               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 27.10.2015
            COM(2015) 535 final
            2015/0249(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind încheierea revizuirii 3 a Acordului Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite privind adoptarea specificațiilor tehnice uniforme pentru vehicule cu roți, echipamente și componente care pot fi montate și/sau folosite la vehicule cu roți și condițiile pentru recunoașterea reciprocă a omologărilor acordate pe baza acestor specificații („Acordul din 1958 revizuit”).

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL DECIZIEI

               La nivel internațional, Forumul mondial pentru armonizarea regulamentelor privind vehiculele (denumit în continuare „WP.29”) al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite (CEE-ONU) elaborează cerințe armonizate, menite să înlăture barierele tehnice din calea comerțului cu autovehicule între părțile contractante la Acordul din 1958 revizuit și să garanteze că aceste vehicule prezintă un nivel ridicat de siguranță și de protecție a mediului. Prin Decizia 97/836/CE a Consiliului, Uniunea a aderat la Acordul din 1958 revizuit.

               WP.29 a convenit, cu ocazia celei de a 150-a sesiuni a sa din martie 2010, să prevadă acțiuni privind viitoarea orientare a armonizării regulamentelor din domeniul vehiculelor care fac obiectul Acordului din 1958 revizuit, cu scopul de a încuraja participarea unui număr mai mare de țări și organizații regionale de integrare economică la activitățile Forumului mondial și de a crește numărul de părți contractante la Acordul din 1958 revizuit. Această revizuire ar trebui să urmărească, de asemenea, consolidarea funcționării și fiabilității Acordului din 1958 revizuit și asigurarea faptului că acesta rămâne principalul cadru internațional pentru armonizarea regulamentelor tehnice din sectorul autovehiculelor.

               În luna iulie 2013, Comisia a obținut o autorizație din partea Consiliului pentru a negocia, în numele Uniunii Europene, propunerile de revizuire a acordului. În acest scop, ea a condus grupul operativ al grupului de lucru informal instituit de către WP.29 în scopul de a elabora propuneri pentru revizuirea acordului. Rezultatul acestor activități a fost prezentat WP.29 în martie 2014, iar WP.29 a decis să „înghețe” proiectele de propuneri pentru a permite părților contractante să demareze procedurile lor naționale în vederea evaluării propunerilor respective. În noiembrie 2014, mai multe părți contractante au transmis de comun acord către WP.29 o propunere de creștere a pragului de adoptare cu majoritate de voturi de la două treimi la patru cincimi pentru proiectele de noi regulamente ONU și de amendamente la regulamentele ONU existente.

               În documentul de lucru al serviciilor Comisiei SWD (2014) 178 final din 28 mai 2014, intitulat „Raport de progres privind activitățile din 2013 ale Forumului mondial de armonizare a regulamentelor privind vehiculele”, se anticipează că, în cazul în care propunerea privind pragul de adoptare cu majoritate de voturi ar fi adoptată, ar crește mult șansele de a atrage noi părți contractante precum India, China, țările ASEAN și chiar Brazilia, țări care sunt în același timp parteneri importanți ai UE. De asemenea, în planul de acțiune CARS 2020 se subliniază că acceptarea de către partenerii comerciali ai UE a regulamentelor armonizate la nivel internațional în domeniul vehiculelor, stabilite în conformitate cu Acordul din 1958, reprezintă cea mai bună modalitate de a elimina barierele netarifare din calea comerțului și că, prin urmare, atractivitatea Acordului din 1958 trebuie să fie consolidată. În urma evaluării propunerilor pentru revizuirea acordului, inclusiv a solicitării de a crește pragul pentru votul cu majoritate la patru cincimi, în lumina celor de mai sus, se poate concluziona că aceste propuneri îndeplinesc obiectivele de creștere a atractivității acordului pentru țările terțe, îmbunătățind, în același timp, eficiența și fiabilitatea acestuia.

               Prin urmare, Uniunea Europeană, în calitate de parte contractantă la acord, ar trebui să ia măsurile necesare pentru adoptarea amendamentelor propuse la Acordul din 1958 în conformitate cu procedurile stabilite la articolul 5 alineatul (1) și la punctul 3 din anexa III la Decizia 97/836/CE a Consiliului. Aceste proceduri prevăd că, la propunerea Comisiei, Consiliul adoptă o decizie de încheiere a revizuirii acordului și de transmitere către părțile contractante, în numele Uniunii, a amendamentelor propuse la acord. Articolul 13 alineatul (1) din acord prevede că aceste demersuri se vor realiza prin intermediul unei notificări a textului amendamentului propus către Secretarul General al Organizației Națiunilor Unite, care o transmite tuturor părților contractante.

               Articolul 13 alineatele (2) și (3) din acord prevede că amendamentele propuse se consideră acceptate dacă nicio parte contractantă nu formulează obiecții în termen de șase luni de la data la care Secretarul General a transmis amendamentul propus. Având în vedere necesitatea aprobării din partea tuturor părților contractante la acord, WP.29 a decis să organizeze un vot informal pentru a verifica dacă toate părțile contractante la acordul actual pot accepta amendamentul propus, înainte de a iniția procedura de modificare a acordului în temeiul articolului 13. Prin urmare, Comisia ar trebui să fie autorizată să voteze, în numele UE, în favoarea amendamentelor propuse.

               2.REZULTATELE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRILOR IMPACTULUI

               Au avut loc consultări periodice cu privire la proiectele de propuneri pentru revizuirea Acordului din 1958 revizuit, cu toate părțile interesate din sectorul autovehiculelor, prin intermediul unui schimb de opinii în cadrul Grupului de lucru pentru autovehicule. În timpul negocierilor, consultarea cu statele membre a avut loc în cadrul Comitetului tehnic – autovehicule (CTAV), astfel cum se prevede în directivele de negociere publicate de Consiliu în luna iulie 2013. Reprezentanții statelor membre și ai asociațiilor industriale au participat, de asemenea, la grupul de lucru informal instituit de către WP.29, în special la grupul operativ de pregătire a proiectelor de propuneri pentru revizuirea 3 a acordului, care a fost prezidat de serviciile Comisiei.

               Această consultare a permis să se ajungă la un consens cu privire la proiectele de propuneri pentru revizuirea 3 a acordului, astfel cum au fost elaborate de grupul informal și transmise WP.29, precum și să se obțină o reacție pozitivă la propunerea de mărire a pragului de vot cu majoritate necesar pentru adoptarea regulamentelor ONU și a amendamentelor la acestea.

               Nu a fost efectuată o evaluare a impactului pentru această decizie, dar serviciile Comisiei au realizat un studiu privind raportul costuri-beneficii pentru a verifica dacă amendamentele preconizate ale acordului vor genera avantajele estimate în sensul sporirii atractivității acordului și, prin urmare, al îmbunătățirii competitivității globale a industriei UE a autovehiculelor prin facilitarea accesului pe piață în țările care pot adera la acord după revizuirea acestuia.

               3.ELEMENTELE JURIDICE ALE DECIZIEI

               Temeiul juridic al prezentei decizii este articolul 218 alineatul (6) litera (a) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, astfel cum este precizat la articolul 5 alineatul (1) din Decizia 97/836/CE a Consiliului.

               Modificările preconizate ale acordului ar aborda procedurile pentru elaborarea, modificarea și adoptarea regulamentelor tehnice pentru autovehicule, punerea lor în aplicare de către părțile contractante, precum și condițiile pentru acordarea de omologări de tip și pentru recunoașterea reciprocă a acestora, în timp ce acordul va servi în continuare drept bază pentru acordarea de omologări în temeiul legislației privind omologarea UE de tip.

               4.IMPLICAȚIILE BUGETARE

               Propunerea nu are nicio implicație pentru bugetul Uniunii.

               5.ELEMENTE OPȚIONALE

               Actul propus nu prezintă relevanță pentru SEE și, prin urmare, nu ar trebui extins la Spațiul Economic European.

               2015/0249 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind încheierea revizuirii 3 a Acordului Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite privind adoptarea specificațiilor tehnice uniforme pentru vehicule cu roți, echipamente și componente care pot fi montate și/sau folosite la vehicule cu roți și condițiile pentru recunoașterea reciprocă a omologărilor acordate pe baza acestor specificații („Acordul din 1958 revizuit”).

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 coroborat cu articolul 218 alineatul (6) litera (a),

               având în vedere Decizia 97/836/CE a Consiliului din 27 noiembrie 1997 privind aderarea Comunității Europene la Acordul Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite privind adoptarea specificațiilor tehnice uniforme pentru vehicule cu roți, echipamente și componente care pot fi montate și/sau folosite la vehicule cu roți și condițiile pentru recunoașterea reciprocă a omologărilor acordate pe baza acestor specificații
                  1
               , în special articolul 5 alineatul (1) și punctul (3) din anexa III,

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               având în vedere aprobarea Parlamentului European,

               întrucât:

               (1)Acordul Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite privind adoptarea specificațiilor tehnice uniforme pentru vehicule cu roți, echipamente și componente care pot fi montate și/sau folosite pe vehiculele cu roți, precum și condițiile de recunoaștere reciprocă a omologărilor acordate în baza acestor specificații (denumit în continuare „acordul”) a intrat în vigoare la 16 octombrie 1995.

               (2)Articolul 13 din acord prevede că modificările acordului în sine și ale apendicelor la acesta sunt adoptate prin intermediul unei notificări a amendamentelor propuse, trimisă de o parte contractantă către Secretarul General al Organizației Națiunilor Unite, care o transmite tuturor părților contractante. Dacă nicio parte contractantă nu formulează obiecții într-un termen de șase luni de la data transmiterii amendamentelor propuse către Secretarul General, amendamentele intră în vigoare pentru toate părțile contractante la trei luni după expirarea perioadei de șase luni menționate.

               (3)Cu ocazia celei de a 150-a sesiuni a sa din martie 2010, WP.29 a luat decizia de a institui un grup informal în vederea furnizării de asistență WP.29 pentru examinarea acțiunilor privind viitoarea orientare a armonizării regulamentelor din domeniul vehiculelor în temeiul Acordului din 1958 revizuit. Viitoarea orientare ar trebui să aibă ca obiectiv sprijinirea participării mai multor țări și organizații regionale de integrare economică la activitățile Forumului mondial și creșterea numărul de părți contractante la Acordul din 1958 revizuit, prin îmbunătățirea funcționării și fiabilității acestuia și, prin urmare, asigurarea faptului că acesta rămâne principalul cadru internațional pentru armonizarea regulamentelor tehnice din sectorul autovehiculelor.

               (4)La 15 iulie 2013, Consiliul a autorizat Comisia să deschidă negocieri în cadrul WP.29 în vederea modificării acordului. Comisia a negociat, în numele Uniunii, propunerile de modificare a acordului în cadrul grupului informal instituit de WP. 29.

               (5)În luna martie 2014, în cadrul celei de a 162-a sesiuni a sa, WP.29 a luat act de propunerile pentru revizuirea 3 a Acordului din 1958, elaborate de grupul informal, și a invitat părțile contractante la acord să înceapă procedurile lor naționale de examinare a propunerilor de modificare a acordului.

               (6)În cadrul celei de a 164-a sesiuni a sa din noiembrie 2014, WP.29 a luat act de o propunere prezentată de mai multe părți contractante la acord cu privire la creșterea de la două treimi la patru cincimi a pragului necesar pentru adoptarea prin vot cu majoritate a noilor regulamente ONU și a amendamentelor la regulamentele ONU existente. Reprezentantul UE a anunțat intenția de a stabili o poziție coordonată a statelor membre ale UE cu privire la această propunere.

               (7)Propunerile pentru revizuirea 3 a acordului și pentru creșterea pragului de adoptare prin vot cu majoritate de la două treimi la patru cincimi îndeplinesc obiectivele de negociere prevăzute în Decizia Consiliului de autorizare a Comisiei pentru a deschide negocieri în cadrul WP.29 în vederea revizuirii 3 a acordului.

               (8)Prin urmare, articolele 1 – 15 și apendicele 1 și 2 la acord ar trebui să fie modificate în consecință.

               (9)Aceste amendamente la acord ar trebui să fie aprobate în numele Uniunii Europene.

               (10)WP.29 va organiza o reuniune de vot informală pentru a verifica dacă se poate obține aprobarea tuturor părților contractante cu privire la aceste amendamente la acord înainte de a lansa procedura prevăzută la articolul 13 în vederea modificării acordului. Uniunea ar trebui să voteze în favoarea amendamentelor respective.

               (11)După ce votul informal în cadrul WP.29 va confirma aprobarea tuturor părților contractante cu privire la amendamentele propuse la acord, președintele Consiliului ar trebui să numească reprezentantul Uniunii Europene împuternicit să notifice, astfel cum este prevăzut la punctul 3 din anexa III la Decizia 97/836/CE a Consiliului, textul amendamentelor propuse către Secretarul General al Organizației Națiunilor Unite, în conformitate cu procedura stabilită la articolul 13.1 din acord.

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Revizuirea 3 a Acordului Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite privind adoptarea specificațiilor tehnice uniforme pentru vehicule cu roți, echipamente și componente care pot fi montate și/sau folosite la vehicule cu roți și condițiile pentru recunoașterea reciprocă a omologărilor acordate pe baza acestor specificații este aprobată în numele Uniunii.

               Textul revizuirii 3 a acordului este anexat la prezenta decizie.

               Articolul 2

               Președintele Consiliului desemnează persoana împuternicită să efectueze, în numele Uniunii Europene, notificarea prevăzută la articolul 13.1 din acord, pentru a iniția procedura de încheiere a revizuirii 3 a acordului și pentru a exprima aprobarea Uniunii Europene de a-și asuma obligații în temeiul revizuirii 3 a acordului.

               Articolul 3

               Prezenta decizie intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
                  2
               .

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)
                  JO L 346, 17.12.1997, p. 78.

                     (2)
                  Data intrării în vigoare a acordului va fi publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene de către Secretariatul General al Consiliului.

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 27.10.2015
            COM(2015) 535 final
            ANEXĂ
            la
            Decizia Consiliului
            privind aprobarea, în numele Uniunii Europene, a revizuirii 3 a Acordului Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite privind adoptarea specificațiilor tehnice uniforme pentru vehiculele cu roți, echipamentele și componentele care pot fi montate și/sau folosite la vehicule cu roți și condițiile pentru recunoașterea reciprocă a omologărilor acordate pe baza acestor specificații („Acordul din 1958 revizuit”)

               ANEXĂ

               Acord privind adoptarea unor regulamente tehnice armonizate ale Organizației Națiunilor Unite pentru vehiculele cu roți, echipamentele și componentele care pot fi montate și/sau folosite la vehiculele cu roți și condițiile pentru recunoașterea reciprocă a omologărilor acordate în temeiul acestor regulamente ale Organizației Națiunilor Unite
                  1

               Revizuirea 3

               Preambul

               PĂRȚILE CONTRACTANTE,

               HOTĂRÂND să modifice Acordul privind adoptarea condițiilor uniforme de omologare și recunoaștere reciprocă a omologării echipamentelor și componentelor autovehiculelor, adoptat la Geneva la 20 martie 1958, astfel cum a fost modificat la 16 octombrie 1995, și

               DORIND să reducă barierele tehnice din calea comerțului internațional prin definirea unor regulamente tehnice armonizate ale ONU a căror respectare de către anumite vehicule cu roți, echipamente și componente va fi suficientă pentru ca acestea să fie folosite în țările sau în regiunile lor,

               RECUNOSCÂND importanța siguranței, a protecției mediului, a nivelului de protecție împotriva furturilor și a eficienței energetice ale vehiculelor cu roți, echipamentelor și componentelor care pot fi montate și/sau utilizate la vehiculele cu roți pentru elaborarea de reglementări care sunt fezabile din punct de vedere tehnic și economic și care sunt adaptate la progresul tehnic,

               DORIND să aplice aceste regulamente ONU oricând este posibil în țările sau în regiunile lor,

               DORIND să faciliteze acceptarea în țările lor a vehiculelor, echipamentelor și componentelor omologate în conformitate cu aceste regulamente ONU de către autoritățile de omologare ale unei alte părți contractante,

               DORIND să stabilească, în cadrul acordului, un sistem de omologare de tip a vehiculului complet la nivel internațional (IWVTA) pentru a spori avantajele oferite de diferitele regulamente ONU anexate la acord, creând astfel posibilități de simplificare a punerii în aplicare de către părțile contractante și a adoptării pe scară mai largă a recunoașterilor reciproce ale omologărilor de tip pentru vehicule complete și,

               DORIND să sporească numărul de părți contractante la acord prin îmbunătățirea funcționării și fiabilității acestuia și, prin urmare, să garanteze că acesta rămâne principalul cadru internațional pentru armonizarea regulamentelor tehnice din sectorul autovehiculelor,

               CONVIN după cum urmează:

               Articolul 1

               1.Părțile contractante stabilesc, prin intermediul unui comitet administrativ compus din toate părțile contractante, în conformitate cu regulamentul de procedură prevăzut în apendicele la prezentul acord și în temeiul următoarelor articole și alineate, regulamente ONU pentru vehicule cu roți, echipamente și componente care pot fi montate și/sau folosite la vehicule cu roți. Vor fi incluse condiții pentru acordarea omologării de tip și pentru recunoașterea reciprocă a acesteia, în vederea utilizării de către părțile contractante care optează să pună în aplicare regulamente prin sistemul de omologare de tip.

               În sensul prezentului acord:

               Termenul „vehicule cu roți, echipamente și componente” include orice vehicule cu roți, echipamente și componente ale căror caracteristici sunt relevante pentru siguranța rutieră, pentru protecția mediului, pentru economisirea energiei și pentru nivelul de performanță al tehnologiei antifurt;

               Termenul „omologare de tip în temeiul unui regulament ONU” indică o procedură administrativă prin care autoritățile de omologare ale unei părți contractante declară, după ce au realizat verificările necesare, că un tip de vehicul, de echipament sau de componentă care a fost prezentat de producător respectă cerințele regulamentului ONU respectiv. Ulterior, producătorul certifică faptul că fiecare vehicul, echipament sau componentă introdus(ă) pe piață a fost astfel fabricat(ă) încât să fie identic(ă) cu produsul omologat.

               Termenul „omologare de tip pentru un vehicul complet” indică faptul că omologările de tip acordate în conformitate cu regulamentele ONU pentru vehicule cu roți, echipamente și componente ale unui vehicul sunt integrate într-o omologare a vehiculului complet, în conformitate cu dispozițiile sistemului administrativ IWVTA.

               Termenul „versiune a unui regulament ONU” indică faptul că un regulament ONU, după adoptarea și punerea sa în aplicare, poate fi ulterior modificat în conformitate cu procedurile descrise în prezentul acord, în special la articolul 12. După încorporarea oricărui (oricăror) amendament(e) ulterior (ulterioare), regulamentul ONU nemodificat, precum și regulamentul ONU sunt considerate a fi versiuni separate ale regulamentului ONU respectiv.

               Expresia „aplicarea unui regulament ONU” indică faptul că un regulament ONU intră în vigoare pentru o parte contractantă. În acest caz, părțile contractante au posibilitatea de a-și păstra propria legislație națională/regională. Dacă doresc, acestea pot înlocui legislația lor națională/regională cu dispozițiile regulamentelor ONU pe care le aplică, dar nu sunt supuse niciunei astfel de obligații în temeiul acordului. Cu toate acestea, părțile contractante acceptă, drept alternativă la partea relevantă a legislației lor naționale/regionale, omologări ONU de tip acordate în temeiul celei mai recente versiuni a regulamentelor ONU aplicate în țara/regiunea lor. Drepturile și obligațiile părților contractante care aplică un regulament ONU sunt detaliate în diferitele articole ale prezentului acord.

               Pentru aplicarea regulamentelor ONU pot exista diferite proceduri administrative alternative la omologarea de tip. Singura procedură alternativă general cunoscută și aplicată în anumite state membre ale Comisiei Economice pentru Europa este autocertificarea, prin care producătorul certifică, fără un control administrativ prealabil, faptul că fiecare produs introdus pe piață respectă regulamentul ONU respectiv; autoritățile administrative competente pot verifica, prin prelevarea aleatorie de eșantioane de pe piață, că produsele autocertificate respectă cerințele regulamentului ONU în cauză.

               2.Comitetul administrativ este alcătuit din toate părțile contractante în conformitate cu regulamentul de procedură prezentat în apendice.

               După ce a fost stabilit în conformitate cu procedura indicată în apendice, un regulament ONU este comunicat de comitetul administrativ Secretarului General al Organizației Națiunilor Unite, denumit în continuare „Secretarul General”. După aceea, cât mai curând posibil, Secretarul General procedează la notificarea acestui regulament ONU părților contractante.

               Regulamentul ONU va fi considerat adoptat, cu excepția cazului în care, în termen de șase luni de la notificarea sa de către Secretarul General, mai mult de o cincime dintre părțile contractante la momentul notificării îl informează pe Secretarul General cu privire la dezacordul lor față de regulamentul ONU.

               Regulamentul ONU cuprinde dispoziții privind:

               (a)vehiculele cu roți, echipamentele sau componentele vizate;

               (b)cerințele tehnice, care, ori de câte ori este posibil, iau în considerație performanța și nu impun restricții de proiectare, țin seama în mod obiectiv de tehnologiile disponibile, de costuri și de beneficii, după caz, și pot include soluții alternative;

               (c)metodele de încercare prevăzute pentru a demonstra faptul că performanțele corespund specificațiilor tehnice;

               (d)condițiile pentru acordarea omologărilor de tip și pentru recunoașterea reciprocă a acestora, inclusiv dispozițiile administrative, orice marcaje de omologare, precum și condițiile pentru asigurarea conformității producției;

               (e)data (datele) la care intră în vigoare regulamentul ONU, inclusiv data la care părțile contractante care îl aplică pot acorda omologări în temeiul regulamentului ONU respectiv, precum și data de la care părțile contractante acceptă omologări (dacă este diferită);

               (f)o fișă de informații care trebuie furnizată de către producător.

               Dacă este necesar, regulamentul ONU poate include trimiteri la laboratoarele acreditate de către autoritățile de omologare, în care sunt efectuate încercările pentru acceptarea tipurilor de vehicule cu roți, de echipamente și de componente prezentate spre omologare.

               Pe lângă regulamentele ONU menționate mai sus, prezentul acord prevede instituirea unui regulament ONU care să introducă un sistem de omologare de tip a vehiculului complet. Prezentul regulament ONU stabilește domeniul de aplicare, procedurile administrative și cerințele tehnice care pot include diferite niveluri de exigență într-o singură versiune a regulamentului ONU respectiv.

               În pofida altor dispoziții ale articolului 1 și ale articolului 12, o parte contractantă care aplică Regulamentul ONU privind IWVTA este obligată să accepte doar omologările de tip acordate în conformitate cu cel mai înalt nivel de exigență din cea mai recentă versiune a regulamentului ONU menționat.

               Prezentul acord include, de asemenea, anexele cu dispoziții administrative și procedurale care se aplică tuturor regulamentelor ONU anexate la prezentul acord și tuturor părților contractante care aplică unul sau mai multe regulamente ONU.

               3.După adoptarea unui regulament ONU, Secretarul General procedează cât mai curând posibil la notificarea tuturor părților contractante, specificând părțile contractante care au formulat obiecții sau care și-au notificat acordul, dar au precizat, în același timp, că nu au intenția să înceapă aplicarea regulamentului ONU de la data intrării sale în vigoare, și pentru care, prin urmare, regulamentul ONU nu intră în vigoare.

               4.Regulamentul ONU adoptat intră în vigoare la data (datele) specificată (specificate) în regulamentul respectiv, ca regulament ONU anexat la prezentul acord, pentru toate părțile contractante care nu și-au notificat nici dezacordul, nici intenția de a nu aplica regulamentul de la data intrării sale în vigoare.

               5.La momentul depunerii instrumentului de aderare, orice nouă parte contractantă poate declara că nu va aplica anumite regulamente ONU anexate la prezentul regulament la momentul respectiv sau că nu îl va aplica pe niciunul dintre acestea. În cazul în care, la momentul respectiv, procedura stabilită la alineatele (2), (3) și (4) din prezentul articol se află în desfășurare pentru un proiect de regulament ONU sau pentru un regulament ONU adoptat, Secretarul General comunică proiectul de regulament sau regulamentul adoptat noii părți contractante, iar acesta intră în vigoare ca regulament ONU pentru noua parte contractantă dacă, în termen de șase luni de la depunerea instrumentului său de aderare, noua parte contractantă nu își notifică dezacordul față de regulamentul ONU adoptat. Secretarul General notifică toate părțile contractante cu privire la data intrării în vigoare respective. De asemenea, Secretarul General le comunică acestora toate declarațiile privind neaplicarea anumitor regulamente ONU pe care orice parte contractantă le poate face în conformitate cu dispozițiile de la prezentul alineat.

               6.Oricând, orice parte contractantă care aplică un regulament ONU poate să notifice Secretarului General, sub rezerva unui preaviz de un an, că intenționează să înceteze aplicarea regulamentului ONU respectiv. Această notificare este comunicată de Secretarul General celorlalte părți contractante.

               Omologările acordate anterior în temeiul regulamentului ONU respectiv de către partea contractantă în cauză rămân valabile, cu excepția cazului în care sunt retrase în conformitate cu dispozițiile de la articolul 4.

               În cazul în care o parte contractantă încetează să acorde omologări în temeiul unui anumit regulament ONU, aceasta trebuie:

               (a)
                     să mențină un nivel de supraveghere corespunzător privind conformitatea producției produselor pentru care a acordat anterior omologări de tip;

               (b)să ia măsurile necesare prevăzute la articolul 4 în cazul în care i se aduce la cunoștință o neconformitate de către o parte contractantă care aplică în continuare regulamentul ONU;

               (c)să continue să comunice celorlalte părți contractante retragerile de omologări, astfel cum este stabilit la articolul 5;

               (d)să continue să acorde extinderi ale omologărilor existente.

               7.Orice parte contractantă care nu aplică un regulament ONU poate, în orice moment, să comunice Secretarului General că intenționează să îl aplice începând din acel moment; în acest caz, regulamentul ONU intră în vigoare pentru respectiva parte contractantă în a șaizecea zi de la notificare. Secretarul General notifică părților contractante orice intrare în vigoare pentru o nouă parte contractantă a unui regulament ONU, care are loc în conformitate cu dispozițiile prezentului alineat.

               8.Părțile contractante pentru care un regulament ONU este în vigoare sunt denumite în continuare „părțile contractante care aplică un regulament ONU”.

               Articolul 2

               1.Fiecare parte contractantă care aplică regulamentele ONU în mare parte prin sistemul de omologare de tip acordă marcajele de omologare de tip și marcajele de omologare descrise în orice regulament ONU pentru tipurile de vehicule cu roți, de echipamente și de componente vizate de regulamentul ONU respectiv, cu condiția să dispună de competența tehnică necesară și să fie satisfăcută de dispozițiile prevăzute pentru asigurarea conformității produsului cu tipul omologat. Fiecare parte contractantă care acordă omologări de tip ia măsurile necesare, prevăzute în anexa 1 la prezentul acord, pentru a verifica dacă s-au luat dispozițiile corespunzătoare pentru a garanta că vehiculele cu roți, echipamentele și componentele sunt fabricate în conformitate cu tipul omologat.

               2.Orice parte contractantă care acordă omologări de tip în temeiul unui regulament ONU desemnează o autoritate de omologare pentru regulamentul ONU. Autoritatea de omologare este responsabilă pentru toate aspectele omologării de tip în temeiul regulamentului ONU respectiv. Această autoritate de omologare poate desemna servicii tehnice care să efectueze, în numele său, încercările și inspecțiile necesare pentru verificările impuse la alineatul (1) din prezentul articol. Părțile contractante se asigură că serviciile tehnice sunt evaluate, desemnate și notificate în conformitate cu cerințele prevăzute în anexa 2 la prezentul acord.

               3.Omologările de tip, marcajele de omologare și identificatorii pentru tipurile de vehicule cu roți, de echipamente și de componente sunt specificate în regulamentul ONU și acordate în conformitate cu procedurile prevăzute în anexele 3 și 5 la prezentul acord.

               4.În cazul în care condițiile menționate anterior nu sunt respectate, orice parte contractantă care aplică un regulament ONU refuză să acorde omologările de tip și marcajele de omologare de tip care fac obiectul regulamentului ONU.

               Articolul 3

               1.Vehiculele cu roți, echipamentele sau componentele care au fost omologate de tip de către o parte contractantă în conformitate cu articolul 2 din prezentul acord sunt considerate a fi în conformitate cu partea relevantă din legislația națională a tuturor părților contractante care aplică respectivul regulament ONU.

               2.În baza principiului recunoașterii reciproce, părțile contractante care aplică regulamentele ONU acceptă pentru introducerea pe piețele lor, sub rezerva dispozițiilor de la articolele 1, 8 și 12, precum și a oricăror dispoziții speciale din cadrul acestor regulamente ONU, omologări de tip acordate în conformitate cu regulamentele ONU respective, fără a solicita încercări, documentații, certificări sau marcaje suplimentare privind aceste omologări de tip.

               Articolul 4

               1.În cazul în care o parte contractantă care aplică un regulament ONU constată că anumite vehicule cu roți, echipamente sau componente purtând marcaje de omologare acordate în conformitate cu respectivul regulament ONU de către una dintre părțile contractante nu sunt în conformitate cu tipurile omologate sau cu cerințele regulamentului ONU respectiv, aceasta înștiințează autoritatea de omologare a părții contractante care a acordat omologarea.

               Partea contractantă care a acordat omologarea trebuie să ia măsurile necesare pentru a se asigura că neconformitatea este remediată.

               2.În cazul în care neconformitatea este cauzată de nerespectarea cerințelor tehnice specificate într-un regulament ONU, astfel cum se prevede la articolul 1 alineatul (2) litera (b), partea contractantă care a acordat omologarea informează imediat toate celelalte părți contractante cu privire la această situație și ține la curent părțile contractante cu privire la măsurile pe care le ia și care pot include, dacă este necesar, retragerea omologării.

               După analizarea impactului potențial asupra siguranței vehiculului, a protecției mediului, a economisirii energiei sau a performanțelor tehnologiei antifurt, părțile contractante pot interzice, până la remedierea acestei neconformități, vânzarea și utilizarea pe teritoriul lor a unor astfel de vehicule cu roți, echipamente sau componente. Într-un astfel de caz, părți contractante respective informează secretariatul comitetului administrativ cu privire la măsurile luate. Pentru soluționarea litigiilor între părțile contractante se aplică procedura prevăzută la articolul 10 alineatul (4).

               3.În pofida dispozițiilor de la alineatul (1) din prezentul articol, în cazul în care un produs neconform, astfel cum este menționat la alineatul (2) din prezentul articol, nu este adus în conformitate în termen de trei luni, partea contractantă responsabilă cu omologarea retrage temporar sau definitiv omologarea. În mod excepțional, această perioadă poate fi prelungită cu o perioadă de cel mult trei luni, cu excepția cazului în care una sau mai multe părți contractante care aplică regulamentul ONU în cauză se opun. În cazul în care termenul este prelungit, partea contractantă care a acordat omologarea notifică, în termenul inițial de trei luni, tuturor părților contractante care aplică regulamentul ONU în cauză intenția sa de a prelungi perioada în care neconformitatea trebuie să fie remediată și prezintă o justificare pentru această prelungire.

               4.În cazul în care neconformitatea este cauzată de nerespectarea dispozițiilor administrative, a marcajelor de omologare, a condițiilor pentru conformitatea producției sau a fișei de informații specificate într-un regulament ONU, astfel cum se prevede la articolul 1 alineatul (2) literele (d) și (f), partea contractantă care a acordat omologarea retrage omologarea respectivă, în mod temporar sau permanent, dacă neconformitatea nu este remediată în termen de șase luni.

               5.Alineatele (1)-(4) din prezentul articol se aplică, de asemenea, în cazul în care însăși partea contractantă responsabilă pentru acordarea omologării constată că anumite vehicule cu roți, echipamente sau componente purtând marcaje de omologare nu sunt în conformitate cu tipurile omologate sau cu cerințele unui regulament ONU.

               Articolul 5

               1.Autoritățile de omologare ale fiecărei părți contractante care aplică regulamente ONU transmit, la cererea celorlalte părți contractante, o listă a vehiculelor cu roți, a echipamentelor sau a componentelor cărora le-au refuzat sau le-au retras omologările.

               2.În plus, la primirea unei solicitări din partea altei părți contractante care aplică un regulament ONU, acestea trebuie să transmită imediat părții contractante respective, în conformitate cu dispozițiile din anexa 5 la prezentul acord, o copie a tuturor informațiilor relevante pe care și-au bazat decizia de acordare, de refuz sau de retragere a unei omologări a unui vehicul cu roți, a unui echipament sau a unei componente în temeiul regulamentului ONU respectiv.

               3.Copia pe hârtie poate fi înlocuită cu un fișier electronic, în conformitate cu anexa 5 la prezentul acord.

               Articolul 6

               1.Statele membre ale Comisiei Economice pentru Europa, țările admise în Comisie cu titlu consultativ, în conformitate cu alineatul (8) din mandatul Comisiei, precum și organizațiile de integrare economică regională înființate de statele membre ale Comisiei Economice pentru Europa cărora statele membre respective le-au transferat competențele în domeniile reglementate de prezentul acord, inclusiv competența de adoptare a deciziilor cu forță obligatorie pentru statele membre pe care le reprezintă, pot deveni părți contractante la prezentul acord.

               Pentru stabilirea numărului de voturi la care se face trimitere la articolul 1 alineatul (2) și la articolul 12 alineatul (2), organizațiile de integrare economică regională dispun de un număr de voturi egal cu numărul de voturi alocate statelor membre pe care le reprezintă și care sunt membre ale Comisiei Economice pentru Europa.

               2.Statele membre ale Organizației Națiunilor Unite pot participa la anumite activități ale Comisiei Economice pentru Europa în conformitate cu alineatul (11) din mandatul Comisiei, iar organizațiile de integrare economică regională ale unor astfel de țări cărora statele membre respective le-au transferat competențele în domeniile reglementate de prezentul acord, inclusiv competența de adoptare a deciziilor cu forță obligatorie pentru statele membre pe care le reprezintă, pot deveni părți contractante la prezentul acord.

               Pentru stabilirea numărului de voturi la care se face trimitere la articolul 1 alineatul (2) și la articolul 12 alineatul (2), organizațiile de integrare economică regională dispun de un număr de voturi egal cu numărul de voturi alocate statelor membre pe care le reprezintă și care sunt membre ale Organizației Națiunilor Unite.

               3.Aderarea la prezentul acord a noilor părți contractante care nu sunt părți ale Acordului din 1958 are loc prin depunerea unui instrument la Secretarul General, după intrarea în vigoare a prezentului acord.

               Articolul 7

               1.Se consideră că prezentul acord intră în vigoare la nouă luni de la transmiterea sa de către Secretarul General tuturor părților contractante la Acordul din 1958.

               2.Se consideră că prezentul acord nu intră în vigoare în cazul în care părțile contractante la Acordul din 1958 exprimă o obiecție în termen de șase luni de la data transmiterii sale de Secretarul General către acestea.

               3.Pentru orice nouă parte contractantă care aderă la prezentul acord, prezentul acord intră în vigoare în a șaizecea zi de la depunerea instrumentului de aderare.

               Articolul 8

               1.Orice parte contractantă poate denunța prezentul acord printr-o notificare transmisă Secretarului General.

               2.Denunțarea produce efecte după douăsprezece luni de la data primirii notificării de către Secretarul General.

               3.Orice omologări de tip acordate de către partea contractantă rămân valabile timp de douăsprezece luni de la data la care denunțarea a intrat în vigoare, în conformitate cu articolul 8 alineatul (2).

               Articolul 9

               1.Orice parte contractantă definită în conformitate cu articolul 6 din prezentul acord poate, la momentul aderării sau în orice moment ulterior, să declare printr-o notificare adresată Secretarului General că prezentul acord se aplică tuturor teritoriilor pe care le reprezintă pe plan internațional sau oricăruia dintre acestea. Acordul se aplică asupra teritoriului sau teritoriilor menționate în notificare începând cu a șaizecea zi de la primirea acesteia de către Secretarul General.

               2.Orice parte contractantă, definită în conformitate cu articolul 6 din prezentul acord, care a făcut o declarație în conformitate cu alineatul (1) din prezentul articol, având drept efect aplicarea prezentului acord în oricare dintre teritoriile pe care le reprezintă pe plan internațional, poate să denunțe acordul în mod separat cu privire la teritoriul respectiv, în conformitate cu dispozițiile articolului 8.

               Articolul 10

               1.Orice litigiu între două sau mai multe părți contractante cu privire la interpretarea sau la aplicarea prezentului acord se rezolvă, pe cât posibil, prin negocieri între acestea.

               2.Orice litigiu care nu este rezolvat prin negociere este supus arbitrajului dacă oricare dintre părțile contractante aflate în litigiu solicită acest lucru și este încredințat spre soluționare unuia sau mai multor arbitri aleși prin acordul părților aflate în litigiu. În cazul în care, în termen de trei luni de la data cererii de arbitraj, părțile aflate în litigiu nu reușesc să ajungă la un acord cu privire la alegerea unui arbitru sau a unor arbitri, oricare dintre părțile respective poate solicita Secretarului General să nominalizeze un singur arbitru căruia să i se încredințeze litigiul spre soluționare.

               3.Hotărârea arbitrului sau arbitrilor desemnați în conformitate cu alineatul (2) din prezentul articol este obligatorie pentru părțile contractante aflate în litigiu.

               4.Orice litigiu între două sau mai multe părți contractante privind interpretarea sau aplicarea regulamentelor ONU anexate la prezentul acord se soluționează prin negociere, în conformitate cu procedura stabilită în anexa 6 la prezentul acord.

               Articolul 11

               1.În momentul aderării la prezentul acord, orice parte contractantă poate să declare că nu consideră obligatorii dispozițiile de la articolul 10 alineatele (1)-(3) din acord. Celelalte părți contractante nu au nicio obligație în temeiul articolului 10 alineatele (1)-(3) față de o parte contractantă care a formulat o astfel de rezervă.

               2.Orice parte contractantă care a formulat o rezervă în conformitate cu alineatul (1) din prezentul articol poate, în orice moment, să își retragă această rezervă printr-o notificare transmisă Secretarului General.

               3.Nu se acceptă nicio altă rezervă față de prezentul acord, față de apendicele și anexele sale și față de regulamentele ONU anexate, dar orice parte contractantă poate să declare, în conformitate cu articolul 1 alineatul (5), că nu are intenția să aplice anumite regulamente ONU sau că nu intenționează să îl aplice pe niciunul dintre acestea.

               Articolul 12

               Regulamentele ONU anexate la prezentul acord pot fi modificate în conformitate cu procedura următoare:

               1.Amendamentele la regulamentele ONU sunt stabilite de comitetul administrativ, în conformitate cu articolul 1 alineatul (2) și cu procedura indicată în apendice.

               După stabilirea unui amendament la regulamentul ONU, acesta este comunicat de către comitetul administrativ secretarului executiv al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite. După aceea, cât mai curând posibil, secretarul executiv al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite procedează la notificarea respectivului amendament părților contractante care aplică regulamentul ONU și Secretarului General.

               2.Amendamentul la un regulament se consideră adoptat, cu excepția cazului în care, în termen de șase luni de la notificarea acestuia de către secretarul executiv al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite, mai mult de o cincime dintre părțile contractante care aplicau regulamentul ONU la momentul notificării îl informează pe Secretarul General cu privire la dezacordul lor față de amendament. În cazul în care un amendament la un regulament ONU este adoptat, Secretarul General procedează cât mai curând posibil la declararea amendamentului ca fiind adoptat și obligatoriu pentru părțile contractante care aplică regulamentul ONU în cauză.

               3.Amendamentele la un regulament ONU pot include dispoziții tranzitorii referitoare la intrarea în vigoare a regulamentului ONU modificat, la data până la care părțile contractante acceptă omologările acordate în temeiul versiunii anterioare a regulamentului ONU și la data de la care părțile contractante nu sunt obligate să accepte omologările de tip acordate în conformitate cu versiunea anterioară a regulamentului ONU modificat.

               4.În pofida faptului că dispozițiile tranzitorii din anumite versiuni ale regulamentelor ONU pot prevedea altfel, părțile contractante la prezentul acord care aplică regulamentele ONU pot totuși acorda, sub rezerva conformității cu dispozițiile de la articolul 2, omologări de tip în temeiul versiunilor anterioare ale regulamentelor ONU. Cu toate acestea, sub rezerva conformității cu dispozițiile alineatului (3) din prezentul articol, părțile contractante care aplică un regulament ONU nu sunt obligate să accepte omologările de tip acordate în temeiul versiunilor anterioare menționate.

               5.Toate părțile contractante care aplică un regulament ONU, cu excepția părților contractante care au notificat Secretarului General intenția lor de a înceta aplicarea Regulamentului ONU, acceptă omologările acordate în conformitate cu versiunea cea mai recentă a regulamentul ONU respectiv. O parte contractantă care, în timpul perioadei de un an menționate la articolul 1 alineatul (6), a notificat Secretarului General intenția sa de a înceta aplicarea unui regulament ONU, acceptă omologările acordate în conformitate cu versiunea (versiunile) regulamentului ONU aplicabile pentru partea contractantă respectivă la momentul notificării sale către Secretarul General.

               6.O parte contractantă care aplică un regulament ONU poate acorda o omologare prin derogare în temeiul unui regulament ONU în cazul unui singur tip de vehicul cu roți, de echipament sau de componentă care se bazează pe o tehnologie nouă, atunci când această nouă tehnologie nu este reglementată de regulamentul ONU existent și este incompatibilă cu una sau mai multe dintre cerințele regulamentului ONU respectiv. Într-un astfel de caz, se aplică procedurile stabilite în anexa 7 la prezentul acord.

               7.În cazul în care o nouă parte contractantă aderă la prezentul acord între momentul notificării amendamentului la un regulament ONU de către secretarul executiv al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite și intrarea sa în vigoare, regulamentul ONU în cauză intră în vigoare pentru acea parte contractantă, cu excepția cazului în care, în termen de șase luni de la notificarea de către Secretarul General privind aderarea sa, partea respectivă îl informează pe Secretarul General cu privire la dezacordul său față de amendament.

               Articolul 13

               Textele acordului în sine și ale apendicelui la acesta pot fi modificate în conformitate cu următoarea procedură:

               1.orice parte contractantă poate propune unul sau mai multe amendamente la prezentul acord și la apendicele la acesta. Textul oricărui proiect de modificarea a acordului și a apendicelui la acesta este transmis Secretarului General, care îl transmite tuturor părților contractante și informează toate celelalte țări menționate la articolul 1 alineatul (6).

               2.Orice propunere de modificare care a fost transmisă în conformitate cu alineatul (1) din prezentul articol se consideră acceptată dacă nicio parte contractantă nu formulează nicio obiecție într-un termen de nouă luni de la data transmiterii propunerii de modificare de către Secretarul General.

               3.În cazul în care există o obiecție față de propunerea de modificare, Secretarul General o notifică cât mai curând posibil tuturor părților contractante. Dacă a fost formulată o obiecție împotriva propunerii de modificare, se consideră că amendamentul nu este acceptat și nu produce niciun efect. În cazul în care nu a fost formulată nicio obiecție, amendamentul intră în vigoare pentru toate părțile contractante după trei luni de la expirarea termenului de nouă luni prevăzut la alineatul (2) din prezentul articol.

               Articolul 13 bis

               1.Anexele cu dispoziții administrative și procedurale anexate la prezentul acord pot fi modificate în conformitate cu procedura următoare:

               1.1.Modificările anexelor cu dispoziții administrative și procedurale sunt stabilite de către comitetul administrativ menționat la articolul 1 alineatul (1) și în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 7 din apendicele la prezentul acord.

               1.2.Comitetul administrativ comunică Secretarului General orice modificare a anexelor cu dispoziții administrative și procedurale. În cel mai scurt timp după primirea înștiințării, Secretarul General procedează la notificarea respectivei modificări părților contractante care aplică unul sau mai multe regulamente ONU.

               2.O modificare a anexelor cu dispoziții administrative și procedurale se consideră adoptată în cazul în care, în termen de șase luni de la notificarea acesteia de către Secretarul General, nicio parte contractantă care aplică unul sau mai multe regulamente ONU nu îl informează pe Secretarul General cu privire la dezacordul său față de modificare.

               3.În cazul în care a fost formulată o obiecție față de propunerea de modificare, Secretarul General o notifică cât mai curând posibil tuturor părților contractante la acord care aplică unul sau mai multe regulamente ONU. Dacă a fost formulată o obiecție împotriva propunerii de modificare, se consideră că modificarea nu a fost acceptată și nu produce niciun efect. În cazul în care nu a fost formulată nicio obiecție, modificarea intră în vigoare, pentru toate părțile contractante care aplică unul sau mai multe regulamente ONU, după trei luni de la expirarea termenului de șase luni prevăzut la alineatul (2) din prezentul articol.

               4.O nouă anexă este considerată a fi o modificare a anexelor cu dispoziții administrative și procedurale și, prin urmare, este stabilită conform aceleiași proceduri, astfel cum se prevede la prezentul articol.

               Articolul 14

               1.În conformitate cu dispozițiile prezentului acord, Secretarul General comunică părților contractante:

               (a)aderările în conformitate cu articolul 6;

               (b)datele intrării în vigoare a prezentului acord în conformitate cu articolul 7;

               (c)denunțările în conformitate cu articolul 8;

               (d)notificările primite în conformitate cu articolul 9 ;

               (e)declarațiile și notificările primite în conformitate cu articolul 11 alineatele (1) și (2);

               (f)data intrării în vigoare a oricărui nou regulament ONU și a oricărui amendament la un regulament ONU existent în conformitate cu articolul 1 alineatele (2), (3), (5) și (7) și cu articolul 12 alineatul (2);

               (g)intrarea în vigoare a eventualelor modificări ale acordului, ale apendicelor sau ale anexelor cu dispoziții administrative și procedurale în conformitate cu articolul 13 alineatul (3) sau, respectiv, cu articolul 13bis alineatul (3);

               (h)încetarea aplicării unor regulamente ONU de către părțile contractante în conformitate cu articolul 1 alineatul (6).

               2.În conformitate cu prevederile prezentului acord și cu anexele cu dispoziții administrative și procedurale, secretarul executiv al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite notifică:

               (a)Secretarului general și părților contractante, stabilirea unui amendament la un regulament ONU în conformitate cu articolul 12 alineatul (2);

               (b)
                     părților contractante, adoptarea unei decizii de către comitetul administrativ privind o cerere de acordare a omologării prin derogare și, ulterior, adoptarea acesteia, în conformitate cu punctul 5 din anexa 7.

               Articolul 15

               1.În cazul în care, la data la care dispozițiile de mai sus intră în vigoare, procedurile prevăzute la articolul 1 alineatele (3) și (4) din versiunea anterioară a acordului sunt în curs de desfășurare în vederea adoptării unui nou regulament ONU, respectivul regulament ONU intră în vigoare în conformitate cu dispozițiile alineatului (4) din articolul menționat.

               2.În cazul în care, la data la care dispozițiile de mai sus intră în vigoare, procedurile prevăzute la articolul 12 alineatul (1) din versiunea anterioară a acordului sunt în curs de desfășurare în vederea adoptării unui amendament la un regulament ONU, amendamentul respectiv intră în vigoare în conformitate cu dispozițiile articolului respectiv.

               3.Dacă toate părțile contractante la acord sunt de acord, orice regulament ONU adoptat în conformitate cu versiunea anterioară a acordului poate fi tratat ca și cum ar fi un regulament ONU adoptat în conformitate cu dispozițiile de mai sus.

               Articolul 16

               Prezentul acord a fost adoptat la Geneva, într-un singur exemplar, în limbile engleză, franceză și rusă, fiecare text fiind în egală măsură autentic.

               ________

               Apendice

               Componența și regulamentul de procedură ale comitetului administrativ

               Articolul 1

               Comitetul administrativ este alcătuit din toate părțile contractante la acordul modificat.

               Articolul 2

               Secretarul executiv al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite asigură serviciile de secretariat pentru comitet.

               Articolul 3

               La prima sesiune a sa din fiecare an, comitetul alege un președinte și un vicepreședinte.

               Articolul 4

               Secretarul General al Organizației Națiunilor Unite reunește comitetul, sub auspiciile Comisiei Economice pentru Europa, ori de câte ori este necesară stabilirea unui nou regulament ONU, a unei modificări la un regulament ONU, a unei notificări în conformitate cu procedura pentru acordarea unei omologări prin derogare în cazul tehnologiilor noi (prevăzută în anexa 7) sau a unei modificări a anexelor cu dispoziții administrative și procedurale.

               Articolul 5

               Proiectele de noi regulamente ONU sunt supuse la vot. Fiecare țară care este parte contractantă la acord dispune de câte un vot. Pentru adoptarea deciziilor este necesar un cvorum reprezentat de cel puțin jumătate dintre părțile contractante. Pentru determinarea cvorumului, organizațiile de integrare economică regională, în calitate de părți contractante la acord, dispun de un număr de voturi egal cu numărul statelor membre pe care le reprezintă. Reprezentantul unei organizații de integrare economică regională poate exprima voturile țărilor suverane membre ale organizației respective. Noile proiecte de regulamente ONU sunt adoptate cu o majoritate de patru cincimi din voturile membrilor prezenți care votează.

               Articolul 6

               Proiectele de modificări ale regulamentelor ONU se supun la vot. Fiecare țară, parte contractantă la acord care aplică regulamentul ONU, dispune de un vot. Pentru adoptarea deciziilor este necesar un cvorum reprezentat de cel puțin jumătate dintre părțile contractante care aplică regulamentul ONU. Pentru determinarea cvorumului, organizațiile de integrare economică regională, în calitate de părți contractante la acord, dispun de un număr de voturi egal cu numărul statelor membre pe care le reprezintă. Reprezentantul unei organizații de integrare economică regională poate exprima voturile țărilor suverane membre ale organizației respective care aplică regulamentul ONU. Proiectele de modificare a regulamentelor ONU se adoptă cu o majoritate de patru cincimi dintre voturile membrilor prezenți care votează.

               Articolul 7

               Proiectele de modificare a anexelor cu dispoziții administrative și procedurale la prezentul acord sunt supuse la vot. Fiecare parte contractantă la acord care aplică unul sau mai multe regulamente ONU dispune de un vot. Pentru adoptarea deciziilor este necesar un cvorum reprezentat de cel puțin jumătate dintre părțile contractante care aplică unul sau mai multe regulamente ONU. Pentru determinarea cvorumului, organizațiile de integrare economică regională, în calitate de părți contractante la acord, dispun de un număr de voturi egal cu numărul statelor membre pe care le reprezintă. Reprezentantul unei organizații de integrare economică regională poate exprima voturile acelor țări suverane, membre ale organizației respective, care aplică unul sau mai multe regulamente ONU. Proiectele de modificare a anexelor cu dispoziții administrative și procedurale se stabilește prin votul unanim al celor prezenți care participă la vot.

               Articolul 8

               Cererea unei părți contractante de a fi autorizată să acorde prin derogare o omologare propusă în ceea ce privește noile tehnologii este supusă la vot. Fiecare parte contractantă care aplică regulamentul ONU dispune de un vot. Pentru adoptarea deciziilor este necesar un cvorum reprezentat de cel puțin jumătate dintre părțile contractante care aplică regulamentul ONU. Pentru determinarea cvorumului, organizațiile de integrare economică regională, în calitate de părți contractante la acord, dispun de un număr de voturi egal cu numărul statelor membre pe care le reprezintă. Reprezentantul unei organizații de integrare economică regională poate exprima voturile țărilor suverane membre ale organizației respective care aplică regulamentul ONU. Autorizarea respectivei părți contractante de a acorda o omologare prin derogare este aprobată cu o majoritate de patru cincimi dintre cei prezenți care participă la vot.

               ________

               Anexe cu dispoziții administrative și procedurale

               Următoarele anexe cu dispoziții administrative și procedurale (SAPP) sunt anexate la Acordul din 1958
                  2
                și precizează dispozițiile administrative și procedurale care se aplică tuturor regulamentelor ONU anexate la Acordul din 1958:

               Anexa 1
                     Proceduri privind conformitatea producției

               Anexa 2
                     Evaluarea, desemnarea și notificarea serviciilor tehnice

               Anexa 3
                     Proceduri pentru omologările ONU de tip

               Anexa 4
                     Numerotarea omologărilor ONU de tip

               Anexa 5
                     Transmiterea documentației de omologare

               Anexa 6
                     Proceduri pentru soluționarea problemelor de interpretare în ceea ce privește aplicarea regulamentelor ONU și acordarea omologărilor în temeiul acestor regulamente ONU

               Anexa 7
                     Procedură pentru omologările acordate prin derogări în cazul noilor tehnologii

               Anexa 8
                     Condiții generale pentru metodele de încercare virtuală

               Anexa 1

               Proceduri privind conformitatea producției

               Obiective

               Procedura privind conformitatea producției vizează asigurarea conformității cu tipul omologat a fiecărui vehicul, echipament sau componentă produs(ă).

               Procedurile includ în mod solidar evaluarea sistemelor de management al calității, denumită în continuare „evaluare inițială”, și verificările obiectului omologării și ale controalelor legate de produs, denumite în continuare „măsuri privind conformitatea produselor”.

               1.Evaluarea inițială

               1.1.Înainte de acordarea omologării ONU de tip, autoritatea de omologare a unei părți contractante trebuie să verifice existența unor măsuri și proceduri satisfăcătoare pentru asigurarea unui control eficace, astfel încât vehiculele cu roți, echipamentele sau componentele aflate în producție să fie conforme cu tipul omologat.

               1.2.Orientările pentru desfășurarea evaluărilor pot fi găsite în standardul internațional ISO 19011:2002 - Ghid pentru auditarea sistemelor de gestionare a calității și/sau de mediu.

               1.3.Cerința de la punctul 1.1 trebuie verificată în conformitate cu condițiile stabilite de autoritatea care acordă omologarea ONU de tip.

               Autoritatea de omologare care acordă omologarea ONU de tip trebuie să fie satisfăcută de evaluarea inițială și de măsurile privind conformitatea produselor din secțiunea 2 de mai jos, luând în considerare, în funcție de necesități, una dintre dispozițiile menționate la punctele 1.3.1-1.3.3 sau o combinație a tuturor ori a unei părți a acestor dispoziții, după caz.

               1.3.1.Evaluarea efectivă inițială și/sau verificarea măsurilor privind conformitatea produselor se efectuează de către autoritatea care acordă omologarea ONU de tip sau de către serviciul tehnic desemnat să acționeze în numele autorității de omologare respective.

               1.3.1.1.Pentru a stabili domeniul de aplicare al evaluării inițiale care urmează a fi efectuate, autoritatea de omologare poate lua în considerare informațiile disponibile privind:

               (a)
                     certificarea producătorului descrisă la punctul 1.3.3 de mai jos, care nu a fost acceptată sau recunoscută conform punctului respectiv;

               (b)în cazul unei omologări ONU de tip a unor echipamente sau componente, evaluările sistemului de calitate efectuate de către producătorul (producătorii) vehiculului la sediul producătorului (producătorilor) echipamentelor sau componentelor, în conformitate cu una sau mai multe dintre specificațiile sectorului industrial care satisfac cerințele din standardul internațional ISO 9001:2008.

               1.3.2.Evaluarea inițială efectivă și/sau verificarea măsurilor privind conformitatea produselor pot fi efectuate, de asemenea, de autoritatea de omologare a unei alte părți contractante sau de către serviciul tehnic desemnat în acest scop de către autoritatea de omologare din urmă, cu condiția ca această parte contractantă să aplice cel puțin aceleași regulamente ONU în temeiul cărora a fost acordată omologarea ONU de tip.

