuală este egală cu cel mult echivalentul în monedă națională a 30 000 EUR la cursul de schimb din ziua aderării ei.(2) În conformitate cu articolul 395 alineatul (2) din directiva 2006/112/CE, Comisia a transmis celorlalte state membre cererea înaintată de Republica Polonă prin scrisoarea din 22 iunie 2009. Printr-o scrisoare datată 3 iulie 2009, Comisia a informat Republica Polonă că dispune de toate informațiile pe care le consideră necesare pentru evaluarea cererii.(3) În conformitate cu titlul XII capitolul 1 din directiva 2006/112/CE statele membre pot aplica regimuri speciale întreprinderilor mici și pot, mai ales, acorda un regim facultativ de scutire de la plata taxei persoanelor impozabile a căror cifră de afaceri anuală este inferioară unui anumit plafon.(4) În conformitate cu articolul 287 punctul 14. din directiva 2006/112/CE, Republica Polonă poate acorda o scutire de la plata taxei persoanelor impozabile a căror cifră de afaceri anuală nu depășește echivalentul în monedă națională a 10 000 EUR la cursul de schimb din ziua aderării ei.(5) Ridicarea acestui plafon la 30 000 EUR va permite Republicii Polone să aplice mai larg simplificarea prevăzută pentru întreprinderile mici, limitându-se, în același timp, la cele mai modeste dintre aceste întreprinderi și contribuind astfel la dezvoltarea lor.(6) Comisia a inclus, în propunerea sa de directivă care vizează simplificarea obligațiilor privind taxa pe valoarea adăugată din 29 octombrie 2004 [COM(2004) 728 final][3], dispoziții al căror obiect este acela de a permite statelor membre fixarea plafonului cifrei de afaceri anuale pentru acordarea unei scutiri de la plata taxei la cel mult 100 000 EUR sau echivalentul în monedă națională, această sumă putând fi reactualizată pe o bază anuală. Cererea prezentată de Republica Polonă este în conformitate cu această propunere.(7) Derogarea prezentată nu va avea impact asupra resurselor proprii ale Comunității Europene care provin din taxa pe valoarea adăugată,ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:Articolul 1Prin derogare de la articolul 287 din directiva 2006/112/CE, Republica Polonă este autorizată să acorde o scutire de la plata taxei persoanelor impozabile a căror cifră de afaceri anuală este egală cu cel mult echivalentul în monedă națională a 30 000 EUR la cursul de schimb din ziua aderării ei.Articolul 2Prezenta decizie se aplică începând cu 1 ianuarie 2010 până la data intrării în vigoare a dispozițiilor unei directivei de modificare a valorii plafoanelor cifrelor de afaceri anuale până la care persoanele impozabile pot beneficia de o scutire de la plata taxei, și, în orice caz, cel mai târziu până la data de 31 decembrie 2012.Articolul 3Prezenta decizie se adresează Republicii Polone.Adoptată la Bruxelles,Pentru ConsiliuPreședintele [1] JO L 347, 11.12.2006, p. 1.[2] JO C , , p. .[3] JO C 24, 29.1.2005, p. 10.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 30.6.2016
            COM(2016) 312 final
            Propunere de
            DECIZIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI
            privind mobilizarea Fondului de solidaritate al Uniunii Europene pentru efectuarea unor plăți în avans în cadrul bugetului general al Uniunii pentru exercițiul bugetar 2017

               EXPUNERE DE MOTIVE

               Regulamentul (UE, EURATOM) nr. 1311/2013 al Consiliului din 2 decembrie 2013 de stabilire a cadrului financiar multianual pentru perioada 2014-2020
                  1
               , în special articolul 10, permite mobilizarea Fondului de solidaritate al Uniunii Europene, în limita unui plafon anual de 500 000 000 EUR (la prețurile din 2011), în plus față de rubricile relevante din cadrul financiar.

               Punctul 11 din Acordul interinstituțional din 2 decembrie 2013 între Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară, cooperarea în chestiuni bugetare și buna gestiune financiară
                  2
                definește modalitățile de mobilizare a fondului.

