               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 20.6.2022
            COM(2022) 290 final
            2022/0190(NLE)

            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Comisiei Centrale pentru Navigația pe Rin în legătură cu adoptarea Regulamentului revizuit privind personalul navigant de pe Rin (RPN)

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.Obiectul propunerii

               Prezenta propunere se referă la o decizie de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în ceea ce privește o rezoluție care urmează să fie adoptată prin procedură scrisă de Comisia Centrală pentru Navigația pe Rin (CCNR) în lunile următoare, în ceea ce privește proiectul de regulament privind personalul navigant de pe Rin (RPN). RPN se află în curs de revizuire pentru a ține seama de Directiva (UE) 2017/2397 a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2017 privind recunoașterea calificărilor profesionale în domeniul navigației interioare și de abrogare a Directivelor 91/672/CEE și 96/50/CE ale Consiliului
                  1
               .

               2.Contextul propunerii

               2.1.CCNR

               CCNR este o organizație internațională cu competențe de reglementare în ceea ce privește transportul fluvial pe Rin. Patru state membre ale UE (Belgia, Franța, Germania și Țările de Jos) și Elveția sunt membre ale CCNR.

               Convenția revizuită privind navigația pe Rin, semnată la 17 octombrie 1868 la Mannheim, definește cadrul juridic care reglementează utilizarea Rinului drept cale navigabilă interioară și stabilește competențele CCNR. Versiunea convenției aplicabilă în prezent este rezultatul unei convenții de modificare a Convenției revizuite privind navigația pe Rin, adoptată la 20 noiembrie 1963, care a intrat în vigoare la 14 aprilie 1967.

               În acest cadru, CCNR a adoptat o serie de regulamente. Actul juridic care acoperă cerințele referitoare la echipaj este Regulamentul privind personalul navigant de pe Rin (RPN).

               Reuniunile plenare se organizează de două ori pe an și reunesc reprezentanți ai statelor membre ale CCNR. Reuniunea plenară este organismul decizional al CCNR, care adoptă rezoluțiile Comisiei Centrale și adoptă și modifică reglementările tehnice ale Comisiei Centrale. Fiecare stat membru al CCNR dispune de un vot, iar deciziile sunt luate în unanimitate. În mod excepțional, deciziile pot fi luate prin procedură scrisă, inclusiv în unanimitate. Rezoluțiile sunt obligatorii din punct de vedere juridic. UE nu se numără printre membrii CCNR.

               2.2.Actul CCNR avut în vedere

               În lunile următoare, CCNR urmează să adopte o rezoluție de modificare a RPN, care este reglementarea tehnică care vizează cerințele referitoare la echipaj. Caracterul obligatoriu al RPN pentru membrii CCNR este stabilit prin Convenția de la Mannheim din 17 octombrie 1868. Modificarea este necesară pentru a se ține seama de Directiva (UE) 2017/2397. Deși cerințele pentru membrii echipajului care navighează pe Rin nu au intrat în domeniul de aplicare al Directivelor 91/672/CEE și 96/50/CE, Directiva 2017/2397 extinde aplicarea normelor sale la fluviul Rin
                  2
               .

               Articolul 10 alineatul (2) din Directiva (UE) 2017/2397 prevede următoarele:

               „(2) Orice certificat de calificare, carnet de serviciu sau jurnal de bord eliberat în conformitate cu Regulamentele privind personalul navigant de pe Rin, care stabilește cerințe identice cu cele din prezenta directivă, este valabil pe toate căile navigabile interioare ale Uniunii. Aceste certificate, carnete de serviciu și jurnale de bord care au fost eliberate de o țară terță sunt valabile pe toate căile navigabile interioare ale Uniunii, cu condiția ca țara terță respectivă să recunoască, în cadrul jurisdicției sale, documentele Uniunii eliberate în temeiul prezentei directive.”

               Prin urmare, articolul 10 alineatul (2) din această directivă prevede că, pentru ca orice certificat de calificare, carnet de serviciu sau jurnal de bord eliberat în conformitate cu RPN să fie valabil pe căile navigabile interioare ale Uniunii, RPN trebuie să stabilească cerințe identice cu acelea din directivă. Așadar, pentru ca documentele de Rin eliberate după 17 ianuarie 2022 să fie valabile în UE, RPN trebuie revizuit în consecință.

               Rezoluțiile sunt pregătite de comitete și grupuri de lucru. Comitetul pentru aspecte sociale, ocuparea forței de muncă și formare profesională (STF) al CCNR și grupul său de lucru privind aspectele sociale, ocuparea forței de muncă și formarea profesională (STF/G) sunt responsabile de calificările profesionale. În urma documentului neoficial al Comisiei menționat mai jos, CCNR a instituit un „grup operativ RPN” pentru a revizui proiectul inițial.

               Lucrările de revizuire au început în iunie 2018. Următoarele reuniuni tehnice au abordat acest subiect și au permis ajungerea la un acord la nivelul CCNR cu privire la un prim proiect:

               ·Reuniunile STF/G (22/03/2018, 06/09/2018, 22-23/01/2019, 21/02/2019,19/03/2019, 09/05/2019, 10-11/09/2019, 9/10/2019, 06-07/11/2019);

               ·Reuniunile STF (21/03/2018, 19/03/2019, 10/10/2019);

               ·Sesiunea plenară a CCNR (07/06/2018, 04/12/2019).

               La 22 octombrie 2020, Comisia a înaintat Consiliului un document neoficial în vederea stabilirii poziției UE, în cadrul reuniunii Grupului de lucru privind SFT al CCNR din 5 noiembrie 2020 și al sesiunii plenare a CCNR din 3 decembrie 2020, cu privire la prima versiune a RPN transmisă Comisiei la 20 decembrie 2019. O serie de dispoziții din prima versiune a proiectului au ridicat preocupări serioase pe motiv că fie nu compatibile, fie nu sunt identice cu dispozițiile prevăzute în Directiva (UE) 2017/2397. Consiliul nu a adoptat o poziție, iar CCNR a retras adoptarea RPN de pe ordinea de zi a celor două reuniuni sus-menționate. În urma unei serii de reuniuni la nivel tehnic între serviciile Comisiei și CCNR și în urma mai multor schimburi de propuneri de texte, CCNR a prezentat la 31 martie 2022 o a patra versiune a proiectului de RPN revizuit. Obiectul prezentei propuneri este această a patra versiune, sub rezerva unor modificări specifice propuse de Comisie.

               3.Poziția care urmează să fie luată în numele Uniunii

               Este necesară o decizie de stabilire a poziției în numele Uniunii în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE, întrucât subiectul ține de competența externă exclusivă a UE în temeiul articolului 3 alineatul (2) ultima teză din TFUE, având în vedere că aspectele reglementate de RPN sunt reglementate în dreptul Uniunii de dispozițiile armonizate cuprinse în Directiva (UE) 2017/2397, în Directiva 2008/68/CE
                  3
                și în Directiva 2005/36/CE
                  4
               .

               Poziția propusă a Uniunii este de a sprijini adoptarea unei versiuni modificate a RPN (a se vedea anexa). Comisia consideră că sunt necesare modificări la propunerea CCNR, astfel cum a fost prezentată la 31 martie 2022, din următorul motiv:

               Articolul 10 alineatul (2) din Directiva (UE) 2017/2397 acceptă coexistența cadrelor juridice ale UE și ale CCNR, afirmând că certificatele de calificare, carnetele de serviciu și jurnalele de bord eliberate în conformitate cu RPN, care stabilește cerințe identice cu cele ale directivei, sunt valabile pe căile navigabile interioare ale Uniunii.

               Cu toate acestea, autonomia dreptului Uniunii, care este singura sursă de valabilitate a documentelor UE, cum ar fi certificatele de calificare ale Uniunii, nu trebuie să fie compromisă. În special, ar trebui să fie clar că, în ceea ce privește căile navigabile interioare ale Uniunii, CCNR nu are competența de a reglementa prin intermediul RPN aspecte legate de valabilitatea documentelor Uniunii, deoarece RPN poate stabili doar cerințe pentru documentele referitoare la Rin (cum ar fi brevetele pentru Rin).

               În plus, dispozițiile tranzitorii ale RPN necesită modificări pentru a asigura compatibilitatea deplină cu cele ale Directivei (UE) 2017/2397.

               4.Temei juridic

               4.1.Temeiul juridic procedural

               4.1.1.Principii

               Articolul 218 alineatul (9) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) prevede posibilitatea adoptării unor decizii de stabilire „a pozițiilor care trebuie adoptate în numele Uniunii în cadrul unui organism creat printr-un acord, în cazul în care acest organism trebuie să adopte acte cu efecte juridice, cu excepția actelor care modifică sau completează cadrul instituțional al acordului”.

               Articolul 218 alineatul (9) din TFUE se aplică indiferent dacă Uniunea este sau nu membră a organismului în cauză sau parte la acordul respectiv
                  5
               .

               Conceptul de „acte cu efecte juridice” include actele care au efecte juridice în temeiul normelor de drept internațional aplicabile organismului în cauză.

               4.1.2.Aplicarea la cazul în speță

               CCNR este o organizație internațională. Actul pe care CCNR este invitat să îl adopte este un act cu efecte juridice. Actul avut în vedere are vocația de a influența în mod decisiv conținutul legislației UE, și anume al Directivei (UE) 2017/2397. Acest lucru se datorează faptului că Directiva (UE) 2017/2397 se referă în mod explicit la certificatele de calificare, la carnetele de serviciu sau la jurnalele de bord eliberate în conformitate cu Regulamentele privind personalul navigant de pe Rin.

