				|

		52012PC0643

			Propunere de REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI AL CONSILIULUI privind gazele fluorurate cu efect de seră /* COM/2012/0643 final - 2012/0305 (COD) */

			   	EXPUNERE DE MOTIVE
1.           CONTEXTUL PROPUNERII
Descrierea
problemei și obiective
Există un consens științific internațional cu
privire la necesitatea de a limita creșterea temperaturii pe glob la 2°C pentru
a preveni efectele climatice nedorite[1].
Având în vedere acest obiectiv, Consiliul European a lansat un apel la
reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră în UE cu 80-95% până în 2050, față
de nivelul din 1990, în contextul unor măsuri similare adoptate de către țările
dezvoltate. Foaia de parcurs a UE pentru
trecerea la o economie cu emisii scăzute de carbon[2] arată că, eforturile necesare
pentru realizarea acestui obiectiv cu cele mai mici costuri trebuie să acopere
toate sectoarele și toate gazele cu efect de seră, inclusiv gazele fluorurate
cu efect de seră (gaze fluorurate), al căror potențial de încălzire poate fi de
până la 23 000 de ori mai mare decât cel al dioxidului de carbon (CO2).
În septembrie 2011, Comisia a publicat un
raport[3]
referitor la aplicarea Regulamentului (CE) nr. 842/2006[4]. Concluzia acestuia a fost că
regulamentul ar putea conduce la reduceri semnificative de emisii dacă ar mai
fi îmbunătățit și dacă ar fi aplicat în întregime. Raportul mai preciza că sunt
necesare eforturi suplimentare pentru reducerea în continuare a emisiilor de
gaze fluorurate în UE. Dacă ne asigurăm că gazele fluorurate sunt înlocuite cu
alternative sigure fără impact sau cu un impact mai redus asupra climei,
emisiile anuale exprimate în echivalent CO2 s-ar reduce până în 2030
cu două treimi, cu costuri relativ scăzute[5].

În mod clar, examinarea rapidă a unor opțiuni
relativ ieftine de reducere a gazelor fluorurate va evita eventualele costuri
mai ridicate asociate cu reducerea altor gaze cu efect de seră în alte sectoare
industriale[6].
Cu toate acestea, unele părți implicate[7]
au afirmat că, în actualele condiții de piață, este dificil de comercializat
tehnologii alternative „mai ecologice”. În Danemarca, pe de altă parte, unde se
aplică norme naționale mai stricte privind gazele fluorurate, întreprinderile
nou-înființate și IMM-urile au inovat și comercializat cu succes noi tehnologii
ecologice, transformându-le în lideri de piață.
În acest context, prezenta propunere are ca
scop:
(1)
să înlocuiască Regulamentul (CE) nr. 842/2006
privind anumite gaze fluorurate cu efect de seră pentru a asigura o contribuție
mai rentabilă la realizarea obiectivelor de climat ale UE prin descurajarea
utilizării gazelor fluorurate care au un impact ridicat asupra mediului în
favoarea unor alternative sigure și eficiente din punct de vedere energetic și
prin îmbunătățirea în continuare a izolării și a tratării finale a produselor
și echipamentelor care conțin gaze fluorurate;
(2)
să consolideze dezvoltarea durabilă, să stimuleze
inovarea și să dezvolte tehnologii ecologice prin îmbunătățirea oportunităților
de piață pentru tehnologiile alternative și gazele cu un impact redus asupra
mediului;
(3)
să alinieze UE la cele mai recente descoperiri
științifice de pe plan internațional, conform celor descrise în cel de-al
patrulea raport de evaluare al IPCC al ONU, de exemplu, în ceea ce privește
substanțele reglementate de prezentul regulament și calcularea potențialului
lor de încălzire globală;
(4)
să contribuie la obținerea unui consens cu privire
la un acord internațional de reducere treptată a hidrofluorocarburilor (HFC),
cel mai relevant grup de gaze fluorurate, în temeiul Protocolului de la
Montreal;
(5)
să simplifice și să clarifice Regulamentul (CE) nr.
842/2006 pentru a reduce sarcina administrativă în conformitate cu angajamentul
Comisiei pentru o mai bună legiferare.
Context
În funcție de calea rentabilă pentru
decarbonizarea economiei UE, emisiile de gaze fluorurate ar trebui să fie
reduse cu circa 70-78% până în 2050 și cu 72-73% până în 2030, cu un cost
marginal al reducerii de aproximativ 50 EUR per tonă de echivalent CO2 2. În total, gazele fluorurate
reprezintă în prezent 2% din toate gazele cu efect de seră din UE, însă au un
potențial de încălzire atmosferică mult mai mare decât cel al CO2.
Acestea sunt utilizate într-o multitudine de echipamente de refrigerare și
climatizare, în spume izolante și echipamente electrice, în spray-uri, ca
solvenți sau în sisteme de protecție împotriva incendiilor. Emisiile apar mai
ales în timpul utilizărilor ce implică emisii (cum e cazul spray-urilor sau al
solvenților) sau din cauza scurgerilor în timpul exploatării și eliminării
produselor și echipamentelor care conțin gaze fluorurate.
Majoritatea gazelor fluorurate au fost create
de industriile de resort pentru a înlocui substanțele care epuizează stratul de
ozon, care sunt eliminate treptat în temeiul Protocolului de la Montreal. Din
cauza situației materiale mai bune a populației și creșterii demografice, se
vând mai multe produse și echipamente care au la bază gaze fluorurate sau
substanțe care epuizează stratul de ozon. Ca urmare, începând din 1990 a avut
loc la nivel mondial o creștere importantă a producției și a utilizării de gaze
fluorurate, care, dacă nu va fi remediată, va duce la emisii considerabile în
atmosferă. Deoarece produsele și echipamentele care conțin gaze fluorurate au
adesea o durată lungă de viață, dacă nu se ia nicio măsură în prezent, emisiile
ridicate, care ar fi putut fi evitate, vor continua în următoarele decenii.
Actualul regulament privind gazele fluorurate
se concentrează în principal pe măsurile de izolare și pe tratarea produselor
și echipamentelor care conțin gaze fluorurate la sfârșitul ciclului lor de
viață. Se preconizează ca politicile actuale ale UE privind gazele fluorurate
să stabilizeze emisiile de gaze fluorurate în UE, dacă se remediază
deficiențele din aplicarea anumitor măsuri. Cu toate acestea, este puțin
probabil să se obțină o reducere în termeni absoluți a emisiilor, exceptând
cazul în care se vor pune în aplicare măsuri suplimentare.
Sunt în prezent în vigoare doar câteva măsuri
pentru evitarea utilizării gazelor fluorurate. Cu toate acestea, în prezent, în
aproape toate sectoarele în care sunt utilizate gaze fluorurate, acestea ar
putea fi înlocuite în întregime sau parțial cu alternative care sunt sigure și
cel puțin la fel de eficiente din punct de vedere energetic. Măsurile
strategice trebuie, totuși, să ia în considerare faptul că sunt vizate
numeroase tipuri de produse și echipamente și că atât fezabilitatea tehnică,
cât și costurile și beneficiile înlocuirii gazelor fluorurate pot depinde de
dimensiunea produsului sau a echipamentului și de locul în care va fi utilizat.
Pe plan internațional, a început să se acorde
o atenție din ce în ce mai mare problemei emisiilor de gaze fluorurate. În
2009, 2010, 2011 și 2012, mai multe părți semnatare ale Protocolului de la
Montreal au prezentat propuneri pentru reducerea furnizării și a consumului de
HFC la nivel mondial. Măsurile avute în vedere în prezentul regulament ar
anticipa o reducere treptată la nivel mondial, în concordanță cu propunerile
curente prezentate în temeiul Protocolului de la Montreal și ar pregăti,
astfel, UE pentru aceste obligații viitoare. UE a sprijinit aceste propuneri ca
o completare la acțiunile de atenuare a efectelor schimbărilor climatice în
contextul Convenției-cadru a Națiunilor Unite asupra schimbărilor climatice
(UNFCCC)[8].
Până acum s-au realizat puține progrese în cadrul negocierilor, deoarece China,
India, Brazilia și alte țări au refuzat să discute această chestiune în cadrul
Protocolului de la Montreal. Cu toate acestea, la Conferința Organizației
Națiunilor Unite privind dezvoltarea durabilă (Rio+20) s-a exprimat recent
sprijinul pentru o scădere treptată a consumului și producției de HFC[9].
În plus, în 2012 a fost înființată Coaliția
pentru climă și aer nepoluat în vederea reducerii poluanților cu ciclu de viață
scurt și cu efect nociv asupra climei. G8, Programul Organizației Națiunilor
Unite pentru Mediu (UNEP), Banca Mondială și Comisia Europeană au aderat la
aceasta. Un domeniu prioritar de acțiune este reprezentat de emisiile de HFC[10]. De asemenea, Parlamentul
European a solicitat în repetate rânduri să se adopte măsuri ambițioase privind
gazele fluorurate, în special HFC[11].
Actuala legislație a UE privind gazele
fluorurate cuprinde două acte legislative principale:
(1)
Regulamentul (CE) nr. 842/2006 care pune accentul
pe prevenirea scurgerilor în timpul utilizării (izolare) și la sfârșitul
ciclului de viață a (majorității) echipamentelor staționare și pe un număr
limitat de interdicții privind gazele fluorurate referitoare la aplicații de
nișă definite strict (Regulamentul privind gazele fluorurate),
(2)
Directiva 2006/40/CE a Parlamentului European și a
Consiliului care introduce restricții privind utilizarea gazelor fluorurate cu
potențial de încălzire globală (GWP) mai mare de 150 în sistemele de
climatizare ale autovehiculelor noi (Directiva MAC).
Regulamentul (CE) nr. 842/2006 este completat
de zece regulamente ale Comisiei care instituie formatul rapoartelor[12], forma etichetelor și cerințele
suplimentare de etichetare[13],
cerințele standard pentru verificarea scurgerilor[14], [15], cerințele pentru formare și
programele de certificare[16],
[17], [18], [19], [20] și formatul pentru notificarea
acestora[21].
Coerența cu
alte politici și obiective ale Uniunii
Dreptul Uniunii Europene de a acționa în acest
domeniu este stabilit la articolele 191 și 192 din Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene (TFUE). Articolul 191 se referă în mod explicit
la obiectivul de combatere a schimbărilor climatice, ca parte din politica
Uniunii Europene în domeniul mediului. Acțiunile din acest domeniu respectă în
totalitate principiul subsidiarității. Schimbările climatice reprezintă o
problemă transfrontalieră care necesită acțiuni la nivel de UE, mai ales
fiindcă UE are un obiectiv comun de reducere a emisiilor.
Reducerile rentabile planificate de emisii
sunt în conformitate cu direcția prevăzută în Foaia de parcurs a UE pentru
trecerea la o economie cu emisii scăzute de carbon până în 2050. Sprijinul
acordat noilor alternative va contribui la menținerea competitivității
economiei europene și mai ales va încuraja o creștere economică ecologică, în
conformitate cu prioritatea Strategiei UE 2020 de creștere durabilă[22]. Conform principiului „a gândi
mai întâi la scară mică”[23]
sunt introduse măsuri menite să protejeze interesele IMM-urilor, în timp ce
efectele asupra eficienței energetice se bucură de o atenție specială pentru a
asigura coerența cu activitățile desfășurate de UE pentru a încuraja
proiectarea ecologică[24]
și eficiența energetică[25].
În cele din urmă, propunerea urmărește, de asemenea, simplificarea legislației
și menținerea sarcinii administrative pentru autoritățile publice (ale UE sau
naționale) și societăți la un nivel minim.
2.           REZULTATELE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE
INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI
Consultarea
părților interesate, obținerea și utilizarea expertizei
Comisia a strâns numeroase avize tehnice
provenind dintr-o serie de studii ale experților[26], [27], [28], [29], inclusiv un studiu pregătitor
cuprinzător5 pentru revizuirea Regulamentului (CE) nr. 842/2006. Un
grup de experți alcătuit din 47 de membri din diferite sectoare ale industriei,
statele membre și ONG-uri a fost chemat să ofere îndrumare și să participe cu
contribuții de natură tehnică la acest studiu. Centrul Comun de Cercetare (JRC)
a efectuat la rândul său o analiză macroeconomică a opțiunilor strategice.
Comisia a organizat o consultare extinsă cu
părțile interesate, inclusiv o consultare publică online de trei luni
desfășurată în perioada 26 septembrie - 19 decembrie 2011 și o audiere deschisă
la Bruxelles în data de 13 februarie 2012. Trei sferturi din cei 261 de
respondenți care au participat la consultarea online activau în sector. În ceea ce privește cele mai adecvate abordări
strategice în absența unui proces de reducere treptată la nivel mondial a HFC,
mai puțin de 2% din părțile interesate au răspuns „Neadoptarea niciunei alte
măsuri”. Cele trei opțiuni strategice alese
cel mai frecvent au fost consolidarea măsurilor de izolare și recuperare, a
acordurilor voluntare și a limitelor cantitative la introducerea HFC pe piața
UE (reducere treptată). Numeroși respondenți
au considerat că mai multe măsuri strategice sunt adecvate.