               Condițiile de eligibilitate pentru a accesa fondul sunt detaliate în Regulamentul (CE) nr. 2012/2002 al Consiliului din 11 noiembrie 2002 de instituire a Fondului de solidaritate al Uniunii Europene
                  3
               , care prevede includerea în bugetul pentru plata avansurilor a unei sume de maximum 50 000 000 EUR, atât în credite de angajament, cât și în credite de plată.

               Comisia consideră că este necesar să se prevadă această mobilizare pentru a se asigura disponibilitatea la timp a resurselor bugetare și, prin urmare, Comisia propune includerea acestei sume în Proiectul de buget 2017.

               Propunere de

               DECIZIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI

               privind mobilizarea Fondului de solidaritate al Uniunii Europene pentru efectuarea unor plăți în avans în cadrul bugetului general al Uniunii pentru exercițiul bugetar 2017

               PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

               având în vedere Regulamentul (CE) nr. 2012/2002 al Consiliului din 11 noiembrie 2002 de instituire a Fondului de Solidaritate al Uniunii Europene
                  4
               , în special articolul 4a alineatul (4),

               având în vedere Acordul interinstituțional din 2 decembrie 2013 între Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară, cooperarea în chestiuni bugetare și buna gestiune financiară
                  5
               , în special punctul 11,

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Obiectivul Fondului de solidaritate al Uniunii Europene („fondul”) este de a-i permite Uniunii să răspundă într-un mod rapid, eficient și flexibil situațiilor de urgență pentru a-și exprima solidaritatea față de populațiile din regiunile afectate de catastrofe naturale.

               (2)Fondul nu trebuie să depășească suma maximă de 500 000 000 EUR (la prețurile din 2011), astfel cum se prevede la articolul 10 din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1311/2013 al Consiliului
                  6
               .

               (3)Articolul 4a alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 2012/2002 prevede că, atunci când este necesar pentru a se asigura disponibilitatea la timp a resurselor bugetare, fondul poate fi mobilizat până la o sumă maximă de 50 000 000 EUR pentru efectuarea unor plăți în avans, creditele aferente fiind înscrise în bugetul general al Uniunii.

               (4)Pentru a se asigura disponibilitatea la timp a unor resurse bugetare suficiente în cadrul bugetului general al Uniunii pentru exercițiul bugetar 2017, ar trebui să se mobilizeze suma de 50 000 000 EUR din fond pentru efectuarea unor plăți în avans.

               (5)Pentru a reduce la minimum perioada de timp necesară pentru mobilizarea fondului, prezenta decizie ar trebui să se aplice de la 1 ianuarie 2017,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               În cadrul bugetului general al Uniunii pentru exercițiul bugetar 2017, se mobilizează din Fondul de solidaritate al Uniunii Europene suma de 50 000 000 EUR în credite de angajament și de plată pentru efectuarea unor plăți în avans.

               Articolul 2

               Prezenta decizie intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

               Se aplică de la 1 ianuarie 2017.

               Adoptată la,

               Pentru Parlamentul European

                     Pentru Consiliu

               Președintele

                     Președintele

                     (1)
                  JO L 347, 20.12.2013, p. 884.

                     (2)
                  JO C 373, 20.12.2013, p. 1.

                     (3)
                  JO L 311, 14.11.2002, p. 3.

                     (4)
                  JO L 311, 14.11.2002, p. 3.

                     (5)
                  JO C 373, 20.12.2013, p. 1.

                     (6)
                  Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1311/2013 al Consiliului din 2 decembrie 2013 de stabilire a cadrului financiar multianual pentru perioada 2014-2020. JO L 347, 20.12.2013, p. 884.


title: Propunere de decizie a Consiliului de autorizare a Portugaliei în vederea aplicării unei rate reduse a accizei pentru romul şi lichiorurile produse şi consumate pe plan local în regiunea autonomă Madeira şi pentru lichiorurile şi rachiul produse şi consumate pe plan local în regiunea autonomă Azore

text:
     RO

RO        RO
 ---pagebreak---                        COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE

                                                        Bruxelles, 9.6.2009
                                                        COM(2009) 259 final