               Prin urmare, este necesar să se stabilească poziția care trebuie adoptată în numele Uniunii în cadrul CCNR în legătură cu adoptarea RPN modificat. Temeiul juridic procedural al deciziei propuse este articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               4.2.Temeiul juridic material

               4.2.1.Principii

               Temeiul juridic material al unei decizii adoptate în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE depinde în primul rând de obiectivul și de conținutul actului avut în vedere cu privire la care se adoptă o poziție în numele Uniunii. În cazul în care actul avut în vedere urmărește două obiective sau include două elemente, iar unul dintre aceste obiective sau elemente poate fi identificat ca fiind obiectivul sau elementul principal, iar celălalt obiectiv sau element are mai degrabă un caracter accesoriu, decizia adoptată în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE trebuie să se întemeieze pe un singur temei juridic material, respectiv cel impus de obiectivul sau de elementul principal sau predominant.

               4.2.2.Aplicarea la cazul în speță

               Obiectivul principal și conținutul actelor avute în vedere se referă la politica comună în domeniul transporturilor.

               Prin urmare, temeiul juridic material al propunerii de decizie este articolul 91 alineatul (1) din TFUE.

               4.3.Concluzie

               Temeiul juridic al deciziei propuse trebuie să fie articolul 91 alineatul (1) din TFUE coroborat cu articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               2022/0190 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Comisiei Centrale pentru Navigația pe Rin în legătură cu adoptarea Regulamentului revizuit privind personalul navigant de pe Rin (RPN)

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 91 alineatul (1) coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Convenția revizuită privind navigația pe Rin din 17 octombrie 1868, modificată prin Convenția de modificare a Convenției revizuite privind navigația pe Rin, adoptată la 20 noiembrie 1963, a intrat în vigoare la 14 aprilie 1967.

               (2)În temeiul articolului 17 din convenție, Comisia Centrală pentru Navigația pe Rin (CCNR) poate adopta cerințe în domeniul calificărilor profesionale.

               (3)Se preconizează că, în lunile următoare, CCNR va adopta prin procedură scrisă o rezoluție care va modifica Regulamentul privind personalul navigant de pe Rin (RPN) pentru a ține seama de Directiva (UE) 2017/2397 a Parlamentului European și a Consiliului
                  6
               . Pentru ca certificatul de calificare, carnetul de serviciu sau jurnalul de bord eliberat în conformitate cu regulamentul respectiv să fie valabil pe căile navigabile interioare ale Uniunii, RPN trebuie să stabilească cerințe identice cu acelea din directivă.

               (4)Deși Directiva (UE) 2017/2397 acceptă coexistența cadrului juridic al Uniunii și a celui al CCNR, autonomia dreptului Uniunii nu trebuie să fie compromisă. Prin urmare, dispozițiile RPN se aplică fără a aduce atingere aplicării Directivei (UE) 2017/2397 în cazul în care aceasta stabilește cerințe referitoare la același subiect.

               (5)Este oportun să se stabilească poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul CCNR, întrucât adoptarea RPN revizuit va putea influența decisiv conținutul legislației Uniunii, și anume Directiva 2017/2397/UE.

               (6)Prin urmare, poziția propusă a Uniunii este de a sprijini adoptarea unei versiuni a RPD care să conțină cerințe identice cu acelea din Directiva (UE) 2017/2397, sub rezerva modificărilor prevăzute în anexă.

               (7)UE nu se numără printre membrii CCNR. Poziția Uniunii trebuie exprimată de statele membre ale Uniunii care sunt membre ale CCNR, acționând împreună,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               1.Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cazul în care Comisia Centrală pentru Navigația pe Rin va adopta prin procedură scrisă o rezoluție de modificare a Regulamentului privind personalul navigant de pe Rin este să se cadă de acord în privința adoptării unei versiuni modificate a regulamentului respectiv care să conțină cerințe identice cu cele ale Directivei (UE) 2017/2397, sub rezerva modificărilor prevăzute în anexă.

               Articolul 2

               2.Poziția menționată la articolul 1 se exprimă de către statele membre ale Uniunii care sunt membre ale CCNR, acționând împreună.

               Articolul 3

               Se poate conveni asupra unor modificări tehnice minore ale pozițiilor menționate la articolul 1 fără a mai fi necesară o nouă decizie a Consiliului.

               Articolul 4

               Prezenta decizie se adresează statelor membre.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)

                        Directiva (UE) 2017/2397 a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2017 privind recunoașterea calificărilor profesionale în domeniul navigației interioare și de abrogare a Directivelor 91/672/CEE și 96/50/CE ale Consiliului (JO L 345, 27.12.2017, p. 53).

                     (2)

                        A se vedea considerentul 4 din Directiva (UE) 2017/2397.

                     (3)

                        Directiva 2008/68/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 septembrie 2008 privind transportul interior de mărfuri periculoase (JO L 260, 30.9.2008, p. 13).

                     (4)

                        Directiva 2005/36/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 7 septembrie 2005 privind recunoașterea calificărilor profesionale (JO L 255, 30.9.2005, p. 22).

                     (5)

                        Hotărârea Curții de Justiție din 7 octombrie 2014 în cauza Germania/Consiliu, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punctul 64.

                     (6)

                        Directiva (UE) 2017/2397 a Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2017 privind recunoașterea calificărilor profesionale în domeniul navigației interioare și de abrogare a Directivelor 91/672/CEE și 96/50/CE ale Consiliului (JO L 345, 27.12.2017, p. 53).

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 20.6.2022
            COM(2022) 290 final

            ANEXĂ
            la
            Propunerea de Decizie a Consiliului
            privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Comisiei Centrale pentru Navigația pe Rin în legătură cu adoptarea Regulamentului revizuit privind personalul navigant de pe Rin (RPN)

               ANEXĂ

               Proiectul de regulament revizuit privind personalul navigant de pe Rin (RPN) se modifică după cum urmează:

               La articolul 3.02, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:

               „(1)
                     Pe Rin sunt valabile certificatele de calificare ale Uniunii, carnetele de serviciu și jurnalele de bord eliberate în temeiul Directivei (UE) 2017/2397, precum și certificatele de calificare, carnetele de serviciu și jurnalele de bord eliberate în temeiul prezentului regulament, fără a aduce atingere directivei respective, atunci când aceasta se aplică, și în special articolului 10.

               În conformitate cu dispozițiile prezentului regulament și cu dispozițiile directivei, atunci când aceasta se aplică, cCalificarea pentru o funcție la bord trebuie să poată fi atestată în orice moment

               (a)
                     de către conducător, prin intermediul unui certificat de calificare ca și conducător pentru tipul și dimensiunile ambarcațiunii în cauză sau al unui certificat de calificare al Uniunii ca și conducător, însoțit, după caz, de autorizațiile specifice necesare;

               (b)
                     de către alți membri ai echipajului, prin intermediul unui carnet de serviciu valabil eliberat acestora și care conține un certificat de calificare sau un certificat de calificare al Uniunii;

               (c)
                     de către experții în navigația cu pasageri și de către experții în gaz natural lichefiat, printr-un certificat de calificare sau un certificat de calificare al Uniunii, precum și de către persoanele care acordă primul ajutor, persoanele care poartă aparate de protecție respiratorie și personalul de siguranță de la bordul navelor care transportă mărfuri periculoase, printr-un certificat referitor la operațiunile specifice respective.

               Prin derogare de la literele (b) și (c), membrii echipajului navelor maritime care navighează pe Rin, cu excepția comandantului de navă, își pot atesta calificarea prin prezentarea unui certificat eliberat sau recunoscut în conformitate cu Convenția STCW.”.

               La articolul 5,01, alineatele (3) și (6) se înlocuiesc cu următorul text:

               „(3)
                     Autoritatea competentă este responsabilă de datele generale și de vizele de control. În acest sens, ea are dreptul de a solicita prezentarea unor jurnale de bord complete, a unor extrase sau a altor documente justificative corespunzătoare. Autoritatea poate aplica viza de control numai pentru călătoriile efectuate mai recent de 15 luni. Conducătorul este responsabil de înregistrarea datelor specifice referitoare la călătoriile efectuate.”;

               „(6)
                     În conformitate cu dispozițiile prezentului regulament și cu dispozițiile Directivei (UE) 2017/2397, atunci când aceasta se aplică, conducătorul este responsabil de înregistrarea datelor specifice referitoare la călătoriile efectuate. Conducătorul are următoarele obligații:

               (a)
                     să introducă în mod regulat toate înscrisurile în carnetul de serviciu în conformitate cu instrucțiunile de păstrare a carnetului de serviciu care figurează în carnetele de serviciu.;

               (b)
                     să păstreze carnetul de serviciu într-un loc sigur din timonerie până la sfârșitul serviciului sau până la încetarea contractului de muncă sau a altei convenții;

               (c)
                     la cererea titularului, îi înapoiază acestuia carnetul de serviciu fără întârziere și în orice moment.”.

               La articolul 13,01, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:

               „(1)
                     Conducerea de către oricine a În conformitate cu dispozițiile prezentului regulament și cu dispozițiile Directivei (UE) 2017/2397, atunci când aceasta se aplică, conducerea unei ambarcațiuni necesită o autorizație specifică în cazul în care, în calitate de conducător, aceasta

               (a)
                     navighează cu radar;

               (b)
                     navighează pe căi navigabile care au fost identificate ca tronsoane de căi navigabile interioare cu riscuri specifice;

               (c)
                     navighează pe căi navigabile care au fost identificate ca fiind căi navigabile interioare cu caracter maritim;

               (d)
                     conduce ambarcațiuni care utilizează gaz natural lichefiat drept combustibil sau

               (e)
                     conduce convoaie mari.”.

               La articolul 13,02, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:

               „(1)
                     Oricine conduce o ambarcațiune și navighează Conducerea prin radar, astfel cum se prevede în Regulamentul privind personalul navigant de pe Rin (RPN) necesită o autorizație specifică în acest sens pentru navigația cu radar.”.

               La articolul 13,03, alineatele (1) și (2) se înlocuiesc cu următorul text:

               „(1)
                     Oricine conduce o ambarcațiune Conducerea unei ambarcațiuni pe o cale navigabilă clasificată drept tronson de cale navigabilă interioară cu riscuri specifice în sensul alineatului 2 de mai jos necesită o autorizație specifică în acest senspentru acest tronson de cale navigabilă interioară.’.

               „(2)
                     Atunci când este necesar pentru a asigura siguranța navigației și fără a aduce atingere Directivei (UE) 2017/2397, atunci când aceasta se aplică, statele de coastă pot identifica tronsoanele care traversează propriul lor teritoriu drept tronsoane de căi navigabile interioare cu riscuri specifice, atunci când aceste riscuri se datorează unuia sau mai multora dintre următoarele motive:

               (a)
                     schimbări frecvente ale structurilor curenților și ale vitezei acestora;

               (b)
                     caracteristicile hidromorfologice ale căilor navigabile interioare și absența unor servicii adecvate de informare privind șenalele navigabile sau a unor grafice adecvate pe căile navigabile interioare;

               (c)
                     existența unor reglementări specifice ale traficului local, justificate de caracteristicile hidromorfologice ale căilor navigabile interioare sau

               (d)
                     o frecvență ridicată a accidentelor pe un anumit tronson al căii navigabile interioare, atribuită lipsei unei competențe care nu este vizată de ES-QIN, partea I, capitolul 2.”.

               La articolul 13.04, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:

               „(1)
                     Oricine conduce o ambarcațiune Conducerea unei ambarcațiuni pe căi navigabile interioare cu caracter maritim necesită o autorizație specifică în acest sens pentru navigația pe această cale navigabilă interioară.”.

               La articolul 13.05, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:

               „(1)
                     Oricine conduce o ambarcațiune Conducerea unei ambarcațiuni care utilizează drept combustibil gazul natural lichefiat necesită o autorizație specifică în acest sens pentru conducerea acestor ambarcațiuni. Acest lucru este atestat de un certificat de calificare ca expert în gaz natural lichefiat.”.

               La articolul 13.06, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:

               „(1)
                     Oricine conduce un convoi mare Conducerea unui convoi mare necesită o autorizație specifică în acest sens pentru conducerea acestor convoaie.

               Fiecare solicitant trebuie să fie în măsură să ateste un timp de navigație de cel puțin 720 de zile, dintre care cel puțin 540 de zile în calitate de conducător și cel puțin 180 zile în cursul cărora a decis singur cursul și viteza unui convoi mare.”.

               La articolul 20.01, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:

               „(1)
                     Carnetele de serviciu emise sau cu valabilitatea prelungită în conformitate cu cerințele aplicabile până la intrarea în vigoare a prezentului regulament sau cu valabilitatea prelungită rămân valabile în măsura prevăzută de aceste cerințe până la data inițială de expirare, dar nu mai târziu de 17 ianuarie 2032. Alineatul 1 de mai sus se aplică și carnetelor de serviciu recunoscute ca echivalente de către CCNR.”.

               La articolul 20.02, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:

               „(1)
                     Jurnalele de bord emise sau cu valabilitatea prelungită în conformitate cu cerințele aplicabile până la intrarea în vigoare a prezentului regulament sau cu valabilitatea prelungită rămân valabile în măsura prevăzută de aceste cerințe până la data inițială de expirare, dar nu mai târziu de 17 ianuarie 2032. Alineatul 1 de mai sus se aplică și jurnalelor de bord recunoscute ca echivalente de către CCNR.”.

               La articolul 20.03, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:

               „(1)
                     Licențele, mari sau mici, de navigație pe Rin eliberate sau cu valabilitatea prelungită în conformitate cu cerințele aplicabile până la intrarea în vigoare a prezentului regulament sau cu valabilitatea prelungită rămân valabile în măsura prevăzută de aceste cerințe până la data inițială de expirare, dar nu mai târziu de 17 ianuarie 2032.”.

               La articolul 20.08, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:

               „Membrii echipajului navelor maritime care navighează pe Rin își pot atesta competența prin intermediul unui certificat eliberat sau recunoscut în conformitate cu Convenția STCW. Această dispoziție se aplică conducătorului numai până la 17 ianuarie 2038 și cu condiția ca activitatea de navigație interioară să fie efectuată la începutul sau la sfârșitul unui parcurs de transport maritim.”.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 20.6.2022
            COM(2022) 306 final
            2022/0198(NLE)

            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind alocarea de fonduri dezangajate din proiectele desfășurate în cadrul celui de al 10-lea și al celui de al 11-lea Fond european de dezvoltare în scopul finanțării acțiunilor care abordează criza securității alimentare și șocul economic cu care se confruntă țările din Africa, zona Caraibilor și Pacific (ACP) ca urmare a războiului de agresiune al Rusiei împotriva Ucrainei

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               •Motivele și obiectivele propunerii

               Situația securității alimentare la nivel mondial se deteriorează rapid și multe dintre țările afectate se numără printre țările cel mai puțin dezvoltate sau printre țările cu venituri reduse și deficit alimentar.

               Înainte de exacerbarea insecurității alimentare mondiale cauzată de războiul de agresiune al Rusiei împotriva Ucrainei, aproape 193 de milioane de persoane (cu aproape 40 de milioane mai mult decât în anul precedent) din 53 de țări/teritorii se aflau într-o situație acută de insecuritate alimentară și aveau nevoie urgentă de asistență. Ca urmare a războiului de agresiune al Rusiei împotriva Ucrainei, s-a ajuns la o reducere drastică a ofertei de cereale pe piețele mondiale, deoarece rutele Mării Negre sunt blocate, iar silozurile de cereale fac obiectul unor atacuri deliberate. Prețurile produselor alimentare cresc rapid la nivel mondial și se situează la cel mai înalt nivel din ultimele trei decenii. Creșterea prețurilor energiei ridică prețurile factorilor de producție agricolă (în special ale îngrășămintelor), ale transportului și, în cele din urmă, ale produselor alimentare. Aceste creșteri ale prețurilor înrăutățesc perspectivele macroeconomice într-un context în care marja de manevră bugetară a fost deja redusă din cauza pandemiei de COVID-19. Acest lucru ar putea genera o creștere suplimentară a numărului de țări cu un grad ridicat de îndatorare și/sau aflate în situație de criză în ceea ce privește balanța de plăți. Conflictele și seceta agravează și mai mult situația în regiunile vulnerabile. Cele mai vulnerabile țări sunt țările cel mai puțin dezvoltate și cele cu venituri reduse. Astfel cum s-a putut observa în cazul revoltelor din ultimele decenii, șocul provocat de prețurile produselor alimentare declanșează, adesea, instabilitatea și conflictele.

               Simțul politic al urgenței în sprijinul celor mai expuse țări a fost subliniat de Consiliul European în concluziile sale din 24-25 martie
                  1
               , în care a invitat Comisia să acorde prioritate lucrărilor privind securitatea alimentară globală și accesibilitatea financiară, în special prin sprijinirea securității alimentare și a agriculturii în Ucraina și în țările terțe cele mai vulnerabile și mai expuse. Ulterior, în concluziile sale din 30-31 mai 2022
                  2
               , Consiliul European a invitat Comisia să analizeze posibilitatea de a mobiliza rezerve din Fondul european de dezvoltare pentru a sprijini țările partenere cele mai afectate. Fondurile din cadrul pilonului geografic al Instrumentului de vecinătate, cooperare pentru dezvoltare și cooperare internațională – „Europa globală” (IVCDCI – Europa globală)
                  3
                sunt programate integral, aproximativ 3 miliarde EUR sunt îndreptate deja către programe care vizează agricultura, nutriția, apa și salubrizarea. În plus, aproximativ 520 de milioane EUR au fost alocate inițial, în 2022, țărilor din Africa, zona Caraibilor și Pacific (ACP) în cadrul bugetului pentru ajutor umanitar, o parte semnificativă din această sumă fiind direcționată către abordarea insecurității alimentare și a nevoilor conexe. Totuși, având în vedere amploarea nevoilor și potențialele consecințe, ar trebui să fie mobilizate fonduri suplimentare pentru sprijinirea țărilor partenere. Disponibilitatea fondurilor este foarte limitată în cadrul bugetului UE (rezerva destinată provocărilor și priorităților emergente din IVCDCI – Europa globală va fi utilizată în întregime în 2022 pentru a răspunde altor priorități urgente, iar execuția bugetului inițial pentru ajutor umanitar pentru 2022 alocat securității alimentare și nevoilor conexe din țările ACP identificate înainte de începerea războiului de agresiune al Rusiei împotriva Ucrainei este aproape de a fi pe deplin finalizată) și, având în vedere impactul asupra diferitelor țări partenere ACP, mobilizarea fondurilor dezangajate din cel de al 10-lea și din cel de al 11-lea Fond european de dezvoltare (FED) ar putea permite UE și statelor sale membre să își intensifice sprijinul și să contribuie la eforturile de abordare a crizei securității alimentare exacerbate de războiul de agresiune al Rusiei împotriva Ucrainei, în cadrul unei abordări de tip „Echipa Europa”.