Audierea părților interesate la care au
participat peste 130 de părți interesate a arătat că marea majoritate a
industriei preferă sau ar putea tolera o reducere treptată a furnizării de gaze
fluorurate. Aceasta i-ar conferi o oarecare
flexibilitate pentru cazurile în care nu s-au găsit încă tehnologii alternative
adecvate. În schimb, a considerat că
interdicțiile privind noile echipamente au fost prea rigide sau că acestea
presupun un set complex de scutiri. Pentru
utilizatorii comerciali de gaze fluorurate, este esențial ca echipamentele
existente să nu devină inutile. ONG-urile și părțile
interesate din industrie care lucrează cu tehnologii alternative au fost de
părere că este esențial să existe interdicții cu scutiri minore. Acestea consideră că reducerea treptată este o
completare a interdicțiilor. Câteva părți
interesate și-au exprimat dorința de a se concentra doar asupra unei mai bune
aplicări a regulamentului. În această etapă,
statele membre nu aveau nicio poziție oficială, însă și-au exprimat sprijinul
pentru o reducere treptată. O rețea de agenții
de protecție a mediului[30]
a recomandat să se combine un mecanism de reducere treptată cu interdicții
pentru consolidarea reducerii treptate.
Evaluarea
impactului
Comisia a efectuat un studiu de impact al
alternativelor strategice din perspectiva eficacității lor în realizarea
obiectivelor politicii și a impactului lor ecologic, economic și social asupra
părților interesate. Au fost analizate o gamă largă de măsuri strategice care
să completeze măsurile existente. Opțiunile finale cuprindeau numai măsuri
despre care s-a demonstrat că generează economii substanțiale de emisii cu un
nivel scăzut al costurilor de reducere a emisiilor și care sunt în concordanță
cu alte politici ale UE.
Aplicarea integrală a Regulamentului privind
gazele fluorurate a fost stabilită ca fiind opțiunea de bază. Alte patru
opțiuni strategice au fost evaluate în detaliu:
(a)
acordurile voluntare;
(b)
extinderea domeniului de aplicare pentru măsurile
de izolare și de recuperare;
(c)
limite cantitative pentru furnizarea de HFC
(reducere treptată);
(d)
o interdicție privind introducerea anumitor produse
și echipamente care conțin gaze fluorurate pe piața UE.
Baza metodologică pentru evaluarea impactului
a fost o analiză detaliată a fezabilității introducerii unor alternative sigure
și eficiente din punct de vedere energetic în cele 28 de sectoare principale
care utilizează gaze fluorurate. Deoarece tehnologiile alternative au fost
luate în considerare doar în cazul în care s-a considerat că sunt cel puțin la
fel de eficiente din punct de vedere energetic ca și tehnologiile convenționale
care utilizează gaze fluorurate, emisiile indirecte provenite din consumul de
energie electrică au fost abordate în mod inerent încă de la început.
A fost analizat impactul în diferite etape ale
lanțului de producție și în stadii diferite de utilizare, și anume asupra
producătorilor de substanțe chimice, a producătorilor de produse și
echipamente, a comercianților cu ridicata, a utilizatorilor industriali de
produse și echipamente, a societăților care oferă servicii pentru echipamente
și a consumatorilor finali.
Evaluarea impactului a arătat că o reducere
treptată a HFC care introduce progresiv până în 2030 limite mai scăzute pentru
cantitățile din aceste gaze fluorurate care urmează să fie introduse pe piață
în UE ar putea genera cea mai mare parte a economiilor de emisii, reducând
emisiile de astăzi cu două treimi până în 2030 (aproximativ 70 de milioane de
tone de echivalent CO2). Anumite restricții privind utilizarea
gazelor fluorurate sunt adecvate, în special pentru a proteja integritatea
procesului de reducere treptată și pentru a viza gazele fluorurate care nu sunt
acoperite de reducerea treptată. Măsurile referitoare la izolare și recuperare
ar trebui extinse la unele moduri de transport. Împreună, aceste opțiuni ar
stimula cel mai mult inovarea și dezvoltarea tehnologiilor ecologice. Costul
lor pentru economie și societate în ansamblu ar fi scăzut (efectul maxim asupra
PIB-ului ar fi de -0,006%), oferind, în același timp, flexibilitate industriei.
O reducere cu două treimi a emisiilor ar fi în conformitate cu actualele
propuneri prezentate în temeiul Protocolului de la Montreal și ar pregăti
industria UE pentru o reducere treptată. Aceasta ar conduce la reduceri ale
costurilor ca urmare a unei creșteri a nivelului de pătrundere pe piață, precum
și la economii de scară pentru tehnologiile alternative, contribuind astfel la
obținerea unui acord privind propunerile prezentate în temeiul Protocolului de
la Montreal.
Costurile administrative pot fi menținute la
un nivel relativ scăzut (costuri administrative totale de circa două milioane
de euro pe an pentru o reducere treptată). Acest lucru se datorează faptului că
sistemul de raportare prevăzut în Regulamentul (CE) nr. 842/2006 oferă deja
majoritatea datelor necesare pentru a implementa opțiunile strategice în
viitor.
3.           ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII
Rezumatul acțiunii propuse
Propunerea menține dispozițiile actuale ale
Regulamentului privind gazele fluorurate, cu unele ajustări pentru a asigura o
mai bună implementare și impunere a aplicării legislației de către autoritățile
naționale. Unele măsuri de izolare au fost și ele extinse incluzând camioanele
și remorcile frigorifice. Anexa IX oferă într-un tabel de corespondență o
imagine de ansamblu asupra modului în care dispozițiile existente au fost integrate
în propunerea de regulament.
Cea mai importantă măsură nouă este
introducerea unor limite cantitative pentru furnizarea de substanțe HFC în vrac
în UE, care vor scădea în timp. Această reducere treptată este completată de
măsuri care garantează că și cantitățile utilizate în produse și echipamente
sunt reglementate de acest mecanism.
Mecanismul de reducere treptată implică
aplicarea unui plafon descrescător treptat pentru cantitatea totală de HFC în
vrac (în tone de echivalent CO2) introdusă pe piața UE, cu o
înghețare în 2015 urmată de o primă reducere în 2016 și atingând până în 2030
21% din nivelurile vândute în perioada 2008 – 2011. Producătorii de produse și
echipamente care trebuie să facă față unei furnizări restricționate de gaze
fluorurate vor trece la tehnologii alternative atunci când acest lucru este
posibil.
Mecanismul de reducere treptată se bazează
într-o mare măsură pe experiența dobândită din reducerea treptată a consumului
de substanțe care epuizează stratul de ozon. Societățile care introduc un volum
mare de HFC în vrac pe piața UE trebuie să aibă dreptul să introducă substanțe
în vrac pe piața UE pentru prima dată. Comisia alocă cu titlu gratuit
societăților cote, pe baza datelor raportate anterior, cu o rezervă pentru
societățile nou intrate pe piață. Societățile trebuie să se asigure că au
drepturi suficiente pentru a-și acoperi eventuala introducere pe piață a
produselor și a echipamentelor. Acestea își pot transfera cotele între ele.
Comisia verifică conformitatea în anul următor, prin intermediul unei
verificări independente a rapoartelor. Se preconizează că vor participa circa
100 de societăți; este prevăzut un prag care garantează că societățile care nu
introduc decât cantități mici pe piață sunt scutite.
Substanțele HFC importate în echipamente
preîncărcate ar trebui să fie luate în considerare și ele în cadrul reducerii
treptate; prin urmare, măsurile complementare sunt indispensabile pentru a
controla aceste gaze și a asigura integritatea ecologică[31] a mecanismului de reducere
treptată, precum și condiții de concurență echitabile pe piață. Prin urmare,
aparatele cu HFC neînchise ermetic ar putea în continuare să fie produse sau
importate în UE, dar ar trebui să fie umplute la locul de instalare.[32] În mod similar, introducerea pe
piață a aparatelor de climatizare mobile care conțin HFC va fi interzisă
începând din 2020. Sunt introduse și câteva interdicții suplimentare pentru a
susține mecanismul de reducere treptată și pentru a restricționa utilizarea
altor gaze fluorurate care nu sunt acoperite de mecanism și care s-au dovedit a
fi rentabile în raport cu nivelul global necesar de reducere a emisiilor. A se
vedea tabelul 1 pentru o imagine de ansamblu.
Tabelul 1. Tabel recapitulativ al
restricțiilor privind echipamentele noi
 Produse și echipamente  || Data interdicției
 Utilizarea HFC-23 în sistemele de protecție împotriva incendiilor și în extinctoare || 1 ianuarie 2015
 Frigidere și congelatoare de uz casnic cu HFC având un potențial de încălzire globală de 150 sau mai mult || 1 ianuarie 2015
 Frigidere și congelatoare de uz comercial (sisteme închise ermetic) || 1 ianuarie 2017 pentru HFC cu potențial de încălzire globală de 2500 sau mai mult 1 ianuarie 2020 pentru HFC cu potențial de încălzire globală de 150 sau mai mult
 Aparate de climatizare mobile de interior (închise ermetic) cu HFC având un potențial de încălzire globală de 150 sau mai mult || 1 ianuarie 2020
În plus, reîncărcarea echipamentelor de
refrigerare existente care au o capacitate de umplere de peste 5 tone de
echivalent CO2 cu HFC având un potențial de încălzire globală foarte
ridicat (>2500) nu va fi permisă începând din 2020, deoarece sunt deja
disponibili pe scară largă pe piață agenți frigorifici fluizi mai adecvați și
mai eficienți din punct de vedere energetic, cu un potențial de încălzire
globală mai mic.
Restricțiile privind utilizarea SF6
în turnarea sub presiune a magneziului sunt extinse și la instalațiile care
utilizează mai puțin de 850 kg pe an, deoarece progresul tehnologic a făcut ca
o astfel de utilizare să fie învechită.
Obligațiile suplimentare de raportare ar
trebui să permită monitorizarea utilizării gazelor fluorurate care nu sunt
vizate de legislația în vigoare.
Temei juridic
Obiectivul principal al regulamentului este de
a asigura un nivel ridicat de protecție a mediului, în special prin combaterea
schimbărilor climatice. Prin urmare, prezenta
propunere are la bază articolul 192 alineatul (1) din Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene.
Principiul subsidiarității
Obiectivele propunerii nu pot fi realizate în
măsură suficientă de către statele membre. Acțiunea
la nivelul UE va realiza mai bine obiectivele din următoarele motive.
Protejarea sistemului climatic este o problemă
transfrontalieră. Statele membre nu pot soluționa singure această problemă. Dimensiunea problemei necesită acțiuni la nivelul
întregii UE, precum și o acțiune la nivel mondial. Propunerea vizează, de
asemenea, să creeze cadrul juridic pentru punerea în aplicare a unui acord
internațional privind reducerea treptată a substanțelor HFC, la care UE ar fi
parte. Acordul este în prezent în discuție la
nivel internațional.
Regulamentul prevede interzicerea introducerii
pe piață și a utilizării anumitor produse și echipamente care conțin gaze
fluorurate. Acesta este, prin urmare, relevant pentru funcționarea pieței
interne.
Propunerea se concentrează asupra modificării
și completării legislației UE și asupra consolidării anumitor dispoziții în
vederea îmbunătățirii implementării și a impunerii aplicării acesteia de către
statele membre.
Prin urmare, propunerea respectă principiul
subsidiarității.
Principiul proporționalității
Propunerea respectă principiul
proporționalității. Măsurile se bazează pe o
evaluare amănunțită a rentabilității lor. Pragurile
de acceptabilitate ale costurilor de reducere sunt în conformitate cu Foaia de
parcurs pentru trecerea la o economie cu emisii scăzute de carbon[33], care stabilește strategia
globală de combatere a schimbărilor climatice. Perioadele
de tranziție suficient de lungi permit sectoarelor vizate să se adapteze
într-un mod eficient din punct de vedere economic.
În cazul în care sunt avute în vedere
restricții privind anumite utilizări de gaze fluorurate, prezenta propunere
asigură disponibilitatea unor alternative tehnice și economice fezabile. În cazul în care, în circumstanțe specifice, astfel
de alternative nu există, aceasta permite acordarea de derogări.
Nu sunt propuse dispoziții detaliate în
domeniile în care obiectivele ar putea fi realizate mai bine prin acțiuni în
alte domenii de politică, de exemplu prin acte legislative în domeniul
deșeurilor sau în materie de proiectare ecologică. Acest
lucru este necesar pentru a evita suprapunerile care ar putea duce la o
repartizare neclară a responsabilităților, creând o sarcină suplimentară pentru
autoritățile publice și societăți.
Alegerea instrumentelor
Instrumentul juridic ales este regulamentul,
deoarece propunerea are ca obiectiv înlocuirea și îmbunătățirea actualului
regulament și deoarece mecanismul de reducere treptată ar trebui să se bazeze
pe sistemul stabilit la nivelul UE pentru reducerea treptată a substanțelor
care epuizează stratul de ozon. S-a dovedit că
acest sistem funcționează eficient. Orice
modificare adusă sistemului ar reprezenta o povară inutilă deopotrivă pentru
statele membre și pentru societățile care activează în acest domeniu.
4.           IMPLICAȚIILE BUGETARE
Propunerea nu are implicații suplimentare
asupra bugetului Uniunii Europene.
2012/0305 (COD)
Propunere de
REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI
AL CONSILIULUI
privind gazele fluorurate cu efect de seră
(Text cu relevanță pentru SEE)
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL
UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea
Uniunii Europene, în special articolul 192 alineatul (1),
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
după transmiterea proiectului de act
legislativ către parlamentele naționale,
având în vedere avizul Comitetului Economic și
Social European[34],
având în vedere avizul Comitetului Regiunilor[35],
hotărând în conformitate cu procedura
legislativă ordinară,
întrucât:
(1)       În cel de-al patrulea raport
de evaluare al Grupului interguvernamental privind schimbările climatice
(„IPCC”) al Convenției-cadru a Națiunilor Unite asupra schimbărilor climatice
(„UNFCCC”), la care Uniunea este parte[36],
se preciza că, potrivit datelor științifice existente, țările dezvoltate ar
trebui să reducă până în 2050 emisiile de gaze cu efect de seră cu 80 - 95%
față de emisiile din 1990, pentru a limita schimbările climatice la nivel
mondial la o creștere cu 2°C a temperaturii, prevenind, astfel, efectele
nedorite asupra climei[37].
(2)       Pentru a atinge acest
obiectiv, Comisia Europeană a prezentat în Foaia de parcurs pentru trecerea la
o economie cu emisii scăzute de carbon o metodă rentabilă de realizare a
reducerilor necesare ale emisiilor globale în Uniune până în 2050[38]. Această foaie de parcurs
stabilește contribuțiile sectoriale necesare în șase domenii. Emisiile, altele
decât cele de CO2 (inclusiv emisiile de gaze fluorurate cu efect de
seră, dar exclusiv emisiile, altele decât de cele de CO2 , provenite
din agricultură) ar trebui să fie reduse cu 72 - 73% până în 2030 și cu 70 -
78% până în 2050, față de nivelurile din 1990. Dacă se ia ca referință anul
2005, este nevoie de o reducere a emisiilor, altele decât cele de CO2,
cu 60 - 61% până în 2030, exceptând emisiile din agricultură. Emisiile de gaze
fluorurate cu efect de seră au fost estimate la 90 de milioane de tone de
echivalent CO2 în 2005. O reducere cu 60% înseamnă că emisiile ar
trebui să fie reduse la aproximativ 35 de milioane de tone de echivalent CO2
până în 2030. Având în vedere că emisiile sunt estimate la 104 milioane de tone
de echivalent CO2 în 2030 pe baza aplicării integrale a legislației
actuale, este necesară o scădere suplimentară de aproximativ 70 de milioane de
tone de echivalent CO2.
(3)       Un raport al Comisiei[39] privind caracterul adecvat,
aplicarea și efectele Regulamentului (CE) nr. 842/2006[40] a concluzionat că actualele
măsuri de izolare, dacă sunt aplicate integral, au potențialul de a reduce
emisiile de gaze fluorurate cu efect de seră. Aceste măsuri ar trebui, deci, să
fie menținute și clarificate pe baza experienței dobândite la punerea lor în
aplicare. De asemenea, unele măsuri ar trebui să fie extinse și la alte aparate
în care se folosesc cantități substanțiale de gaze fluorurate cu efect de seră,
cum ar fi camioanele și remorcile frigorifice. Obligația de a întocmi și de a
păstra evidențe privind echipamentele care conțin astfel de gaze ar trebui să
vizeze și întrerupătoarele electrice.
(4)       Raportul Comisiei a
concluzionat, de asemenea, că se poate face mai mult pentru reducerea emisiilor
de gaze fluorurate cu efect de seră în Uniune, în special prin evitarea
utilizării acestor gaze în cazul în care există tehnologii alternative sigure
și eficiente din punct de vedere energetic, care nu au niciun impact sau un
impact mai redus asupra climei. O scădere, până în 2030, cu până la două treimi
a emisiilor înregistrate în 2010 este rentabilă, deoarece în multe sectoare
sunt disponibile alternative dovedite și testate.
(5)       Pentru a încuraja utilizarea
unor astfel de tehnologii, formarea persoanelor care desfășoară activități ce
implică gaze fluorurate cu efect de seră ar trebui să acopere tehnologiile care
servesc la înlocuirea și reducerea utilizării gazelor fluorurate cu efect de
seră. Certificatele ar trebui să aibă o perioadă de valabilitate limitată, iar
perioada inițială de valabilitate ar trebui prelungită doar după o formare
periodică obligatorie, garantându-se astfel că persoanele în cauză sunt la
curent cu noile evoluții tehnice.
(6)       Pentru a asigura coerența cu
cerințele de monitorizare și de raportare prevăzute în UNFCCC și cu Decizia
4/CMP.7 a Conferinței părților care funcționează ca reuniune a părților la
Protocolul de la Kyoto, potențialele de încălzire globală ar trebui să fie
calculate în termeni de potențial de încălzire globală pentru 100 de ani al
unui kilogram de gaz, comparativ cu un kilogram de CO2. Calculul ar
trebui să se bazeze, în măsura posibilului, pe cel de-al patrulea raport de
evaluare adoptat de IPCC.
(7)       Având în vedere faptul că
există alternative adecvate, interdicția actuală de utilizare a hexafluorurii
de sulf pentru turnarea sub presiune a magneziului și reciclarea aliajelor
obținute prin turnarea sub presiune a magneziului ar trebui să fie extinsă la
instalațiile care utilizează mai puțin de 850 kg pe an. În mod similar, cu o
perioadă de tranziție corespunzătoare, ar trebui să se interzică utilizarea
agenților frigorifici cu un foarte mare potențial de încălzire globală, atunci
când se asigură service-ul sau întreținerea echipamentelor de refrigerare cu o
capacitate de umplere egală sau mai mare de 5 tone de CO2.
(8)       Ar trebui să se impună
interdicții suplimentare pentru introducerea pe piață a unor echipamente noi de
refrigerare, de climatizare și de protecție împotriva incendiilor care
funcționează cu anumite gaze fluorurate cu efect de seră, dacă există
alternative adecvate la utilizarea acestor substanțe. Având în vedere
evoluțiile tehnice viitoare și disponibilitatea unor alternative rentabile la
utilizarea de gaze fluorurate cu efect de seră, Comisia ar trebui să fie
împuternicită să includă și alte produse și echipamente sau să excludă, tot cu
titlu temporar, anumite categorii de produse sau echipamente pentru care nu
sunt disponibile, din motive tehnice sau economice, substanțe alternative cu
potențial de încălzire globală situat sub limita specificată, inclusiv pentru
care oferta de substanțe alternative de pe piață este insuficientă pentru a
satisface cererea sau din cauza unor standarde de siguranță aplicabile care
exclud utilizarea alternativelor respective.
(9)       Aceste interdicții ar trebui
introduse numai în cazul în care conduc la emisii globale mai reduse de gaze cu
efect de seră, provenind mai ales din scurgerile de gaze fluorurate cu efect de
seră și din emisiile de CO2 generate de consumul de energie. Ar
trebui așadar să fie permise echipamentele care conțin gaze fluorurate cu efect
de seră, dacă emisiile lor globale de gaze cu efect de seră sunt mai scăzute
decât cele pe care le-ar produce un echipament echivalent fără gaze fluorurate
cu efect de seră, care au un consum energetic maxim permis fixat în
dispozițiile de aplicare relevante adoptate în temeiul Directivei 2009/125/CE
(proiectarea ecologică)[41].
(10)     Pentru a garanta că numai
persoanele care au fost certificate în mod corespunzător instalează echipamente
de refrigerare, de climatizare și de încălzire nesigilate ermetic, ar trebui să
existe o interdicție pentru introducerea pe piață a acestor echipamente
preumplute cu hidrofluorocarburi. Această măsură ar trebui, de asemenea, să
garanteze că toate cantitățile utilizate pentru a umple pentru prima dată
astfel de echipamente sunt supuse măsurilor de reducere.
(11)     Reducerea treptată a
introducerii pe piață a hidrofluorocarburilor a fost identificată ca fiind
modalitatea cea mai eficace și rentabilă de reducere a emisiilor de aceste
substanțe pe termen lung.
(12)     Pentru a pune în aplicare
reducerea treptată a introducerii pe piață a hidrofluorocarburilor, Comisia ar
trebui să aloce producătorilor și importatorilor individuali cote pentru
introducerea pe piață a acestor substanțe, astfel încât limita cantitativă
globală pentru introducerea de hidrofluorocarburi pe piață în Uniune să nu fie
depășită.
(13)     Alocarea de cote societăților
individuale ar trebui să se bazeze pe cantitățile de hidrofluorocarburi pe care
acestea le-au produs sau importat în cursul perioadei de referință 2008 - 2011.
Cu toate acestea, pentru a nu exclude operatorii mici, o proporție de cinci la
sută din limita cantitativă globală ar trebui să fie rezervată pentru
importatorii și producătorii care nu au importat sau produs mai mult de o tonă
de gaze fluorurate cu efect de seră în perioada de referință.
(14)     Prin recalcularea periodică a
cotelor, Comisia ar trebui să se asigure că noilor operatori li se permite să
își continue activitățile, pe baza volumelor medii pe care le-au introdus pe
piață în trecutul apropiat.
(15)     Comisia ar trebui să se
asigure că există un registru electronic central în care sunt înscrise cotele,
pe baza sistemului de licențe pentru comerț prevăzut în Regulamentul (CE) nr.
1005/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 septembrie 2009
privind substanțele care diminuează stratul de ozon[42].
(16)     Pentru a păstra flexibilitatea
pieței de hidrofluorocarburi vrac, ar trebui să se permită transferul de cote
și către producători și importatori care nu au activat în acest sector în
trecut.
(17)     În scopul de a face posibilă
monitorizarea eficacității regulamentului, domeniul de aplicare al actualelor
obligații de raportare ar trebui să fie extins astfel încât să acopere și alte
substanțe fluorurate care au un potențial semnificativ de încălzire globală sau
sunt susceptibile de a înlocui gazele fluorurate cu efect de seră enumerate în
anexa I. Din același motiv, ar trebui să se raporteze și distrugerea gazelor
fluorurate cu efect de seră și importul de aceste gaze atunci când sunt
conținute în produse și echipamente. Ar trebui fixate praguri de minimis
pentru a evita sarcinile administrative disproporționate, în special pentru
întreprinderile mici și mijlocii și pentru microîntreprinderi.
(18)     Comisia ar trebui să
monitorizeze în permanență efectele diminuării cantităților de
hidrofluorocarburi introduse pe piață, inclusiv efectul acestei diminuări
asupra ofertei de echipamente în cazul cărora utilizarea de hidrofluorocarburi,
în comparație cu utilizarea unei tehnologii alternative, ar conduce la mai
puține emisii pe durata ciclului de viață. Monitorizarea ar trebui să
garanteze, de asemenea, detectarea din timp a problemelor legate de sănătate
sau de siguranță, având în vedere efectele negative asupra disponibilității
medicamentelor. Înainte de 2030 ar trebui să se facă o revizuire completă,
pentru a se adapta din timp dispozițiile prezentului regulament ținând cont de
aplicarea lui și de noile evoluții și a se adopta, dacă este cazul, noi măsuri
de reducere.
(19)     Pentru a se asigura condiții
uniforme pentru punerea în aplicare a prezentului regulament, Comisiei ar
trebui să îi fie conferite competențe de executare pentru a stabili formatul
evidențelor care trebuie păstrate cu privire la echipamentele instalate, pentru
care s-a asigurat service, care sunt întreținute, reparate sau scoase din
funcțiune, modul de comunicare a programelor de formare și de certificare și
formatul etichetelor pentru produse și echipamente, precum și pentru a
determina valorile de referință pentru importatori și producători, pe baza
cantităților de hidrofluorocarburi introduse pe piață în Uniune și pentru a
stabili formatul și mijloacele de prezentare a rapoartelor. Aceste competențe
ar trebui exercitate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al
Parlamentului European și al Consiliului din 16 februarie 2011 de stabilire a
normelor și principiilor generale privind mecanismele de control de către
statele membre al exercitării competențelor de executare de către Comisie[43].
(20)     Pentru a ține seama de
progresul tehnologic și de evoluția piețelor afectate de prezentul regulament
și pentru a garanta respectarea acordurilor internaționale, competența de a
adopta acte în conformitate cu articolul 290 din Tratatul privind funcționarea
Uniunii Europene ar trebui să-i fie delegată Comisiei în ceea ce privește
următoarele: precizarea cerințelor privind verificările standard de depistare a
scurgerilor; extinderea listei de echipamente care fac obiectul recuperării
obligatorii a gazelor fluorurate cu efect de seră; precizarea cerințelor minime
și a condițiilor pentru recunoașterea reciprocă a programelor de formare
destinate persoanelor care instalează, întrețin, repară sau scot din funcțiune
echipamentele și care verifică scurgerile și recuperează gazele fluorurate cu
efect de seră și pentru certificarea acestor persoane și societăți care
îndeplinesc astfel de sarcini; modificarea cerințelor de etichetare;
interzicerea introducerii pe piață a unei cantități mai mari de produse și
echipamente care conțin sau depind de gaze fluorurate cu efect de seră;
modificarea cantităților maxime de hidrofluorocarburi care pot fi introduse pe
piață și scutirea hidrofluorocarburilor achiziționate pentru anumite utilizări
critice de respectarea cerinței privind cota, din motive de sănătate și de
siguranță; stabilirea normelor de recalculare a valorilor de referință pentru
introducerea pe piață a hidrofluorocarburilor de către întreprinderile
individuale și modificarea sau completarea mecanismului de alocare a cotelor;
revizuirea pragurilor din cerințele de raportare; stabilirea cerințelor pentru
sistemele de raportare a emisiilor de gaze fluorurate cu efect de seră și
utilizarea datelor privind emisiile colectate de statele membre; introducerea
altor substanțe cu un important potențial de încălzire globală pe listele de
substanțe reglementate de prezentul regulament și actualizarea listelor pe baza
noilor descoperiri științifice, în special a potențialului de încălzire globală
al substanțelor enumerate în anexele la regulament.
(21)     Organizarea de către Comisie a
unor consultări adecvate în cursul etapei pregătitoare, inclusiv la nivel de
experți, prezintă o importanță deosebită. Atunci când pregătește și elaborează
acte delegate, Comisia ar trebui să asigure transmiterea simultană, promptă și
corespunzătoare a documentelor pertinente către Parlamentul European și
Consiliu.
(22)     Prezentul regulament modifică
și completează Regulamentul (CE) nr. 842/2006, care ar trebui, prin urmare, să
fie înlocuit,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
CAPITOLUL I
Dispoziții Generale
Articolul 1
Definiții
În sensul prezentului regulament, se aplică
următoarele definiții:
(1)
„gaze fluorurate cu efect de seră” înseamnă
hidrofluorocarburi („HFC”), perfluorocarburi („PFC”), hexafluorură de sulf („SF6”)
și alte gaze cu efect de seră care conțin fluor, astfel cum sunt enumerate în
anexa I, izolate sau în amestecuri;
(2)
„potențial de încălzire globală” („GWP”) înseamnă
potențialul de încălzire climatică al unui gaz cu efect de seră față de
potențialul dioxidului de carbon („CO2”), calculat ca potențial de
încălzire pentru 100 de ani al unui kilogram de gaz comparativ cu un kilogram
de CO2, conform anexelor I, II și III;
(3)
„tonă(e) de echivalent CO2” înseamnă o
cantitate de gaze cu efect de seră sau un amestec care conține astfel de gaze,
exprimată ca produsul dintre greutatea gazelor cu efect de seră în tone și
potențialul lor de încălzire globală;
(4)
„operator” înseamnă persoana fizică sau juridică
care are în posesie echipamentele și sistemele reglementate de prezentul
regulament și controlează efectiv funcționarea acestora din punct de vedere
tehnic;
(5)
„utilizare” înseamnă utilizarea gazelor fluorurate
cu efect de seră în producția, întreținerea sau asigurarea service-ului,
inclusiv reumplerea produselor și echipamentelor sau în alte procese;
(6)
„introducere pe piață” înseamnă furnizarea sau
punerea la dispoziția unei alte părți din Uniune, pentru prima dată, contra
cost sau în mod gratuit, sau utilizarea pe cont propriu de către un producător
sau importul în teritoriul vamal al Uniunii în cadrul unui regim vamal care
permite utilizarea sau exploatarea în Uniune a bunurilor importate;
(7)
„sistem închis ermetic” înseamnă un sistem în care
toate părțile care conțin gaze fluorurate cu efect de seră sunt ermetizate în
timpul fabricării lor, prin sudură, prin lipire sau prin altă modalitate de
unire, fiind asamblate definitiv și pentru care circuitul de refrigerare nu
trebuie să fie deschis pentru a putea pune în funcțiune sistemul;
(8)
„container de unică folosință” înseamnă un
container proiectat exclusiv pentru transportul sau depozitarea de gaze
fluorurate cu efect de seră și care nu poate fi reumplut fără să fi fost
adaptat în acest scop sau care e introdus pe piață fără a se prevedea
returnarea sa pentru reumplere;
(9)
„recuperare” înseamnă colectarea și depozitarea
gazelor fluorurate cu efect de seră din produse, echipamente sau containere în
timpul întreținerii sau al service-ului sau înainte de eliminarea produselor, a
echipamentelor sau a containerelor;
(10)
„reciclare” înseamnă refolosirea unui gaz fluorurat
cu efect de seră recuperat, după un proces elementar de curățare;
(11)
„regenerare” înseamnă reprelucrarea unui gaz
fluorurat cu efect de seră recuperat pentru a prezenta performanțe echivalente
cu cele ale unei substanțe nou produse, ținând seama de utilizarea preconizată;
(12)
„distrugere” înseamnă procesul de transformare
permanentă sau de descompunere a celei mai mari părți sau a întregii cantități
de gaz fluorurat cu efect de seră într-una sau mai multe substanțe stabile care
nu sunt gaze fluorurate cu efect de seră;
(13)
„staționar” înseamnă imobilitate în timpul
funcționării;
(14)
„spumă unicomponent” înseamnă compoziția de spumă
conținută într-un container de aerosoli în stare lichidă, înainte de reacție
sau după o reacție parțială, și care se umflă și se întărește atunci când este
scoasă din container;
(15)
„camion frigorific” înseamnă un autovehicul cu o
masă maximă mai mare de 3,5 tone, care este proiectat și construit în
principal pentru transportul de marfă și care este echipat cu o unitate de
răcire;
(16)
„remorcă frigorifică” înseamnă un vehicul care este
proiectat și construit pentru a fi tractat de un camion sau un tractor, în
principal pentru a transporta marfă și care este echipat cu o unitate de
răcire.
Capitolul II
Izolarea
Articolul 2
Prevenirea emisiilor
1.           Se interzice eliberarea
voluntară de gaze fluorurate cu efect de seră în atmosferă dacă aceasta nu este
necesară din punct de vedere tehnic pentru utilizarea preconizată.
2.           Operatorii de echipamente
care conțin gaze fluorurate cu efect de seră iau măsuri de precauție pentru a
preveni eliberarea involuntară a acestor gaze (denumită în continuare
„scurgere”).
3.           În cazul în care se
detectează o scurgere a acestor gaze, operatorii se asigură că echipamentul
este reparat fără întârzieri nejustificate.
În cazul în care o scurgere a echipamentului a
fost remediată, operatorii se asigură că echipamentul este verificat în termen
de o lună de la reparație de către persoane certificate să verifice
eficacitatea reparației.
4.           Sunt certificate în
conformitate cu articolul 8 persoanele și întreprinderile care desfășoară
următoarele sarcini:
(a)
instalarea, asigurarea service-ului, întreținerea,
repararea sau scoaterea din funcțiune a echipamentelor menționate la articolul
3 alineatul (1);
(b)
asigurarea service-ului, întreținerea, repararea
sau scoaterea din funcțiune a echipamentelor mobile de climatizare care conțin
gaze fluorurate cu efect de seră;
(c)
instalarea, asigurarea service-ului, întreținerea,
repararea sau scoaterea din funcțiune a întrerupătoarelor electrice care conțin
SF6;
(d)
livrarea sau recepționarea gazelor fluorurate cu
efect de seră pentru sarcinile enumerate la literele (a), (b) și (c).
La îndeplinirea acestor sarcini, persoanele și
întreprinderile menționate la primul paragraf iau măsuri de precauție pentru a
preveni scurgerile de gaze fluorurate cu efect de seră.
5.           Orice persoană care
încredințează altei părți sarcina de instalare, asigurare a service-ului,
întreținere, reparare sau scoatere din funcțiune a unui întrerupător electric
care conține SF6 sau a unor echipamente precum cele menționate la
articolul 3 alineatul (1) se asigură că partea respectivă deține certificatele
necesare, în conformitate cu articolul 8, pentru sarcinile care îi sunt
încredințate.
Articolul 3
Verificarea în vederea detectării scurgerilor
1.           Operatorii de echipamente
care conțin gaze fluorurate cu efect de seră cu un potențial de încălzire
globală echivalent cu 5 tone de CO2 neconținute în spume se asigură
că echipamentele sunt verificate în vederea detectării scurgerilor. Cu toate
acestea, echipamentele cu sisteme închise ermetic, etichetate ca atare, care
conțin gaze fluorurate cu efect de seră cu un potențial de încălzire globală
echivalent cu mai puțin de 10 tone de CO2 nu sunt supuse
verificărilor în vederea detectării scurgerilor efectuate în conformitate cu
prezentul articol.
Verificările se efectuează de către persoanele
certificate în conformitate cu normele prevăzute la articolul 8.
Prezentul alineat se aplică operatorilor
următoarelor echipamente care conțin gaze fluorurate cu efect de seră:
(a)
echipamente staționare de refrigerare;
(b)
echipamente staționare de climatizare;
(c)
pompe de căldură staționare;
(d)
sisteme staționare de protecție împotriva
incendiilor;
(e)
camioane frigorifice și remorci frigorifice.
2.           Verificările prevăzute la
alineatul (1) se efectuează cu următoarea frecvență:
(a)
echipamentele care conțin gaze fluorurate cu efect
de seră cu un potențial de încălzire globală echivalent cu 5 tone de CO2
sau mai mult, dar cu mai puțin de 50 de tone de CO2, sunt
verificate în vederea detectării scurgerilor cel puțin o dată la 12 luni;
(b)
echipamentele care conțin gaze fluorurate cu efect
de seră cu un potențial de încălzire globală echivalent cu 50 de tone de CO2
sau mai mult, dar cu mai puțin de 500 de tone de CO2, sunt
verificate în vederea detectării scurgerilor cel puțin o dată la șase luni;
(c)
echipamentele care conțin gaze fluorurate cu efect
de seră cu un potențial de încălzire globală echivalent cu 500 de tone de CO2
sau mai mult se verifică în vederea detectării scurgerilor cel puțin o dată la
trei luni.
3.           În cazul în care, în ceea ce
privește sistemele de protecție împotriva incendiilor menționate la alineatul
(1) litera (d), se aplică un regim de inspecție care respectă standardele
ISO 14520 sau EN 15004, iar sistemul de protecție împotriva
incendiilor este inspectat ori de câte ori este necesar în conformitate cu
alineatul (2), se consideră că aceste inspecții îndeplinesc obligațiile
prevăzute la alineatul (1).
4.           Comisia este împuternicită să
adopte acte delegate în conformitate cu articolul 20, precizând cerințele
pentru verificările în vederea detectării scurgerilor care urmează să fie
efectuate în conformitate cu alineatul (1) din prezentul articol pentru fiecare
tip de echipament menționat la alineatul respectiv, identificând părțile din
echipament cele mai susceptibile de a produce scurgeri și modificând lista de
echipamente de la alineatul (1) din prezentul articol pentru a include și alte
tipuri de echipamente, în funcție de tendințele pieței și de progresul
tehnologic.
Articolul 4
Sisteme de detectare a scurgerilor
1.           Operatorii echipamentelor
menționate la articolul 3 alineatul (1) care conțin gaze fluorurate cu efect de
seră cu un potențial de încălzire globală echivalent cu 500 de tone de CO2
sau mai mult, se asigură că echipamentele sunt prevăzute cu un sistem de
detectare a scurgerilor care alertează operatorul în caz de scurgere.
              Sistemele de detectare a
scurgerilor se verifică cel puțin o dată la 12 luni pentru a se asigura
funcționarea adecvată a acestora.
2.           Prin derogare de la articolul
3 alineatul (2) litera (b), în cazul în care echipamentele care conțin gaze
fluorurate cu efect de seră cu un potențial de încălzire globală echivalent cu
50 de tone de CO2 sau mai mult, dar cu mai puțin de 500 de tone de
CO2, sunt prevăzute cu un sistem de detectare a scurgerilor,
echipamentele se verifică în vederea detectării scurgerilor cel puțin o dată la
12 luni.
Articolul 5
Evidențe
1.           Operatorii de echipamente
care conțin gaze fluorurate cu efect de seră care nu se regăsesc în spume
înregistrează și țin pentru fiecare echipament evidența următoarelor informații
cu care sunt identificate echipamentele:
(a)
cantitatea și tipul de gaze fluorurate cu efect de
seră utilizate;
(b)
cantitățile de gaze fluorurate cu efect de seră
adăugate și motivele pentru adăugarea lor;
(c)
cantitatea de gaze fluorurate cu efect de seră
recuperată;
(d)
frecvența observată a scurgerilor;
(e)
informații permițând o identificare a
întreprinderii și a persoanei care a instalat, a asigurat service-ul, a
întreținut și, dacă este cazul, a reparat sau a scos din funcțiune
echipamentul;
(f)
datele și rezultatele verificărilor efectuate în
temeiul articolului 3 alineatele (1) și (3);
(g)
în cazul în care echipamentul a fost scos din
funcțiune, măsurile luate pentru recuperarea și eliminarea gazelor fluorurate
cu efect de seră.
Prezentul alineat se aplică operatorilor de
întrerupătoare electrice care conțin SF6 și de echipamente
menționate la articolul 3 alineatul (2).
2.           Cu excepția cazului în care
evidențele menționate la alineatul (1) sunt înregistrate într-o bază de date
creată de către autoritățile competente ale statelor membre, operatorii
menționați la alineatul (1) păstrează evidențele timp de cel puțin doi ani după
scoaterea din funcțiune a echipamentului.
Cu excepția cazului în care evidențele menționate
la alineatul (1) sunt înregistrate într-o bază de date creată de către
autoritățile competente ale statelor membre, persoanele sau întreprinderile
care desfășoară activitățile menționate la alineatul (1) litera (e) pentru
operatori păstrează copii ale evidențelor timp de cel puțin cinci ani.
La cerere, evidențele se pun la dispoziția autorității
competente sau a Comisiei.
3.           Comisia poate stabili,
printr-un act de punere în aplicare, formatul evidențelor menționate la
alineatul (1) și poate preciza modul în care ar trebui să fie întocmite și
păstrate. Actul de punere în aplicare respectiv se adoptă în conformitate cu
procedura de examinare menționată la articolul 21.
Articolul 6
Emisii generate de producție
Producătorii de compuși fluorurați iau toate
măsurile de precauție necesare pentru a limita emisiile de gaze fluorurate cu
efect de seră, în cea mai mare măsură posibilă, în timpul procesului de
producție, transport și stocare.
Producătorii se asigură că trifluormetanul
(HFC-23) obținut ca subprodus în cantități semnificative este distrus în cadrul
procesului de producție.
Articolul 7
Recuperare
1.           Operatorii de echipamente,
inclusiv de echipamente mobile, care conțin gaze fluorurate cu efect de seră
care nu se regăsesc în spume, adoptă măsuri pentru recuperarea acestor gaze de
către persoane și întreprinderi care dețin certificatele corespunzătoare
prevăzute la articolul 8, pentru a se asigura că aceste gaze sunt reciclate,
regenerate sau distruse.
Această obligație se aplică operatorilor oricărora
dintre următoarele echipamente:
(a)
circuite de răcire pentru echipamente de
refrigerare, de climatizare și pompe de căldură;
(b)
echipamente care conțin solvenți pe bază de gaze
fluorurate cu efect de seră;
(c)
sisteme de protecție împotriva incendiilor și
extinctoare;
(d)
întrerupătoare electrice.
2.           Comisia este împuternicită să
adopte acte delegate în conformitate cu articolul 20 pentru modificarea listei
de echipamente de la alineatul (1) cu scopul de a include și alte tipuri de
echipamente, având în vedere creșterea importanței lor ca urmare a dezvoltării
comerciale sau tehnologice.
3.           Înainte de eliminarea unui
container de gaze fluorurate cu efect de seră, persoana care a utilizat
containerul pentru transport sau stocare ia măsuri pentru recuperarea oricăror
gaze reziduale, cu scopul de a se asigura că acestea sunt reciclate, regenerate
sau distruse.
4.           Utilizatorii de produse și
operatorii de echipamente neenumerate la alineatul (1) care conțin gaze
fluorurate cu efect de seră iau măsuri pentru recuperarea gazelor, în măsura în
care este posibil din punct de vedere practic, de către persoane calificate
corespunzător, cu scopul de a se asigura că acestea sunt reciclate, regenerate
sau distruse sau pentru distrugerea lor fără recuperare prealabilă.
Articolul 8
Formarea și certificarea
1.           Statele membre instituie
programe de formare și certificare pentru următoarele categorii de persoane:
(a)     persoanele care instalează, asigură
service, întrețin, repară sau scot din funcțiune echipamentele enumerate la
articolul 3 alineatul (1) al treilea paragraf;
(b)     persoanele care instalează, asigură
service-ul, întrețin, repară sau scot din funcțiune întrerupătoare electrice
care conțin SF6;
(c)     persoanele care efectuează verificări în
vederea detectării scurgerilor prevăzute la articolul 3 alineatul (1);
(d)     persoanele care recuperează gazele
fluorurate cu efect de seră prevăzute la articolul 7.
2.           Programele de formare
prevăzute la alineatul (1) vizează următoarele:
(a)     reglementările și standardele tehnice
aplicabile;
(b)     prevenirea emisiilor;
(c)     recuperarea gazelor fluorurate cu efect
de seră;
(d)     manipularea în condiții de siguranță a
echipamentelor de tipul și dimensiunea înscrisă în certificat;
(e)     tehnologiile de înlocuire sau reducere a
utilizării de gaze fluorurate cu efect de seră și manipularea în condiții de
siguranță a acestora.
3.           În cadrul programelor de
certificare prevăzute la alineatul (1) se eliberează certificate cu condiția ca
solicitantul să fi absolvit un program de formare instituit în conformitate cu
alineatele (1) și (2).
4.           Statele membre instituie
programe de certificare pentru întreprinderile care efectuează pentru alte
părți activitățile menționate la alineatul (1) literele (a)-(d).
5.           Certificatele prevăzute la
alineatele (1) și (3) sunt valabile timp de cel mult 5 ani. Statele membre pot
prelungi valabilitatea certificatelor prevăzute la alineatul (1) dacă persoana
în cauză efectuează o formare periodică obligatorie, din cinci în cinci ani,
pentru a-și actualiza cunoștințele privind subiectele menționate la alineatul
(2).
6.           Statele membre informează
Comisia până la 1 ianuarie 2015 cu privire la programele lor de formare și
certificare. Statele membre recunosc certificatele eliberate într-un alt stat
membru. Acestea nu restrâng libertatea de a presta servicii sau libertatea de
stabilire, pe motiv că un certificat a fost eliberat în alt stat membru.
7.           Comisia este împuternicită să
adopte acte delegate în conformitate cu articolul 20, precizând cerințele
minime de formare și certificare prevăzute la alineatul (1) și precizând
condițiile pentru recunoașterea reciprocă a certificatelor.
8.           Comisia poate, prin
intermediul actelor de punere în aplicare, să stabilească formatul informării
menționate la alineatul (6). Actele de punere în aplicare respective se adoptă
în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 21.
Capitolul III
Introducerea pe piață și controlul utilizării
Articolul 9
Restricții pentru introducerea pe piață
1.           Se interzice introducerea pe
piață a anumitor produse și echipamente enumerate în anexa III de la data
menționată în respectiva anexă, după caz, făcându-se o diferențiere în funcție
de tipul sau de potențialul de încălzire globală al gazelor fluorurate cu efect
de seră conținute.
Pentru calcularea potențialului de încălzire
globală al amestecurilor de gaze fluorurate cu efect de seră conținute în
aceste produse și în echipamentele respective se aplică metoda prevăzută în
anexa IV.
2.                         Interdicția
prevăzută la alineatul (1) nu se aplică echipamentelor pentru care s-a stabilit
în cerințele de proiectare ecologică adoptate în Directiva 2009/125/CE[44] că, datorită creșterii
eficienței energetice din cursul exploatării lor, emisiile de CO2
aferente ciclului de viață al echipamentelor ar fi mai scăzute decât cele
provenind de la un echipament echivalent care respectă cerințele de proiectare
ecologică corespunzătoare și nu conține hidrofluorocarburi.
3.           Comisia este împuternicită să
adopte acte delegate în conformitate cu articolul 20 pentru modificarea listei
stabilite în anexa III cu scopul de a include și alte produse și echipamente
care conțin gaze fluorurate cu efect de seră având un potențial de încălzire
globală de 150 sau mai mult sau care depind de aceste gaze pentru a funcționa,
dacă se stabilește că sunt disponibile alternative la utilizarea gazelor fluorurate
cu efect de seră sau la folosirea unor tipuri specifice de gaze fluorurate cu
efect de seră și dacă utilizarea lor ar avea ca rezultat reducerea globală a
emisiilor de gaze cu efect de seră și cu scopul de a exclude dacă este cazul
pentru a anumită perioadă de timp anumite categorii de produse sau echipamente
pentru care nu sunt disponibile substanțe alternative aflate sub limita
specificată de potențial de încălzire globală, din motive tehnice, economice
sau de siguranță.
Articolul 10
Etichetarea și informațiile despre produs
1.           Produsele și echipamentele
care conțin gaze fluorurate cu efect de seră nu pot fi introduse pe piață dacă
nu sunt etichetate.
Prezentul alineat se aplică următoarelor tipuri de
echipamente:
(a)
echipamente de refrigerare;
(b)
echipamente de climatizare;
(c)
pompe de căldură;
(d)
sisteme de protecție împotriva incendiilor;
(e)
întrerupătoare electrice;
(f)
tuburi cu aerosoli care conțin gaze fluorurate cu
efect de seră;
(g)
toate containerele de gaz fluorurat cu efect de
seră.
2.           Eticheta necesară în conformitate
cu alineatul (1) conține următoarele informații:
(a)
informații că produsul sau echipamentul conține
gaze fluorurate cu efect de seră;
(b)
denumirea gazelor fluorurate cu efect de seră,
folosind denumirea acceptată de industria de resort sau, în cazul în care nu
există o astfel de denumire, denumirea chimică;
(c)
Începând de la 1 ianuarie 2017, cantitatea de gaze
cu efect de seră conținută în produs sau echipament, exprimată în greutate și
în echivalent CO2.
În cazul în care gazele fluorurate cu efect de seră
sunt conținute într-un sistem închis ermetic, acest lucru se menționează pe
etichetă.
3.           Eticheta trebuie să fie clar
lizibilă și indelebilă și trebuie să fie amplasată lângă punctele de service
pentru încărcarea sau recuperarea gazului fluorurat cu efect de seră sau pe
partea produsului sau a echipamentului care conține gazul fluorurat cu efect de
seră.
4.           Spumele care conțin gaze
fluorurate cu efect de seră nu pot fi introduse pe piață dacă gazele fluorurate
cu efect de seră nu sunt identificate cu ajutorul unei etichete care utilizează
denumirea acceptată de industria de resort sau denumirea chimică, în cazul în
care o astfel de denumire nu există. Eticheta trebuie să indice în mod clar că
spuma conține gaze fluorurate cu efect de seră.
În cazul plăcilor din spumă, aceste informații
trebuie să fie indicate clar și indelebil pe plăci.
5.           Informațiile menționate la
alineatele (2) și (3) se includ în manualele de utilizare pentru astfel de
produse și echipamente. În cazul produselor și echipamentelor care conțin gaze
fluorurate cu efect de seră având un potențial de încălzire globală de 150 sau
mai mult, aceste informații se includ și în descrierile folosite în scopuri
publicitare.
6.           Comisia poate, prin
intermediul actelor de punere în aplicare, să stabilească formatul etichetelor
menționate la alineatele (1) și (3). Actele de punere în aplicare respective se
adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 21.
7.           Comisia este împuternicită să
adopte acte delegate în conformitate cu articolul 20 pentru modificarea
cerințelor de etichetare prevăzute la alineatele (1) și (3) și pentru
modificarea listei de produse și echipamente din alineatul (1) pentru a include
și alte produse și echipamente, după caz, în vederea dezvoltării tehnologice
sau comerciale.
Articolul 11
Controlul utilizării
1.           Se interzice utilizarea de SF6
pentru turnarea sub presiune a magneziului și la reciclarea aliajelor obținute
prin turnarea sub presiune a magneziului. În ceea ce privește instalațiile care
utilizează SF6 într-o cantitate mai mică de 850 kg pe an, această
interdicție se aplică numai de la data de 1 ianuarie 2015.
2.           Se interzice utilizarea SF6
pentru umplerea pneurilor vehiculelor.
3.           Începând de la 1 ianuarie
2020 se interzice utilizarea gazelor fluorurate cu efect de seră sau a
amestecurilor care conțin gaze fluorurate cu efect de seră având un potențial
de încălzire globală de 2500 sau mai mult pentru a asigura service-ul sau
pentru a întreține echipamente de refrigerare cu o capacitate de umplere egală
sau mai mare de 5 tone de CO2.
În sensul prezentei dispoziții, potențialul de
încălzire globală al amestecurilor care conțin gaze fluorurate cu efect de seră
se calculează în conformitate cu anexa IV.
Articolul 12
Preumplerea echipamentelor
1.           Începând din [zz/ll/aaaa] [a
se introduce data, 3 ani după intrarea în vigoare a prezentului regulament],
echipamentele de refrigerare, de climatizare și pompele de căldură nu se umplu
cu hidrofluorocarburi înainte de introducerea pe piață sau înainte să fie puse
la dispoziția utilizatorului final pentru prima instalare.
Echipamentele se umplu la locul de utilizare
preconizat, de către persoane certificate în conformitate cu articolul 8.
2.           Alineatul (1) nu se aplică
echipamentelor închise ermetic sau echipamentelor care conțin
hidrofluorocarburi într-o cantitate ce corespunde unei proporții mai mici de 2%
din capacitatea maximă prevăzută a echipamentului.
Capitolul
IV
Restrângerea introducerii pe piață a hidrofluorocarburilor
Articolul 13
Restrângerea introducerii pe piață a hidrofluorocarburilor
1.           Comisia se asigură că
respectiva cantitate de hidrofluorocarburi pe care producătorii și importatorii
au dreptul să o introducă pe piață în Uniune în fiecare an nu depășește
cantitatea maximă pentru anul în cauză calculată în conformitate cu anexa V.
Fiecare producător și importator se asigură că respectiva cantitate de
hidrofluorocarburi calculată în conformitate cu anexa V pe care o introduce pe
piață nu depășește cota care îi este alocată în temeiul articolului 14 alineatul
(5) sau care îi este transferată în temeiul articolului 16.
2.           Prezentul articol nu se
aplică hidrofluorocarburilor importate în Uniune pentru a fi distruse.
Acesta nu se aplică producătorilor sau
importatorilor de hidrofluorocarburi de mai puțin de 1 000 de tone de
echivalent CO2 pe an.
3.           Prezentul articol și
articolele 14, 16, 17 și 22 se aplică și hidrofluorocarburilor conținute în
amestecurile de poliol.
4.           Comisia este împuternicită să
adopte acte delegate în conformitate cu articolul 20
(a)
pentru a modifica cantitățile maxime stabilite în
anexa V astfel încât să reflecte evoluțiile pieței în materie de
hidrofluorocarburi, precum și emisiile aferente hidrofluorocarburilor; și
(b)
pentru a exonera unele utilizări specifice, la
introducerea pe piață, de respectarea cerinței privind cota, prevăzută la
alineatul (1), în cazul în care utilizarea hidrofluorocarburilor este necesară
din motive de sănătate sau de siguranță, iar altfel nu s-ar asigura o
aprovizionare suficientă.
Articolul 14
Alocarea cotelor pentru introducerea pe piață a hidrofluorocarburilor
1.           Până la 31 octombrie 2014
Comisia stabilește, prin intermediul deciziilor de punere în aplicare, pentru
fiecare producător sau importator care a raportat date în conformitate cu
articolul 6 din Regulamentul (CE) nr. 842/2006 o valoare de referință pe baza
mediei cantităților anuale de hidrofluorocarburi pe care producătorul sau
importatorul le-a raportat ca fiind produse sau importante de el în perioada
2008-2011. Pentru a determina valoarea de referință, nu se ține seama de
cantitățile raportate în afara cotei. Valorile de referință se calculează în
conformitate cu anexa V la prezentul regulament.
Actele de punere în aplicare respective se adoptă
în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 21.
2.           Producătorii și importatorii
care nu au raportat vreo producție sau importuri în conformitate cu articolul 6
din Regulamentul (CE) nr. 842/2006 pentru perioada de referință prevăzută la
alineatul (1) își pot declara intenția de a produce sau de a importa
hidrofluorocarburi în anul următor.
Declarația se adresează Comisiei, specificând
tipurile de hidrofluorocarburi și cantitățile estimate a fi introduse pe piață.
Comisia publică o înștiințare privind termenul
limită pentru depunerea acestor declarații. Înainte de a depune o declarație în
conformitate cu alineatele (2) și (3), întreprinderile se înregistrează în
registrul prevăzut la articolul 15.
3.           Până la 31 octombrie 2017 și
ulterior din trei în trei ani, Comisia recalculează valorile de referință
pentru producătorii și importatorii menționați la alineatele (1) și (2) pe baza
mediei cantităților anuale de hidrofluorocarburi produse sau importate după 1
ianuarie 2015, raportate în conformitate cu articolul 17. Aceasta stabilește
aceste valori de referință prin intermediul actelor de punere în aplicare.
Actele de punere în aplicare respective se adoptă
în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 21.
4.           Producătorii și importatorii
pentru care au fost determinate valorile de referință pot declara cantități
suplimentare pe care le anticipează, în conformitate cu procedura prevăzută la
alineatul (2).
5.           Comisia atribuie fiecărui
producător și importator cotele pentru introducerea pe piață a
hidrofluorocarburilor pentru fiecare an începând cu anul 2015, aplicând
mecanismul de alocare prevăzut în anexa VI.
6.           Comisia este împuternicită să
adopte acte delegate în conformitate cu articolul 20 pentru a stabili
mecanismul de recalculare a valorilor de referință în conformitate cu alineatul
(3) și pentru a modifica sau completa mecanismul de alocare a cotelor prevăzut
în anexa VI.
Articolul 15
Registrul de cote
1.           Se întocmește un registru
electronic al cotelor de hidrofluorocarburi introduse pe piață. Comisia adoptă
măsuri pentru a crea și a asigura funcționarea registrului electronic
respectiv.
În registrul electronic se înregistrează la cerere
(a)
producătorii și importatorii cărora li s-a alocat o
cotă de introducere pe piață în conformitate cu articolul 14 alineatul (5);
(b)
producătorii și importatorii cărora li s-a
transferat o cotă în conformitate cu articolul 16;
(c)
producătorii și importatorii care își declară
intenția de a depune o declarație în conformitate cu articolul 14 alineatul
(2).
2.           Comisia se asigură că
producătorii și importatorii, precum și autoritățile competente ale statelor
membre sunt informate prin intermediul registrului în cauză cu privire la cota
alocată și cu privire la orice modificare adusă acesteia pe parcursul perioadei
de alocare.
Articolul 16
Transferul de cote
Orice producător sau importator pentru care
s-a stabilit o valoare de referință în conformitate cu articolul 14 alineatul
(1) sau (3) și căruia i-a fost alocată o cotă în conformitate cu articolul 14
alineatul (5), poate transfera cota respectivă de cantități, integral sau
parțial, unei alte întreprinderi din Uniune care este înregistrată în registrul
menționat la articolul 15 alineatul (1). Orice transfer de acest gen se
notifică în prealabil Comisiei.
Capitolul V
Raportare
Articolul 17
Raportarea producției, importului, exportului și distrugerii
1.           Până la 31 martie 2014 și în
fiecare an după aceea, fiecare producător, importator și exportator care a
produs, importat sau exportat una sau mai multe tone sau 1 000 de tone de
echivalent CO2 de gaze fluorurate cu efect de seră și de gaze
enumerate în anexa II în cursul anului calendaristic precedent raportează
Comisiei datele specificate în anexa VII pentru fiecare dintre aceste substanțe
pentru respectivul an calendaristic.
2.           Până la 31 martie 2014 și în fiecare
an după aceea, fiecare întreprindere care a distrus una sau mai multe tone sau
1 000 de tone de echivalent CO2 de gaze fluorurate cu efect de
seră și de gaze enumerate în anexa II în cursul anului calendaristic precedent
raportează Comisiei datele specificate în anexa VII pentru fiecare dintre
aceste substanțe pentru respectivul an calendaristic.
3.           Până la 31 martie 2014 și în
fiecare an după aceea, fiecare întreprindere care a introdus pe piață, în
produse sau echipamente, mai mult de 10 000 de tone de echivalent CO2
de gaze fluorurate cu efect de seră și de gaze enumerate în anexa II conținute
în cursul anului calendaristic precedent raportează Comisiei datele specificate
în anexa VII pentru fiecare dintre aceste substanțe pentru respectivul an calendaristic.
4.           Fiecare întreprindere care
trebuie să raporteze, în temeiul alineatului (1) și (3), date cu privire la
introducerea pe piață a mai mult de 10 000 de tone de echivalent CO2
de hidrofluorocarburi în cursul anului calendaristic precedent, se asigură,
înainte de prezentarea raportului, că acuratețea datelor este verificată de un
auditor independent, acreditat în conformitate cu Directiva 2003/87/CE[45] sau acreditat să verifice
situații financiare în conformitate cu legislația statului membru în cauză.
Întreprinderea păstrează raportul de verificare
pentru o perioadă de cel puțin cinci ani. La cerere, raportul de verificare
este pus la dispoziția autorității competente și a Comisiei.
5.           Comisia este împuternicită să
adopte acte delegate în conformitate cu articolul 20 pentru modificarea
pragurilor aferente obligațiilor prevăzute la alineatele (1), (2) și (3) după
caz, astfel încât să reflecte evoluția pieței, cu scopul de a evita situațiile
în care cantități substanțiale de gaze fluorurate cu efect de seră produse,
importate sau exportate nu sunt monitorizate sau cu scopul de a reduce
sarcinile administrative pentru cazurile în care cantitățile raportate sunt
nesemnificative.
6.           Comisia poate stabili, prin
intermediul actelor de punere în aplicare, formatul și mijloacele de prezentare
a rapoartelor menționate la prezentul articol.
Actele de punere în aplicare respective se adoptă
în conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 21.
7.           Comisia ia măsurile adecvate
pentru a proteja confidențialitatea informațiilor astfel primite în
conformitate cu prezentul articol.
Articolul 18
Colectarea datelor privind emisiile
1.           Statele membre colectează
date privind emisiile de gaze fluorurate cu efect de seră.
În acest scop, ele instituie unul dintre
următoarele sisteme, după caz:
(a)     un sistem prin care o bază de date este
păstrată la nivel național pentru colectarea datelor înregistrate în
conformitate cu articolul 5 alineatul (1);
(b)     un sistem în cadrul căruia se efectuează
anchete privind emisiile provenite de la un eșantion reprezentativ de operatori
care fac obiectul dispozițiilor de la articolul 5 alineatul (1), iar
rezultatele sunt extrapolate în urma acestor anchete.
2.           La cerere, datele colectate
în conformitate cu alineatul (1) sunt puse la dispoziția Comisiei. Comisia
poate comunica aceste date și celorlalte state membre.
3.           Comisia este împuternicită să
adopte acte delegate în conformitate cu articolul 20 pentru a stabili cerințele
privind sistemele de colectare a datelor menționate la prezentul articol
alineatul (1) al doilea paragraf și pentru a prevedea dacă, pentru anumite
sectoare, trebuie instituit un sistem în conformitate cu prezentul articol
alineatul (1) al doilea paragraf litera (a) sau litera (b).
Capitolul VI
dispoziții finale
Articolul 19
Reexaminarea
1.           Comisia este împuternicită să
adopte acte delegate în conformitate cu articolul 20 pentru modificarea anexei
I cu scopul de a include în listă substanțele cu un potențial de încălzire
globală important care sunt utilizate ca înlocuitor pentru substanțele deja
enumerate în anexa respectivă și care sunt exportate, importate, produse sau
introduse pe piață în cantități semnificative.
2.           Comisia este împuternicită să
adopte acte delegate în conformitate cu articolul 20 pentru actualizarea
anexelor I, II și IV pentru a reflecta noile descoperiri științifice, în
special în ceea ce privește potențialul de încălzire globală al substanțelor
enumerate.
3.           Pe baza informațiilor privind
introducerea pe piață, raportate în conformitate cu articolul 17 și privind
emisiile de gaze fluorurate cu efect de seră, puse la dispoziție în
conformitate cu articolul 18 alineatul (2), Comisia monitorizează aplicarea și
efectele prezentului regulament.
La cel târziu 31 decembrie 2020, Comisia publică
un raport privind disponibilitatea hidrofluorocarburilor pe piața Uniunii, în
special pentru utilizările medicale.
La cel târziu 31 decembrie 2024, Comisia publică
un raport complet privind efectele prezentului regulament, incluzând previziuni
privind cererea de hidrofluorocarburi după 2030.
Articolul 20
Exercitarea delegării
1.           Competența de a adopta acte
delegate este conferită Comisiei în condițiile prevăzute de prezentul articol.
2.           Competența de a adopta actele
delegate menționate la articolul 3 alineatul (4), articolul 7 alineatul (2),
articolul 8 alineatul (7), articolul 9 alineatul (3), articolul 10 alineatul
(7), articolul 13 alineatul (5), articolul 14 alineatul (6), articolul 17
alineatul (5), articolul 18 alineatul (3) și articolul 19 alineatele (1) și (2)
este conferită Comisiei pentru o perioadă de timp nedeterminată începând din
[zz/ll/aaaa] [a se introduce data intrării în vigoare a prezentului
regulament].
3.           Competența de a adopta actele
delegate menționate la articolul 3 alineatul (4), articolul 7 alineatul (2),
articolul 8 alineatul (7), articolul 9 alineatul (3), articolul 10 alineatul
(7), articolul 13 alineatul (5), articolul 14 alineatul (6), articolul 17
alineatul (5), articolul 18 alineatul (3) și articolul 19 alineatele (1) și (2)
poate fi revocată în orice moment de către Parlamentul European sau de către
Consiliu. Decizia de revocare pune capăt delegării de competențe specificată în
respectiva decizie. Decizia produce efecte din ziua care urmează datei
publicării acesteia în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene sau de la o
dată ulterioară specificată în decizie. Decizia nu aduce atingere valabilității
actelor delegate care sunt deja în vigoare.
4.           De îndată ce adoptă un act
delegat, Comisia îl notifică simultan Parlamentului European și Consiliului.
5.           Actul delegat adoptat în
temeiul articolului 3 alineatul (4), articolului 7 alineatul (2), articolului 8
alineatul (7), articolului 9 alineatul (3), articolului 10 alineatul (7),
articolului 13 alineatul (5), articolului 14 alineatul (6), articolului 17
alineatul (5), articolului 18 alineatul (3) și articolului 19 alineatele (1) și
(2) intră în vigoare numai în cazul în care Parlamentul European sau Consiliul
nu a exprimat nicio obiecție în termen de două luni de la notificarea actului
respectiv Parlamentului European și Consiliului sau dacă, înainte de expirarea
acestui termen, atât Parlamentul European, cât și Consiliul informează Comisia
că nu vor formula obiecții. Respectivul termen se prelungește cu două luni la
inițiativa Parlamentului European sau a Consiliului.
Articolul 21
Procedura Comitetului
1.           Comisia este asistată de un
comitet. Acesta este un comitet instituit în sensul Regulamentului (UE) nr.
182/2011.
2.           Atunci când se face trimitere
la prezentul alineat, se aplică articolul (5) din Regulamentul (UE) nr.
182/2011.
Articolul 22
Sancțiuni
1.           Statele membre stabilesc
regimul sancțiunilor care se aplică în cazul încălcării prezentului regulament
și iau toate măsurile necesare pentru a asigura punerea lor în aplicare.
Sancțiunile prevăzute trebuie să fie efective, proporționale și cu efect de
descurajare.
Statele membre informează Comisia cu privire la
aceste dispoziții cel târziu până la [zz/ll/aaaa] [data aplicării] și o
informează fără întârziere cu privire la orice modificare ulterioară a
acestora.
2.           Pe lângă sancțiunile
menționate la alineatul (1), întreprinderile care și-au depășit cota de
hidrofluorocarburi introduse pe piață, alocată în conformitate cu articolul 14
alineatul (5) sau transferată în conformitate cu articolul 16, pot să
beneficieze doar de o cotă redusă alocată pentru perioada de alocare de după
depistarea depășirii.
Valoarea reducerii se calculează ca 200% din
cantitatea cu care a fost depășită cota. În cazul în care valoarea reducerii
este mai mare decât cantitatea care urmează să fie alocată în conformitate cu
articolul 14 alineatul (5) drept cotă pentru perioada de alocare de după
depistarea depășirii, nu se mai alocă nicio cotă pentru această perioadă de
alocare, iar cota pentru următoarele perioade de alocare se reduce până la
scăderea întregii cantități.
Articolul 23
Abrogare
Regulamentul (CE) nr. 842/2006 se abrogă.
Trimiterile la regulamentul abrogat se
interpretează ca trimiteri la prezentul regulament și se citesc în conformitate
cu tabelul de corespondență din anexa VIII.
Articolul 24
Intrare în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în a
douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Se aplică de la 1 ianuarie 2014.
Prezentul regulament
este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele
membre.
Adoptat la Bruxelles,
Pentru Parlamentul European                      Pentru
Consiliu
Președintele                                                  Președintele
ANEXA I
Gazele
fluorurate cu efect de seră menționate la articolul 1 punctul (1)
  Substanță || Potențial de încălzire globală[46]
 Denumire industrială || Denumire chimică (Denumire comună) || Formulă chimică
 Secțiunea 1:      Hidrofluorocarburi (HFC)
 HFC-23 || trifluormetan (fluoroform) || CHF3 || 14800
 HFC-32 || difluormetan || CH2F2 || 675
 HFC-41 || fluorometan (florură de metil) || CH3F || 92
 HFC-125 || pentafluoretan || CHF2CF3 || 3 500
 HFC-134 || 1,1,2,2-tetrafluoretan || CHF2CHF2 || 1 100
 HFC-134a || 1,1,1,2-tetrafluoretan || CH2FCF3 || 1 430
 HFC-143 || 1,1,2-trifluoretan || CH2FCHF2 || 353
 HFC-143a || 1,1,1-trifluoretan || CH3CF3 || 4 470
 HFC-152 || 1,2-difluoretan || CH2FCH2F || 53
 HFC-152a || 1,2-difluoretan || CH3CHF2 || 124
 HFC-161 || fluoretan (florură de etil) || CH3CH2F || 12
 HFC-227ea || 1,1,1,2,3,3,3-heptafluorpropan || CF3CHFCF3 || 3 220
 HFC-236cb || 1,1,1,2,2,3-hexafluorpropan || CH2FCF2CF3 || 1 340
 HFC-236ea || 1,1,1,2,3,3-hexafluorpropan || CHF2CHFCF3 || 1 370
 HFC-236fa || 1,1,1,3,3,3-hexafluorpropan || CF3CH2CF3 || 9 810
 HFC-245ca || 1,1,2,2,3-pentafluorpropan || CH2FCF2CHF2  || 693
 HFC-245fa || 1,1,1,3,3-pentafluorpropan || CHF2CH2CF3 || 1030
 HFC-365 mfc || 1,1,1,3,3-pentafluorbutan || CF3CH2CF2CH3 || 794
 HFC-43-10 mee || 1,1,1,2,2,3,4,5,5,5-decafluorpentan || CF3CHFCHFCF2CF3 || 1 640
 Secțiunea 2:      Perfluorocarburi (PFC)
  PFC-14 || perfluorometan (tetraflorură de carbon) || CF4 || 7 390
  PFC-116 || hexafluoretan (perfluoroetan) || C2F6 || 12 200
  PFC-218 || octafluoropropan (perfluoropropan) || C3F8 || 8 830
  PFC-3-1-10 (R-31-10) || decafluorobutan (perfluorobutan) || C4F10 || 8 860
  PFC-4-1-12 (R-41-12) || dodecafluoropentan (perfluoropentan) || C5F12 || 9 160
  PFC-5-1-14 (R-51-14) || tetradecafluorohexan (perfluorohexan) || C6F14 || 9 300
  PFC-c-318 || octafluorociclobutan              (perfluorociclobutan) || c-C4F8 || 10 300
 Secțiunea 3:      Alți compuși perfluorurați
   || hexafluorură de sulf || SF6 || 22 800
ANEXA II
Alte
gaze fluorurate supuse obligației de raportare în conformitate cu articolul 17
 Substanță || Potențial de încălzire globală[47]
 Denumire comună/denumire industrială || Formulă chimică
 Secțiunea 1:      Hidrofluorocarburi nesaturate
 HFC-1234yf || CF3CF=CH2 || 4 Fn [48]
 HFC-1234ze || trans — CHF=CHCF3 || 7 Fn 48
 Secțiunea 2:      Eteri fluorurați
 HFE-125 || CHF2OCF3 || 14 900
 HFE-134 || CHF2OCHF2 || 6 320
 HFE-143a || CH3OCF3 || 756
 HCFE-235da2 || CHF2OCHClCF3 || 350
 HFE-245cb2 || CH3OCF2CF3 || 708
 HFE-245fa2 || CHF2OCH2CF3 || 659
 HFE-254cb2 || CH3OCF2CHF2 || 359
 HFE-347 mcc3 || CH3OCF2CF2CF3 || 575
 HFE-347pcf2 || CHF2CF2OCH2CF3 || 580
 HFE-356pcc3 || CH3OCF2CF2CHF2 || 110
 HFE-449sl (HFE-7100) || C4F9OCH3 || 297
 HFE-569sf2 (HFE-7200) || C4F9OC2:5 || 59
 HFE-43-10pccc124 (H-Galden 1040x) || CHF2OCF2OC2F4OCHF2 || 1 870
 HFE-236ca12 (HG-10) || CHF2OCF2OCHF2 || 2 800
 HFE-338pcc13 (HG-01)  || CHF2OCF2CF2OCHF2 || 1 500
   || (CF3)2CFOCH3 || 343
   || CF3CF2CH2OH || 42
   || (CF3)2CHOH || 195
 HFE-227ea || CF3CHFOCF3 || 1 540
 HFE-236ea2 || CHF2OCHFCF3 || 989
 HFE-236fa || CF3CH2OCF3 || 487
 HFE-245fa1 || CHF2CH2OCF3 || 286
 HFE 263fb2 || CF3CH2OCH3 || 11
 HFE-329 mcc2 || CHF2CF2OCF2CF3 || 919
 HFE-338 mcf2 || CF3CH2OCF2CF3 || 552
 HFE-347 mcf2 || CHF2CH2OCF2CF3 || 374
 HFE-356 mec3 || CH3OCF2CHFCF3 || 101
 HFE-356pcf2 || CHF2CH2OCF2CHF2 || 265
 HFE-356pcf3 || CHF2OCH2CF2CHF2 || 502
 HFE 365 mcf3 || CF3CF2CH2OCH3 || 11
 HFE-374pc2 || CHF2CF2OCH2CH3 || 557
   || - (CF2)4CH (OH) - || 73
   || (CF3)2CHOCHF2 || 380
   || (CF3)2CHOCH3 || 27
 Secțiunea 3:      Alți compuși perfluorurați
 PFPMIE || CF3OCF(CF3)CF2OCF2OCF3 || 10 300
 trifluorură de azot || NF3 || 17 200
 pentaflorură de sulf-trifluorometil || SF5CF3 || 17 700
 perfluorociclopropan || c-C3F6 || 17 340 Fn [49]
ANEXA III
Interdicții
referitoare la introducerea pe piață prevăzute la articolul 9 alineatul (1)
 Produse și echipamente Dacă este necesar, potențialul de încălzire globală (GWP) al amestecurilor care conțin gaze fluorurate cu efect de seră se calculează în conformitate cu anexa IV, conform dispozițiilor de la articolul 9 alineatul (1) al doilea paragraf. || Data interdicției
 1.      Containere de unică folosință pentru gaze fluorurate cu efect de seră utilizate pentru a asigura service-ul, a întreține sau umple echipamentele de refrigerare, de climatizare sau pentru pompele de căldură, sistemele de protecție împotriva incendiilor sau întrerupătoare sau pentru folosire ca solvenți || 4 iulie 2007
 2.      Sisteme deschise de evaporare directă care conțin HFC și PFC ca agenți frigorifici || 4 iulie 2007
 3.      Sisteme de protecție împotriva incendiilor și extinctoare || care conțin PFC || 4 iulie 2007
 care conțin HFC-23 || 1 ianuarie 2015
 4.      Ferestre pentru uz casnic care conțin gaze fluorurate cu efect de seră || 4 iulie 2007
 5.      Alte ferestre care conțin gaze fluorurate cu efect de seră || 4 iulie 2008
 6.      Încălțăminte care conține gaze fluorurate cu efect de seră || 4 iulie 2006
 7.      Pneuri care conțin gaze fluorurate cu efect de seră || 4 iulie 2007
 8.      Spume unicomponente, cu excepția cazului în care sunt necesare pentru a respecta standardele naționale de securitate, care conțin gaze fluorurate cu efect de seră cu potențial de încălzire globală de 150 sau mai mult || 4 iulie 2008
 9.      Generatoare de aerosoli comercializate și destinate vânzării către publicul larg pentru scopuri de divertisment și de decorare, enumerate la punctual 40 din anexa XVII la Regulamentul (CE) nr. 1907/2006[50] și claxoane de semnalizare care conțin HFC cu un potențial de încălzire globală de 150 sau mai mult || 4 iulie 2009
 10.    Frigidere și congelatoare de uz casnic cu HFC având un potențial de încălzire globală de 150 sau mai mult || 1 ianuarie 2015
 11.    Frigidere și congelatoare pentru depozitarea, prezentarea sau distribuția de produse în cadrul serviciilor de vânzare cu amănuntul sau de alimentație („de uz comercial”) - sisteme închise ermetic || care conțin HFC cu potențial de încălzire globală de 2500 sau mai mult || 1 ianuarie 2017
 care conțin HFC cu potențial de încălzire globală de 150 sau mai mult || 1 ianuarie 2020
 12.    Aparate de climatizare mobile de interior (echipamente închise ermetic care pot fi mutate dintr-o cameră în alta de către utilizatorul final) care conțin HFC având un potențial de încălzire globală de 150 sau mai mult || 1 ianuarie 2020
ANEXA IV
Metoda
de calcul al potențialului de încălzire globală al unui amestec menționat la
articolul 9 alineatul (1) și la articolul 11 alineatul (3)
Potențialul total de încălzire globală (GWP)
al unui amestec care conține gaze fluorurate cu efect de seră este calculat ca
medie ponderată, derivată din suma fracțiilor de masă ale fiecărei substanțe
multiplicată cu potențialul de încălzire globală al acestora, cu excepția
cazului în care se prevede altfel, incluzând substanțele care nu sunt gaze
fluorurate cu efect de seră.
Σ (Substanța X % x GWP) + (Substanța Y % x
GWP) + … (Substanța N % x GWP),
unde % este factor de ponderare cu o toleranță
de greutate de +/– 1 %.
De exemplu: aplicând formula la un amestec de
gaze constând din 60% dimetil eter, 10% HFC-152a și 30% izobutan:
Σ (60 % x 1) + (10 % x 125) + (30 % x 4)
→ GWP total = 14,3
Potențialul de încălzire globală al
următoarelor substanțe nefluorurate este utilizat pentru a calcula potențialul
de încălzire globală al amestecurilor. Pentru alte substanțe care nu sunt
enumerate în prezenta anexă se aplică o valoare 0 standard.
 Substanță || Potențial de încălzire globală[51]
 Denumire comună || Denumire industrială || Formula chimică
 Metan ||   || CH4 || 25
 Protoxid de azot ||   || N2O || 298
 Eter dimetilic ||   || CH3OCH3 || 1
 Clorură de metilen ||   || CH2Cl2 || 9
 Clorometan ||   || CH3Cl || 13
 Cloroform ||   || CHCl3 || 31
 Etan || R-170 || CH3CH3 || 6
 Propan || R-290 || CH3CH2CH3 || 3
 Butan || R-600 || CH3CH2CH2CH3 || 4
 Izobutan || R-600a || CH(CH3)2CH3 || 3
 Pentan || R-601 || CH3CH2CH2CH2CH3 || 20
 Izopentan || R-601a || (CH3)2CHCH2CH3 || 4
 Dietil eter (eter etilic) || R-610 || CH3CH2OCH2CH3 || 4
 Formiat de metil || R-611 || HCOOCH3 || 25
 Hidrogen || R-702 || H2 || 6
 Amoniac || R-717 || NH3 || 0
 Etilenă || R-1150 || C2H5 || 4
 Propilenă || R-1270 || C3H6 || 2
ANEXA V
Calcularea
cantității maxime, a valorilor de referință și a cotelor pentru introducerea pe
piață a hidrofluorocarburilor
Cantitatea maximă prevăzută la articolul 13
alineatul (1) se calculează prin aplicarea următoarelor procentaje la media
anuală a cantității totale produse și importate în Uniune în perioada 2008 -
2011:
 Ani ||
 2015 || 100 %
 2016–17 || 93 %
 2018–20 || 63 %
 2021–23 || 45 %
 2024–26 || 31 %
 2027–29 || 24 %
 2030 || 21 %
Cantitatea maximă,
valorile de referință și cotele pentru introducerea pe piață a
hidrofluorocarburilor, menționate la articolele 13 și 14 se calculează drept
cantități cumulate ale tuturor tipurilor de hidrofluorocarburi, exprimate în
tone de echivalent CO2.
Calcularea valorilor de referință și a cotelor
pentru introducerea pe piață a hidrofluorocarburilor, menționate la articolele
13 și 14 se bazează pe cantitățile de hidrofluorocarburi pe care producătorii
și importatorii le-au introdus pe piață în Uniune în timpul unei perioade de
alocare.
Cantitățile transferate unei întreprinderi
pentru a fi exportate în aceeași perioadă de alocare nu sunt luate în
considerare la calcularea unei cote sau la evaluarea conformității cu articolul
13 alineatul (2), cu condiția ca exportul să aibă loc în timpul aceleiași
perioade și ca exportatorul să îl raporteze în conformitate cu articolul 17
alineatul (1). Tranzacția trebuie să fie verificată în conformitate cu
articolul 17 alineatul (4), indiferent de cantitățile implicate.
ANEXA VI
Mecanismul
de alocare menționat la articolul 14
1.           Stabilirea cantității de
alocat întreprinderilor pentru care s-a stabilit o valoare de referință în
conformitate cu articolul 14 alineatele (1) și (3)
Fiecare întreprindere pentru care s-a stabilit
o valoare de referință primește o cotă ce corespunde unei proporții de 95% din
valoarea de referință înmulțită cu procentajul indicat în anexa V pentru anul
respectiv.
2.           Stabilirea cantității de
alocat întreprinderilor care au depus o declarație în conformitate cu articolul
14 alineatul (2)
Suma cotelor alocate în conformitate cu
punctul 1 se scade din cantitatea maximă aferentă unui anumit an stabilită în
anexa V pentru a determina cantitatea care trebuie alocată întreprinderilor
pentru care nu s-a stabilit o valoare de referință și care au depus o declarație
în conformitate cu articolul 14 alineatul (3) (cantitatea care urmează să fie
alocată în etapa 1 din calcul).
2.1.        Etapa 1 a calculului
Fiecare întreprindere nouă primește o alocare
corespunzătoare cantității solicitate în declarația sa, însă nu mai mare decât
o cotă proporțională din cantitatea alocată în etapa 1.
Cota proporțională se calculează împărțind 100
la numărul de întreprinderi care au depus o declarație. Suma cotelor alocate în
etapa 1 se scade din cantitatea care trebuie alocată în etapa 1 pentru a
determina cantitatea care urmează să fie alocată în etapa 2.
2.2.        Etapa 2 a calculului
Fiecare întreprindere care nu a obținut 100%
din cantitatea solicitată în declarația sa în etapa 1 primește o alocare
suplimentară ce corespunde diferenței dintre cantitatea solicitată și
cantitatea obținută în etapa 1. Cu toate acestea, aceasta nu trebuie să
depășească cota proporțională din cantitatea care urmează să fie alocată în
etapa 2.
Cota proporțională se calculează împărțind 100
la numărul de întreprinderi eligibile pentru o alocare în etapa 2. Suma cotelor
alocate în etapa 2 se scade din cantitatea care trebuie alocată în etapa 2
pentru a determina cantitatea care urmează să fie alocată în etapa 3.
2.3.        Etapa 3 a calculului
Etapa 2 se repetă până când cantitatea rămasă
care trebuie alocată în etapa următoare este mai mică de 1 000 de tone de
echivalent CO2.
3.           Stabilirea cantității de
alocat întreprinderilor care au depus o declarație în conformitate cu articolul
13 alineatul (4)
Suma cotelor
alocate în conformitate cu punctele 1 și 2 se scade din cantitatea maximă
pentru un anumit an stabilită în anexa V pentru a determina cantitatea care
trebuie alocată întreprinderilor cărora a fost stabilită o valoare de referință
și care au depus o declarație în temeiul articolului 14 alineatul (4).
Se aplică mecanismul de alocare prevăzute la
punctele 2.1 și 2.2.
ANEXA VII
Datele
care trebuie raportate în conformitate cu articolul 17
1.           Fiecare producător menționat
la articolul 17 alineatul (1) raportează date cu privire la:
(a)
producția totală a fiecărei substanțe în Uniune,
identificând principalele categorii de aplicații în care este utilizată
substanța;
(b)
cantitățile din fiecare substanță pe care a
introdus-o pe piață în Uniune;
(c)
cantitățile reciclate, regenerate sau distruse din
fiecare substanță;
(d)
stocurile deținute la începutul și la sfârșitul
perioadei de raportare.
2.           Fiecare importator menționat
la articolul 17 alineatul (1) raportează date cu privire la:
(a)
cantitatea importată în Uniune din fiecare
substanță, identificând principalele categorii de aplicații în care este
utilizată substanța;
(b)
cantitățile reciclate, regenerate sau distruse din
fiecare substanță;
3.           Fiecare exportator menționat
la articolul 17 alineatul (1) raportează date cu privire la:
(a)
cantitățile exportate din UE din fiecare substanță,
în alt scop decât pentru reciclare, regenerare sau distrugere;
(b)
cantitățile din fiecare substanță pe care le-a
exportat cu scopul de a fi reciclate, regenerate și, respectiv, distruse.
4.           Fiecare producător menționat
la articolul 17 alineatul (2) raportează date cu privire la:
(a)
cantitățile distruse din fiecare substanță,
inclusiv cantitățile conținute în produse sau echipamente;
(b)
stocurile din fiecare substanță care așteaptă să
fie distruse, inclusiv cantitățile conținute în produse sau echipamente;
(c)
tehnologia utilizată pentru distrugere.
5.           Fiecare producător menționat
la articolul 17 alineatul (3) raportează date cu privire la:
(a)
categoriile de produse sau echipamente;
(b)
numărul de unități;
(c)
cantitățile din fiecare substanță conținute în
produse sau echipamente.
ANEXA VIII
Tabel
de corespondență
 Regulamentul (CE) nr. 842/2006 || Prezentul regulament
 Articolul 1 || -
 Articolul 2 || Articolul 1
 Articolul 3 alineatul (1) || Articolul 2 alineatul (2)
 Articolul 3 alineatul (2) primul paragraf || Articolul 3 alineatul (1)
 Articolul 3 alineatul (2) al doilea paragraf || Articolul 2 alineatul (3) al doilea paragraf
 Articolul 3 alineatul (2) al treilea paragraf || Articolul 3 alineatul (1) primul paragraf
 Articolul 3 alineatul (3) || Articolul 3 alineatul (3)
 Articolul 3 alineatul (4) || Articolul 3 alineatul (4)
 Articolul 3 alineatul (5) || Articolul 3 alineatul (5)
 Articolul 3 alineatul (6) || Articolul 4 alineatul (1)
 Articolul 3 alineatul (7) || Articolul 3 alineatul (6)
 Articolul 4 alineatul (1) || Articolul 6 alineatul (1)
 Articolul 4 alineatul (2) || Articolul 6 alineatul (3)
 Articolul 4 alineatul (3) || Articolul 6 alineatul (4)
 Articolul 4 alineatul (4) || Articolul 6 alineatul (5)
 Articolul 5 alineatul (1) || Articolul 8 alineatul (7)
 Articolul 5 alineatul (2) prima teză || Articolul 8 alineatele (1) și (4)
 Articolul 5 alineatul (2) a doua teză || Articolul 8 alineatul (6) prima teză
 Articolul 5 alineatul (2) a treia teză || Articolul 8 alineatul (6) a doua teză
 Articolul 5 alineatul (3) || Articolul 2 alineatul (5)
 Articolul 5 alineatul (4) || Articolul 2 alineatul (4) litera (d)
 Articolul 5 alineatul (5) || Articolul 8 alineatul (8)
 Articolul 6 alineatul (1) primul paragraf || Articolul 17 alineatul (1) primul paragraf
 Articolul 6 alineatul (1) || Articolul 17 alineatul (1) și anexa VII
 Articolul 6 alineatul (2) || Articolul 17 alineatul (5)
 Articolul 6 alineatul (3) || Articolul 17 alineatul (6)
 Articolul 6 alineatul (4) || Articolul 18 alineatul (1)
 Articolul 7 alineatul (1)         primul paragraf, prima      teză || Articolul 10 alineatul (1)
 Articolul 7 alineatul (1)         al doilea paragraf,  a doua și a treia teză || Articolul 10 alineatele (2) și (3)
 Articolul 7 alineatul (2) || Articolul 10 alineatul (1) primul paragraf
 Articolul 7 alineatul (3) prima teză || Articolul 10 alineatul (6)
 Articolul 7 alineatul (3) a doua teză || Articolul 10 alineatul (7)
 Articolul 8 alineatul (1) || Articolul 11 alineatul (1)
 Articolul 8 alineatul (2) || Articolul 11 alineatul (2)
 Articolul 9 alineatul (1) || Articolul 9 alineatul (1)
 Articolul 9 alineatul (2) || -
 Articolul 9 alineatul (3) || -
 Articolul 10 || Articolul 19 alineatul (3)
 Articolul 11 || -
 Articolul 12 || Articolul 21
 Articolul 13 alineatul (1) || