				|

		52013PC0860

			Propunere de DECIZIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI privind acordarea unei asistențe macrofinanciare Republicii Tunisia /* COM/2013/0860 final - 2013/0416 (COD) */

			   	EXPUNERE DE MOTIVE
1.           CONTEXTUL PROPUNERII
·      Motivele și obiectivele propunerii
Economia Tunisiei
a fost afectată de tulburările interne care au succedat
revoluției din 2011, de instabilitatea regională (mai ales
războiul din Libia) și de un mediu internațional nefavorabil, în
special în zona euro, cu care Tunisia întreține legături comerciale
și financiare strânse. Economia a trecut printr-o recesiune în 2011
și, în pofida unei redresări economice moderate în 2012, când
turismul și investițiile străine directe (ISD) s-au reanimat,
iar activitatea economică a fost reluată, situația
macroeconomică rămâne deosebit de vulnerabilă. În special,
situația bugetară și cea a balanței de plăți s-au
deteriorat destul de semnificativ, generând nevoi financiare importante.
În același timp, după demisia
președintelui Ben Ali la 14 ianuarie 2011, țara se îndreaptă cu
pași mari spre instituirea unor mecanisme democratice, printre care
organizarea unor alegeri libere și crearea unei adunări
naționale constituante. Deși tranziția politică nu a fost
lipsită de dificultăți și episoade de instabilitate, acest
proces este de așteptat să culmineze cu aprobarea unei noi
constituții și cu organizarea de noi alegeri în prima jumătate a
anului 2014.
Pe acest fundal,
autoritățile tunisiene au convenit, la jumătatea lunii aprilie 2013,
cu Fondul Monetar Internațional (FMI) încheierea unui acord stand-by de
24 de luni în valoare de 1,75 miliarde USD (400 % din cotă), care
a fost aprobat de Consiliul de administrație al FMI în luna iunie. Scopul
acordului stand-by este să sprijine programul guvernamental de
reformă economică, să reducă vulnerabilitatea
economică și să încurajeze dezvoltarea durabilă și
favorabilă incluziunii.
În acest context,
guvernul tunisian a solicitat, la 28 august 2013, asistență
macrofinanciară (AMF) din partea UE în valoare de 500 de milioane EUR,
o parte din aceasta sub forma unui grant (a se vedea scrisoarea de solicitare
din anexă). Comisia Europeană prezintă Parlamentului European
și Consiliului o propunere de acordare a unei asistențe
macrofinanciare Republicii Tunisia în valoare maximă de 250 de
milioane EUR. Asistența ar putea lua forma unor împrumuturi
pe termen mediu, fără componenta de grant (ajutoare
nerambursabile), dat fiind faptul că Tunisia nu îndeplinește
criteriile de eligibilitate pentru a utiliza granturi în cadrul
operațiunilor de AMF.
Propunerea de AMF din
partea UE ar ajuta Tunisia să își acopere o parte din nevoile
reziduale de finanțare externă pentru perioada 2014-2015 în contextul
programului FMI, estimate la 3,0 miliarde USD. Ea ar permite
diminuarea problemelor pe termen scurt legate de balanța de
plăți și de situația bugetară fragilă, sprijinind
în același timp programele de ajustare și de reformă convenite
cu FMI și cu Banca Mondială, precum și reformele convenite în
cadrul operațiunilor de sprijin bugetar ale UE, în special contractul de
consolidare statală Programme d’Appui à la Relance, care este
finanțat parțial prin programul SPRING (Support for Partnership
Reform and Inclusive Growth - Sprijin pentru parteneriat, reforme și
creștere favorabilă incluziunii).
Propunerea de AMF este
în conformitate cu obiectivele inițiativei grupului G8 Parteneriatul de
la Deauville și cu orientările noii politici europene de
vecinătate (PEV). Aceasta ar constitui pentru celelalte țări din
regiune un semnal al disponibilității UE de a sprijini
țările care întreprind reforme politice în condițiile unei
situații economice dificile.
În acest context, în
opinia Comisiei, sunt îndeplinite condițiile politice și economice
indispensabile acordării unei AMF având valoarea și natura propuse.
·      Contextul general
După o
recesiune puternică în 2011, când economia a scăzut cu 1,9 % din
cauza tensiunilor politice interne și a conflictului din Libia, în anul 2012
s-a înregistrat o redresare moderată, în pofida unui mediu
internațional și intern nefavorabil, PIB-ul înregistrând o
creștere reală estimată la 3,6 %, susținută
în principal de reluarea turismului și a fluxului de investiții
străine directe (ISD). În ciuda relansării promițătoare a
activității de producție și creșterii turismului
înregistrate până la jumătatea anului 2013, impasul politic continuu,
creșterea economică mai mică decât cea preconizată în UE
(principalul partener comercial al Tunisiei) și piețele emergente,
precum și o recoltă slabă sunt factori care au încetinit
activitatea economică. FMI și-a revizuit recent previziunile privind
creșterea PIB-ului în 2013 de la 4 % la 3 %. Previziunile de
creștere economică pentru 2014 au fost și ele revizuite în jos de
la 4,5 % la 3,7 %, iar situația politică internă
continuă să genereze riscuri importante.
Șomajul rămâne o preocupare esențială având o rată de 15,9 %
la sfârșitul lui iunie 2013, comparativ cu 13,5 % înainte de
revoluție, aceasta fiind deosebit de ridicată în rândul tinerilor
și al femeilor. Au existat presiuni inflaționiste de la
începutul anului 2012, explicate în mare parte prin majorări ale
prețurilor la energie și prin prețuri mai mari la alimente. Cu
toate acestea, inflația a scăzut la 5,7 % (iar inflația de
bază la 4,4 %) până în luna septembrie și se
așteaptă să rămână stabilă în jurul acestei
valori.
Politica
monetară a fost flexibilă în cursul anului 2011
și în primele luni ale anului 2012, ca răspuns la existența unei
mari deviații PIB și a unei inflații de bază relativ
stabile. Cu toate acestea, întrucât inflația a început să își
accelereze ritmul, iar balanțele externe și bugetare au continuat
să se deterioreze, Banca Centrală a Tunisiei (BCT) a luat unele
măsuri de austeritate, crescându-și rata de referință cu 50 pb
începând din august 2012 (până la 4 %).
În ceea ce
privește finanțele publice, programul FMI a luat în calcul o
ajustare bugetară modestă pentru 2013, vizând ca deficitul bugetar
să crească la 7,3 % din PIB, reflectând în mare parte costul
recapitalizării planificate a băncilor și rambursarea
arieratelor. Cu toate acestea, tendințele recente indică faptul
că, în absența unor noi măsuri, va exista un derapaj bugetar
considerabil (se estimează în prezent că, dacă nu se iau
măsuri corective, deficitul va ajunge la 8,4 % din PIB). Se
așteaptă ca această deteriorare bugetară din 2013 să
fie compensată parțial, la fel ca în anul precedent, de o rată
de execuție mai scăzută a investițiilor publice.
Pentru anul 2014,
FMI solicită o ajustare suplimentară de circa două puncte
procentuale din PIB pentru a ajunge la ținta de deficit programată de
6,4 % din PIB. Printre măsurile corective se pot
număra ajustarea tarifelor la energie, în paralel cu dezvoltarea unui
nivel de protecție socială mai bine orientat, creșterea
controlului asupra masei salariale din sectorul public (care reprezintă
aproximativ 13 % din PIB și 60 % din venituri), majorarea
accizelor și măsuri de eficientizare a cheltuielilor publice.
Nevoile de recapitalizare pentru sectorul financiar ar trebui, la rândul lor,
să fie corect bugetate în lege.
Datoria
publică a rămas la 44 % din PIB în 2012,
dar se preconizează o creștere ușoară la 45,3 % din
PIB până la sfârșitul acestui an și atingerea unui vârf de 49,5 %
din PIB în 2014. Serviciul datoriei rămâne la un nivel ușor de
gestionat de 6 % din totalul cheltuielilor bugetare.
Redresarea
creșterii economice în 2012, pe fondul cererii ridicate la nivel mondial
(în special din partea UE) și persistența prețurilor ridicate la
produsele de bază au contribuit la lărgirea deficitului de cont
curent la 8,1 % din PIB. Deficitul a crescut și mai mult în 2013,
cele mai recente previziuni indicând o degradare la aproximativ 8,3 % din
PIB, comparativ cu nivelul de 7,5 % din PIB urmărit în cadrul
programului FMI. În plus, până în prezent în 2013, intrările de ISD
au fost cu aproximativ 40 % sub cele presupuse inițial în programul
FMI. În plus, eliberarea asistenței oficiale este cu mult sub nivelul care
fusese programat. Ca urmare a acestor carențe de finanțare și a
deficitului de cont curent mai mare decât era programat, Tunisia se
confruntă cu un decalaj semnificativ în balanța de plăți
(de aproximativ 750 de milioane USD) pentru 2013, deși un
potențial împrumut din partea Qatarului ar putea contribui la reducerea
acestuia. FMI estimează că aceste carențe vor fi acoperite
printr-o reducere cu 600 de milioane USD a rezervelor valutare față
de obiectivele inițiale ale programului, precum și printr-o nouă
comprimare a investițiilor publice care au un conținut ridicat de
importuri).
După
recuperarea parțială din 2012, rezervele valutare oficiale au început
să scadă rapid la începutul anului 2013. Până la sfârșitul
lunii octombrie 2013, rezervele s-au ridicat la 6,9 miliarde USD,
acoperind numai 104 zile de importuri. Se așteaptă ca la
sfârșitul lui 2013 să se situeze la 7,5 miliarde USD, ceea ce
reprezintă o scădere de 1,1 miliarde USD în 2013, comparativ cu
o creștere de 400 de milioane USD planificată inițial
pentru anul respectiv. Dinarul s-a depreciat, în termeni nominali reali, cu
aproximativ 12 % de la revoluție și cu aproximativ 6 % de
la începutul anului 2013.
Criza din 2011 a avut un impact negativ asupra
unui număr de bănci cheie, în special asupra celor publice, care au
fost mai afectate de lovitura grea suferită de sectorul turismului. Acest
fapt a determinat BCT să furnizeze lichidități substanțiale
băncilor comerciale în cursul anului 2012, pentru a le ajuta să
își acopere nevoile de refinanțare, deși o retragere
treptată a infuziilor de lichidități a fost deja
inițiată. În cadrul programului convenit cu FMI,
autoritățile intenționează să procedeze la
recapitalizarea și reabilitarea băncilor afectate de criză.
În plus față de necesitatea de a
restructura și de a consolida sistemul bancar, printre provocările
esențiale ale reformei structurale se numără și reducerea
șomajului în paralel cu creșterea ratelor de participare (în special
în rândul femeilor), reducerea disparităților de venit și a
celor regionale, reducerea dependenței excesive de dezvoltarea unei
industrii exportatoare cu valoare adăugată scăzută
situată în zona de coastă și reformarea sistemului ineficient de
subvenționare a prețurilor, consolidând totodată nivelul de
protecție socială.
La 7 iunie 2013, Consiliul de
administrație al FMI a aprobat, astfel cum s-a menționat anterior, un
acord stand-by pe doi ani în valoare de 1,75 miliarde USD (400 % din cota
Tunisiei). Principalele obiective ale programului FMI sunt:
i) menținerea stabilității macroeconomice, în parte prin
implementarea reformelor structurale și recapitalizarea selectivă a
băncilor; ii) susținerea creșterii economice favorabile
incluziunii; iii) reducerea vulnerabilităților externe;
iv) consolidarea încrederii investitorilor și a donatorilor.
Previziunile
revizuite relevă nevoi semnificative ale balanței de plăți
pentru perioada 2014-2015 și un deficit global de finanțare
externă estimat la 4,4 miliarde USD. Acest deficit de finanțare
se datorează în mare parte următorilor doi factori: un deficit de
cont curent în continuare ridicat și necesitatea de a constitui rezerve
valutare în perioada 2014-2015. Nesocotind plățile eliberate în
cadrul acordului stand-by și al împrumutului Băncii Mondiale pentru
politica de dezvoltare, Tunisia se confruntă cu un deficit rezidual de
finanțare externă în valoare de 3,0 miliarde USD în această
perioadă. Propunerea de asistență macrofinanciară din
partea UE ar contribui la acoperirea a aproximativ 10,8 % din deficitul de
finanțare rezidual pentru perioada 2014-2015.
·      Dispoziții în vigoare în domeniul propunerii
Niciuna
·      Coerența cu celelalte politici și obiective ale Uniunii
UE urmărește
să dezvolte o relație strânsă cu Tunisia și să
sprijine reformele economice și politice ale Tunisiei. În 1995, Tunisia a
devenit prima țară din sudul Mediteranei care a semnat un acord de
asociere cu UE. Acest acord continuă să constituie temeiul juridic
pentru cooperarea bilaterală. Relațiile bilaterale au fost și
mai mult consolidate în cadrul politicii europene de vecinătate a UE,
inclusiv prin adoptarea planurilor de acțiune pe cinci ani din cadrul PEV
de stabilire a obiectivelor strategice pentru această cooperare; cel mai
recent dintre acestea acoperă perioada 2013-2017. Tunisia este, de
asemenea, membră a Uniunii pentru Mediterana. Legăturile economice cu
UE sunt importante. Cea mai mare parte a schimburilor comerciale ale Tunisiei
sunt derulate cu UE. În 2012, UE a fost sursa a 59,3 % din importurile
Tunisiei și destinația a 68,1 % din exporturile sale. De
asemenea, Tunisia este foarte dependentă de UE în ceea ce privește
investițiile străine directe și alte fluxuri financiare,
transferuri externe și intrări de capital din turism. Tunisia a
finalizat eliminarea tarifelor pentru produse industriale în 2008, devenind
astfel prima țară mediteraneeană care a încheiat un acord de
liber schimb cu UE. UE a oferit Tunisiei negocierea unui acord de liber schimb
detaliat și cuprinzător având ca scop acordarea unui acces deplin la
piața unică a UE pentru Tunisia, deși negocierile nu au început
încă.
Asistența macrofinanciară
din partea UE ar completa totalul de 445 de milioane EUR sub formă de
granturi mobilizate prin IEVP și prin programul SPRING și, în
special, condițiile prevăzute în pachetul PAR III la care
participă UE. Se va asigura o coordonare strânsă la implementarea
acestor două programe, întrucât acestea sunt complementare și se
susțin reciproc. În timp ce asistența macrofinanciară avută
în vedere va oferi sprijin pe termen scurt pentru balanța de
plăți, contractul de consolidare statală va sprijini finalizarea
procesului de tranziție democratică prin măsuri de
guvernanță economică și politică. Prin sprijinul
acordat adoptării de către autoritățile tunisiene a unui
cadru corespunzător pentru politica macroeconomică și reforme
structurale, asistența macrofinanciară din partea UE ar consolida
valoarea adăugată și eficiența implicării UE prin alte
instrumente financiare. În plus, ea ar veni în completarea resurselor puse la
dispoziție de instituțiile financiare internaționale, donatori
bilaterali și alte instituții financiare ale UE, contribuind astfel
la eficiența globală a pachetului de sprijin financiar convenit de
comunitatea internațională a donatorilor în urma crizei financiare.
Pe scurt, în timp ce
drumul Tunisiei către democrație deplină nu este lipsit de
dificultăți și mai persistă incertitudini semnificative,
țara a luat măsuri importante în vederea realizării reformelor
politice, cu scopul de a consolida instituțiile și mecanismele
democratice, inclusiv un sistem parlamentar pluripartid, statul de drept
și respectarea drepturilor omului. Țara are în vedere și un
program de reformă economică vizând crearea premiselor pentru un
model de creștere economică durabilă, echitabilă și
generatoare de locuri de muncă.
Propunerea de
asistență macrofinanciară este coerentă cu angajamentul UE
de a sprijini tranziția economică și politică a Tunisiei.
De asemenea, ea este în concordanță cu formularea din două
decizii de acordare a asistenței macrofinanciare Republicii Kârgâzstan
și Regatului Hașemit al Iordaniei[1].
În special, așa cum s-a explicat mai în detaliu în documentul de lucru al
serviciilor Comisiei, propunerea Comisiei respectă următoarele
principii: caracterul excepțional, condițiile politice prealabile,
complementaritatea, condiționalitatea și disciplina financiară.
Comisia va continua
să monitorizeze și să evalueze în perioada de acordare a
asistenței macrofinanciare satisfacerea acestor criterii. În ceea ce
privește evaluarea condițiilor politice prealabile, serviciile
Comisiei vor colabora strâns cu Serviciul European de Acțiune
Externă.
2.           REZULTATELE
CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII
IMPACTULUI
·      Consultarea părților interesate
Asistența macrofinanciară este
acordată ca parte integrantă a sprijinului internațional pentru
stabilizarea economică a Tunisiei. Pentru elaborarea prezentei propuneri
de acordare a unei asistențe macrofinanciare, serviciile Comisiei s-au
consultat cu Fondul Monetar Internațional și cu Banca Mondială,
care au pus deja în aplicare programe financiare considerabile. Comisia a
menținut, de asemenea, contacte regulate cu autoritățile
tunisiene.
·      Obținerea și utilizarea expertizei
O evaluare operațională pentru
verificarea calității și a fiabilității circuitelor
financiare și a procedurilor administrative din sectorul public al
Tunisiei va fi efectuată de către Comisie cu ajutorul unor
experți externi în decursul lunii decembrie 2013.
·      Evaluarea impactului
AMF și programul de ajustare și de
reformă economică aferent vor contribui la reducerea nevoilor de
finanțare ale Tunisiei pe termen scurt, sprijinind, în același timp,
măsurile politice care urmăresc consolidarea balanței de
plăți și poziția bugetară și atrăgând o
creștere economică durabilă astfel cum s-a convenit cu FMI.
Aceasta va contribui considerabil la îmbunătățirea
eficienței și a transparenței în gestionarea finanțelor
publice; va promova reformele fiscale în vederea colectării impozitelor
și va îmbunătăți progresivitatea sistemului fiscal; va
sprijini eforturile existente de consolidare a nivelului de protecție
socială; va promova reformele pieței muncii (pentru a reduce
șomajul și a crește ratele de participare, în special în rândul
femeilor) și va facilita adoptarea unor măsuri de
îmbunătățire a cadrului de reglementare pentru comerț
și investiții.
3.           ELEMENTELE JURIDICE ALE
PROPUNERII
·      Rezumatul acțiunii propuse
Uniunea Europeană pune la dispoziția
Tunisiei AMF în valoare totală de maximum 250 de milioane EUR,
acordată sub forma unui împrumut pe termen mediu. Obiectivele
asistenței vor fi: (i) să contribuie la acoperirea nevoilor reziduale
de finanțare externă ale Tunisiei în perioada 2014-2015, așa cum
au fost identificate de Comisie pe baza estimărilor FMI; (ii) să
sprijine efortul de consolidare bugetară și stabilizarea externă
în contextul programului FMI; (iii) să faciliteze și să
încurajeze eforturile autorităților tunisiene de a implementa
măsurile identificate în Planul de acțiune PEV UE-Tunisia; și
(iv) să sprijine eforturile privind reforma structurală vizând
îmbunătățirea gestionării macroeconomice globale,
consolidarea guvernanței economice și a transparenței și
îmbunătățirea condițiilor de creștere durabilă.
Asistența este planificată a fi
eliberată în trei tranșe de împrumut. Plata primei tranșe (90 de
milioane EUR) este prevăzută să aibă loc la jumătatea
anului 2014. Cea de-a doua tranșă (80 de milioane EUR),
condiționată de o serie de măsuri strategice, ar putea fi
acordată spre sfârșitul anului 2014. Cea de-a treia și ultima
tranșă (80 de milioane EUR) ar putea fi pusă la dispoziție,
sub rezerva îndeplinirii măsurilor de politică, în prima
jumătate a anului 2015. Asistența va fi gestionată de Comisie.