               Obiectivul prezentei propuneri de decizie a Consiliului este de a obține autorizarea din partea Consiliului de a utiliza fondurile dezangajate din cel de al 10-lea și din cel de al 11-lea FED pentru a finanța acțiuni menite să abordeze criza alimentară și șocul economic cu care se confruntă țările ACP în urma războiului de agresiune al Rusiei împotriva Ucrainei, cu o sumă de până la 600 000 000 EUR, din care 488 000 000 EUR din cadrul celui de al 10-lea FED, iar 112 000 000 EUR din cadrul celui de al 11-lea FED.

               Din aceste fonduri, o sumă de până la 582 000 000 EUR va contribui la finanțarea acțiunilor și o sumă de până la 18 000 000 EUR va acoperi cheltuielile de sprijinire suportate de Comisie.

               Aceste fonduri vor fi utilizate în beneficiul celor mai afectate țări partenere, acordându-se o atenție deosebită țărilor celor mai vulnerabile și mai expuse, în special pentru a furniza:

               ·sprijin macroeconomic (100 de milioane EUR);

               ·sprijin pentru producția alimentară și pentru reziliența sistemelor alimentare (350 de milioane EUR);

               ·asistență umanitară (150 de milioane EUR).

               În ceea ce privește sprijinul pentru producția alimentară și pentru reziliența sistemelor alimentare, UE va sprijini investițiile în capacitățile locale de producție ca parte a unor sisteme acvatice și agroalimentare durabile, bazate pe abordări agroecologice, inclusiv în ceea ce privește diversificarea lanțurilor valorice agricole și a producției alimentare. Pentru ca asistența să fie axată pe țările selectate, ar putea fi utilizate următoarele criterii:

               ·nivelurile (în creștere) de insecuritate alimentară și malnutriție ale partenerilor;

               ·gradul de expunere a partenerilor la consecințele agresiunii Rusiei împotriva Ucrainei, în special pe baza ponderii importurilor de alimente în PIB-ul lor;

               ·vulnerabilitățile macroeconomice ale partenerilor, care ar putea fi stabilite pe baza raportului dintre datorie și PIB, dintre rezervele internaționale/lunile de acoperire a importurilor și a ratingului obținut în analiza sustenabilității datoriei;

               ·Potențialul impact al finanțării din partea Uniunii în țările sau regiunile partenere, evaluat în special prin amploarea creșterii producției relevante și a intervențiilor de consolidare a rezilienței.

               Acțiunile finanțate în temeiul prezentei propuneri vor sprijini răspunsul UE în materie de securitate alimentară mondială, care a fost elaborat în urma unei solicitări din partea Consiliului European
                  4
               . Răspunsul include acțiuni imediate și pe termen mediu pentru a demonstra partenerilor din întreaga lume că UE oferă sprijin integrat, cuprinzător și rapid pentru a aborda impactul războiului asupra acestora. Răspunsul UE în materie de securitate alimentară mondială operaționalizează diferitele direcții de acțiune – astfel cum se prevede în cadrul FARM și al Alianței mondiale a G7 și oferă sprijinul necesar Grupului ONU de răspuns la crizele mondiale.

               •Coerența cu dispozițiile existente în domeniul de politică vizat

                  UE s-a angajat să atingă obiectivul de dezvoltare durabilă (ODD) referitor la „eradicarea foametei” (ODD 2) și a colaborat cu partenerii săi pentru a intensifica în mod colectiv sprijinul pentru eradicarea foametei, pentru obținerea securității alimentare și îmbunătățirea nutriției, precum și pentru promovarea agriculturii durabile. Acest lucru este reafirmat în Consensul european privind dezvoltarea
                     5
                  . Dezvoltarea agricolă și rurală sunt esențiale pentru reducerea sărăciei, pentru consolidarea securității alimentare și nutriționale, pentru stimularea creșterii economice și pentru protejarea mediului, toate acestea în contextul schimbărilor climatice. Acestea pot juca, de asemenea, un rol major în promovarea egalității de gen și în capacitarea femeilor și a fetelor. Abordarea UE pentru atingerea ODD 2 pune accentul pe: întreprinderea de acțiuni în scopul de consolidării rezilienței celor mai vulnerabile persoane la crizele alimentare, combaterea malnutriției și susținerea eforturilor menite să asigure sănătatea nutrițională și bunăstarea generațiilor prezente și viitoare, precum și pe stimularea investițiilor responsabile și pe sprijinirea activităților de inovare în domeniul agriculturii și al sistemelor alimentare.

                  Realizarea de progrese în ceea ce privește ODD 2 implică progrese transsectoriale cu privire la alte câteva ODD-uri. Adoptarea unor abordări bazate pe conexiuni, care stabilește legături între terenuri (ODD 15), apă (ODD 6) și energie durabilă (ODD 7) și alimentație, care creează sinergii între gestionarea resurselor naturale, agricultură și schimbările climatice (ODD 13) sau care conectează dimensiunea „umanitară”, „dezvoltarea” și „conflictul/pacea” consolidează aceste abordări cuprinzătoare.

                  Răspunsul UE la actuala criză în materie de securitate alimentară va fi determinat de Pactul verde
                     6
                   și de strategia „De la fermă la consumator”
                     7
                   și se va baza pe abordarea legăturii dintre dimensiunea umanitară, dezvoltare și pace. Se va acorda sprijin țărilor care se confruntă cu provocări semnificative în materie de securitate alimentară, care sunt afectate de efectele războiului de agresiune al Rusiei împotriva Ucrainei și care se situează pe o poziție macroeconomică vulnerabilă, care nu dispun deloc sau dispun de puține rezerve pentru a face față situației.

                  Aceste fonduri vor fi utilizate în conformitate cu normele și procedurile aplicabile celui de al 11-lea FED. Acestea vor consolida în special acțiunile în curs sau noi care abordează aspecte legate de securitatea alimentară în țările ACP. Fondurile dezangajate din acțiunile finanțate în urma prezentei decizii vor rămâne o resursă a FED inițial.

               •Coerența cu alte domenii de politică ale Uniunii

                  Acțiunile finanțate din cadrul acestor fonduri vor fi utilizate în deplină coerență și complementaritate cu alte acțiuni din domeniul securității alimentare, în special cu acțiunile de ajutor umanitar, precum și cu acțiunile în curs din cadrul celui de al 11-lea FED și cu acțiunile finanțate în cadrul IVCDCI - Europa globală. Componenta privind producția de alimente și reziliența sistemelor alimentare va fi implementată în special pe baza acțiunilor existente.

               2.TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE

               •Temeiul juridic

                  Articolul 1 alineatele (4) și (5) din Acordul intern privind cel de al 11-lea FED
                     8
                  .

                  FED este instituit prin Acordul intern privind cel de al 11-lea FED și prevede posibilitatea utilizării fondurilor dezangajate, dacă acest lucru este aprobat în unanimitate de Consiliu
                     9
                  .

               •Alegerea instrumentului

               FED a constituit principala sursă de finanțare pentru țările ACP până la sfârșitul anului 2020, iar o serie de acțiuni în curs privind securitatea alimentară au fost finanțate din fondurile FED.

               În temeiul cadrului financiar multianual 2021-2027, cooperarea cu țările ACP este finanțată de la bugetul UE prin intermediul IVCDCI - Europa globală.

               Având în vedere numărul nevoilor geopolitice urgente într-un context în care marja de manevră pentru mobilizarea de fonduri suplimentare în cadrul bugetului UE este limitată, utilizarea fondurilor dezangajate din cel de al 10-lea și din cel de al 11-lea FED, utilizând în același timp normele și procedurile FED, este considerată a fi cea mai eficace modalitate de a intensifica acțiunea Uniunii ca răspuns la criza alimentară.

               În conformitate cu articolul 1 alineatele (4) și (5) din Acordul intern privind cel de al 11-lea FED, Consiliul decide cu privire la propunerea Comisiei.

               3.IMPLICAȚII BUGETARE

                  Nu există implicații bugetare pentru Uniune. FED nu face parte din bugetul UE.

               4.ALTE ELEMENTE

               •Planuri de punere în aplicare și modalități de monitorizare, evaluare și raportare

                  Mecanismele de monitorizare, evaluare și raportare sunt cele aplicabile pentru cel de al 11-lea FED și cele prevăzute în programele de acțiune multianuale relevante.

               •Explicații detaliate cu privire la dispozițiile specifice ale propunerii

                  Articolul 1 alineatul (1) din propunere prevede că se vor aloca fonduri dezangajate în valoare de maximum 600 000 000 EUR din proiecte din cadrul celui de al 10-lea și al celui de al 11lea FED în scopul finanțării acțiunilor care abordează criza în materie de securitate alimentară.

                  Articolul 1 alineatul (2) prevede că o sumă maximă de 18 000 000 EUR din suma prevăzută la alineatul (1) va fi alocată Comisiei pentru cheltuielile legate de furnizarea sprijinului în vederea acoperirii costurilor prevăzute la articolul 6 din Acordul intern privind cel de al 11lea FED. Aceasta se calculează utilizându-se același raport (3 %) cu cel prevăzut pentru gestionarea fondurilor celui de al 11-lea FED la articolul 1 alineatul (2) litera (a) din Acordul intern privind cel de al 11-lea FED (3,45 %).

                  Articolul 1 alineatul (3) prevede că se vor aplica normele aferente celui de al 11-lea FED, astfel cum sunt prevăzute în regulamentele financiare și de punere în aplicare
                     10
                  .