               1.3.2.1.În acest caz, autoritatea de omologare a celeilalte părți contractante întocmește o declarație de conformitate în care evidențiază domeniile și instalațiile de producție pe care le-a abordat și care sunt relevante pentru produsul (produsele) care fac(e) obiectul omologării de tip și pentru regulamentele ONU în temeiul cărora aceste produse urmează să li se acorde omologarea de tip.

               1.3.2.2.La primirea unei cereri de furnizare a unei declarații de conformitate din partea autorității de omologare a unei părți contractante care acordă omologarea ONU de tip, autoritatea de omologare a unei alte părți contractante transmite imediat declarația de conformitate sau notifică faptul că nu este în măsură să furnizeze o astfel de declarație.

               1.3.2.3.Declarația de conformitate cuprinde cel puțin următoarele elemente:

               (a)grupul sau societatea (de exemplu, Automobile XYZ);

               (b)organizația specifică (de exemplu, divizia regională);

               (c)uzinele/locurile de producție [de exemplu, uzina de motoare 1 (în țara A) - uzina de vehicule 2 (în țara B)];

               (d)gama vehiculului/componentei (de exemplu, toate modelele din categoria M1);

               (e)domeniile evaluate (de exemplu, asamblare motoare, ambutisare și asamblare caroserii, asamblare vehicule);

               (f)documentele examinate (de exemplu, manualul și procedurile de calitate ale societății și ale locului de producție)

               (g)data evaluării (de exemplu, audit efectuat între datele zz.ll.aaaa și zz.ll.aaaa);

               (h)vizita de monitorizare planificată (de exemplu, ll.aaaa).

               1.3.3.Autoritatea de omologare poate să accepte de asemenea certificarea producătorului în conformitate cu standardul armonizat ISO 9001:2008 [în domeniul de aplicare al acestei certificări intră produsul (produsele) care urmează a fi omologat(e)] sau un standard echivalent de acreditare care să îndeplinească cerințele privind evaluarea inițială de la punctul 1.1. Producătorul oferă detalii privind certificarea și își asumă obligația de a informa autoritatea de omologare cu privire la orice modificare referitoare la valabilitatea sau la obiectul certificării respective.

               1.4.În sensul omologării de tip a vehiculului complet la nivel internațional, nu este necesară repetarea evaluărilor inițiale efectuate pentru acordarea omologărilor ONU pentru echipamente și componente ale vehiculului, însă acestea trebuie să fie completate de o evaluare care să abordeze domeniile neincluse în evaluările anterioare, în special în ceea ce privește asamblarea vehiculului complet.

               2.Măsuri referitoare la conformitatea produselor

               2.1.Fiecare vehicul, echipament sau componentă omologat(ă) în temeiul unui regulament ONU anexat la Acordul din 1958 se produce astfel încât să fie în conformitate cu tipul omologat, prin îndeplinirea cerințelor prezentei anexe și ale regulamentului ONU în cauză.

               2.2.Autoritatea de omologare a părții contractante care acordă o omologare de tip în temeiul unui regulament ONU anexat la Acordul din 1958 verifică existența unor măsuri corespunzătoare și a unor programe de inspecție documentate care trebuie convenite cu producătorul pentru fiecare omologare, în scopul de a realiza, la intervale specificate, acele încercări sau controale asociate necesare pentru verificarea continuității conformității producției cu tipul omologat, inclusiv, mai ales, acolo unde este cazul, încercările specificate în regulamentul ONU menționat.

               2.3.În special, titularul omologării ONU de tip trebuie:

               2.3.1.Să asigure existența și aplicarea procedurilor pentru controlul efectiv al conformității produselor (vehicule cu roți, echipamente sau componente) cu tipul omologat.

               2.3.2.Să aibă acces la echipamentele de încercare sau la alte echipamente corespunzătoare necesare pentru verificarea conformității cu fiecare tip omologat.

               2.3.3.Să asigure înregistrarea datelor privind rezultatele încercărilor și controalelor, precum și accesul la documentele anexate pentru o perioadă de timp care se stabilește de comun acord cu autoritatea de omologare. Această perioadă nu trebuie să depășească 10 ani.

               2.3.4.Să analizeze rezultatele fiecărui tip de încercare sau de control pentru a verifica și a asigura stabilitatea caracteristicilor produsului, cu toleranțele admise în cadrul producției industriale.

               2.3.5.Să se asigure că, pentru fiecare tip de produs, sunt efectuate cel puțin verificările prevăzute în prezenta anexă și încercările specificate în regulamentele ONU aplicabile.

               2.3.6.Să se asigure că orice set de eșantioane sau elemente pentru încercări care se dovedesc a fi neconforme în urma efectuării tipului de încercare în cauză determină o nouă eșantionare și o nouă încercare. Trebuie luate toate măsurile necesare pentru restabilirea conformității producției în cauză.

               3.Măsuri privind verificarea continuă

               3.1.Autoritatea care a acordat omologarea ONU de tip poate verifica oricând metodele de control al conformității aplicate în fiecare unitate de producție.

               3.1.1.Scopul măsurilor este în mod normal verificarea eficacității permanente a procedurilor stabilite la punctele 1 și 2 (măsuri privind evaluarea inițială și conformitatea produsului) din prezenta anexă.

               3.1.1.1.Activitățile de supraveghere desfășurate de serviciile tehnice (desemnate sau recunoscute conform punctului 1.3.3) trebuie să fie recunoscute ca satisfăcând cerințele de la punctul 3.1.1 privind procedurile stabilite la evaluarea inițială.

               3.1.1.2.Frecvența normală a verificărilor respective efectuate de către autoritatea de omologare (altele decât cele menționate la punctul 3.1.1.1) este aleasă astfel încât revizuirea controalelor relevante efectuate în conformitate cu punctele 1 și 2 din prezenta anexă să fie asigurată la intervale calculate în baza unei metodologii de evaluare a riscurilor conformă cu standardul internațional ISO 31000:2009 – Managementul riscurilor – Principii și orientări și, în orice caz, cel puțin o dată la trei ani. Această metodologie ar trebui să țină seama, în special, de orice neconformitate semnalată de către părțile contractante în temeiul articolului 4 din Acordul din 1958.

               3.2.La fiecare revizie, se pun la dispoziția inspectorului arhivele privind încercările și controalele, precum și arhivele privind producția; în special, trebuie puse la dispoziție arhive ale încercărilor sau ale controalelor documentate în conformitate cu punctul 2.2.

               3.3.Inspectorul poate selecționa eșantioane în mod aleatoriu pentru a le supune încercărilor în laboratorul producătorului sau în instalațiile serviciului tehnic. Într-un astfel de caz, trebuie efectuate numai încercări fizice. Numărul minim de eșantioane poate fi determinat în funcție de rezultatele propriei verificări a producătorului.

               3.4.Atunci când nivelul controlului se dovedește a fi nesatisfăcător sau atunci când se consideră necesar să se verifice validitatea încercărilor realizate în conformitate cu punctul 3.2, inspectorul selectează eșantioane pentru a fi trimise serviciului tehnic în vederea efectuării de încercări fizice.

               3.5.În cazul în care, în timpul unei inspecții sau al unei revizii de monitorizare, se constată că rezultatele sunt nesatisfăcătoare, autoritatea de omologare se asigură că se iau toate măsurile necesare pentru restabilirea conformității producției în cel mai scurt timp posibil.

               Anexa 2

               Partea întâi: Evaluarea, desemnarea și notificarea serviciilor tehnice

               1.Desemnarea serviciilor tehnice

               1.1.În cazul în care o autoritate de omologare desemnează un serviciu tehnic, acesta din urmă se conformează dispozițiilor prezentei anexe.

               1.2.Serviciile tehnice efectuează propriile încercări sau supraveghează încercările necesare pentru omologare sau inspecțiile specificate în regulamentele ONU, cu excepția cazului în care sunt permise în mod expres proceduri alternative. Serviciile tehnice nu pot efectua încercări sau inspecții pentru care nu au fost desemnate în mod corespunzător.

               Performanța serviciilor tehnice și nivelul de calitate al încercărilor și inspecțiilor pe care le efectuează acestea garantează faptul că produsele pentru care este solicitată omologarea ONU de tip sunt verificate în mod corespunzător în ceea ce privește conformitatea lor cu cerințele regulamentelor ONU aplicabile pentru care sunt desemnate serviciile tehnice.

               1.3.Serviciile tehnice sunt desemnate în conformitate cu una sau cu mai multe dintre următoarele categorii de activități, în funcție de domeniul lor de competență:

               (a)Categoria A: servicii tehnice care efectuează încercările menționate în regulamentele ONU în cadrul propriilor lor unități;

               (b)Categoria B: servicii tehnice care supraveghează încercările specificate în regulamentele ONU și efectuate în cadrul unităților producătorului sau ale unei părți terțe;

               (c)Categoria C: servicii tehnice care evaluează și monitorizează periodic procedurile producătorului destinate controlului conformității producției;

               (d)
                     Categoria D: servicii tehnice care supraveghează sau efectuează încercări sau inspecții în cadrul supravegherii conformității producției;

               1.4.Serviciile tehnice fac dovada faptului că posedă competențe corespunzătoare, cunoștințe tehnice specifice și o experiență demonstrată în domeniile specifice reglementate de regulamentele ONU pentru care sunt desemnate.

               De asemenea, serviciile tehnice se conformează standardelor enumerate în partea a doua din prezenta anexă și care sunt relevante pentru categoriile de activități pentru care au fost desemnate, dar nu trebuie neapărat să fie omologate/acreditate în conformitate cu standardele respective.

               Serviciile tehnice se asigură că sunt libere de orice influență și control din partea părților interesate care ar putea afecta în mod negativ imparțialitatea și calitatea încercărilor și a inspecțiilor.

               Serviciile tehnice trebuie să aibă acces la instalațiile pentru încercări și la dispozitivele de măsură necesare pentru supravegherea sau efectuarea încercărilor sau inspecțiilor menționate în regulamentele ONU pentru care sunt desemnate serviciile tehnice.

               1.5.O autoritate de omologare poate acționa în calitate de serviciu tehnic pentru una sau mai multe dintre activitățile menționate la punctul 1.3. În cazul în care o autoritate de omologare care acționează în calitate de serviciu tehnic a fost desemnată de legislația națională a unei părți contractante și este finanțată de către aceasta din urmă, trebuie să fie respectate dispozițiile din prezenta anexă sau normele echivalente dispozițiilor de la punctele 1, 2 și 3.4 din prezenta anexă. Același lucru este valabil și pentru serviciile tehnice care au fost desemnate de legislația națională a unei părți contractante și care sunt supuse unui control financiar și managerial de guvernul acelei părți contractante. Normele echivalente trebuie să garanteze același nivel de performanță și de independență.

               1.6.Indiferent de dispozițiile de la punctul 3.3, un producător sau un reprezentant care acționează în numele acestuia poate fi desemnat ca serviciu tehnic pentru activități de categoria A numai pentru acele regulamentele ONU care prevăd o astfel de desemnare. În acest caz și indiferent de dispozițiile de la punctul 1.4, serviciul tehnic menționat mai sus trebuie să fie acreditat în conformitate cu standardele menționate la punctul 1 din partea a doua din prezenta anexă.

               1.7.Entitățile menționate la punctele 1.5 și 1.6 se conformează dispozițiilor de la punctul 1.

               2.Evaluarea competențelor serviciilor tehnice

               2.1.Competențele menționate la punctul 1 trebuie să fie demonstrate într-un raport de evaluare întocmit de o autoritate competentă
                  3
               . Acesta poate include un certificat de acreditare acordat de un organism de acreditare.

               2.2.Evaluarea menționată la punctul 2.1 este realizată în conformitate cu dispozițiile din partea trei a prezentei anexe.

               Raportul de evaluare este revizuit după o perioadă de cel mult trei ani.

               2.3.La cerere, raportul de evaluare este comunicat secretariatului CEE-ONU și părților contractante.

               2.4.Autoritatea de omologare care acționează în calitate de serviciu tehnic își demonstrează conformitatea cu ajutorul documentelor justificative.

               Acestea includ o evaluare care trebuie să fie realizată de auditori independenți în raport cu activitatea supusă evaluării. Auditorii pot aparține aceleiași organizații, cu condiția de a fi independenți față de personalul implicat în activitatea evaluată.

               2.5.Un producător sau reprezentantul care acționează în numele acestuia, desemnat ca serviciu tehnic, trebuie să respecte dispozițiile relevante de la punctul 2.

               3.Procedurile de notificare

               3.1.Secretariatul CEE-ONU este notificat de părțile contractante cu privire la numele, la adresa, inclusiv adresa electronică, și la categoria de activități ale fiecărui serviciu tehnic desemnat. De asemenea, secretariatul CEE-ONU este notificat cu privire la orice modificări ulterioare aduse elementelor de mai sus.

               Actul de notificare menționează regulamentele ONU pentru care au fost desemnate serviciile tehnice.

               3.2.Un serviciu tehnic își poate exercita activitățile descrise la punctul 1 în scopul omologării ONU de tip numai dacă a fost notificat în prealabil secretariatului CEE-ONU.

               3.3.Același serviciu tehnic poate fi desemnat și notificat de mai multe părți contractante, indiferent de categoria de activități pe care acesta le exercită.

               3.4.Secretariatul CEE-ONU publică lista și datele de contact ale autorităților de omologare și ale serviciilor tehnice pe site-ul său web.

               Partea a doua: Standarde pe care trebuie să le respecte serviciile tehnice menționate la punctele 1-3.4 din partea întâi a prezentei anexe

               1.Activități din cadrul încercărilor de omologare ONU de tip care urmează să fie efectuate în conformitate cu regulamentele ONU

               1.1.Categoria A (încercări efectuate în unitățile proprii):

               ISO/IEC 17025:2005, privind cerințele generale pentru competența laboratoarelor de încercări și etalonări.

               Un serviciu tehnic desemnat pentru activități din categoria A poate efectua sau monitoriza, în unitățile producătorului sau ale reprezentantului acestuia, încercările prevăzute în regulamentele ONU pentru care a fost desemnat.

               1.2.Categoria B (monitorizarea încercărilor efectuate în unitățile producătorului sau ale reprezentantului acestuia):

               ISO/IEC 17020:2012, privind criteriile generale pentru funcționarea diferitelor tipuri de organisme care efectuează inspecții.