                                                        2009/0075 (CNS)

                                            Propunere de

                                   DECIZIE A CONSILIULUI

     de autorizare a Portugaliei în vederea aplicării unei rate reduse a accizei pentru romul și
     lichiorurile produse și consumate pe plan local în regiunea autonomă Madeira și pentru
       lichiorurile și rachiul produse și consumate pe plan local în regiunea autonomă Azore

RO                                                                                RO
 ---pagebreak---                                          EXPUNERE DE MOTIVE

     1)      CONTEXTUL PROPUNERII

              • Motivele și obiectivele propunerii

     Decizia 2002/167/CE a Consiliului din 18 februarie 20021 a autorizat Portugalia să aplice o
     rată redusă a accizei pentru romul și lichiorurile produse și consumate pe plan local în
     regiunea autonomă Madeira și pentru lichiorurile și rachiul produse și consumate pe plan local
     în regiunea autonomă Azore. Conform acestei decizii, Portugalia putea aplica acestor produse
     o rată a accizei inferioară ratei accizei la alcool stabilite la articolul 3 din Directiva
     92/84/CEE2 și inferioară ratei minime a accizei la alcool stabilite prin respectiva directivă,
     fără a scădea cu mai mult de 75 % sub nivelul național al accizei la alcool. Măsura s-a aplicat
     de la 1 ianuarie 2002 până la 31 decembrie 2008. Prin cererile sale din 16 iunie 2008 și 20
     iunie 2008, Portugalia a solicitat o prelungire a acestei autorizații până la 31 decembrie 2013.

     La 5 noiembrie 2008 și la 25 februarie 2009, în urma solicitărilor din partea serviciilor
     Comisiei, autoritățile portugheze au oferit informații suplimentare pentru a demonstra că
     prelungirea ratei reduse a accizei este necesară și după sfârșitul anului 2008 pentru a menține
     producția de rom, lichioruri și/sau rachiu și activitățile agricole conexe.

     În prezent, în Madeira sunt înregistrate opt societăți producătoare de rom și/sau lichioruri; în
     Azore sunt înregistrate nouă societăți producătoare de lichioruri și 38 de societăți
     producătoare de rachiu. Se estimează că cel mai mare producător din Madeira, un producător
     de rom și lichioruri, va produce în medie 558,02 hectolitri de alcool pur pe an în perioada
     2009-2013. În 2007, operatorii economici din regiunea autonomă Madeira au produs 1304,99
     hectolitri de rom și 419,95 hectolitri de lichioruri (tărie alcoolică 100%). În același an,
     operatorii din regiunea autonomă Azore au produs 1 680 de hectolitri de lichioruri (tărie
     alcoolică 20%) și 994 de hectolitri de rachiu (tărie alcoolică între 37,5% și 42%). Întreaga
     producție se vinde, practic, pe piețele regionale, doar o mică parte din aceasta fiind exportată
     (pentru lichiorurile din Azore: ±10 % din producție este exportată, în principal, în America de
     Nord).

     În industria locală din Madeira lucrează aproximativ 130 de muncitori, iar în Azore
     aproximativ 90 de muncitori. În Madeira, cultivarea și prelucrarea trestiei de zahăr și a
     fructelor oferă locuri de muncă pentru aproximativ 1 000 de gospodării agricole.

     În 2007, cota de piață pentru produsele care beneficiază de o rată redusă a accizei a fost
     inferioară celei pentru produsele similare importate sau furnizate din alte zone ale Comunității
     (20,3% în Madeira; 38,9% în Azore) și care concurează în mod puternic cu cele dintâi. În
     plus, în ciuda aplicării unei rate reduse a accizei, prețul mediu de vânzare cu amănuntul
     (inclusiv taxe) pentru romul, lichiorurile sau rachiul produse pe plan local în Madeira și în
     Azore este mai ridicat decât cel pentru produsele similare din afara acestor regiuni.