Se aplică dispoziții specifice privind prevenirea fraudei și a
altor nereguli, în conformitate cu Regulamentul financiar.
Așa cum se întâmplă de regulă
în cazul AMF, plățile vor fi condiționate de evaluările
pozitive ale programului în cadrul acordului financiar cu FMI (acordul
stand-by). În plus, Comisia și autoritățile tunisiene vor
stabili de comun acord măsurile specifice de reformă structurală
într-un memorandum de înțelegere. Comisia va viza reformele structurale
având ca scop îmbunătățirea managementului macroeconomic general
și a condițiilor pentru o creștere durabilă (de exemplu,
care vizează transparența și eficiența gestionării
finanțelor publice, reformele bugetare, reformele în domeniul
protecției sociale, reformele de pe piața muncii și reformele de
ameliorare a cadrului legislativ pentru schimburile comerciale și
investiții).
Decizia de a acorda integral AMF sub
formă de împrumuturi este justificată de nivelul de dezvoltare al
Tunisiei (măsurat în funcție de venitul pe cap de locuitor) și
de indicatorii datoriei. Decizia este, de asemenea, conformă cu
tratamentul acordat Tunisiei de Banca Mondială și de FMI. De altfel,
Tunisia nu este eligibilă pentru finanțare preferențială
din partea Asociației Internaționale pentru Dezvoltare sau din fondul
FMI pentru reducerea sărăciei și creștere economică.
·      Temei juridic
Temeiul
juridic al prezentei propuneri este articolul 212 din TFUE.
·      Principiul subsidiarității
Principiul subsidiarității se
aplică în măsura în care obiectivul restaurării
stabilității macroeconomice pe termen scurt a Tunisiei nu poate fi
îndeplinit în mod suficient de către statele membre și de aceea el
poate fi realizat mai bine de către Uniunea Europeană. Motivele
principale sunt constrângerile bugetare existente la nivel național
și nevoia unei coordonări puternice între donatori pentru a maximiza
amploarea și eficiența ajutorului.
·      Principiul proporționalității
Propunerea respectă principiul
proporționalității: ea se limitează la minimul necesar
pentru a atinge obiectivul stabilității macroeconomice pe termen
scurt și nu depășește ceea ce este necesar în acest scop.
Așa cum a constatat Comisia pe baza
estimărilor făcute de FMI în contextul acordului stand-by, valoarea
asistenței corespunde unui procentaj de 10,8 % din deficitul de
finanțare rezidual pentru perioada 2014-2015. Dată fiind
asistența promisă Tunisiei de alți donatori și creditori
bilaterali și multilaterali, se consideră că acest procentaj
constituie un nivel corespunzător pentru UE de partajare a sarcinii.
·      Alegerea instrumentelor
Finanțarea proiectelor sau asistența
tehnică nu ar fi adecvată sau suficientă pentru realizarea
acestor obiective macroeconomice. Principala valoare adăugată a AMF
comparativ cu alte instrumente ale UE ar fi reducerea constrângerii financiare
externe și contribuția la crearea unui cadru macroeconomic stabil,
inclusiv prin promovarea unei balanțe de plăți și a unei
situații bugetare sustenabile, și a unui cadru adecvat pentru
reformele structurale. Prin contribuția la instituirea unui cadrul global
adecvat pentru politicile macroeconomice și structurale, AMF crește
eficacitatea acțiunilor finanțate în Tunisia prin alte instrumente
financiare ale UE, cu aplicare mai restrânsă.
De asemenea, programul propus va consolida
angajamentul guvernului în favoarea reformei și aspirațiile sale
către o relație mai apropiată cu UE. Acest rezultat va fi atins,
printre altele, prin impunerea unor condiții adecvate pentru eliberarea
asistenței. Într-un context mai larg, programul va transmite celorlalte
țări din regiune un semnal al disponibilității UE de a
sprijini state care se angajează în mod clar pe calea reformelor politice
în perioadele caracterizate de dificultăți economice.
4.           IMPLICAȚIILE BUGETARE
Asistența
preconizată va fi furnizată sub forma unui împrumut și ar trebui
să fie finanțată printr-o operațiune de împrumut pe care
Comisia o va desfășura în numele UE. Costurile bugetare ale asistenței
vor corespunde provizionării, la o rată de 9 %, a sumelor
vărsate în fondul de garantare pentru împrumuturile externe ale UE, de la
linia bugetară 01 03 06 („provizionarea Fondului de garantare”)[2].
Presupunând că prima și a doua tranșă din cadrul
împrumutului se vor plăti în 2014 și vor fi în valoare totală de
170 de milioane EUR, iar cea de-a treia tranșă în 2015, în valoare de
80 de milioane EUR, și în conformitate cu normele care reglementează
mecanismul fondului de garantare, provizionarea va avea loc în bugetele 2016-2017.
5.           ELEMENTE OPȚIONALE
·      Clauza de reexaminare / de revizuire / de încetare a efectelor
Propunerea include o clauză de încetare a
efectelor. AMF propusă urmează să fie pusă la
dispoziție pentru o perioadă de doi ani și jumătate din
prima zi după intrarea în vigoare a memorandumului de înțelegere.
2013/0416 (COD)
Propunere de
DECIZIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI
A CONSILIULUI
privind acordarea unei asistențe
macrofinanciare Republicii Tunisia
PARLAMENTUL
EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere
Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 212,
având în vedere
propunerea Comisiei Europene[3],

după
transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele
naționale,
hotărând în
conformitate cu procedura legislativă ordinară[4],
întrucât:
(1)       Relațiile dintre Uniunea
Europeană (denumită în continuare „Uniunea”) și Republica
Tunisia (denumită în continuare „Tunisia”) se dezvoltă în cadrul
politicii europene de vecinătate (PEV). Acordul de asociere Euro-Med dintre
Comunitatea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și
Tunisia, pe de altă parte, a intrat în vigoare la 1 martie 1998. În
temeiul acestui acord de asociere, Tunisia a finalizat eliminarea tarifelor
pentru produsele industriale în 2008, devenind astfel prima țară
mediteraneană care a intrat într-o zonă de liber schimb cu Uniunea.
Dialogul politic bilateral și cooperarea economică au continuat
să se dezvolte și prin intermediul planurilor de acțiune din
cadrul PEV, din care cel mai recent aflat în dezbatere acoperă perioada 2013-2017.
(2)       Economia Tunisiei a fost
foarte afectată de evenimente interne legate de evoluțiile din sudul
Mediteranei, începând cu finele anului 2010, cunoscute sub denumirea de
„primăvara arabă”, precum și de tulburările regionale care
au urmat, în special în țara vecină Libia. Aceste evenimente și
mediul economic mondial nefavorabil, în special recesiunea din zona euro
(principalul partener comercial și financiar al Tunisiei), au avut un
impact foarte negativ asupra economiei tunisiene, ceea ce a dus la o încetinire
a creșterii economice și la crearea unor mari deficite bugetare
și de finanțare externă.
(3)       După demisia
președintelui Ben Ali la 14 ianuarie 2011, au fost organizate, la 23
octombrie 2011, primele alegeri libere și democratice din Tunisia. De
atunci funcționează o adunare națională constituantă
și, deși tranziția politică nu a fost lipsită de
dificultăți, principalii actori politici au depus eforturi concertate
să facă reforme în vederea creării unui veritabil sistem
democratic.
(4)       De la declanșarea
primăverii arabe, Uniunea și-a afirmat cu diferite ocazii
angajamentul de a sprijini Tunisia în procesul de reformă economică
și politică. Acest angajament a fost reafirmat în concluziile
reuniunii Consiliului de asociere UE – Tunisia, în noiembrie 2012. Sprijinul
financiar din partea Uniunii pentru procesul de reformă al Tunisiei este
compatibil cu politica adoptată de Uniune în relațiile cu
țările din sudul Mediteranei, conform prevederilor din cadrul
politicii europene de vecinătate.
(5)       Asistența
macrofinanciară din partea Uniunii ar trebui să constituie un
instrument financiar excepțional, necondiționat și nedesemnat,
de sprijinire a redresării balanței de plăți, care are
drept obiectiv restabilirea unei situații de finanțare externă
sustenabile pentru beneficiar și care ar trebui să stea la baza
implementării unui program strategic care să conțină
măsuri solide de ajustare și reformă structurală menite să
îmbunătățească balanța de plăți, în special
pe parcursul perioadei de programare, și să consolideze punerea în
aplicare a acordurilor și a programelor relevante cu Uniunea.
(6)       În aprilie 2013,
autoritățile tunisiene și Fondul Monetar Internațional
(FMI) au convenit cu privire la un acord stand-by pe trei ani fără caracter
prudențial (programul FMI) în valoare de 1 150 de milioane DST
(drepturi speciale de tragere) pentru susținerea programului de
reformă și ajustare economică al Tunisiei. Obiectivele
programului FMI sunt conforme cu scopul asistenței macrofinanciare a
Uniunii, și anume reducerea dificultăților pe termen scurt în
ceea ce privește balanța de plăți, precum și punerea
în aplicare a unor măsuri solide de ajustare conforme scopului
asistenței macrofinanciare a Uniunii.
(7)       Uniunea a acordat granturi în
valoare de 290 de milioane EUR pentru perioada 2011-2013, în cadrul programului
său curent de cooperare, în sprijinul agendei de reforme politice și
economice a Tunisiei. În plus, 155 de milioane EUR au fost alocate Tunisiei în
perioada 2011-2013 în cadrul programului „Sprijin pentru parteneriat, reforme
și creștere favorabilă incluziunii” (SPRING).
(8)       În august 2013, având în
vedere înrăutățirea situației și a perspectivelor
economice, Tunisia a solicitat asistență macrofinanciară din
partea Uniunii.
(9)       Având în vedere că
Tunisia este o țară vizată de PEV, ar trebui să fie
considerată eligibilă pentru primirea de asistență
macrofinanciară din partea Uniunii.
(10)     Având în vedere că
există încă un deficit rezidual semnificativ de finanțare
externă în Tunisia pentru balanța de plăți, în plus
față de resursele furnizate de FMI și de alte instituții
multilaterale, asistența macrofinanciară din partea Uniunii care ar
urma să fie furnizată Tunisiei (denumită în continuare
„asistența macrofinanciară din partea Uniunii”) este, în actualele
circumstanțe excepționale, considerată a fi un răspuns
adecvat la solicitarea Tunisiei de a sprijini stabilizarea economică,
împreună cu programul FMI. Asistența macrofinanciară din partea
Uniunii ar sprijini stabilizarea economică și agenda de reforme
structurale a Tunisiei, completând resursele puse la dispoziție în cadrul
acordului financiar cu FMI.
(11)     Asistența
macrofinanciară din partea Uniunii ar trebui să aibă drept scop
sprijinirea restabilirii unei situații de finanțare externă
sustenabile pentru Tunisia, sprijinind astfel dezvoltarea sa economică
și socială.
(12)     Stabilirea valorii
asistenței macrofinanciare din partea Uniunii se bazează pe o
evaluare cantitativă completă a nevoilor de finanțare
externă reziduale ale Tunisiei și ține cont de capacitatea
acesteia de autofinanțare prin resurse proprii, în special de rezervele
internaționale pe care le are dispoziție. Asistența
macrofinanciară din partea Uniunii ar trebui să completeze programele
și resursele furnizate de FMI și de Banca Mondială. Stabilirea
valorii asistenței ia în considerare, de asemenea, contribuțiile
financiare preconizate din partea donatorilor multilaterali și necesitatea
de a asigura o partajare echitabilă a sarcinii între Uniune și
alți donatori, precum și aplicarea anterioară a celorlalte
instrumente de finanțare externă ale Uniunii în Tunisia și
valoarea adăugată a implicării Uniunii în general.
(13)     Comisia ar trebui să
garanteze faptul că asistența macrofinanciară din partea Uniunii
este în conformitate, din punct de vedere juridic și al conținutului,
cu principiile esențiale, cu obiectivele și cu măsurile adoptate
în cadrul diferitelor domenii de acțiune externă și al altor
politici pertinente ale Uniunii.
(14)     Asistența
macrofinanciară din partea Uniunii ar trebui să sprijine politica
externă a Uniunii față de Tunisia. Serviciile Comisiei și
Serviciul European de Acțiune Externă ar trebui să lucreze în
strânsă colaborare pe parcursul executării asistenței
macrofinanciare pentru a coordona și a asigura coerența
acțiunilor de politică externă ale Uniunii.
(15)     Asistența
macrofinanciară din partea Uniunii ar trebui să susțină
angajamentul Tunisiei față de valorile pe care le partajează cu
Uniunea, printre care democrația, statul de drept, buna guvernanță,
respectarea drepturilor omului, dezvoltarea durabilă și reducerea
sărăciei, precum și angajamentul său față de alte
principii privind schimburile comerciale deschise, echitabile și bazate pe
norme.
(16)     O condiție
prealabilă pentru acordarea asistenței macrofinanciare din partea
Uniunii ar trebui să fie ca Tunisia să respecte mecanismele
democratice reale, printre care un sistem parlamentar pluripartid și
statul de drept, și să garanteze respectarea drepturilor omului. În
plus, obiectivele specifice ale asistenței macrofinanciare din partea
Uniunii ar trebui să consolideze eficiența, transparența și
responsabilitatea sistemelor de gestionare a finanțelor publice din
Tunisia și să promoveze reformele structurale având ca scop
sprijinirea creșterii economice durabile și favorabile incluziunii,
crearea de locuri de muncă și consolidarea bugetară. Atât
îndeplinirea condițiilor prealabile, cât și îndeplinirea obiectivelor
respective ar trebui monitorizate periodic de către Comisie.
(17)     Pentru a se asigura că
interesele financiare ale Uniunii în legătură cu asistența
macrofinanciară din partea Uniunii sunt protejate în mod eficient, Tunisia
ar trebui să adopte măsuri corespunzătoare privind prevenirea
și combaterea fraudei, a corupției și a oricăror alte abateri
legate de această asistență. În plus, ar trebui să se
adopte dispoziții pentru efectuarea de verificări de către
Comisie și de audituri de către Curtea de Conturi Europeană.
(18)     Punerea la dispoziție a
asistenței macrofinanciare din partea Uniunii nu aduce atingere
competențelor Parlamentului European și Consiliului.
(19)     Sumele provizioanelor necesare
pentru asistența macrofinanciară ar trebui să fie în
concordanță cu creditele bugetare prevăzute în cadrul financiar
multianual.
(20)     Asistența macrofinanciară
din partea Uniunii ar trebui gestionată de către Comisie. Pentru a
garanta că Parlamentul European și Consiliul pot să
urmărească punerea în aplicare a prezentei decizii, Comisia ar trebui
să le informeze periodic cu privire la evoluțiile legate de
asistență și să le furnizeze documentele relevante.
(21)     Pentru a asigura condiții
uniforme de punere în aplicare a prezentei decizii, Comisiei ar trebui să
i se confere competențe de executare. Aceste competențe ar trebui
exercitate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al
Parlamentului European și al Consiliului[5].
(22)     Asistența
macrofinanciară din partea Uniunii ar trebui să facă obiectul
unor condiții de politică economică, ce urmează a fi
consemnate într-un memorandum de înțelegere. Pentru a se asigura
condiții de punere în aplicare uniforme și din motive de
eficiență, Comisia ar trebui să fie abilitată să
negocieze astfel de condiții cu autoritățile tunisiene, sub
supravegherea comitetului reprezentanților statelor membre, în conformitate
cu Regulamentul (UE) nr. 182/2011. În conformitate cu regulamentul respectiv,
procedura de consultare ar trebui să se aplice, ca regulă
generală, tuturor cazurilor altele decât cele prevăzute în
regulamentul respectiv. Având în vedere impactul ce poate fi important al
asistenței de peste 90 de milioane EUR, se cuvine să se utilizeze
procedura de examinare pentru aceste operațiuni. Luând în considerare suma
asistenței macrofinanciare din partea Uniunii pentru Tunisia, procedura de
examinare ar trebui să se aplice pentru adoptarea memorandumului de
înțelegere și pentru orice reducere, suspendare sau anulare a
asistenței.
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
1.           Uniunea pune la
dispoziția Tunisiei asistență macrofinanciară
(„asistență macrofinanciară din partea Uniunii”) cu o valoare
maximă de 250 de milioane EUR, destinată sprijinirii
stabilizării economice a Tunisiei și reformelor întreprinse de
această țară. Asistența va contribui la acoperirea nevoilor
Tunisiei legate de balanța de plăți, astfel cum au fost
identificate în programul FMI.
2.           Asistența
macrofinanciară din partea Uniunii este furnizată integral Tunisiei
sub formă de împrumuturi. Comisia este împuternicită în numele
Uniunii Europene să împrumute fondurile necesare de pe piețele de
capital sau de la instituții financiare și să le împrumute mai
departe Tunisiei. Împrumuturile au o scadență maximă de 15 ani.
3.           Deblocarea asistenței
macrofinanciare din partea Uniunii este gestionată de Comisie în
conformitate cu acordurile sau înțelegerile încheiate între FMI și
Tunisia și cu principiile și obiectivele esențiale ale
reformelor economice prevăzute în Acordul de asociere UE-Tunisia și
în planul de acțiune UE-Tunisia pentru perioada 2013-2017 convenit în
cadrul PEV. Comisia informează periodic Parlamentul European și
Consiliul în legătură cu evoluțiile legate de asistența
macrofinanciară din partea Uniunii, inclusiv în legătură cu
tragerile din aceasta, și pune la dispoziția instituțiilor
respective documentele relevante în timp util.
4.           Asistența macrofinanciară
din partea Uniunii se acordă pentru o perioadă de doi ani și
jumătate începând cu prima zi de la intrarea în vigoare a memorandumului
de înțelegere menționat la articolul 3 alineatul (1).
5.           În cazul în care nevoile de
finanțare ale Tunisiei scad fundamental în cursul perioadei de eliberare a
asistenței macrofinanciare din partea Uniunii comparativ cu
estimările inițiale, Comisia, hotărând în conformitate cu
procedura de examinare menționată la articolul 7 alineatul (2),
reduce valoarea asistenței sau o suspendă ori o anulează.
Articolul 2
O condiție prealabilă pentru
acordarea asistenței macrofinanciare din partea Uniunii este ca Tunisia
să respecte mecanismele democratice reale, printre care un sistem
parlamentar pluripartid și statul de drept, și să garanteze
respectarea drepturilor omului. Comisia monitorizează îndeplinirea acestei
condiții prealabile pe parcursul întregului ciclu de viață al
asistenței macrofinanciare din partea Uniunii. Prezentul articol se
aplică în conformitate cu Decizia 2010/427/UE a Consiliului[6].
Articolul 3
1.           Comisia, în conformitate cu
procedura de examinare menționată la articolul 7 alineatul (2),
convine cu autoritățile tunisiene asupra unor condiții
financiare și de politică economică clar definite, axate pe
reforme structurale și pe finanțe publice solide, în funcție de
care urmează să fie acordată asistența macrofinanciară
din partea Uniunii și care urmează să fie cuprinse într-un memorandum
de înțelegere („memorandumul de înțelegere”) care cuprinde un
calendar pentru îndeplinirea condițiilor respective. Condițiile financiare
și de politică economică prevăzute în memorandumul de
înțelegere sunt coerente cu acordurile sau înțelegerile
menționate la articolul 1 alineatul (3), inclusiv cu programele de
reformă structurală și de ajustare macroeconomică
implementate de Tunisia cu sprijinul FMI.