               Înainte de a efectua sau de a monitoriza o încercare în unitățile producătorului sau ale reprezentantului acestuia, serviciul tehnic verifică dacă instalațiile pentru încercări și dispozitivele de măsură respectă cerințele corespunzătoare de la punctul 1.1.

               2.Activități legate de conformitatea producției

               2.1.Categoria C (procedura pentru evaluarea inițială și auditurile de supraveghere a sistemului de management al calității al producătorului):

               ISO/IEC 17021:2011, privind cerințele pentru organismele de auditare și de certificare a sistemelor de management.

               2.2.Categoria D (inspecția sau încercarea eșantioanelor de producție sau supervizarea acestora):

               ISO/IEC 17020:2012, privind criteriile generale pentru funcționarea diferitelor tipuri de organisme care efectuează inspecții.

               Partea a treia: Procedura de evaluare a serviciilor tehnice

               1.Obiectiv

               1.1.Această parte a anexei 2 stabilește condițiile conform cărora trebuie desfășurată procedura de evaluare a serviciilor tehnice de către autoritatea competentă menționată la punctul 2 din partea întâi a prezentei anexe.

               1.2.Aceste cerințe se aplică mutatis mutandis tuturor serviciilor tehnice, indiferent de statutul juridic al acestora (organizație independentă, producător sau autoritate de omologare care acționează în calitate de serviciu tehnic).

               2.Principiile evaluării

               Evaluarea trebuie să se bazeze pe o serie de principii:

               (a)independență, care reprezintă fundamentul imparțialității și al obiectivității concluziilor;

               (b)o abordare bazată pe probe, care garantează obținerea de concluzii fiabile și reproductibile.

               Auditorii fac dovada fiabilității și integrității și respectă confidențialitatea și discreția. De asemenea, ei raportează constatările și concluziile într-un mod corect și precis.

               3.Competențele auditorilor

               3.1.Evaluările pot fi realizate numai de auditori care posedă cunoștințele tehnice și administrative necesare în acest scop.

               3.2.Auditorii trebuie să fi urmat o formare profesională specifică pentru activitățile de evaluare. În plus, ei trebuie să posede cunoștințele specifice ale domeniului tehnic în care serviciul tehnic își va desfășura activitățile.

               3.3.Fără a aduce atingere dispozițiilor de la punctele 3.1 și 3.2 de mai sus, evaluarea menționată la punctul 2.5 din partea întâi a prezentei anexe este efectuată de auditori independenți de activitățile pentru care este realizată evaluarea.

               4.Cererea de desemnare

               4.1.Un reprezentant autorizat al serviciului tehnic solicitant trebuie să adreseze autorității competente o cerere oficială. Cererea conține cel puțin următoarele elemente:

               (a)caracteristicile generale ale serviciului tehnic, inclusiv societatea din care acesta face parte, denumirea, adresele, statutul juridic, precum și resursele umane și tehnice;

               (b)o descriere detaliată, care să includă curriculum vitae ale personalului responsabil cu încercările și ale personalului de conducere, bazată pe competențele atât educaționale, cât și profesionale;

               (c)pe lângă condițiile enumerate mai sus, serviciile tehnice care utilizează metode de încercare virtuală trebuie să își demonstreze capacitatea de a desfășura o activitate într-un domeniu x asistat de calculator;

               (d)informații generale privind serviciul tehnic, cum ar fi activitățile pe care le desfășoară, relația acestuia cu societatea din care face parte, dacă este cazul, precum și adresele tuturor unităților sale care trebuie să facă obiectul desemnării;

               (e)un acord de îndeplinire a cerințelor pentru desemnare și a celorlalte obligații care revin serviciului tehnic, astfel cum sunt aplicabile în cadrul regulamentelor ONU relevante pentru care este desemnat serviciul tehnic;

               (f)o descriere a serviciilor de evaluare a conformității pe care serviciul tehnic le desfășoară în cadrul regulamentelor ONU aplicabile, precum și o listă a regulamentelor ONU pentru care serviciul tehnic solicită desemnarea, precizându-se inclusiv limitele competențelor acestuia, după caz;

               (g)o copie a manualului de asigurare a calității sau a normelor operaționale comparabile ale serviciului tehnic.

               4.2.Autoritatea competentă verifică caracterul adecvat al informațiilor puse la dispoziție de către serviciul tehnic.

               4.3.Serviciul tehnic notifică autoritatea de omologare cu privire la orice modificare a informațiilor furnizate în conformitate cu punctul 4.1.

               5.Inventarierea resurselor

               Autoritatea competentă trebuie să își estimeze capacitatea de a întreprinde evaluarea serviciului tehnic, din punctul de vedere al propriei politici, al competenței și al disponibilității experților și auditorilor corespunzători.

               6.Subcontractarea evaluării

               6.1.Autoritatea competentă are dreptul de a subcontracta una sau mai multe părți ale procesului de evaluare către o altă autoritate desemnată sau de a solicita asistență din partea experților tehnici puși la dispoziție de alte autorități competente. Subcontractanții și experții trebuie să fie acceptați de către serviciul tehnic solicitant.

               6.2.Autoritatea competentă ține cont de certificatele de acreditare care acoperă domenii de competență adecvate, pentru a finaliza evaluarea globală a serviciului tehnic.

               7.Pregătirea pentru evaluare

               7.1.Autoritatea competentă numește în mod oficial o echipă de evaluare și se asigură că nivelul general de experiență al echipei de evaluare este corespunzător sarcinii respective. Echipa, în ansamblul său, trebuie în special:

               (a)să posede cunoștințele necesare privind domeniul de activitate specific pentru care se solicită desemnarea, precum și

               (b)
                     să aibă capacitatea de a realiza o evaluare fiabilă a competenței serviciului tehnic care își desfășoară activitatea în cadrul domeniului desemnat.

               7.2.Autoritatea competentă definește clar sarcina echipei de evaluare. Misiunea echipei de evaluare este să analizeze documentele obținute de la serviciul tehnic solicitant și să desfășoare o evaluare la fața locului.

               7.3.Autoritatea competentă stabilește, de comun acord cu serviciul tehnic și cu echipa de evaluare desemnată, data și programul evaluării. Cu toate acestea, este de responsabilitatea autorității competente să încerce stabilirea unei date care să fie compatibilă cu planul de supraveghere și de reevaluare.

               7.4.Autoritatea competentă se asigură că echipa de evaluare are la dispoziție documentele necesare care stabilesc criteriile, evidențele evaluărilor precedente precum și documentele și evidențele relevante ale serviciului tehnic.

               8.Evaluarea la fața locului

               Echipa de evaluare efectuează evaluarea serviciului tehnic în una dintre unitățile serviciului tehnic în care se desfășoară una sau mai multe activități esențiale și, după caz, efectuează o evaluare vizuală și în alte unități selecționate în care funcționează respectivul serviciu tehnic.

               9.Analiza constatărilor și raportul de evaluare

               9.1.Echipa de evaluare analizează toate informațiile și elementele relevante obținute din documente și din evidențe și în timpul evaluării la fața locului. Această analiză trebuie să fie îndeajuns de amănunțită pentru a permite echipei să determine gradul de competență și de conformitate ale serviciului tehnic în raport cu cerințele privind desemnarea.

               9.2.Procedurile de raportare ale autorității competente trebuie să asigure îndeplinirea următoarelor cerințe.

               9.2.1.Înainte de a pleca de la fața locului, echipa de evaluare organizează o întâlnire cu serviciul tehnic. În cadrul acestei întâlniri, echipa de evaluare furnizează un raport scris și/sau oral privind constatările formulate în urma analizei. Serviciului tehnic i se oferă ocazia de a pune întrebări cu privire la constatările echipei de evaluare, inclusiv, după caz, asupra neconformităților și asupra fundamentării acestora.

               9.2.2.Un raport scris privind rezultatul evaluării este supus în cel mai scurt timp atenției serviciului tehnic. Raportul de evaluare trebuie să conțină comentarii privind competența și conformitatea și trebuie să identifice neconformitățile, dacă există, care trebuie corectate în vederea îndeplinirii tuturor cerințelor necesare pentru desemnare.

               9.2.3.Serviciul tehnic este invitat să formuleze un răspuns la raportul de evaluare și să descrie acțiunile specifice întreprinse sau pe care intenționează să le întreprindă, într-o perioadă de timp determinată, pentru a corecta neconformitățile identificate.

               9.3.Autoritatea competentă se asigură că soluțiile serviciului tehnic sunt suficiente și eficace pentru a remedia neconformitățile. Dacă soluțiile serviciului tehnic sunt considerate insuficiente, se solicită informații suplimentare. În plus, se pot solicita dovezi ale eficacității implementării acțiunilor sau se poate efectua o evaluare a evoluției ulterioare pentru a verifica eficacitatea implementării acțiunilor corective.

               9.4.Raportul de evaluare trebuie să conțină cel puțin următoarele elemente:

               (a)identificarea unică a serviciului tehnic;

               (b)data (datele) evaluării la fața locului;

               (c)numele auditorului (auditorilor) și/sau experților implicați în operațiunea de evaluare;

               (d)identificarea unică a tuturor unităților evaluate;

               (e)domeniul de aplicare propus pentru desemnare care a fost evaluat;

               (f)o declarație privind caracterul adecvat al organizării interne și al procedurilor adoptate de serviciul tehnic în sprijinul competenței sale, astfel cum a fost determinată pe baza îndeplinirii de către serviciul tehnic a cerințelor pentru desemnare;

               (g)informații privind remedierea tuturor neconformităților;

               (h)o recomandare de confirmare sau de desemnare a solicitantului ca serviciu tehnic, precizându-se, după caz, domeniul de aplicare al desemnării.

               10.Acordarea/confirmarea unei desemnări

               10.1.În cel mai scurt timp posibil, autoritatea de omologare trebuie să decidă cu privire la acordarea, confirmarea sau prelungirea desemnării pe baza raportului (rapoartelor) și a altor informații relevante.

               10.2.Autoritatea de omologare eliberează un certificat serviciului tehnic. Acest certificat trebuie să identifice următoarele elemente:

               (a)identitatea și logoul autorității de omologare;

               (b)identificarea unică a serviciului tehnic desemnat;

               (c)data la care este acordată desemnarea și data expirării acesteia;

               (d)o scurtă indicație sau mențiune privind domeniul de aplicare al desemnării (regulamentele ONU sau părțile din acestea care se aplică);

               (e)o declarație de conformitate și o trimitere la prezenta anexă.

               11.Reevaluarea și supravegherea

               11.1.Reevaluarea este similară evaluării inițiale, cu excepția faptului că se ia în calcul experiența acumulată cu prilejul evaluărilor anterioare. Evaluările la fața locului efectuate în scopul supravegherii sunt mai puțin cuprinzătoare decât cele care sunt efectuate în scopul reevaluării.

               11.2.Autoritatea competentă elaborează planul de reevaluare și de supraveghere pentru fiecare serviciu tehnic desemnat astfel încât elementele reprezentative pentru domeniul de aplicare al desemnării să fie evaluate în mod regulat.

               Intervalul dintre evaluările la fața locului, fie în scopul reevaluării, fie pentru supraveghere, depinde de stabilitatea de care a dat dovadă serviciul tehnic.

               11.3.În cazul în care, în timpul supravegherii sau al reevaluării, sunt identificate neconformități, autoritatea competentă definește termene stricte pentru punerea în aplicare a unor acțiuni corective.

               11.4.În cazul în care acțiunile corective sau menite să ducă la ameliorarea situației nu au fost inițiate în termenele convenite sau sunt considerate insuficiente, autoritatea competentă adoptă măsuri adecvate, cum ar fi o evaluare suplimentară, suspendarea/retragerea desemnării pentru una sau mai multe dintre activitățile pentru care a fost desemnat serviciul tehnic.

               11.5.În cazul în care autoritatea competentă decide să suspende sau să retragă desemnarea unui serviciu tehnic, aceasta informează în consecință atât serviciul tehnic, printr-o scrisoare recomandată, cât și secretariatul CEE-ONU. În orice caz, autoritatea competentă adoptă toate măsurile necesare pentru a asigura continuitatea activităților aflate deja în desfășurare în cadrul serviciului tehnic.

               12.Evidențele privind serviciile tehnice desemnate

               12.1.Autoritatea competentă ține evidențe cu privire la serviciile tehnice pentru a demonstra că cerințele privind desemnarea, inclusiv cele de competență, au fost îndeplinite în mod adecvat.

               12.2.Autoritatea competentă asigură securitatea evidențelor privind serviciile tehnice, pentru garantarea confidențialității.

               12.3.Evidențele privind serviciile tehnice trebuie să includă cel puțin următoarele elemente:

               (a)corespondența relevantă;

               (b)datele și rapoartele privind evaluarea;

               (c)copii ale certificatelor de desemnare.

               Anexa 3

               Proceduri pentru omologările ONU de tip

               1.Cererea de omologare ONU de tip și efectuarea încercărilor pentru o astfel de omologare

               1.1.O cerere de omologare ONU de tip se depune la autoritatea de omologare a unei părți contractante de către producător sau de reprezentantul său autorizat (denumit în continuare „solicitantul”).

               1.2.Se poate depune o singură cerere pentru un anumit tip de vehicul, de echipament sau de componentă; cererea respectivă poate fi depusă numai într-o parte contractantă care aplică regulamentele ONU în temeiul cărora este solicitată omologarea ONU de tip. Pentru fiecare tip care urmează a fi omologat se prezintă o cerere separată.

               1.3.Cererea trebuie să fie însoțită de informațiile specificate în regulamentele ONU în temeiul cărora este solicitată omologarea. Aceste informații trebuie să includă o descriere detaliată a caracteristicilor tipului care urmează să fie omologat, inclusiv desene, diagrame și fotografii, după caz.

               1.4.Printr-o cerere argumentată, autoritatea de omologare poate impune solicitantului să furnizeze orice informații suplimentare necesare pentru a permite luarea unei decizii privind încercările necesare pentru omologare sau pentru facilitarea efectuării încercărilor respective.

               1.5.Solicitantul pune la dispoziția autorității de omologare numărul de vehicule cu roți, de echipamente sau de componente necesar pentru efectuarea corespunzătoare a încercărilor prevăzute de regulamentele ONU în temeiul cărora este solicitată omologarea.