     1
            JO L 055, 26.2.2002, p. 36-37.
     2
            Directiva 92/84/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind apropierea ratelor accizelor la alcool
            și băuturi alcoolice, JO L 316, 31.10.1992, p. 29

RO                                                       2                                                           RO
 ---pagebreak---      Principalele dezavantaje ale producătorilor de rom, lichioruri și/sau rachiu sunt reprezentate
     de costurile suplimentare cauzate de factorii menționați la articolul 299 alineatul (2) din tratat
     (depărtare, insularitate, suprafața redusă, relieful și clima dificile).

     Materiile prime de origine agricolă (după caz, trestie de zahăr, fructe, plante, miere de albine,
     smântână, lapte și vin) sunt mai costisitoare decât în condiții normale de producție. Acest fapt
     este cauzat de suprafața redusă și de natura fragmentară a gospodăriilor agricole, precum și de
     gradul scăzut de mecanizare care rezultă din acestea. În plus, în cazul Madeirei, producția de
     trestie de zahăr prelucrată este mai scăzută decât în alte regiuni ultraperiferice din cauza
     reliefului, a climei, a solului și a producției artizanale.

     Transportul către insule al anumitor materii prime și materiale de ambalare care nu sunt
     produse pe plan local presupune costuri suplimentare în comparație cu simplul transport al
     produsului finit. În cazul Insulelor Azore, insularitatea este dublă deoarece insulele se întind
     pe o suprafață de 600 de kilometri, cauzând alte costuri suplimentare pentru transporturile
     interinsulare. În sfârșit, transportul și instalarea echipamentelor de prelucrare, producție și
     ambalare sunt mai costisitoare pe teritoriile în cauză decât pe continent din cauza depărtării și
     a insularității.

     Costurile suplimentare pentru depozitarea produselor finite apar deoarece consumul local nu
     epuizează producția pe măsură ce aceasta se realizează, ci de-a lungul întregului an.

     Cheltuielile de călătorie pentru vizitarea furnizorilor și a clienților de pe continent trebuie
     luate, de asemenea, în considerare, precum și costurile suplimentare pentru expedierea
     eșantioanelor care trebuie supuse analizelor de laborator (în cazul Insulelor Azore).

     Costurile unitare sunt ridicate și din cauza altor factori care au legătură cu dimensiunea redusă
     a pieței regionale, cum ar fi necesitatea de a menține stocuri mari de materii prime și, mai
     important, relația nefavorabilă dintre costurile fixe și producție. Această relație nefavorabilă
     vizează nu numai supradimensionarea echipamentelor, ci și, într-o oarecare măsură, costurile
     necesare respectării normelor de mediu. În acest sens, producătorii de rom din Madeira au un
     dezavantaj suplimentar deoarece sunt obligați să suporte cheltuielile cu tratarea deșeurilor
     rezultate în urma prelucrării trestiei de zahăr, în timp ce producătorii din alte regiuni pot
     recicla aceste subproduse.

     În comparație cu întreprinderile situate pe continent, producătorii sunt nevoiți să suporte și
     alte costuri suplimentare aplicabile tuturor întreprinderilor situate în insule. Acestea acoperă,
     în special, costurile forței de muncă (salariul minim este cu 5% mai mare în cele două regiuni
     în cauză) și costurile energiei, dar și (în cazul Madeirei) costurile de construcție și costul
     terenului.

     Pentru a demonstra că rata redusă a accizei nu depășește ceea ce este necesar pentru
     compensarea costurilor suplimentare cauzate de factorii menționați la articolul 299 alineatul
     (2) din tratat (depărtare, insularitate, suprafața redusă, relieful și clima dificile, dependența
     economică de un număr redus de produse), autoritățile portugheze au oferit o cuantificare a
     costurilor suplimentare legate de aceste dezavantaje care indică faptul că respectivele costuri
     suplimentare per unitate de produs depășesc valoarea reducerii corespunzătoare a accizei cu
     aproximativ 7%-19%.

RO                                                   3                                                    RO
 ---pagebreak---      Prin urmare, aplicarea unei rate reduse a accizei poate fi considerată necesară pentru ca
     producătorii din acest sector să-și poată menține poziția competitivă în relație cu produsele
     similare din alte zone ale Comunității.

     Luând în considerare atât certitudinea juridică de care producătorii locali au nevoie pentru a-și
     desfășura activitățile comerciale cât și necesitatea de a stabili o dată limită de aplicare a
     derogărilor fiscale, Comisia propune autorizarea unei prelungiri a derogării pentru o perioadă
     de cinci ani. Cu toate acestea, i se solicită Portugaliei să prezinte un raport intermediar până la
     31 decembrie 2011, care să-i permită Comisiei să evalueze dacă motivele care au justificat
     acordarea ratei reduse a accizei mai există sau nu.

              • Contextul general

     Cadrul comunitar referitor la accizele pentru alcool și băuturi alcoolice este definit în două
     directive. Directiva 92/83/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind apropierea ratelor
     accizelor la alcool și băuturi alcoolice3 prevede definițiile comune ale produselor supuse
     accizelor, precizează metoda de calculare a accizelor și criteriile în funcție de care anumite
     produse pot beneficia de scutiri sau de reduceri ale accizelor. Directiva 92/84/CEE a
     Consiliului, menționată anterior, stabilește ratele minime ale accizelor pentru fiecare categorie
     de produs.

     Decizia 2002/167/CE a autorizat Portugalia să aplice o reducere a ratei accizelor pentru romul
     și lichiorurile produse și consumate pe plan local în regiunea autonomă Madeira și pentru
     lichiorurile și rachiul produse și consumate pe plan local în regiunea autonomă Azore. Rata
     redusă aplicată nu poate scădea cu mai mult de 75% sub nivelul național al accizei la alcool.
     Această decizie a încetat să producă efecte la data de 31 decembrie 2008.

              • Dispoziții în vigoare în domeniul propunerii

     În conformitate cu articolul 299 alineatul (2) din Tratatul CE, dispozițiile acestui tratat se
     aplică departamentelor franceze de peste mări, Insulelor Azore, Madeira și Canare (regiunile
     ultraperiferice). Cu toate acestea, ținând seama de situația economică și socială structurală a
     regiunilor ultraperiferice, situație care este agravată de depărtare, insularitate, suprafața
     redusă, relieful și clima dificile, dependența economică de un număr redus de produse, factori
     ai căror persistență și combinare dăunează grav dezvoltării acestora, Consiliul, hotărând cu
     majoritate calificată la propunerea Comisiei și după consultarea Parlamentului European,
     adoptă măsuri specifice care urmăresc să stabilească, în special, condițiile de aplicare a
     Tratatului CE în regiunile respective, inclusiv în ceea ce privește politicile comune.

              • Coerența cu celelalte politici și obiective ale Uniunii

     Măsurile specifice prevăzute la articolul 299 alineatul (2) din Tratatul CE trebuie să țină
     seama de caracteristicile și constrângerile specifice regiunilor ultraperiferice fără să aducă
     atingere integrității și coerenței ordinii juridice comunitare, inclusiv pieței interne și politicilor
     comune. Conform celor menționate mai sus, reducerea taxei este limitată la ceea ce este
     necesar pentru a compensa dezavantajele produselor consumate și produse pe plan local.
     Luând în considerare acest lucru, precum și faptul că volumele care se află în joc rămân
     modeste și că avantajul fiscal rămâne limitat la consumul din regiunile în cauză, efectele

     3
             JO L 316, 31.10.1992, p. 21.

RO                                                     4                                                      RO
 ---pagebreak---      asupra pieței interne sunt foarte limitate, astfel încât cerința de mai sus din
     articolul 299 alineatul (2) este îndeplinită.

     2)       CONSULTAREA PĂRȚILOR INTERESATE ȘI EVALUAREA IMPACTULUI

              • Consultarea părților interesate

     Cererea din partea guvernului portughez a fost întocmită pe baza solicitărilor formulate de
     operatorii economici interesați.

              • Obținerea și utilizarea expertizei

     Nu a fost necesar să se recurgă la expertiză externă.

              • Evaluarea impactului

     Impactul economic al propunerii vizează, în principal, producătorii de rom și lichioruri din
     Madeira și producătorii de lichioruri și rachiu din Azore și poate, prin urmare, să fie
     considerat minim.

     Dacă acești producători nu ar mai beneficia de o rată redusă a accizelor, creșterea care ar
     rezulta în ceea ce privește prețul de vânzare cu amănuntul ar risca să compromită subzistența
     și supraviețuirea acestor sectoare economice, precum și ocuparea forței de muncă care este
     legată în mod direct și indirect de acestea.

     3)       ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII

              • Rezumatul acțiunii propuse
     Se propune autorizarea Portugaliei în vederea aplicării, de la 1 ianuarie 2009 până la 31
     decembrie 2013, a unei rate reduse a accizei pentru romul și lichiorurile produse și consumate
     pe plan local în regiunea autonomă Madeira și pentru lichiorurile și rachiul produse și
     consumate pe plan local în regiunea autonomă Azore. Rata redusă poate fi inferioară ratei
     minime a accizei la alcool stabilite prin Directiva 92/84/CEE, dar nu poate scădea cu mai mult
     de 75% sub nivelul național al accizei la alcool. Aceasta corespunde autorizației acordate
     pentru perioada 1 ianuarie 2002-31 decembrie 2008 prin Decizia 2002/167/CE.

              • Temeiul juridic

     Articolul 299 alineatul (2) din tratat.

              • Principiul subsidiarității

     Derogările de la normele tratatului în temeiul articolului 299 alineatul (2) intră în sfera
     competenței exclusive a Comunității. Prin urmare, principiul subsidiarității nu se aplică.

              • Principiul proporționalității

     Propunerea respectă principiul proporționalității. Nu se depășește ceea ce este necesar pentru
     a compensa costurile ridicate ale producției de rom și lichioruri în regiunea autonomă Madeira

RO                                                  5                                                 RO
 ---pagebreak---      și ale producției de lichioruri și rachiu din regiunea autonomă Azore (conform celor
     menționate mai sus).

             • Alegerea instrumentelor

     Articolul 299 alineatul (2) din tratat prevede că măsurile specifice referitoare la regiunile
     ultraperiferice se adoptă prin decizie a Consiliului.

     4)      IMPLICAȚIILE BUGETARE

     Propunerea nu are implicații pentru bugetul comunitar.

RO                                                6                                                  RO
 ---pagebreak---                                                                    2009/0075 (CNS)

                                                   Propunere de

                                         DECIZIE A CONSILIULUI

     de autorizare a Portugaliei în vederea aplicării unei rate reduse a accizei pentru romul și
     lichiorurile produse și consumate pe plan local în regiunea autonomă Madeira și pentru
       lichiorurile și rachiul produse și consumate pe plan local în regiunea autonomă Azore

     CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

     având în vedere Tratatul               de    instituire   a    Comunității      Europene,       în   special
     articolul 299 alineatul (2),

     având în vedere propunerea Comisiei4,

     având în vedere avizul Parlamentului European5,

     întrucât:

     (1)    Decizia 2002/167/CE a Consiliului din 18 februarie 20026 a autorizat Portugalia să
            aplice o rată redusă a accizei pentru romul și lichiorurile produse și consumate pe plan
            local în regiunea autonomă Madeira și pentru lichiorurile și rachiul produse și
            consumate pe plan local în regiunea autonomă Azore. Aplicarea unei rate reduse a
            accizei la aceste produse a fost considerată necesară pentru supraviețuirea industriei
            locale care produce și comercializează aceste produse. Având în vedere costul ridicat
            al activităților generate, în principal, de factorii inerenți situației lor de regiuni
            ultraperiferice (depărtare, insularitate, suprafața redusă, relieful și clima dificile) s-a
            considerat că numai o reducere a accizei la produsele consumate și produse pe plan
            local le-ar putea permite să concureze în condiții de egalitate cu produse similare
            importate sau furnizate din alte zone ale Comunității și, astfel, să asigure
            supraviețuirea industriilor. Astfel, conform acestei decizii, Portugalia putea aplica
            acestor produse o rată a accizei inferioară ratei accizei la alcool stabilite la articolul 3
            din Directiva 92/84/CEE7 și inferioară ratei minime a accizei la alcool stabilite prin
            respectiva directivă, dar fără a scădea cu mai mult de 75% sub nivelul național al
            accizei la alcool. Măsura s-a aplicat de la 1 ianuarie 2002 până la 31 decembrie 2008.

     (2)    În cererile din 16 iunie 2008 și 20 iunie 2008, Portugalia a solicitat o autorizație în
            aceleași condiții, pentru perioada 1 ianuarie 2009-31 decembrie 2013.

     4
             JO C , , p. .
     5
             JO C , , p. .
     6
             JO L 55, 26.2.2002, p. 36.
     7
             Directiva 92/84/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind apropierea ratelor accizelor la alcool
             și băuturi alcoolice, JO L 316, 31.10.1992, p. 29

RO                                                        7                                                           RO
 ---pagebreak---      (3)   Acordarea noii autorizații solicitate este justificată pentru a evita periclitarea
           dezvoltării acestor regiuni ultraperiferice. În industria locală din Madeira lucrează
           aproximativ 130 de muncitori, iar în Azore aproximativ 90 de muncitori. În Madeira,
           cultivarea și prelucrarea trestiei de zahăr și a fructelor oferă locuri de muncă pentru
           aproximativ 1 000 de gospodării agricole. Din cauza dificultăților de export în afara
           acestor regiuni, piețele regionale sunt singurele puncte de desfacere pentru vânzarea
           acestor produse.

     (4)   Trebuie autorizată în continuare aplicarea unei rate reduse a accizei la nivelul solicitat
           pentru a compensa dezavantajul concurențial pe care îl au băuturile alcoolice distilate
           produse în Madeira și în Azore din cauza costurilor ridicate de producție și de
           comercializare.

     (5)   Materiile prime de origine agricolă sunt, într-adevăr, mai scumpe decât în condiții
           normale de producție din cauza dimensiunii reduse, a naturii fragmentare și a
           mecanizării scăzute a gospodăriilor agricole. În plus, în cazul Madeirei, producția de
           trestie de zahăr prelucrată este mai scăzută decât în alte regiuni ultraperiferice din
           cauza reliefului, a climei, a solului și a producției artizanale. Transportul către insule al
           anumitor materii prime și materiale de ambalare care nu sunt produse pe plan local
           presupune costuri suplimentare în comparație cu simplul transport al produsului finit.
           În cazul Insulelor Azore, insularitatea este dublă deoarece insulele sunt răspândite pe o
           suprafață întinsă. Transportul și instalarea echipamentelor în aceste regiuni
           ultraperiferice și îndepărtate duc la o creștere și mai mare a costurilor suplimentare.
           Acest lucru este valabil și în cazul călătoriilor și expedierilor necesare pe continent. De
           asemenea, există și costuri suplimentare pentru depozitarea produselor finite deoarece
           consumul local nu epuizează producția pe măsură ce aceasta se realizează, ci de-a
           lungul întregului an. Dimensiunea redusă a pieței regionale crește costurile unitare în
           diverse moduri, în special prin relația nefavorabilă dintre costurile fixe și producție,
           atât în ceea ce privește echipamentele cât și costurile necesare pentru respectarea
           normelor de mediu. În plus, producătorii de rom din Madeira trebuie să trateze
           deșeurile provenite din prelucrarea trestiei de zahăr, în timp ce producătorii din alte
           regiuni pot recicla aceste produse. În final, producătorii în cauză suportă, de asemenea,
           costuri suplimentare care sunt, de obicei, suportate de economiile locale, în special
           costurile crescute ale forței de muncă și ale energiei.

     (6)   Reducerea de 75% nu depășește ceea ce este necesar pentru compensarea nivelurilor
           costurilor suplimentare efectuate de operatori ca urmare a caracteristicilor specifice
           Madeirei și Insulelor Azore de regiuni ultraperiferice.

     (7)   Așadar, o examinare atentă a situației arată că, pentru menținerea unei industrii a
           alcoolului în regiunile ultraperiferice în cauză, este esențial ca cererea Portugaliei să
           fie aprobată.