2.           Respectivele condiții
vizează, în special, creșterea eficienței, a transparenței
și a responsabilității sistemelor de gestionare a
finanțelor publice din Tunisia, inclusiv în ceea ce privește
utilizarea asistenței macrofinanciare din partea Uniunii. Progresul
înregistrat cu privire la deschiderea reciprocă a piețelor,
dezvoltarea schimburilor comerciale echitabile și bazate pe norme, precum
și alte priorități în contextul politicii externe a Uniunii
trebuie și ele luate în considerare în mod corespunzător în momentul
elaborării măsurilor de politică. Progresele înregistrate pentru
realizarea obiectivelor menționate se monitorizează periodic de
către Comisie.
3.           Condițiile financiare
detaliate ale asistenței macrofinanciare din partea Uniunii se vor stabili
în acordul de împrumut care urmează a fi încheiat de Comisie și
autoritățile tunisiene.
4.           Comisia verifică
periodic îndeplinirea în continuare a condițiilor prevăzute la
articolul 4 alineatul (3), inclusiv conformitatea politicilor economice ale
Tunisiei cu obiectivele asistenței macrofinanciare din partea Uniunii. În
cadrul acestor verificări, Comisia acționează în strânsă
coordonare cu FMI și cu Banca Mondială și, dacă este
necesar, cu Parlamentul European și cu Consiliul.
Articolul 4
1.           Sub rezerva condițiilor
menționate la alineatul (3), asistența macrofinanciară din
partea Uniunii este pusă la dispoziție de Comisie sub forma a trei
tranșe de împrumut. Mărimea fiecărei tranșe este
stabilită în memorandumul de înțelegere.
2.           Sumele asistenței
macrofinanciare din partea Uniunii sunt provizionate, dacă este cazul, în
conformitate cu Regulamentul (CE, Euratom) nr. 480/2009 al Consiliului[7].
3.           Comisia decide punerea la
dispoziție a tranșelor sub rezerva îndeplinirii tuturor
condițiilor următoare:
(a)
condiția prealabilă prevăzută
la articolul 2;
(b)
o punere în aplicare continuă și
satisfăcătoare a unui program de politică care conține
măsuri ferme de ajustare și de reformă structurală,
sprijinite de un mecanism de creditare al FMI fără caracter
prudențial; și
(c)
punerea în aplicare, într-o anumită
perioadă de timp, a condițiilor financiare și de politică
economică asupra cărora s-a convenit în memorandumul de înțelegere.

Plata celei de a doua tranșe nu are loc mai
devreme de trei luni de la punerea la dispoziție a primei tranșe.
Plata celei de a treia tranșe nu are loc mai devreme de trei luni de la
punerea la dispoziție a celei de-a doua tranșe.
4.           În cazul în care
condițiile de la alineatul (3) nu sunt îndeplinite, Comisia suspendă
temporar sau anulează plata asistenței macrofinanciare din partea
Uniunii. În astfel de cazuri, Comisia informează Parlamentul European
și Consiliul cu privire la motivele respectivei suspendări sau
anulări.
5.           Asistența
macrofinanciară din partea Uniunii este vărsată Băncii
Centrale a Tunisiei. Sub rezerva dispozițiilor stabilite în memorandumul
de înțelegere, care includ o confirmare a nevoilor reziduale de
finanțare bugetară, fondurile Uniunii pot fi transferate Ministerului
de finanțe al Tunisiei în calitate de beneficiar final.
Articolul 5
1.           Operațiunile de
contractare și de acordare a împrumutului legate de asistența
macrofinanciară din partea Uniunii se efectuează în euro, utilizând
aceeași dată a valutei și nu implică Uniunea în
transformarea scadenței și nu o expune niciunui risc legat de cursul
de schimb sau de rata dobânzii sau vreunui alt risc comercial.
2.           În cazul în care
condițiile permit și dacă Tunisia solicită acest lucru,
Comisia poate lua măsurile necesare pentru a asigura includerea în
termenii și condițiile de acordare a împrumutului a unei clauze de
rambursare anticipată, precum și corelarea acestei clauze cu o
clauză corespondentă în termenii și condițiile operațiunilor
de contractare a împrumutului.
3.           Dacă circumstanțele
permit îmbunătățirea ratei dobânzii împrumutului și
dacă Tunisia solicită acest lucru, Comisia poate decide
refinanțarea integrală sau parțială a împrumuturilor sale
contractate inițiale sau poate restructura condițiile financiare
corespondente. Operațiunile de refinanțare sau de restructurare se
efectuează în conformitate cu alineatele (1) și (4) și nu au ca
efect prelungirea scadenței împrumuturilor contractate în cauză sau
majorarea capitalului restant la data refinanțării sau a
restructurării.
4.           Toate costurile înregistrate
de Uniune care au legătură cu operațiunile de contractare
și de acordare a împrumutului prevăzute în prezenta decizie sunt
suportate de Tunisia.
5.           Comisia informează Parlamentul
European și Consiliul cu privire la evoluțiile operațiunilor
menționate la alineatele (2) și (3).
Articolul 6
1.           Asistența
macrofinanciară din partea Uniunii este pusă în aplicare în
conformitate cu Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului
European și al Consiliului[8]
și cu Regulamentul delegat (UE) nr. 1268/2012 al Comisiei[9].
2.           Punerea în aplicare a
asistenței macrofinanciare din partea Uniunii face obiectul unei gestiuni
directe.
3.           Memorandumul de
înțelegere și acordul de împrumut care urmează a fi convenite cu
autoritățile tunisiene conțin dispoziții care:
(a)
garantează faptul că Tunisia
verifică în mod periodic dacă finanțarea acordată din
bugetul Uniunii a fost utilizată în mod corespunzător, adoptă
măsurile corespunzătoare de prevenire a neregulilor și a fraudei
și, după caz, întreprinde acțiuni juridice pentru recuperarea
fondurilor furnizate în temeiul prezentei decizii care au fost deturnate;
(b)
asigură protecția intereselor financiare
ale Uniunii, prevăzând în mod special măsuri specifice pentru
prevenirea și combaterea fraudei, a corupției și a oricăror
alte nereguli în legătură cu asistența macrofinanciară din
partea Uniunii, în conformitate cu Regulamentul (CE, Euratom) nr. 988/95 al
Consiliului[10],
Regulamentul (Euratom, CE) nr. 2185/96 al Consiliului[11] și Regulamentul
(UE, Euratom) nr. 883/2013 al Parlamentului European și al Consiliului[12];
(c)
autorizează în mod expres Comisia, inclusiv
Oficiul European de Luptă Antifraudă sau reprezentanții
acestora, să efectueze verificări, inclusiv verificări și
inspecții la fața locului;
(d)
autorizează în mod expres Comisia și
Curtea de Conturi Europeană să efectueze audituri atât în timpul, cât
și după perioada de disponibilitate a asistenței macrofinanciare
din partea Uniunii, inclusiv să efectueze verificări de documentele
și audituri la fața locului, cum ar fi evaluările
operaționale;
(e)
garantează faptul că Uniunea are dreptul
la rambursarea anticipată a împrumutului atunci când s-a stabilit că,
în ceea ce privește gestionarea asistenței macrofinanciare din partea
Uniunii, Tunisia s-a angajat într-un act de fraudă sau corupție sau
într-o altă activitate ilegală care prejudiciază interesele
financiare ale Uniunii.
4.           Pe parcursul perioadei de
punere în aplicare a asistenței macrofinanciare din partea Uniunii,
Comisia monitorizează, prin intermediul unor evaluări
operaționale, soliditatea mecanismelor financiare, procedurile
administrative și mecanismele interne și externe de control ale
Tunisiei care sunt relevante pentru respectiva asistență.
Articolul 7
1.           Comisia este asistată de
un comitet. Acesta este un comitet în sensul Regulamentului (UE) nr. 182/2011.
2.           Atunci când se face trimitere
la prezentul alineat, se aplică articolul 5 din
Regulamentul (UE) nr. 182/2011.
Articolul 8
1.           Până la data de 30 iunie
a fiecărui an, Comisia înaintează Parlamentului European și
Consiliului un raport privind punerea în aplicare a prezentei decizii în anul
anterior, inclusiv o evaluare a punerii în aplicare. Raportul:
(a)
examinează progresele înregistrate în punerea
în aplicare a asistenței macrofinanciare din partea Uniunii;
(b)
evaluează situația și perspectivele
economice ale Tunisiei, precum și progresele înregistrate în punerea în
aplicare a măsurilor de politică menționate la articolul 3
alineatul (1);
(c)
indică legătura dintre condițiile de
politică economică prevăzute în memorandumul de înțelegere,
performanțele economice și bugetare ale Tunisiei la acea dată
și deciziile Comisiei de a pune la dispoziție tranșele
asistenței macrofinanciare din partea Uniunii.
2.           Cel târziu la doi ani de la
expirarea perioadei de disponibilitate menționate la articolul 1 alineatul
(4), Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport
de evaluare ex post, evaluând rezultatele și eficiența
asistenței macrofinanciare din partea Uniunii încheiate și
măsura în care acestea au contribuit la obiectivele asistenței.
Articolul 9
Prezenta decizie intră în vigoare în a
treia zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Adoptată la Bruxelles,
Pentru Parlamentul European                       Pentru
Consiliu
Președintele                                                  Președintele
FIȘĂ FINANCIARĂ
LEGISLATIVĂ
1.           CADRUL
PROPUNERII/INIȚIATIVEI
              1.1.    Denumirea propunerii/inițiativei
              1.2.    Domeniul (domeniile) de politică în cauză
în structura ABM/ABB
              1.3.    Tipul propunerii/inițiativei
              1.4.    Obiectiv(e)
              1.5.    Motivele propunerii/inițiativei
              1.6.    Durata și impactul financiar
              1.7.    Modul (modurile) de gestionare preconizat(e)
2.           MĂSURI DE GESTIONARE
              2.1.    Dispoziții în materie de monitorizare și
de raportare
              2.2.    Sistemul de gestiune și de control
              2.3.    Măsuri de prevenire a fraudelor și a
neregulilor
3.           IMPACTUL FINANCIAR ESTIMAT
AL PROPUNERII/INIȚIATIVEI
              3.1.    Rubrica (rubricile) din cadrul financiar multianual
și linia (liniile) bugetară (bugetare) de cheltuieli afectată (afectate)

              3.2.    Impactul estimat asupra cheltuielilor
              3.3.    Impactul estimat asupra veniturilor
FIȘĂ
FINANCIARĂ LEGISLATIVĂ
1.           CADRUL
PROPUNERII/INIȚIATIVEI
1.1.        Denumirea
propunerii/inițiativei
Asistență macrofinanciară
acordată Republicii Tunisia.
1.2.        Domeniul (domeniile) de
politică în cauză în structura ABM/ABB[13]
Domeniul de acțiune politică:         Titlul
01 – Afaceri economice și financiare
Activitate:     03 – Afaceri economice și
financiare internaționale
1.3.        Tipul
propunerii/inițiativei
X Propunerea/inițiativa se referă la o acțiune
nouă
1.4.        Obiectiv(e)
1.4.1.     Obiectiv(e) strategic(e)
multianual(e) al(e) Comisiei vizat(e) de propunere/inițiativă
„Promovarea prosperității dincolo de
granițele UE”
Principalele domenii de activitate ale DG ECFIN în
acest sector sunt următoarele:
1. Sprijinirea implementării politicii
europene de vecinătate prin aprofundarea analizei economice și
consolidarea dialogului politic și a consultării asupra aspectelor
economice ale planurilor de acțiune.
2. Dezvoltarea, monitorizarea și
implementarea asistenței macrofinanciare pentru țările
terțe partenere, în cooperare cu instituțiile financiare
internaționale relevante.
1.4.2.     Obiectiv(e) specific(e)
și activitatea (activitățile) ABM/ABB în cauză
Obiectivul specific nr. 1: „Acordarea de asistență macrofinanciară
țărilor terțe pentru soluționarea crizelor privind
balanța de plăți a acestor țări și restaurarea
sustenabilității datoriei lor externe”
Activitatea (activitățile) ABM/ABB în
cauză Relații economice și financiare
internaționale, guvernanță mondială.
1.4.3.     Rezultatul (rezultatele)
și impactul preconizate
Asistența propusă constă într-un
împrumut al UE în valoare de 250 de milioane EUR pentru Republica Tunisia
(„Tunisia”), cu scopul de a contribui la ameliorarea situației
balanței de plăți a țării. Asistența, care
urmează să fie plătită în trei tranșe, va ajuta
această țară să depășească
dificultățile economice și sociale cu care se confruntă ca
urmare a tulburărilor interne și regionale. Ea va promova, de
asemenea, reforme structurale destinate să sporească creșterea
economică sustenabilă și îmbunătățirea
gestionării finanțelor publice.
1.4.4.     Indicatori de rezultat și
de impact
Autoritățile vor trebui să
transmită periodic serviciilor Comisiei rapoarte cu privire la o serie de
indicatori și să prezinte un raport complet asupra îndeplinirii
condițiilor de politică convenite înainte de plata celei de-a doua
și de-a treia tranșe a asistenței.
Serviciile Comisiei vor continua să
monitorizeze gestionarea finanțelor publice, în urma evaluării
operaționale a circuitelor financiare și a procedurilor
administrative din Tunisia, care va fi efectuată în pregătirea
acestei operațiuni. Delegația UE în Tunisia va prezenta, de asemenea,
rapoarte periodice pe teme relevante pentru monitorizarea asistenței.
Serviciile Comisiei vor rămâne în contact permanent cu FMI și cu
Banca Mondială, pentru a beneficia de informațiile desprinse din
activitățile curente ale acestora în Tunisia.
Propunerea de decizie prevede un raport anual
către Consiliu și Parlamentul European, care să cuprindă o
evaluare a implementării acestei operațiuni. În termen de doi ani de
la expirarea perioadei de implementare, se va efectua o evaluare ex-post
independentă a asistenței.
1.5.        Motivele
propunerii/inițiativei
1.5.1.     Cerință
(cerințe) de îndeplinit pe termen scurt sau lung
Plata asistenței va fi condiționată
de realizarea unor progrese satisfăcătoare în implementarea acordului
stand-by încheiat între Tunisia și FMI. În plus, Comisia convine cu
autoritățile tunisiene cu privire la o serie de condiții de
politică specifice, enumerate în cadrul unui memorandum de
înțelegere, care trebuie îndeplinite înainte de eliberarea celei de-a doua
și de-a treia tranșe de către Comisie.
1.5.2.     Valoarea adăugată a
implicării UE
Sprijinind această țară să
depășească șocul economic cauzat de tulburările
interne și regionale, AMF propusă va contribui la promovarea
stabilității macroeconomice, a reformelor economice și a
progreselor politice ale țării. Venind în completarea resurselor puse
la dispoziție de instituțiile financiare internaționale, de UE
și de alți donatori, această AMF contribuie la eficiența
globală a pachetului de sprijin financiar convenit de comunitatea
internațională a donatorilor în urma crizei financiare.
De asemenea, programul propus va consolida
angajamentul guvernului în favoarea reformei și aspirațiile sale
către o relație mai apropiată cu UE. Acest rezultat va fi atins,
printre altele, prin impunerea unor condiții adecvate pentru eliberarea
asistenței. Într-un context mai larg, programul va transmite celorlalte
țări din regiune un semnal al disponibilității UE de a
sprijini state care se angajează în mod clar pe calea reformelor politice
în perioadele caracterizate de dificultăți economice.
1.5.3.     Învățăminte
desprinse din experiențe anterioare similare
Din 2004, au fost efectuate în total cincisprezece
evaluări ex-post cu privire la operațiuni de
asistență macrofinanciară. Aceste evaluări
concluzionează că operațiunile AMF contribuie, deși uneori
modest și indirect, la îmbunătățirea
sustenabilității externe, la stabilitatea macroeconomică și
la realizarea reformelor structurale în țara beneficiară. În
majoritatea cazurilor, operațiunile AMF au avut un efect pozitiv asupra
balanței de plăți a țării beneficiare și au
contribuit la relaxarea constrângerilor bugetare ale acesteia. De asemenea,
aceste operațiuni au condus la o creștere economică ceva mai
însemnată.
1.5.4.     Compatibilitatea și
posibila sinergie cu alte instrumente corespunzătoare
UE se numără printre principalii
donatori ai Tunisiei. UE a acordat granturi în valoare de 290 de milioane EUR
pentru perioada 2011-2013, în cadrul programului său curent de cooperare,
în sprijinul agendei de reforme politice și economice a Tunisiei. În plus,
140 de milioane EUR au fost alocate Tunisiei în perioada 2011-2013 în cadrul
programului SPRING.
Principala valoare adăugată a AMF
comparativ cu alte instrumente ale UE ar fi contribuția la crearea unui
cadru macroeconomic stabil, inclusiv prin promovarea unei balanțe de
plăți și a unei situații bugetare sustenabile, precum
și a unui cadru adecvat pentru reformele structurale. AMF nu constituie un
sprijin financiar regulat și nu este destinată să sprijine
dezvoltarea economică și socială a țărilor
beneficiare. Asistența trebuie întreruptă de îndată ce
situația financiară externă a țării revine pe calea
sustenabilității. Ulterior, pot fi utilizate instrumentele de
cooperare obișnuite ale UE.
AMF este totodată concepută pentru a
veni în completarea intervențiilor instituțiilor financiare
internaționale, în special programul de ajustare și de reformă
sprijinit de acordul stand-by cu FMI și împrumutul pentru
politicile de dezvoltare acordat de Banca Mondială.
1.6.        Durata și impactul
financiar
X Propunere/inițiativă pe durată
determinată
X Propunere/inițiativă în vigoare pentru
o perioadă de 2,5 ani de la intrarea în vigoare a memorandumului de
înțelegere, așa cum se prevede la articolul 1 alineatul (4) din
decizie
X Impact financiar din 2014 până în 2017.
1.7.        Modul (modurile) de gestiune
preconizat(e)[14]
X Gestiune centralizată directă asigurată
de către Comisie
2.           MĂSURI DE GESTIONARE
2.1.        Dispoziții în materie de
monitorizare și de raportare
Asistența are caracter macroeconomic și
este concepută astfel încât să fie compatibilă cu programul
economic sprijinit de FMI. Serviciile Comisiei vor monitoriza acțiunea pe
baza progreselor înregistrate în implementarea acordului stand-by și a
măsurilor de reformă concrete care urmează a fi convenite cu
autoritățile tunisiene într-un memorandum de înțelegere (a se
vedea și punctul 1.4.4).
2.2.        Sistemul de gestiune și
de control
2.2.1.     Riscul (riscurile)
identificat(e)
În ceea ce privește operațiunea de
acordare a AMF propusă, există riscuri fiduciare, riscuri legate de
politicile aplicate și riscuri legate de situația politică în
general.
Nefiind dedicată unor cheltuieli specifice,
există riscul ca asistența macrofinanciară să fie
utilizată în mod fraudulos. În general, acest risc este legat de factori
cum ar fi calitatea sistemelor de gestionare din cadrul băncii centrale
și al ministerului de finanțe și de adecvarea
capacităților de audit intern și extern.
Un alt risc important pentru operațiune
decurge din nesiguranța economică și politică
regională, în special din Libia, care are implicații directe asupra
economiei din Tunisia. Pe plan intern, riscul principal este instabilitatea
legată de dificultățile din procesul de reformă
politică și economică. Punerea în aplicare integrală a
măsurilor de stabilizare și reformă sprijinite de comunitatea
internațională, inclusiv de operațiunea de acordare a AMF
propusă, ar putea fi compromisă de nemulțumiri sociale.
În cele din urmă, există riscuri care
derivă dintr-o posibilă deteriorare a mediului economic european
și mondial și dintr-o creștere a prețurilor la energie
și la alimente la nivel internațional.
2.2.2.     Metoda (metodele) de control
preconizată (preconizate)
Asistența macrofinanciară va face
obiectul procedurilor de verificare, de control și de audit aflate în
sarcina Comisiei, inclusiv a Oficiului de Luptă Antifraudă (OLAF)
și a Curții de Conturi Europene.
2.2.3.     Costurile și beneficiile
controalelor și rata probabilă de neconformitate
Costurile de bază pentru Comisie cu privire
la metodele de verificare și control, precum și costul evaluării
operaționale a circuitelor financiare și administrative efectuate
înainte de operațiune sunt descrise în tabelul 3.2.1. În plus, există
costuri pentru Curtea de Conturi Europeană și costuri legate de
eventualele intervenții ale OLAF. Evaluarea operațională
ajută nu numai la evaluarea riscurilor utilizării abuzive a
fondurilor, ci, în plus, furnizează informații utile asupra
reformelor necesare în domeniul gestionării finanțelor publice, care
sunt reflectate în condițiile de politică aferente operațiunii.
În ceea ce privește rata probabilă de nerespectare, riscul aferent
(sub forma nerambursării împrumutului sau a utilizării abuzive a
fondurilor) este considerat a fi scăzut, pe baza experienței legate
de AMF de la crearea sa.
2.3.        Măsuri de prevenire a
fraudelor și a neregulilor
Pentru a atenua riscurile de utilizare
frauduloasă se vor lua mai multe măsuri:
În primul rând, temeiul juridic propus pentru
asistența macrofinanciară acordată Tunisiei include o
dispoziție privind măsurile de prevenire a fraudei. Aceste
măsuri vor fi detaliate în memorandumul de înțelegere și în
acordul de împrumut și vor prevedea o serie de dispoziții privind
inspecțiile, prevenirea fraudei, auditurile, precum și recuperarea fondurilor
în caz de fraudă sau de corupție. Se mai preconizează că
programul de asistență va include o serie de condiții de
politică specifice, în special în domeniul gestionării
finanțelor publice, care vor viza sporirea eficienței, a transparenței
și a responsabilității.
În al doilea rând, înainte să se ajungă
la un acord privind memorandumul de înțelegere, serviciile Comisiei, cu
sprijinul experților externi autorizați în mod corespunzător,
vor efectua o evaluare operațională a circuitelor financiare și
a procedurilor administrative la ministerul de finanțe și la Banca
Centrală a Tunisiei, în vederea îndeplinirii cerințelor din
Regulamentul financiar aplicabile bugetului general al Comunităților
Europene. Această evaluare va stabili
dacă în Tunisia cadrul pentru buna gestiune financiară a asistenței
macrofinanciare este suficient de eficace, prin abordarea unor domenii
cum ar fi structura și organizarea gestiunii, gestionarea și
controlul fondurilor, securitatea sistemelor IT, capacitatea de audit intern
și extern, precum și independența băncii centrale. În
lumina acestei evaluări, ar putea fi introduse, în acord cu
autoritățile naționale, mecanisme specifice aplicabile
gestionării fondurilor de către beneficiari. De asemenea,
asistența va fi plătită într-un cont special la Banca
Centrală a Tunisiei.
În cele din
urmă, asistența va face obiectul procedurilor de verificare, de
control și de audit aflate sub responsabilitatea Comisiei, inclusiv din
partea OLAF și a Curții de Conturi Europene.
3.           IMPACTUL FINANCIAR ESTIMAT
AL PROPUNERII/INIȚIATIVEI
3.1.        Rubrica (rubricile) din
cadrul financiar multianual și linia (liniile) bugetară (bugetare) de
cheltuieli afectată (afectate)
·      Linii bugetare existente
01 03 02: Asistență
macrofinanciară
01 03 06– Provizionarea Fondului de garantare[15]
În ordinea rubricilor
din cadrul financiar multianual și a liniilor bugetare.
 Rubrica din cadrul financiar multianual || Linia bugetară || Tipul cheltuielilor || Contribuție
 Număr [Rubrica…...….] || Dif./ Nedif. ([16])   || Țări AELS[17]   || Țări candidate[18]   || Țări terțe || În sensul articolului 18 alineatul (1) litera (aa) din Regulamentul financiar
 4 || 01 03 02 Asistență macrofinanciară || Dif. || NU || NU || NU || NU
 4 || 01 03 06: Provizionarea Fondului de garantare || Dif. || NU || NU || NU || NU
01 03 06 –
Garanția Uniunii Europene pentru împrumuturile UE destinate asistenței
macrofinanciare pentru țări terțe. Fondul de garantare pentru
acțiuni externe trebuie să fie provizionat în conformitate cu
Regulamentul privind Fondul de garantare, cu modificările ulterioare.
Conform acestui regulament, împrumuturile se bazează pe suma datorată
la sfârșitul anului. Suma provizionului se calculează la începutul
anului „n” ca diferența dintre suma țintă și activele nete
ale fondului la finalul anului „n-1”. Această sumă a provizionului
este introdusă în anul „n” la bugetul preliminar pentru anul „n+1” și
este plătită efectiv într-o singură tranzacție la începutul
anului „n+1” din „Provizionarea Fondului de garantare” (linia bugetară 01 03
06). Ca urmare, 9% (maximum 22,5 milioane EUR) din suma plătită
efectiv se va considera în suma țintă la finalul anului „n-1” pentru
calcularea provizionării fondului.
Rubrica bugetară („p.m.”) corespunzătoare garanției
bugetare pentru împrumutul acordat va fi activată doar în cazul unei
executări efective a garanției. Nu se așteaptă ca
garanția bugetară să fie activată.
¨¨Noi linii bugetare a
căror creare se solicită: nu este cazul.
3.2.        Impactul estimat asupra
cheltuielilor
3.2.1.     Sinteza impactului estimat
asupra cheltuielilor
milioane EUR (cu trei zecimale)
 Rubrica din cadrul financiar multianual: || 4 ||   ||   || [Rubrica: UE ca partener global]
 DG: <ECFIN> ||   ||   || Anul 2013[19] || Anul 2014 || Anul 2015 || Anul 2016 || Anul 2017 || TOTAL
 Credite operaționale ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Linia bugetară 01 03 06 Provizionarea Fondului de garantare || Angajamente || (1a) ||   ||   ||   || 15,3 || 7,2 || 22,5
 Plăți || (2a) ||   ||   ||   || 15,3 || 7,2 || 22,5
 Credite cu caracter administrativ finanțate din bugetul anumitor programe[20] (evaluări operaționale și evaluări ex post) ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Linia bugetară 01 03 02 || Angajamente || (3) || 0,05 ||   ||   || 0,15 ||   || 0,20
   || Plăți || (3a) ||   || 0,05 ||   || 0,05 || 0,10 || 0,20
 TOTAL credite pentru DG ECFIN || Angajamente || =1+1a +3 || 0,05 ||   ||   || 15,45 || 7,2 || 22,7
 Plăți || =2+2a +3 ||   || 0,05 ||   || 15,35 || 7,3 || 22,7
 TOTAL credite operaționale || Angajamente || (4) || 0,05 ||   ||   || 15,45 || 7,2 || 22,7
 Plăți || (5) ||   || 0,05 ||   || 15,35 || 7,3 || 22,7
 TOTAL credite cu caracter administrativ finanțate din bugetul anumitor programe || (6) ||   ||   ||   ||   ||   ||
 TOTAL credite în cadrul RUBRICII 4 din cadrul financiar multianual || Angajamente || =4+ 6 || 0,05 ||   ||   || 15,45 || 7,2 || 22,7
 Plăți || =5+ 6 ||   || 0,05 ||   || 15,35 || 7,3 || 22,7
În cazul în
care propunerea/inițiativa afectează mai multe rubrici:
milioane EUR (cu trei zecimale)
 Rubrica din cadrul financiar multianual: || 5 ||   || „Cheltuieli administrative”
   ||   ||   || Anul 2013 || Anul 2014 || Anul 2015 || Anul 2016 || Anul 2017 || TOTAL
 DG: <…….> ||   ||
 Resurse umane || 0,030 || 0,028 || 0,021 || 0,010 || 0,016 || 0,105
 Alte cheltuieli administrative || 0,015 || 0,015 || 0,010 ||   ||   || 0,040
 TOTAL DG ECFIN || Credite || 0,045 || 0,043 || 0,031 || 0,010 || 0,016 || 0,145
 TOTAL credite pentru RUBRICA 5 din cadrul financiar multianual || (Total angajamente = Total plăți) || 0,045 || 0,043 || 0,031 || 0,010 || 0,016 || 0,145
milioane EUR (cu trei zecimale)
   ||   ||   || Anul 2013[21] || Anul 2014 || Anul 2015 || Anul 2016 || Anul 2017 || TOTAL
 TOTAL credite în cadrul RUBRICILOR 1-5 din cadrul financiar multianual || Angajamente || 0,095 || 0,043 || 0,031 || 15,46 || 7,216 || 22,845
 Plăți || 0,045 || 0,093 || 0,031 || 15,36 || 7,316 || 22,845
3.2.2.     Impactul estimat asupra
creditelor operaționale
–
¨  Propunerea/inițiativa nu implică utilizarea de credite
operaționale
–
X Propunerea/inițiativa implică
utilizarea de credite operaționale, conform explicațiilor de mai jos:
Credite de angajament în milioane EUR (cu trei
zecimale)
 A se indica obiectivele și realizările   ò ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
   ||
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 OBIECTIVUL SPECIFIC NR. 1[22] ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
   ||   || Anul 2013 || Anul 2014 || Anul 2015 || Anul 2016 || Anul 2017 ||   ||
   || Tip || Număr || Costuri || Număr || Costuri || Număr || Costuri || Număr || Costuri || Număr || Costuri || Numărul total || Costuri totale
 - Realizarea 1 || Evaluare operațională || 1 || 0,05 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   || 1 || 0,05
 - Realizarea 2 || Evaluare ex-post ||   ||   ||   ||   ||   ||   || 1 || 0,15 ||   ||   || 1 || 0,15
 - Realizarea 3 || Provizionarea Fondului de garantare ||   ||   ||   ||   ||   ||   || 1 || 15,3 || 1 || 7,2 || 2 || 22,5
 Subtotal pentru obiectivul specific nr. 1 || 1 || 0,05 ||   ||   ||   ||   || 2 || 15,45 || 1 || 7,2 || 4 || 22,7
 COSTURI TOTALE || 1 || 0,05 ||   ||   ||   ||   || 2 || 15,45 || 1 || 7,2 || 4 || 22,7
3.2.3.     Impactul estimat asupra
creditelor cu caracter administrativ
3.2.3.1.  Sinteză
–
¨  Propunerea/inițiativa nu implică utilizarea de credite cu
caracter administrativ
–
X Propunerea/inițiativa implică
utilizarea de credite cu caracter administrativ, conform explicațiilor de
mai jos:
milioane EUR (cu trei
zecimale)
   || Anul 2013[23]   || Anul 2014 || Anul 2015 || Anul 2016 || Anul 2017 || A se menționa numărul de ani necesar pentru a reflecta durata impactului (cf. punctul 1.6) || TOTAL
 RUBRICA 5 din cadrul financiar multianual ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Resurse umane || 0,030 || 0,028 || 0,021 || 0,010 || 0,016 ||   ||   ||   || 0,105
 Alte cheltuieli administrative || 0,015 || 0,015 || 0,010 ||   ||   ||   ||   ||   || 0,040
 Subtotal RUBRICA 5 din cadrul financiar multianual || 0,045 || 0,043 || 0,031 || 0,010 || 0,016 ||   ||   ||   || 0,145
 În afara RUBRICII 5[24] din cadrul financiar multianual   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Resurse umane ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Alte cheltuieli cu caracter administrativ ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Subtotal în afara RUBRICII 5 din cadrul financiar multianual ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 TOTAL || 0,045 || 0,043 || 0,031 || 0,010 || 0,016 ||   ||   ||   || 0,145
Necesarul de credite
administrative va fi acoperit de creditele deja alocate direcției generale
pentru gestionarea acțiunii și/sau care au fost redistribuite în
cadrul DG-ului, completate, dacă este necesar, cu resursele suplimentare
ce ar putea fi alocate DG-ului care gestionează acțiunea în cadrul
procedurii de alocare anuală și ținând seama de constrângerile
bugetare.
3.2.3.2.  Necesarul de resurse umane
estimat
–
¨  Propunerea/inițiativa nu implică utilizarea de resurse
umane.
–
X Propunerea/inițiativa implică
utilizarea de resurse umane, conform explicațiilor de mai jos:
Estimarea trebuie exprimată în
unități echivalent normă întreagă
   || Anul 2013 || Anul 2014 || Anul 2015 || Anul 2016 || Anul 2017 || A se introduce atâția ani câți sunt considerați necesari pentru a reflecta durata impactului (cf. punctul 1.6)
 Posturi din schema de personal (funcționari și agenți temporari) ||
 01 01 01 01(la sediu și în birourile de reprezentare ale Comisiei) || 0,227 || 0,212 || 0,159 || 0,076 || 0,121 ||   ||   ||
 XX 01 01 02 (în delegații) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 XX 01 05 01 (cercetare indirectă) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 10 01 05 01 (cercetare directă) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Personal extern (în echivalent normă întreagă: ENI)[25]
 XX 01 02 01 (AC, INT, END din „pachetul global”) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 XX 01 02 02 (AC, INT, JED, AL și END în delegații) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 XX 01 04 yy[26]   || - la sediu ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - în delegații ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 XX 01 05 02 (AC, END, INT – cercetare indirectă)   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 10 01 05 02 (AC, INT, END - cercetare directă) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Alte linii bugetare (a se preciza) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 TOTAL || 0,227 || 0,212 || 0,159 || 0,076 || 0,121 ||   ||   ||
XX este domeniul de
politică sau titlul din buget în cauză.
Necesarul de resurse umane
va fi asigurat din efectivele de personal ale DG-ului în cauză alocate
deja pentru gestionarea acțiunii și/sau realocate intern în cadrul
DG-ului, completate, după caz, prin resurse suplimentare ce ar putea fi
alocate DG-ului care gestionează acțiunea în cadrul procedurii de
alocare anuală și în lumina constrângerilor bugetare.
Descrierea sarcinilor
care trebuie efectuate:
 Funcționari și personal temporar: || Șef de unitate: Supraveghează și gestionează operațiunea, convin asupra rapoartelor de evaluare din cadrul acordului de împrumut, conduc misiuni și evaluează progresele înregistrate în ceea ce privește respectarea condițiilor. Birou: Pregătirea memorandumului de înțelegere, relaționarea cu autoritățile și cu IFI, relaționarea cu experții externi pentru evaluarea operațională și evaluarea ex-post, desfășurarea de misiuni de evaluare și pregătirea de rapoarte ale serviciilor Comisiei, elaborarea de proceduri ale Comisiei în legătură cu gestionarea asistenței.
 Personal extern || Nu este cazul
3.2.4.     Compatibilitatea cu actualul
cadru financiar multianual
–
X Propunerea/inițiativa este compatibilă
cu cadrul financiar multianual existent.
3.2.5.     Contribuția terților

–
X Propunerea/inițiativa nu prevede
cofinanțare din partea terților.
3.3.        Impactul estimat asupra
veniturilor
X       Propunerea/inițiativa nu are impact
financiar asupra veniturilor.
[1]               Decizia nr. 1025/2013/UE din 22 octombrie 2013 privind
acordarea unei asistențe macrofinanciare Republicii Kârgâzstan; Proiectul
de Decizie privind acordarea unei asistențe macrofinanciare Regatului
Hașemit al Iordaniei, a cărei adoptare este prevăzută
pentru decembrie 2013.
[2]               Linia bugetară 01 04 01 14 devine
linia bugetară 01 03 06 începând cu bugetul 2014.
[3]               JO C […], […], p. […].
[4]               Poziția Parlamentului European din … 2012 și
Decizia Consiliului din … 2012.
[5]               Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European
și al Consiliului din 16 februarie 2011 de stabilire a normelor și
principiilor generale privind mecanismele de control de către statele
membre al exercitării competențelor de executare de către
Comisie (JO L 55, 28.2.2011, p. 13).
[6]               Decizia 2010/427/UE a Consiliului din 26 iulie 2010
privind organizarea și funcționarea Serviciului European de
Acțiune Externă (JO L 201, 3.8.2010, p. 30).
[7]               Regulamentul (CE, Euratom) nr. 480/2009 al Consiliului
din 25 mai 2009 privind constituirea Fondului de garantare pentru acțiuni
externe (JO L 145, 10.6.2009, p. 10).
[8]               Regulamentul (UE, Euratom) nr. 966/2012 al Parlamentului
European și al Consiliului din 25 octombrie 2012 privind normele
financiare aplicabile bugetului general al Uniunii și de abrogare a
Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului (JO L 298, 26.10.2012, p. 1).
[9]               Regulamentul delegat (UE) nr. 1268/2012 al Comisiei din 29
octombrie 2012 privind normele de aplicare a Regulamentului (UE, Euratom) nr. 966/2012
privind normele financiare aplicabile bugetului general al Uniunii (JO L 362, 31.12.2012,
p. 1).
[10]             Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2988/95 al Consiliului din 18
decembrie 1995 privind protecția intereselor financiare ale
Comunităților Europene (JO L 312, 23.12.1995, p. 1).
[11]             Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2185/96 al Consiliului din 11
noiembrie 1996 privind controalele și inspecțiile la fața
locului efectuate de Comisie în scopul protejării intereselor financiare
ale Comunităților Europene împotriva fraudei și a altor abateri
(JO L 292, 15.11.1996, p. 2).
[12]             Regulamentul (UE, Euratom) nr. 883/2013 al Parlamentului
European și al Consiliului din 11 septembrie 2013 privind
investigațiile efectuate de Oficiul European de Luptă Antifraudă
(OLAF) și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1073/1999 al Parlamentului
European și al Consiliului și a Regulamentului (Euratom) nr. 1074/1999
al Consiliului (JO L 248, 18.9.2013, p. 1).
[13]             ABM (Activity Based Management): gestiune pe
activități – ABB (Activity Based Budgeting): întocmirea bugetului pe
activități.
[14]             Explicațiile privind modurile de gestiune, precum
și trimiterile la Regulamentul financiar sunt disponibile pe site-ul
BudgWeb: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html
[15]             Linia bugetară 01 04 01 14 devine
linia bugetară 01 03 06 începând cu bugetul 2014.
[16]             Dif. = credite diferențiate / Nedif. = credite
nediferențiate.
[17]             AELS: Asociația Europeană a Liberului Schimb.
[18]             Țările candidate și, după caz,
țările potențial candidate din Balcanii de Vest.
[19]             Anul N este anul în care începe punerea în aplicare a
propunerii/inițiativei.
[20]             Asistență tehnică și/sau
administrativă și cheltuieli de sprijin pentru punerea în aplicare a
programelor și/sau a acțiunilor UE (fostele linii „BA”), cercetare
indirectă și cercetare directă.
[21]             Anul N este anul în care începe punerea în aplicare a
propunerii/inițiativei.
[22]             Conform descrierii din secțiunea 1.4.2. „Obiectiv(e)
specific(e) ...”
[23]             Anul N este anul în care începe punerea în aplicare a
propunerii/inițiativei.
[24]             Asistență tehnică și/sau
administrativă și cheltuieli de sprijin pentru punerea în aplicare a
programelor și/sau a acțiunilor UE (fostele linii „BA”), cercetare
indirectă și cercetare directă.
[25]             AC= agent contractual; AL= agent local; END= expert
național detașat. INT = personal pus la dispoziție de
agenți de muncă temporară; JED = expert tânăr în
delegații.
[26]             Subplafonul pentru personal extern acoperit din creditele
operaționale (fostele linii „BA”).