               1.6.Conformitatea cu cerințele prevăzute în regulamentele ONU este demonstrată prin intermediul unor încercări adecvate efectuate pe vehicule cu roți, pe echipamente și pe componente care sunt reprezentative pentru tipul care urmează a fi omologat.

               Autoritatea de omologare trebuie să aplice principiul „worst-casing” (principiul celui mai nefavorabil caz), prin alegerea variantei sau a versiunii tipului specificat care, în scopul încercării, va reprezenta tipul care urmează să fie omologat în cele mai severe condiții. Deciziile luate, împreună cu motivarea lor, trebuie consemnate în documentația de omologare.

               Cu toate acestea, solicitantul poate selecta, de comun acord cu autoritatea de reglementare, un vehicul, un echipament sau o componentă care, deși nu este reprezentativ(ă) pentru tipul care urmează a fi omologat, întrunește mai multe dintre cele mai nefavorabile caracteristici din punctul de vedere al nivelului de performanță prevăzut de regulamentele ONU (cazul cel mai nefavorabil). Pot fi folosite metode de încercare virtuală pentru a facilita luarea deciziilor în procesul de selecție a celui mai nefavorabil caz.

               1.7.Încercările de omologare vor fi efectuate sau supravegheate de serviciile tehnice. Procedurile de încercare care urmează să fie aplicate, precum și echipamentele și instrumentele specifice care trebuie utilizate sunt cele specificate în regulamentele ONU.

               1.8.Ca metodă alternativă la procedurile de încercare menționate la punctele 1.6 și 1.7 de mai sus, la cererea solicitantului se poate utiliza încercarea virtuală, în măsura în care acest lucru este prevăzut în regulamentele ONU relevante și sub rezerva îndeplinirii condițiilor generale stabilite în anexa 8 la Acordul din 1958.

               1.9.Părțile contractante eliberează omologări de tip numai în cazul în care este asigurată respectarea cerințelor privind conformitatea producției precizate în anexa 1 la Acordul din 1958.

               1.10.În cazul în care încercările de omologare au demonstrat că tipul în cauză îndeplinește cerințele tehnice din regulamentul ONU, se acordă omologarea tipului respectiv, iar fiecărui tip i se atribuie un număr de omologare în conformitate cu anexa 4 la Acordul din 1958, respectiv o marcă de omologare în conformitate cu dispozițiile specifice din regulamentul ONU în cauză.

               1.11.Autoritatea de omologare se asigură că în documentația de omologare sunt incluse următoarele elemente:

               (a)detalii referitoare la selecția celui mai nefavorabil caz și justificarea selecției în cauză. Acestea pot include informații furnizate de către producător;

               (b)detalii privind orice interpretare tehnică semnificativă efectuată, diferitele metode de încercare aplicate sau noile tehnologii introduse;

               (c)un raport de încercare din partea serviciului tehnic, care include consemnarea valorilor obținute în timpul măsurătorilor și al încercărilor în conformitate cu regulamentul ONU;

               (d)fișe de informații de la producător, care să specifice în mod corespunzător caracteristicile tipului care urmează să fie omologat;

               (e)o declarație de conformitate cu cerințele privind conformitatea producției din anexa 1 la Acordul din 1958, precizând care dintre dispozițiile prevăzute la punctul 1.3 din anexa 1 la Acordul din 1958 au fost luate în considerare ca bază pentru evaluarea inițială, precum și data evaluării inițiale și a oricăror activități de supraveghere;

               (f)certificatul de omologare de tip.

               2.Modificări ale omologărilor ONU de tip

               2.1.Producătorul care deține o omologare de tip pentru vehiculul, echipamentul sau componenta sa informează fără întârziere partea contractantă care a acordat omologarea ONU de tip asupra oricărei modificări a caracteristicilor tipului astfel cum sunt consemnate în fișa de informații menționată la punctul 1.3.

               2.2.Partea contractantă decide care dintre cele două proceduri de modificare a omologării ONU de tip, astfel cum sunt prevăzute la punctele 2.5 și 2.6, trebuie să fie urmată. În cazul în care este necesar, partea contractantă poate decide, în urma consultării cu producătorul, că poate fi necesară acordarea unei noi omologări ONU de tip.

               2.3.O cerere de modificare a unei omologări ONU de tip poate fi adresată numai părții contractante care a acordat omologarea ONU de tip inițială.

               2.4.În cazul în care partea contractantă consideră necesar, în scopul modificării omologării ONU de tip, să efectueze inspecții sau încercări, aceasta informează producătorul în consecință.

               2.5.Atunci când caracteristicile tipului, astfel cum figurează în fișele de informații și în rapoartele de încercare, s-au schimbat, iar partea contractantă consideră că modificările aduse nu sunt susceptibile să aibă un efect negativ considerabil asupra mediului și/sau a performanței în materie de siguranță funcțională și că, în orice caz, tipul respectă în continuare cerințele regulamentelor ONU în cauză, modificarea omologării ONU de tip trebuie desemnată ca „revizuire”.

               În acest caz, partea contractantă publică paginile revizuite din fișa de informații și din rapoartele de încercare, după caz, marcând fiecare pagină revizuită pentru a indica în mod clar natura modificării și data noii publicări. De asemenea, această cerință se consideră îndeplinită și de o versiune consolidată, actualizată, a fișelor de informații și a rapoartelor de încercare, însoțită de o descriere detaliată a modificării.

               2.6.Modificarea unei omologări ONU de tip este desemnată ca fiind o „extindere” în cazul în care, pe lângă modificarea datelor înregistrate în fișele de informații:

               (a)sunt necesare noi inspecții sau încercări; sau

               (b)au fost schimbate una sau mai multe informații din fișa de comunicare (cu excepția informațiilor din documentele anexate la fișa în cauză); sau

               (c)este solicitată acordarea omologării în temeiul unei serii ulterioare de amendamente după intrarea în vigoare a acesteia, care poate fi acordată cu condiția îndeplinirii cerințelor acestei serii ulterioare de amendamente.

               2.7.Confirmarea sau refuzul modificării omologării ONU de tip, cu specificarea modificărilor aduse, este comunicată părților contractante la Acordul din 1958 care aplică regulamentul ONU, prin intermediul unei fișe de comunicare. În plus, cuprinsul fișelor de informații și al rapoartelor de încercare, anexate la fișa de comunicare, se modifică în consecință, pentru a indica data celei mai recente revizuiri sau extinderi.

               2.8.Autoritatea de omologare de tip care acordă extinderea omologării trebuie să actualizeze numărul de omologare cu un număr de extindere, care crește în concordanță cu numărul de extinderi succesive deja acordate în conformitate cu anexa 4 la Acordul din 1958, și să emită o fișă de comunicare revizuită, însoțită de acest număr de extindere.

               Anexa 4

               Numerotarea omologărilor ONU de tip

               1.Începând de la data intrării în vigoare a Acordului din 1958, părțile contractante emit un număr de omologare de tip, în conformitate cu punctul 1.10 din anexa 3, pentru fiecare nouă omologare de tip și pentru fiecare extindere a unei astfel de omologări.

               2.Începând de la data intrării în vigoare a Acordului din 1958 și în pofida faptului că dispozițiile privind marcajele de omologare din orice versiune a regulamentelor ONU pot să fi prevăzut altfel, producătorul aplică totuși o marcă de omologare, dacă se solicită acest lucru, în conformitate cu dispozițiile regulamentelor ONU relevante, folosind în marcajul respectiv primele două cifre din secțiunea 2 și cifrele din secțiunea 3 ale numărului de omologare menționat în prezenta anexă ca număr de omologare pentru fiecare vehicul cu roți, echipament sau componentă pentru care a fost acordată o nouă omologare sau pentru care omologările acordate au fost extinse. Cu toate acestea, dispoziția de mai sus nu se aplică în cazul în care regulamentul ONU prevede utilizarea, în marca de omologare, a unui cod de omologare sau a unui cod de identificare, în locul unui număr de omologare. Zerourile inițiale din secțiunea 3 pot fi omise.

               3.Fiecărui tip omologat i se alocă un număr de omologare. Numărul de omologare de tip se compune din 4 secțiuni. Secțiunile sunt despărțite de caracterul „*”.

               Secțiunea 1:
                     Litera majusculă „E”, urmată de numărul distinctiv al părții contractante care a acordat omologarea de tip.

               Secțiunea 2:
                     Numărul regulamentului ONU relevant, urmat de litera „R”, urmată, în această ordine, de:

               (a)două cifre (cu zerouri inițiale, după caz) indicând seria de amendamente care încorporează dispozițiile tehnice din regulamentul ONU aplicată la omologare (00 pentru regulamentul ONU în forma sa originală),

               (b)o bară oblică și două cifre (cu zerouri inițiale, după caz), indicând numărul suplimentului la seria de amendamente aplicat la omologare (00 pentru seria de amendamente în forma sa originală),

               (c)o bară oblică și unul sau două caractere care indică etapa de punere în aplicare, după caz.

               Secțiunea 3:
                     un număr succesiv de patru cifre (cu zerouri inițiale, după caz). Seria începe de la 0001.

               Secțiunea 4:
                     un număr secvențial de două cifre (cu zerouri inițiale, după caz) pentru a indica extinderea omologării. Seria începe de la 00.

               Toate cifrele sunt cifre arabe.

               4.Aceeași parte contractantă nu atribuie același număr alte omologări de tip.

               Exemple:

               Exemplu privind a doua extindere a celei de a patra omologări de tip emise de Țările de Jos în conformitate cu Regulamentul ONU nr. 58 în versiunea sa originală:

               E4*58R00/00*0004*02

               Exemplu privind prima extindere a celei de a 2439-a omologări emise de Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord pentru omologarea unui vehicul în conformitate cu Regulamentul ONU nr. 83, a treia serie de amendamente, versiunea pentru un vehicul din categoriile M, N1 clasa I cu privire la emisiile de poluanți în funcție de cerințele de combustibil ale motorului:

               E11*83R03/00J*2439*01

               Anexa 5

               Transmiterea documentației de omologare

               1.În cazul în care unei autorități de omologare i se impune sau i se solicită să furnizeze o copie a omologării și a anexelor la aceasta, autoritatea în cauză transmite copiile documentelor respective pe hârtie sau prin e-mail, în format electronic, ori prin utilizarea bazei de date securizate de pe internet create de Comisia Economică pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite.

               2.Documentele stocate pe internet în baza de date securizată trebuie să conțină cel puțin documentele specificate în fiecare regulament ONU. Acestea includ documentația prin care li se comunică părților contractante notificarea privind omologarea, extinderea, refuzul sau retragerea omologării sau încetarea definitivă a producției unui tip de vehicule cu roți, de echipamente sau de componente în conformitate cu regulamentul ONU.

               3.În cazul în care omologările de tip aplicabile vehiculelor cu roți, echipamentelor sau componentelor sunt stocate pe internet în baza de date securizată, mărcile de omologare prevăzute de regulamentele ONU pot fi înlocuite printr-un identificator unic
                   precedat de simbol, cu excepția cazului în care regulamentele ONU prevăd altfel. Acest identificator unic este generat automat de baza de date.

               4.Toate părțile contractante care aplică un regulament ONU trebuie să aibă acces, prin utilizarea identificatorului unic, la informațiile corespunzătoare regulamentului ONU respectiv conținute în baza de date; identificatorul unic va permite accesul la informațiile relevante referitoare la omologarea (omologările) specifică (specifice).

               5.Regulamentele ONU anexate la Acordul din 1958 pot prevedea transmiterea omologărilor de tip prin copii în format electronic, utilizând baza de date securizată de pe internet, dacă este necesar pentru funcționarea eficientă a procesului de omologare, sub rezerva drepturilor de acces definite de părțile contractante.

               Anexa 6

               Proceduri pentru soluționarea problemelor de interpretare în ceea ce privește aplicarea regulamentelor ONU și acordarea omologărilor în temeiul acestor regulamente ONU

               1.Probleme de interpretare înainte de acordarea unei omologări ONU de tip

               În cazul în care o cerere de omologare ONU de tip necesită o interpretare semnificativă din partea autorității de omologare în ceea ce privește aplicarea regulamentului ONU sau dacă acest lucru este cerut de solicitant în vederea omologării de tip, autoritatea de omologare informează cu promptitudine alte autorități de omologare în această privință și solicită în mod activ îndrumări din partea acestora înainte de luarea unei decizii.

               Autoritatea de omologare în cauză notifică celelalte autorități de omologare care aplică regulamentul ONU cu privire la această chestiune și la soluția propusă pentru interpretare, inclusiv cu privire la orice informații justificative din partea producătorului. Ca regulă generală, acest lucru ar trebui să se realizeze prin mijloace electronice. Pentru primirea răspunsurilor de la celelalte autorități de omologare este acordată o perioadă de paisprezece zile.

               (a)După ce a luat în considerare toate observațiile primite, autoritatea de omologare poate acorda omologări în conformitate cu noua interpretare.

               (b)Dacă nu este posibil să se ia o decizie în conformitate cu observațiile primite, autoritatea de omologare solicită clarificări suplimentare prin intermediul procedurii descrise la punctul 3 de mai jos.

               2.Probleme de interpretare ulterioare acordării unei omologări ONU de tip

               În situațiile în care există interpretări diferite între părțile contractante ulterior acordării unei omologări, se aplică următoarea procedură.

               Într-o primă etapă, părțile contractante interesate se străduiesc să rezolve chestiunea prin acord reciproc. Acest lucru va necesita o cooperare între părți și o revizuire, de către fiecare parte contractantă, a procedurilor utilizate pentru încercarea și omologarea vehiculelor cu roți, echipamentelor și componentelor care fac obiectul litigiului legat de interpretare. Se vor aplica următoarele proceduri:

               (a)În cazul unei erori confirmate de către o autoritate de omologare, autoritatea de omologare trebuie să ia măsuri în conformitate cu dispozițiile Acordului din 1958, în special ale articolului 4 (din acesta).

               (b)În cazul în care se ajunge la un acord care impune o interpretare nouă sau diferită a practicilor existente (de oricare dintre părțile contractante), acest fapt este comunicat în regim de urgență celorlalte părți contractante care aplică regulamentul ONU în cauză. Celelalte părți au la dispoziție un termen de paisprezece zile pentru a-și prezenta observațiile cu privire la decizie, în urma cărora autoritățile de omologare, ținând seama de toate observațiile primite, pot acorda omologări ONU de tip în conformitate cu noua interpretare.

               (c)În cazul în care nu se poate ajunge la un acord, părțile contractante în cauză solicită o examinare suplimentară prin intermediul procesului de arbitraj descris la punctul 3 de mai jos.

               (d)În orice caz, chestiunea este adusă în atenția grupului de lucru competent subsidiar instituit în cadrul Forumului mondial pentru armonizarea regulamentelor privind vehiculele (WP.29). Dacă se consideră necesar, grupul de lucru subsidiar îi prezintă WP.29 propuneri pentru modificări adecvate ale regulamentelor cu scopul de a rezolva chestiunea diferențelor de interpretare.

               3.Procesul de arbitraj prin intermediul WP.29 și al grupurilor de lucru subsidiare ale acestuia

               Președinții grupurilor de lucru subsidiare identifică problemele cauzate de interpretările divergente ale părților contractante în ceea ce privește aplicarea regulamentelor ONU și acordarea de omologări ONU de tip în conformitate cu aceste regulamente ONU, cu scopul de a pune în aplicare, cât mai curând posibil, măsuri pentru a rezolva problema interpretărilor diferite.

               Președinții grupurilor de lucru elaborează procedurile corespunzătoare în vederea rezolvării acestor probleme de interpretare, pentru a fi în măsură să demonstreze WP.29 că:

               (a)este acordată o atenție deplină opiniilor diferite ale autorităților de omologare ale părților contractante în cauză, precum și opiniilor celorlalte părți contractante care aplică regulamentul ONU;

               (b)deciziile se bazează pe o consultanță tehnică adecvată, ținându-se seama pe deplin de domeniul tematicii în chestiune;

               (c)se ajunge la o decizie unanimă ori de câte ori este posibil; și

               (d)procedurile sunt transparente și auditabile.

               Dacă este necesar pentru rezolvarea acestei probleme, președintele poate introduce un nou punct cu privire la chestiunea respectivă pe ordinea de zi a următoarei reuniuni disponibile a grupului de lucru subsidiar, fără a obține în prealabil aprobarea din partea WP.29. În această situație, președintele prezintă WP.29, în cel mai scurt timp posibil, un raport privind progresele înregistrate.

               La sfârșitul procesului de arbitraj, președintele prezintă un raport către WP.29.

               3.1.În cazul în care problema poate fi soluționată în cadrul actual de reglementare:

               interpretarea regulamentului ONU, astfel cum a fost convenită în cadrul grupului de lucru, este pusă în aplicare, iar autoritățile de omologare emit omologări ONU de tip în consecință.

               3.2.În cazul în care problema nu poate fi soluționată în cadrul actual de reglementare:

               WP.29 este informat în consecință și solicită grupului de lucru subsidiar să examineze această problemă cu prioritate pe ordinea de zi a următoarei sale sesiuni. Ordinea de zi a sesiunii se modifică în consecință.

               Grupul de lucru subsidiar examinează orice propunere privind chestiunea interpretării și prezintă WP.29 propuneri oficiale de modificare a regulamentului ONU în cauză pe baza procedurilor normale. WP.29 analizează această problemă cu prioritate pe ordinea de zi a următoarei sale sesiuni.

               Anexa 7

               Procedură pentru omologările acordate prin derogări în cazul noilor tehnologii

               1.Părțile contractante care aplică un regulament ONU pot să acorde, la cererea producătorului, o omologare prin derogare în conformitate cu un regulament ONU unui vehicul, unui echipament sau unei componente care încorporează tehnologii incompatibile cu una sau mai multe dintre cerințele regulamentului ONU respectiv, sub rezerva autorizării acordate de comitetul administrativ al Acordului din 1958 în temeiul procedurii descrise la punctele 2-12 din prezenta anexă.

               2.În așteptarea deciziei privind autorizarea eventuală a unei astfel de omologări prin derogare, partea contractantă care aplică regulamentul ONU poate acorda o omologare provizorie valabilă exclusiv pe teritoriul său. Alte părți contractante care aplică regulamentul ONU respectiv pot decide la rândul lor să accepte această omologare provizorie pe teritoriul lor.

               3.Partea contractantă care acordă omologarea provizorie menționată la punctul 2 din prezenta anexă notifică decizia sa comitetului administrativ și prezintă un dosar care include următoarele detalii:

               (a)motivele pentru care tehnologiile sau conceptul respectiv creează o situație de incompatibilitate a vehiculului, a echipamentului sau a componentei respective cu cerințele regulamentului ONU;

               (b)o descriere a aspectelor relevante privind siguranța, mediul sau alți parametri, precum și a măsurilor luate;

               (c)o descriere a încercărilor și a rezultatelor acestora, care să demonstreze că, în comparație cu cerințele pentru care se solicită derogarea, este asigurat un nivel cel puțin echivalent de siguranță și de protecție a mediului;

               (d)o cerere de autorizare pentru acordarea unei omologări prin derogare în temeiul regulamentului ONU pentru tipul de vehicul, de echipament sau de componentă în cauză.

               4.Comitetul administrativ ia în considerare întreaga notificare menționată la punctul 3 din prezenta anexă în cadrul următoarei sale sesiuni organizate după primirea notificării, cu condiția ca notificarea să fi fost primită cu cel puțin trei luni înainte de sesiune. După examinarea notificării, comitetul administrativ poate decide să autorizeze sau să refuze acordarea omologării prin derogare sau să înainteze chestiunea grupului de lucru subsidiar competent.

               5.Decizia comitetului administrativ este luată în conformitate cu procedura indicată la articolul 8 din apendice.

               6.Omologarea prin derogare solicitată în temeiul unui regulament ONU, menționată la punctul 3 din prezenta anexă, va fi considerată ca fiind autorizată, cu excepția cazului în care, în termen de o lună de la notificarea de către secretarul executiv al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite a deciziei de autorizare emise de comitetul administrativ, mai mult de o cincime dintre părțile contractante care aplică regulamentul ONU la momentul notificării îl informează pe secretarul executiv al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite cu privire la dezacordul lor față de autorizarea omologării prin derogare.

               7.În momentul în care autorizarea de acordare a omologării prin derogare este adoptată, secretarul executiv al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite notifică, cât mai curând posibil, părțile contractante care aplică regulamentul ONU în cauză cu privire la această adoptare.

               Începând de la data acestei notificări, partea contractantă menționată la punctul 3 din prezenta anexă poate acorda omologarea prin derogare în temeiul regulamentului ONU. Omologarea acordată prin derogare este acceptată de către părțile contractante care aplică regulamentul ONU, cu excepția celor care și-au notificat către secretarul executiv al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite dezacordul sau intenția de a nu accepta imediat omologarea acordată prin derogare. Părțile contractante care și-au notificat dezacordul sau intenția de a nu accepta imediat omologarea acordată prin derogare, cu acordul comitetului administrativ, pot accepta la o dată ulterioară omologarea prin derogare prin notificarea secretarului executiv al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite cu privire la decizia lor.

               8.Comitetul administrativ precizează eventualele restricții în decizia de autorizare. Termenele nu pot fi mai mici de treizeci și șase de luni. Părțile contractante care aplică regulamentul ONU acceptă omologarea prin derogare cel puțin până la expirarea termenului, dacă acesta există, sau, în cazul în care regulamentul ONU în cauză este ulterior modificat în conformitate cu punctele 9 și 10 din prezenta anexă pentru a ține seama de tehnologia care face obiectul derogării, până la data de la care părțile contractante pot refuza omologări acordate în temeiul versiunii anterioare a regulamentului ONU, în funcție de care dintre aceste două date survine prima.

               Partea contractantă autorizată să acorde omologarea prin derogare se asigură că producătorul respectă pe deplin toate restricțiile asociate acestei omologări și că fișa de comunicare indică în mod clar faptul că omologarea respectivă se bazează pe o derogare autorizată de către comitetul administrativ.

               9.Comitetul administrativ informează, în același timp, grupul de lucru subsidiar responsabil de regulamentul ONU cu privire la autorizarea de acordare a omologării prin derogare.

               Partea contractantă autorizată să acorde omologarea prin derogare transmite grupului de lucru subsidiar responsabil de regulamentul ONU o propunere de modificare a regulamentului ONU pentru care a fost solicitată omologarea prin derogare, în vederea adaptării acestuia la progresul tehnologic. Această propunere de modificare trebuie prezentată cel târziu până la sesiunea grupului de lucru subsidiar care urmează notificării de către comitetul administrativ a deciziei de autorizare în conformitate cu punctul 6 din prezenta anexă.

               10.De îndată ce regulamentul ONU a fost modificat pentru a ține cont de tehnologia pentru care omologarea prin derogare a fost acordată și a intrat în vigoare, producătorul este autorizat să solicite omologarea de tip în conformitate cu regulamentul ONU modificat, pentru a înlocui astfel omologarea prin derogare acordată în temeiul regulamentului ONU respectiv. Autoritatea de omologare care acordă omologarea de tip retrage, de îndată ce acest lucru este rezonabil, omologarea prin derogare sau informează autoritatea de omologare care a acordat omologarea că această omologare prin derogare trebuie să fie retrasă.

               11.În cazul în care procedura de modificare a regulamentului ONU nu este finalizată înainte de expirarea termenului definit la punctul 8 din prezenta anexă, valabilitatea omologării prin derogare poate fi prelungită, la cererea părții contractante care a acordat omologarea prin derogare, sub rezerva unei decizii adoptate în conformitate cu procedura descrisă la punctele 2 și 3 din prezenta anexă. În cazul în care, cu toate acestea, partea contractantă care a fost autorizată să acorde omologarea prin derogare nu a prezentat o propunere de modificare a regulamentului ONU înainte de termenul specificat la punctul 9 din prezenta anexă, partea contractantă respectivă trebuie să retragă imediat această omologare acordată prin derogare, ținând totuși seama de termenul definit la punctul 8 din prezenta anexă. Partea contractantă care a retras omologarea acordată prin derogare informează comitetul administrativ în consecință în cadrul următoarei sale reuniuni.

               12.În cazul în care comitetul administrativ decide să refuze o autorizare de acordare a unei omologări prin derogare, partea contractantă care a acordat omologarea provizorie menționată la punctul 2 din prezenta anexă poate retrage această omologare provizorie. În acest caz, partea contractantă respectivă informează de îndată titularul omologării provizorii că această omologare provizorie, acordată în conformitate cu punctul 2 din prezenta anexă, va fi retrasă în termen de șase luni de la data la care a fost luată decizia, ținând seama de faptul că omologarea provizorie este valabilă timp de cel puțin douăsprezece luni de la data acordării.

               Anexa 8

               Condiții generale pentru metodele de încercare virtuală

               1.Modelul de încercare virtuală

               Următorul model trebuie folosit drept structură de bază pentru descrierea și efectuarea încercării virtuale:

               (a)obiectivul;

               (b)modelul structurii;

               (c)condițiile limită;

               (d)ipotezele de încărcare;

               (e)calculul;

               (f)evaluarea;

               (g)documentația.

               2.Reguli fundamentale ale simulării pe calculator și ale calculării

               2.1.Model matematic

               Modelul matematic trebuie pus la dispoziție de către producător. El trebuie să reflecte complexitatea structurii vehiculelor cu roți, a echipamentelor și a componentelor care urmează să fie supuse încercării în conformitate cu regulamentul ONU în cauză și cu condițiile limită precizate în acesta.

               Aceleași dispoziții trebuie să se aplice mutatis mutandis în cazul încercării componentelor independent de vehicul.

               2.2.Procesul de validare a modelului matematic

               Modelul matematic trebuie validat prin comparație cu condițiile reale de încercare.

               În acest scop, trebuie efectuată o încercare fizică adecvată în vederea comparării rezultatelor obținute în cazul utilizării modelului matematic cu rezultatele obținute în urma încercării fizice. Trebuie demonstrată comparabilitatea rezultatelor încercărilor. Producătorul sau serviciul tehnic întocmește un raport de validare și îl transmite autorității de omologare.

               Orice modificare adusă modelului matematic sau programului informatic care este susceptibilă să afecteze valabilitatea raportului de validare trebuie semnalată autorității de omologare, care poate solicita efectuarea unui nou proces de validare.

               2.3.Documentare

               Datele și instrumentele auxiliare folosite pentru simulare și calcule trebuie să fie puse la dispoziție de către producător și să fie documentate într-un mod corespunzător pentru serviciul tehnic.

               3.Instrumente și asistență

               La solicitarea autorității de omologare sau a serviciului tehnic, producătorul furnizează sau permite accesul la instrumentele necesare, inclusiv la software-ul corespunzător.

               De asemenea, producătorul oferă autorității de omologare sau serviciului tehnic asistența corespunzătoare.

               Acordarea de acces și de asistență unui serviciu tehnic nu elimină nicio obligație a serviciului tehnic în ceea ce privește calificările personalului propriu, plata drepturilor de licență și respectarea confidențialității.

                     (1)
                  Titluri anterioare ale acordului:Acord privind adoptarea condițiilor uniforme de omologare și recunoaștere reciprocă a omologării echipamentelor și componentelor autovehiculelor, adoptat la Geneva la 20 martie 1958 (versiune originală);Acord privind adoptarea unor specificații tehnice uniforme pentru vehiculele cu roți, echipamentele și componentele care pot fi montate și/sau folosite la vehicule cu roți și condițiile pentru recunoașterea reciprocă a omologărilor acordate pe baza acestor specificații, adoptat la Geneva la 5 octombrie 1995 (Revizuirea 2).

                     (2)
                  Acord privind adoptarea unor regulamente ONU tehnice armonizate pentru vehiculele cu roți, echipamentele și componentele care pot fi montate și/sau folosite la vehicule cu roți și condițiile pentru recunoașterea reciprocă a omologărilor acordate în temeiul acestor regulamente ONU.

                     (3)
                  „Autoritate competentă” înseamnă fie autoritatea de omologare sau autoritatea desemnată, fie un organism de acreditare corespunzător care acționează, respectiv, în numele acestora;