     (8)   Deoarece avantajul fiscal este limitat la ceea ce este necesar pentru compensarea
           costurilor suplimentare și deoarece volumele care se află în joc rămân modeste și
           avantajul fiscal este limitat la consumul din regiunile în cauză, măsura nu aduce
           atingere integrității și coerenței ordinii juridice comunitare.

     (9)   Comparând necesitatea de a stabili o dată limită de aplicare a derogărilor fiscale cu
           necesitatea operatorilor economici locali de a beneficia de un climat de securitate

RO                                                  8                                                      RO
 ---pagebreak---             necesar pentru desfășurarea activităților lor comerciale, este necesar să se acorde
            autorizația pentru o perioadă de cinci ani.

     (10)   Este necesar să se garanteze că Portugalia poate aplica reducerile în cauză începând cu
            expirarea autorizației similare acordate prin Decizia 2002/167/CE pentru perioada
            anterioară. Prin urmare, noua autorizație solicitată trebuie acordată începând cu 1
            ianuarie 2009.

     (11)   Este necesar să se prezinte un raport intermediar, care să permită Comisiei să evalueze
            dacă mai sunt sau nu îndeplinite condițiile care au justificat acordarea acestei derogări.

     (12)   Prezenta decizie nu aduce atingere eventualei aplicări a articolelor 87 și 88 din tratat,

     ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

                                                Articolul 1

     Prin derogare de la articolul 90 din tratat, Portugalia este autorizată să aplice, în regiunea
     autonomă Madeira pentru romul și lichiorurile produse și consumate pe plan local și în
     regiunea autonomă Azore pentru lichiorurile și rachiul produse și consumate pe plan local, o
     rată a accizelor inferioară ratei accizei la alcool stabilite la articolul 3 din Directiva
     92/84/CEE a Consiliului din 19 octombrie 1992 privind apropierea ratelor accizelor la alcool
     și băuturi alcoolice .

                                                Articolul 2

     Derogarea prevăzută la articolul 1 se limitează:

     (1)    în Madeira

            (a)     la romul definit în categoria 1 din anexa II la Regulamentul (CE) nr. 110/2008
                    al Parlamentului European și al Consiliului din 15 ianuarie 2008 privind
                    definirea, desemnarea, prezentarea, etichetarea și protecția indicațiilor
                    geografice ale băuturilor spirtoase și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr.
                    1576/898 al Consiliului, având indicația geografică „Rum da Madeira”
                    menționată în categoria 1 din anexa III la respectivul regulament,

            (b)     la lichiorurile și 'crème de' definite în categoriile 32 și 33 din anexa II la
                    Regulamentul (CE) nr. 110/2008 produse din fructe sau plante regionale;

     (2)    în Insulele Azore

            (a)     la lichiorurile și 'crème de' definite în categoriile 32 și 33 din anexa II la
                    Regulamentul (CE) nr. 110/2008 produse din fructe sau plante regionale;

            (b)     la rachiul de vin sau de tescovină, având caracteristicile și calitățile definite la
                    categoriile 4 și 6 din anexa II la Regulamentul (CE) nr. 110/2008.

     8
            JO L 39, 13.2.2008, p. 16

RO                                                   9                                                     RO
 ---pagebreak---                                                Articolul 3

     Rata redusă a accizei la produsele menționate la articolul 1 poate fi inferioară ratei minime a
     accizei la alcool stabilite prin Directiva 92/84/CEE, dar nu poate scădea cu mai mult de 75%
     sub nivelul național normal al accizei la alcool.

                                               Articolul 4

     Până la 31 decembrie 2011, Portugalia transmite Comisiei un raport care să-i permită acesteia
     să evalueze dacă motivele care au justificat acordarea ratei reduse mai există sau nu.

                                               Articolul 5

     Prezenta decizie se aplică de la 1 ianuarie 2009 până la 31 decembrie 2013.

                                               Articolul 6
     Prezenta decizie se adresează Republicii Portugheze.

     Adoptată la Bruxelles,

                                                 Pentru Consiliu
                                                 Președintele

RO                                                 10                                                  RO