                  Articolul 2 prevede data intrării în vigoare a deciziei.

               2022/0198 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind alocarea de fonduri dezangajate din proiectele desfășurate în cadrul celui de al 10-lea și al celui de al 11-lea Fond european de dezvoltare în scopul finanțării acțiunilor care abordează criza securității alimentare și șocul economic cu care se confruntă țările din Africa, zona Caraibilor și Pacific (ACP) ca urmare a războiului de agresiune al Rusiei împotriva Ucrainei

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

               având în vedere Acordul intern dintre reprezentanții guvernelor statelor membre ale Uniunii Europene, reuniți în cadrul Consiliului, privind finanțarea ajutoarelor Uniunii Europene în baza cadrului financiar multianual pentru perioada 2014-2020, în conformitate cu Acordul de parteneriat ACP-UE, și privind alocarea de asistență financiară pentru țările și teritoriile de peste mări cărora li se aplică partea a patra din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (
                  11
               ) („acordul intern”), în special articolul 1 alineatele (4) și (5),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)În urma războiului de agresiune al Rusiei împotriva Ucrainei, situația securității alimentare la nivel mondial se deteriorează rapid și multe dintre țările afectate se numără printre țările cel mai puțin dezvoltate sau printre țările cu venituri reduse și deficit alimentar.

               (2)3 miliarde EUR sunt deja programate în cadrul pilonului geografic al Instrumentului de vecinătate, cooperare pentru dezvoltare și cooperare internațională – „Europa globală”
                  12
               . Din această sumă, 2,3 miliarde EUR au fost programate pentru țările ACP în scopul finanțării de acțiuni în domeniul agriculturii, al nutriției, al apei și al salubrizării în perioada 2021-2024. Având în vedere amploarea nevoilor și consecințele preconizate, ar trebui mobilizate mijloace suplimentare pentru a sprijini țările partenere cele mai afectate.

               (3)Uniunea se apropie de finalizarea execuției integrale a bugetului inițial pentru ajutor umanitar alocat securității alimentare și nevoilor conexe în țările ACP, identificate înainte de începerea războiului de agresiune al Rusiei împotriva Ucrainei. Având în vedere situația extraordinar de gravă cu care se confruntă țările ACP în ceea ce privește securitatea alimentară, aceste fonduri trebuie să fie completate cu resurse adecvate pentru a răspunde nevoilor umanitare exacerbate și mai mult și pentru a asigura continuitatea cooperării, de la condiții de criză la condiții de dezvoltare stabile.

               (4)În concluziile sale din 24-25 martie 2022, Consiliul European a invitat Comisia să acorde prioritate lucrărilor privind securitatea alimentară globală și accesibilitatea financiară, în special prin sprijinirea securității alimentare și a agriculturii în Ucraina și în țările terțe cele mai vulnerabile și mai expuse.

               (5)În concluziile sale din 30-31 mai 2022, Consiliul European a invitat Comisia să analizeze posibilitatea de a mobiliza rezerve din Fondul european de dezvoltare pentru a sprijini țările partenere cele mai afectate.

               (6)Având în vedere impactul semnificativ produs în diferite țări ACP partenere, mobilizarea fondurilor dezangajate din cel de al 10-lea și din cel de al 11-lea Fond european de dezvoltare ar trebui să permită UE și statelor sale membre să își intensifice răspunsul la criză.

               (7)Aceste fonduri ar trebui să finanțeze acțiuni menite să sprijine producția alimentară și reziliența sistemelor alimentare, asistența umanitară și sprijinul macroeconomic, inclusiv cheltuielile de sprijin menționate la articolul 6 din acordul intern.

               (8)În temeiul articolului 153 din Acordul privind retragerea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord din Uniunea Europeană și din Comunitatea Europeană a Energiei Atomice
                  13
               , cota care îi revine Regatului Unit din aceste fonduri nu va fi reutilizată.

               (9)Aceste fonduri ar trebui utilizate în conformitate cu normele și procedurile aplicabile celui de al 11-lea FED, astfel cum sunt prevăzute în Regulamentul (UE) 2015/322 al Consiliului din 2 martie 2015 privind punerea în aplicare a celui de al 11-lea Fond european de dezvoltare și în Regulamentul (UE) 2018/1877 al Consiliului din 26 noiembrie 2018 privind regulamentul financiar aplicabil celui de al 11-lea Fond european de dezvoltare,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               O sumă de maximum 600 000 000 EUR din fondurile dezangajate din proiectele desfășurate în cadrul celui de al 10-lea și al celui de al 11-lea Fond european de dezvoltare se alocă în scopul finanțării acțiunilor care abordează criza securității alimentare și șocul economic cu care se confruntă țările ACP ca urmare a războiului de agresiune al Rusiei împotriva Ucrainei.

               Din această sumă, se alocă un cuantum de până la 18 000 000 EUR pentru acoperirea cheltuielilor angajate de Comisie pentru furnizarea sprijinului.

               Aceste fonduri sunt utilizate pentru angajamente financiare în conformitate cu normele și procedurile aplicabile celui de al 11-lea Fond european de dezvoltare, astfel cum sunt prevăzute în Regulamentul (UE) 2015/322 al Consiliului din 2 martie 2015 privind punerea în aplicare a celui de al 11-lea Fond european de dezvoltare și în Regulamentul (UE) 2018/1877 al Consiliului din 26 noiembrie 2018 privind regulamentul financiar aplicabil celui de al 11lea Fond european de dezvoltare.

               Articolul 2

               Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei adoptării.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)

                        Concluziile Consiliului European din 23-24 martie 2022 (EUCO 1/22).

                     (2)

                        Concluziile Consiliului European din 30-31 mai 2022 (EUCO 21/22).

                     (3)

                        JO L 209, 14.6.2021, p. 1.

                     (4)

                        Concluziile Consiliului European din 23-24 martie 2022 (EUCO 1/22).

                     (5)

                        Noul Consens european privind dezvoltarea - „Lumea noastră, demnitatea noastră, viitorul nostru”, Declarație comună a Consiliului și a reprezentanților guvernelor statelor membre reuniți în cadrul Consiliului, a Parlamentului European și a Comisiei Europene, 2017 (JO C 210, 30.6.2017).

                     (6)

                        Comunicare a Comisiei către Parlamentul European, Consiliul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor, Pactul verde european, 11 decembrie 2019, COM(2019) 640 final/3.

                     (7)

                        Comunicare a Comisiei către Parlamentul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor – O Strategie „De la fermă la consumator” pentru un sistem alimentar echitabil, sănătos și ecologic, 20 mai 2020, COM(2020) 381 final.

                     (8)

                        Acordul intern între reprezentanții guvernelor statelor membre ale Uniunii Europene, reuniți în cadrul Consiliului, privind finanțarea ajutoarelor Uniunii Europene în baza cadrului financiar multianual pentru perioada 2014-2020, în conformitate cu Acordul de parteneriat ACP-UE, și privind alocarea de asistență financiară pentru țările și teritoriile de peste mări cărora li se aplică partea a patra din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO L 210, 6.8.2013, p. 1).

                     (9)

                        Articolul 1 alineatele (4) și (5) din Acordul intern privind cel de al 11-lea FED și articolul 55 din Regulamentul (UE) 2018/1877 al Consiliului din 26 noiembrie 2018 privind regulamentul financiar aplicabil celui de al 11-lea Fond european de dezvoltare.

                     (10)

                        Regulamentul (UE) 2015/322 al Consiliului din 2 martie 2015 privind punerea în aplicare a celui de al 11-lea Fond european de dezvoltare (JO L 58, 3.3.2015, p. 1) și Regulamentul (UE) 2018/1877 al Consiliului din 26 noiembrie 2018 privind regulamentul financiar aplicabil celui de al 11-lea Fond european de dezvoltare (JO L 307, 3.12.2018, p. 1).

                     (11)

                        JO L 210, 6.8.2013, p.1.

                     (12)

                        JO L 209, 14.6.2021, p. 1.

                     (13)

                        JO L 29, 31.1.2020, p. 7.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 27.6.2022
            COM(2022) 311 final
            2022/0197(NLE)

            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Subcomitetului vamal UE-Republica Moldova cu privire la adoptarea deciziei privind recunoașterea reciprocă a Programului privind operatorii economici autorizați al Republicii Moldova și a Programului Uniunii Europene privind operatorii economici autorizați

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.Obiectul propunerii

               Prezenta propunere se referă la o decizie de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Subcomitetului vamal Uniunea Europeană – Republica Moldova în legătură cu adoptarea preconizată a unei decizii privind recunoașterea reciprocă a operatorilor economici autorizați între Uniunea Europeană și Republica Moldova.

               1.1.Contextul propunerii

               Acordul de asociere dintre Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Moldova, pe de altă parte (denumit în continuare „acordul”
                  1
               ) vizează, printre altele, reducerea tarifelor cu care se confruntă întreprinderile europene la exportul către Republica Moldova și eficientizarea procedurilor vamale. În plus, acordul facilitează și mai mult comerțul prin apropierea treptată a legislației, a normelor și a procedurilor Republicii Moldova, inclusiv a standardelor, de cele ale părții UE la acordul respectiv
                  2
               . Acordul a intrat în vigoare în luna iulie 2016.

               Subcomitetul vamal, instituit în conformitate cu articolul 200 alineatul (1) din acord, își exercită atribuțiile astfel cum se prevede la articolul 200 alineatele (2) și (3) din acord. Subcomitetul vamal, printre altele, adoptă modalități practice, măsuri și decizii de punere în aplicare a capitolului V și a protocoalelor II și III la acord, inclusiv cu privire la schimbul de informații și de date, la recunoașterea reciprocă a controalelor vamale și a programelor de parteneriat comercial, precum și cu privire la avantajele stabilite de comun acord. Subcomitetul vamal este alcătuit din reprezentanți ai Comisiei Europene și ai Republicii Moldova responsabili pentru aspectele vamale și cele conexe acestora. Un reprezentant al Comisiei Europene sau al Republicii Moldova responsabil cu aspectele vamale exercită funcția de președinte al acestuia.

               1.2.Actul avut în vedere al Subcomitetului vamal

               Subcomitetul vamal adoptă modalități practice, măsuri, decizii și recomandări, astfel cum se prevede la articolul 200 din acord. Acestea se adoptă prin consens între părți după finalizarea procedurilor prevăzute la articolul 11 alineatul (3) din regulamentul de procedură al Subcomitetului vamal UE-Republica Moldova în vederea adoptării acestora
                  3
               . Deciziile sunt obligatorii pentru părți, care iau măsurile necesare pentru a le pune în aplicare.

               Subcomitetul vamal poate adopta decizia prin procedură scrisă, în cazul în care părțile convin astfel. Procedura scrisă constă într-un schimb de note între cei doi președinți, care acționează în acord cu părțile. Din momentul ajungerii la un acord cu privire la text, decizia este semnată independent și succesiv de către un reprezentant al fiecărei părți.

               Atât UE, cât și Republica Moldova au instituit programe privind operatorii economici autorizați (Authorised Economic Operators – AEO) care oferă facilități operatorilor economici care au investit în securitatea lanțului lor de aprovizionare și care au fost autorizați de administrațiile vamale ale țării în cauză.

               Scopul actului avut în vedere este de a asigura recunoașterea reciprocă a programelor privind AEO între Uniunea Europeană și Republica Moldova.

               Decizia este obligatorie pentru părți de la data adoptării sale. Poziția care urmează să fie luată în numele Uniunii

               Prezenta propunere recunoaște că Uniunea Europeană și Republica Moldova („părțile”) se angajează să își consolideze cooperarea vamală în conformitate cu acordul. Ea afirmă angajamentul părților de a facilita comerțul și de a spori securitatea lanțului de aprovizionare prin programe de parteneriat comercial.

               Securitatea și siguranța, precum și facilitarea  lanțului de aprovizionare al comerțului internațional pot fi îmbunătățite în mod semnificativ prin recunoașterea reciprocă a programelor de parteneriat comercial respective, și anume Programul privind operatorii economici autorizați adoptat de Republica Moldova și Programul Uniunii Europene privind operatorii economici autorizați (denumit în continuare „AEO”). Acesta este motivul pentru care se propune ca Uniunea să recunoască programul AEO al Republicii Moldova, iar Republica Moldova să recunoască programul AEO al UE.

               2.Temei juridic

               2.1.Temeiul juridic procedural

               2.1.1.Principii

               Articolul 218 alineatul (9) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) prevede posibilitatea adoptării unor decizii de stabilire „a pozițiilor care trebuie adoptate în numele Uniunii în cadrul unui organism creat printr-un acord, în cazul în care acest organism trebuie să adopte acte cu efecte juridice, cu excepția actelor care modifică sau completează cadrul instituțional al acordului.”

               Conceptul de „acte cu efecte juridice” include actele care au efecte juridice în temeiul normelor de drept internațional aplicabile organismului în cauză. Sunt, de asemenea, incluse instrumentele care nu au un caracter obligatoriu în temeiul dreptului internațional, dar care „au vocația de a influența în mod decisiv conținutul reglementării adoptate de legiuitorul Uniunii”
                  4
               .

               2.1.2.Aplicarea la cazul în discuție

               Subcomitetul vamal este un organism instituit prin acord.

               Actul pe care Subcomitetul vamal este invitat să îl adopte este un act cu efecte juridice. Actul avut în vedere va fi obligatoriu în temeiul dreptului internațional, în conformitate cu articolul 200 din Acordul de asociere.

               Actul avut în vedere nu aduce modificări sau completări cadrului instituțional al acordului.

               În consecință, temeiul juridic procedural al propunerii de decizie este articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               2.2.Temeiul juridic material

               2.2.1.Principii

               Temeiul juridic material al unei decizii adoptate în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE depinde în primul rând de obiectivul și de conținutul actului avut în vedere cu privire la care se adoptă o poziție în numele Uniunii. În cazul în care actul avut în vedere urmărește două obiective sau include două elemente, iar unul dintre aceste obiective sau elemente poate fi identificat ca fiind obiectivul sau elementul principal, iar celălalt obiectiv sau element are mai degrabă un caracter accesoriu, decizia adoptată în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE trebuie să se întemeieze pe un singur temei juridic material, respectiv cel impus de obiectivul sau de elementul principal sau predominant.

               2.2.2.Aplicarea la cazul în discuție

               Obiectivul principal și conținutul actului avut în vedere este de a facilita comerțul între părți prin recunoașterea reciprocă a operatorilor economici autorizați în conformitate cu articolul 197 litera (j) și cu articolul 200 alineatul (3) litera (b) din capitolul 5 privind regimul vamal și facilitarea comerțului din titlul V al acordului, care se referă la comerț și aspecte legate de comerț. În consecință, actul avut în vedere intră în domeniul de aplicare al politicii comerciale comune menționate la articolul 207.

               Temeiul juridic material al deciziei propuse este, prin urmare, articolul 207 din TFUE. Concluzie

               Temeiul juridic al deciziei propuse ar trebui să fie articolul 207, coroborat cu articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               2022/0197 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Subcomitetului vamal UE-Republica Moldova cu privire la adoptarea deciziei privind recunoașterea reciprocă a Programului privind operatorii economici autorizați al Republicii Moldova și a Programului Uniunii Europene privind operatorii economici autorizați

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Acordul de asociere dintre Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Moldova, pe de altă parte, a fost încheiat prin Decizia 2014/493/EU
                  5
                a Consiliului la 30 august 2014 și a intrat în vigoare la 1 iulie 2016.

               (2)Articolul 192 din Acordul de asociere invită autoritățile vamale să dezvolte o cooperare vamală cât mai extinsă.

               (3)În temeiul articolului 200 din Acordul de asociere, se instituie Subcomitetul vamal, care poate să ia măsurile necesare unei cooperări vamale.

               (4)În temeiul articolului 200 alineatul (3) litera (b) din Acordul de asociere, Subcomitetul vamal instituit prin Acordul de asociere poate adopta o decizie privind recunoașterea reciprocă a controalelor vamale și a programelor de parteneriat comercial, precum și privind avantajele stabilite de comun acord.

               (5)Subcomitetul vamal, în cadrul celei de-a opta reuniuni din 2022 sau prin procedură scrisă, în cazul în care părțile convin astfel, urmează să adopte o decizie privind recunoașterea reciprocă a Programului privind operatorii economici autorizați din Republica Moldova și a Programului Uniunii Europene privind operatorii economici autorizați.

               (6)Este oportun să se stabilească poziția care trebuie să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Subcomitetului vamal, deoarece decizia privind recunoașterea reciprocă a programului privind operatorii economici autorizați va avea caracter obligatoriu pentru Uniune.

               (7)Pentru a permite aplicarea promptă a măsurilor prevăzute în decizia privind recunoașterea reciprocă a AEO, prezenta decizie trebuie să intre în vigoare la data adoptării,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul celei de a opta reuniuni a Subcomitetului vamal sau prin procedură scrisă, în cazul în care părțile convin astfel, stabilită prin Acordul de asociere dintre Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Moldova, pe de altă parte, în ceea ce privește recunoașterea reciprocă a programelor privind operatorii economici autorizați din Republica Moldova și din Uniunea Europeană, se bazează pe proiectul de decizie a Subcomitetului vamal din anexă.

               Articolul 2

               Prezenta decizie se adresează Comisiei.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)

                        Acordul de asociere dintre Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Moldova, pe de altă parte

                     (2)

                        2014/492/EU: Decizia Consiliului din 16 iunie 2014 privind semnarea, în numele Uniunii Europene, și aplicarea cu titlu provizoriu a Acordului de asociere între Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Moldova, pe de altă parte

                     (3)

                        Decizia nr. 1/2015 a Subcomitetului vamal UE-Republica Moldova de adoptare a regulamentului său de procedură din 20 mai 2015

                     (4)

                        Hotărârea Curții de Justiție din 7 octombrie 2014, Germania/Consiliu, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punctele 61-64.

                     (5)

                        JO L [260], [30.8.2014], p. [4-738].

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 27.6.2022
            COM(2022) 311 final

            ANEXĂ
            la
            Propunerea de decizie a Consiliului
            privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Subcomitetului vamal UE-Republica Moldova cu privire la adoptarea deciziei privind recunoașterea reciprocă a Programului privind operatorii economici autorizați al Republicii Moldova și a Programului Uniunii Europene privind operatorii economici autorizați

               PROIECT DE

               DECIZIE Nr. […/2022] A SUBCOMITETULUI VAMAL UE-REPUBLICA MOLDOVA PRIVIND RECUNOAȘTEREA RECIPROCĂ A PROGRAMULUI PRIVIND OPERATORII ECONOMICI AUTORIZAȚI AL MOLDOVEI ȘI A PROGRAMULUI UNIUNII EUROPENE PRIVIND OPERATORII ECONOMICI AUTORIZAȚI

               SUBCOMITETUL VAMAL (denumit în continuare „SCV”),

               Având în vedere Acordul de asociere dintre Uniunea Europeană („UE”) și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Moldova, pe de altă parte (denumit în continuare „acordul”), încheiat la Bruxelles la 27 iunie 2014, în special capitolul privind regimul vamal și facilitarea comerțului, care vizează consolidarea cooperării în domeniul vamal pentru a asigura punerea în aplicare a obiectivelor capitolului și pentru a facilita în continuare comerțul, asigurând în același timp eficacitatea controlului, a securității și a prevenirii fraudei,

               întrucât:

               (1)Articolul 197 litera (j) din acord prevede angajamentul părților de a institui, atunci când este relevant și adecvat, recunoașterea reciprocă a programelor de parteneriat comercial și a controalelor vamale, inclusiv a măsurilor echivalente de facilitare a comerțului.

               (2)Securitatea și siguranța, precum și facilitarea lanțului de aprovizionare al comerțului internațional pot fi îmbunătățite în mod semnificativ prin recunoașterea reciprocă a programelor de parteneriat comercial respective, și anume Programul privind operatorii economici autorizați (AEO) din Moldova și Programul AEO al UE;

               (3)Cele două programe AEO se bazează pe standarde de securitate recunoscute la nivel internațional și recomandate în Cadrul de standarde pentru securizarea și facilitarea comerțului mondial (SAFE), adoptat de Organizația Mondială a Vămilor în iunie 2005 (denumit în continuare „cadrul SAFE”).

               (4)Recunoașterea reciprocă permite părților să acorde avantaje de facilitare operatorilor economici care au investit în securitatea lanțului de aprovizionare și care au fost autorizați în cadrul programelor lor respective.

               (5)Vizitele la fața locului și o evaluare comună a programelor AEO, în UE și în Moldova, au arătat că standardele lor de calificare în materie de securitate și siguranță sunt compatibile și duc la obținerea unor rezultate echivalente.

               (6)Articolul 200 alineatul (1) din acord instituie Subcomitetul vamal. În temeiul articolului 200 alineatul (3) litera (b) din acord, acesta poate adopta decizii privind recunoașterea reciprocă a controalelor vamale și a programelor de parteneriat comercial, precum și privind avantajele stabilite de comun acord,

               DECIDE:

               Articolul 1

               Definiții

               În sensul prezentei decizii,

               „autoritate vamală” înseamnă autoritatea vamală a statului membru al UE și autoritatea vamală din Moldova, denumite în continuare în mod colectiv „autorități vamale” și în mod individual „autoritate vamală”;

               „operator economic” înseamnă o persoană implicată în circulația internațională a mărfurilor;

               „date cu caracter personal” înseamnă orice informație referitoare la o persoană identificată sau identificabilă;

               „program” înseamnă:

               (a) în Uniune: statutul de operator economic autorizat (AEO) al Uniunii Europene (securitate și siguranță) acordat în conformitate cu articolul 38 alineatul (2) litera (b) din Regulamentul (UE) nr. 952/2013;

               (b) în Moldova: programul AEO care acoperă statutul de AEO - Securitate și siguranță (autorizație) și statutul de AEO - Simplificări vamale/Securitate și siguranță (AEOC/AEOS) (autorizație); operatorii economici din zone aflate în afara controlului guvernului vor fi eligibili pentru o autorizație AEO numai după ce toate criteriile AEO pot fi analizate și evaluate de către autoritățile competente centrale
                  1
               .

               „membri ai programului” înseamnă operatori economici care dețin statutul de AEO în UE și statutul de membru în Moldova, conform descrierii din definiția termenului „program” atunci când se face o referire colectivă.

               Articolul 2

               Recunoașterea reciprocă și punerea în aplicare a deciziei

               (1) Prin prezenta, programele AEO ale Uniunii și ale Republicii Moldova sunt reciproc recunoscute ca fiind compatibile și echivalente, iar statutele de AEO aferente acordate sunt reciproc acceptate.

               (2) Părțile pun în aplicare prezenta decizie prin intermediul autorităților lor vamale.

               Articolul 3

               Compatibilitatea

               Autoritățile vamale cooperează pentru a menține compatibilitatea și echivalența dintre programele lor, în special în ceea ce privește următoarele aspecte:

               (a) procesul de solicitare a acordării statutului de AEO și a calității de membru;

               (b) evaluarea cererilor;

               (c) acordarea statutului de AEO și de membru;

               (d) gestionarea, monitorizarea, suspendarea și reevaluarea, precum și revocarea statutului de AEO și de membru;

               (e) promovarea cooperării între autoritățile vamale și de mediu în scopul de a garanta că statutul de AEO și de membru respectă standardele internaționale de mediu.

               Părțile se asigură că programele lor de parteneriat comercial funcționează în conformitate cu standardele relevante ale cadrului SAFE.

               Articolul 4

               Avantaje

               (1) Fiecare autoritate vamală oferă avantaje membrilor programului celeilalte autorități vamale, care sunt comparabile cu avantajele pe care le oferă membrilor propriului program.

               (2) Printre avantajele menționate la alineatul (1) se numără:

               (a) controale reduse privind securitatea și siguranța: fiecare autoritate vamală ia în considerare în mod favorabil statutul de membru al programului acordat de cealaltă autoritate vamală în cadrul evaluării riscurilor în vederea reducerii inspecțiilor sau a controalelor, precum și în cadrul altor măsuri legate de securitate și siguranță;

               (b) recunoașterea partenerilor comerciali în timpul procesului de depunere a cererii: fiecare autoritate vamală ia în considerare statutul de membru al programului acordat de cealaltă autoritate vamală în vederea tratării membrului programului ca partener sigur și de încredere atunci când sunt evaluate cerințele aplicabile partenerilor comerciali pentru solicitanții din cadrul propriului program;

               (c) tratament prioritar la vămuire: fiecare autoritate vamală ia în considerare statutul de membru al programului acordat de cealaltă autoritate vamală la asigurarea unui tratament prioritar, a unei prelucrări accelerate, a unor formalități simplificate și la acordarea accelerată a liberului de vamă pentru transporturi în cazul în care este implicat un membru al programului;

               (d) mecanism comun de continuitate a activităților comerciale: ambele autorități vamale depun eforturi pentru a stabili un mecanism de continuitate a activităților comerciale pentru a răspunde perturbărilor fluxurilor comerciale provocate de creșteri ale nivelului de alertă în materie de securitate, de închidere a frontierelor și/sau de dezastre naturale, de situații periculoase sau de alte incidente majore, prin intermediul căruia autoritățile vamale ar trebui să faciliteze și să accelereze, în măsura posibilului, transporturile de mărfuri prioritare în care sunt implicați membri ai programului;

               (e) acordarea de prioritate controlului transporturilor acoperite de declarații sumare de intrare sau de ieșire depuse de un membru al programului, dacă autoritatea vamală decide să efectueze o inspecție;

               (3) Ca urmare a procedurii de verificare menționate la articolul 7 alineatul (2), fiecare autoritate vamală poate oferi, în cooperare cu alte autorități guvernamentale de pe teritoriul lor, mai multe avantaje de facilitare, care pot include simplificarea proceselor și sporirea previzibilității circulației la frontieră, în măsura în care este posibil.

               (4) Fiecare autoritate vamală:

               (a) poate să suspende avantajele acordate membrilor programului celeilalte autorități vamale în temeiul prezentei decizii;

               (b) comunică celeilalte autorități vamale, într-un termen rezonabil, suspendarea menționată la litera (a) și motivele suspendării;

               (c) poate efectua o suspendare numai în conformitate cu litera (a) din motive echivalente cu cele pentru care ar suspenda membri din propriul program.

               (5) Fiecare autoritate vamală, atunci când consideră necesar, comunică celeilalte autorități vamale neregulile care privesc membri ai programului acesteia din urmă, în scopul asigurării unei analize imediate a caracterului adecvat al avantajelor și al statutului acordat de cealaltă autoritate vamală.

               (6) Pentru un grad mai mare de certitudine, prezenta decizie nu restricționează posibilitatea ca o parte sau o autoritate vamală să solicite informații în temeiul asistenței administrative reciproce menționate la articolul 198 din acord sau din alt instrument aplicabil între părți sau între autoritățile vamale.

               Articolul 5

               Schimb de informații și comunicare

               (1) Autoritățile vamale își ameliorează comunicarea dintre ele pentru a asigura o aplicare eficace a prezentei decizii prin:

               (a) transmiterea reciprocă a informațiilor legate de membrii programului lor, în conformitate cu articolul 5 alineatul (3);

               (b) transmiterea reciprocă la timp a informațiilor actualizate referitoare la operabilitatea și evoluția propriilor programe;

               (c) realizarea unor schimburi de informații cu privire la politica și tendințele de securitate din cadrul lanțului de aprovizionare; și

               (d) asigurarea unei comunicări eficiente prin intermediul serviciilor competente ale Comisiei Europene și al administrației vamale din Republica Moldova pentru a ameliora practicile de gestionare a riscurilor în ceea ce privește securitatea lanțului de aprovizionare.

               (2) Schimbul de informații și comunicarea în cadrul prezentei decizii se desfășoară între serviciile competente ale Comisiei Europene și autoritatea vamală din Republica Moldova.

               (3) După primirea aprobării din partea membrului propriului program, fiecare autoritate vamală transmite celeilalte autorități vamale strict următoarele informații cu privire la respectivul membru al programului:

               (a) numele;

               (b) adresa;

               (c) statutul membrului programului, și anume autorizat, suspendat, revocat sau anulat;

               (d) data validării sau a autorizării, dacă este disponibilă;

               (e) numărul unic de autorizare (de exemplu, numărul EORI sau AEO); și

               (f) alte informații care pot fi stabilite de comun acord de către autoritățile vamale, sub rezerva, atunci când este cazul, a oricăror garanții necesare.

               Pentru un grad mai mare de certitudine, informațiile menționate la litera (c) nu includ motivele suspendării, revocării sau anulării.

               (4) Autoritățile vamale realizează schimbul de informații menționate la alineatul (3) în mod sistematic prin mijloace electronice.

               Articolul 6

               Prelucrarea informațiilor

               (1) Fiecare autoritate vamală:

               (a) cu excepția cazului în care se prevede altfel în prezenta decizie, utilizează toate informațiile, inclusiv datele cu caracter personal, primite în temeiul prezentei decizii, în scopul exclusiv al punerii în aplicare a deciziei, inclusiv al monitorizării și al raportării; și

               (b) fără a aduce atingere literei (a), obține de la autoritatea vamală care a trimis informațiile aprobarea prealabilă scrisă pentru a utiliza informațiile în alte scopuri. O astfel de utilizare este apoi supusă restricțiilor stabilite de autoritatea respectivă.

               (2) Fiecare autoritate vamală:

               (a) tratează informațiile primite în temeiul prezentei decizii ca fiind confidențiale; și

               (b) asigură un nivel de protecție a informațiilor primite în temeiul prezentei decizii cel puțin echivalent cu cel pe care îl asigură pentru informațiile primite de la membrii propriului program.

               (3) Fără a aduce atingere alineatului (1) litera (a), o autoritate vamală poate utiliza informațiile primite în temeiul prezentei decizii în cadrul oricărei proceduri judiciare sau administrative inițiate pentru nerespectarea legislației sale vamale, inclusiv în procesele-verbale, rapoartele și mărturiile sale. Autoritatea vamală care a primit informațiile notifică autoritatea vamală care a transmis informațiile respective înainte de o astfel de utilizare.

               (4) Fiecare autoritate vamală:

               (a) dezvăluie doar informațiile primite în conformitate cu prezenta decizie pentru scopul pentru care au fost primite; și

               (b) fără a aduce atingere literei (a), atunci când unei autorități vamale i se solicită să dezvăluie informații în cadrul procedurilor judiciare sau administrative sau atunci când legislația internă prevede astfel, aceasta informează autoritatea vamală care transmite informațiile, în prealabil și în scris, cu privire la dezvăluire, cu excepția cazului în care legislația nu îi permite să facă acest lucru sau o anchetă se află în desfășurare. Într-un astfel de caz, aceasta informează autoritatea vamală care transmite informațiile cât mai curând posibil după dezvăluire.

               (5) Fiecare autoritate vamală:

               (a) se asigură că informațiile pe care le transmite sunt exacte și actualizate în mod regulat;

               (b) adoptă sau menține proceduri adecvate de ștergere;

               (c) notifică imediat celeilalte autorități vamale în cazul în care constată că informațiile pe care le-a transmis celeilalte autorități vamale sunt inexacte, incomplete, nefiabile sau dacă primirea sau utilizarea ulterioară contravine prezentei decizii;

               (d) ia toate măsurile de protecție pe care le consideră adecvate împotriva nefiabilității unor astfel de informații, inclusiv completarea, ștergerea sau corectarea informațiilor menționate la litera (c); și

               (e) păstrează informațiile primite în temeiul prezentei decizii doar atât timp cât este necesar în scopul punerii în aplicare a prezentei decizii, cu excepția cazului în care se impune altfel în temeiul legislației interne, sau în scopul desfășurării procedurilor judiciare sau administrative.

               (6) În conformitate cu alineatele (4) și (5), fiecare autoritate vamală se asigură, în special, că:

               (a) sunt puse în aplicare garanții de securitate (inclusiv garanții electronice) care controlează, conform principiului necesității de a cunoaște, accesul la informațiile primite de la cealaltă autoritate vamală în temeiul prezentei decizii;

               (b) informațiile primite de la cealaltă autoritate vamală în temeiul prezentei decizii sunt protejate împotriva accesului neautorizat, difuzării, modificării, ștergerii sau distrugerii;

               (c) informațiile primite de la cealaltă autoritate vamală în temeiul prezentei decizii nu sunt dezvăluite niciunei persoane private sau părți, niciunui stat sau organism internațional care nu este parte la acord sau niciunei alte autorități publice din UE ori din Republica Moldova, cu excepția cazului în care se solicită astfel în cadrul procedurilor judiciare ori administrative sau a cazului în care legislația internă prevede astfel; și

               (d) informațiile primite de la cealaltă autoritate vamală în temeiul prezentei decizii sunt stocate de fiecare dată în sisteme securizate de stocare electronică sau pe suport de hârtie și se ia în evidență sau se documentează accesul, dezvăluirea și utilizarea informațiilor primite de la cealaltă autoritate vamală.

               (7) Fiecare autoritate vamală:

               (a) se asigură că datele cu caracter personal ale unui membru al programului celeilalte autorități vamale sunt prelucrate într-un mod cel puțin echivalent cu modul în care sunt prelucrate datele cu caracter personal ale unui membru al propriului program în ceea ce privește accesul, corectarea și termenul de corectare sau suspendarea temporară a utilizării; și

               (b) publică informații pentru a informa membrii propriului program cu privire la procedura aplicabilă cererilor menționate la litera (a), în conformitate cu legislația internă.

               (8) Fiecare autoritate vamală se asigură că membrii programului au acces, în ceea ce privește datele lor cu caracter personal, la căi de atac administrative sau judiciare, indiferent de naționalitatea lor sau de țara de reședință.

               (9) Autoritățile vamale publică informații pentru a informa membrii programului cu privire la opțiunile lor de a introduce căi de atac administrative sau judiciare.

               (10) Respectarea dispozițiilor de la articolul 6 de către fiecare autoritate vamală face obiectul verificării de către autoritatea competentă relevantă, care se asigură că plângerile referitoare la nerespectarea prelucrării informațiilor sunt primite, anchetate, primesc răspuns și sunt soluționate în mod corespunzător. Aceste autorități sunt:

               (a) în UE: Autoritatea Europeană pentru Protecția Datelor sau succesorul acesteia și autoritățile pentru protecția datelor din statele membre ale UE;

               (b) în Republica Moldova: Centrul Național pentru Protecția Datelor cu Caracter Personal („CNPDCP”) sau succesorul acestuia în cadrul administrației vamale din Moldova.

               Articolul 7

               Consultare, monitorizare și revizuire

               Autoritățile vamale soluționează orice probleme legate de punerea în aplicare a prezentei decizii prin consultări sub auspiciile Subcomitetului vamal UE-Moldova, astfel cum se prevede la articolul 200 din Acordul de asociere.

               Ambele părți cooperează îndeaproape în ceea ce privește punerea în aplicare a prezentei decizii și o monitorizează periodic prin vizite comune de monitorizare efectuate periodic la fața locului pentru a identifica posibilele puncte forte și puncte slabe ale programelor AEO ale ambelor părți.

               Subcomitetul vamal UE-Moldova, astfel cum este prevăzut la articolul 200 din Acordul de asociere, verifică periodic punerea în aplicare a prezentei decizii. Procedura de verificare poate include, în special:

               (a) schimburi de opinii cu privire la informațiile care fac obiectul schimburilor și cu privire la avantajele AEO menționate la articolul 4 acordate membrilor programului, inclusiv orice informație sau avantaje ale AEO ulterioare, menționate articolul 4;

               (b) schimburi de opinii cu privire la măsurile de securitate, cum ar fi protocoalele care trebuie urmate în timpul și după producerea unui incident grav de securitate (reluarea activităților comerciale) sau atunci când circumstanțele justifică suspendarea recunoașterii reciproce;

               (c) examinarea suspendării avantajelor menționate la articolul 4; și

               (d) verificarea punerii în aplicare a articolului 6.

               Articolul 8

               Dispoziții finale

               (1) Prezenta decizie intră în vigoare în prima zi a lunii care urmează datei la care Republica Moldova informează Uniunea cu privire la finalizarea procedurilor necesare intrării în vigoare a deciziei.

               (2) Subcomitetul vamal poate modifica prezenta decizie. Modificarea intră în vigoare în conformitate cu procedura descrisă la alineatul (1).

               (3) O autoritate vamală poate suspenda în orice moment cooperarea prevăzută în prezenta decizie, transmițând celeilalte autorități vamale un preaviz scris înainte cu treizeci (30) de zile. Un astfel de preaviz este transmis și către serviciile competente ale Comisiei Europene și, respectiv, către administrația vamală a Republicii Moldova. Fără a aduce atingere suspendării cooperării prevăzute în prezenta decizie, autoritățile vamale respectă în continuare articolul 6 alineatele (1) și (2) și articolul 6 alineatele (4)-(6) pentru a asigura protecția informațiilor.

               (4) O parte poate denunța în orice moment prezenta decizie prin notificarea celeilalte părți prin canale diplomatice. Decizia încetează să se aplice după treizeci (30) de zile de la data la care cealaltă parte primește notificarea scrisă. Fără a aduce atingere denunțării prezentei decizii, autoritățile vamale respectă în continuare articolul 6 alineatele (2), (4) și (6) pentru a asigura protecția informațiilor.

               Întocmită în două exemplare la …, la … 20.., în limbile engleză și română, fiecare versiune fiind autentică.

               De către SUBCOMITETUL VAMAL Moldova-UE

               În numele UE

               În numele Republicii Moldova

               (Copreședinții)

                     (1)

                        Sediul Serviciului Vamal din Republica Moldova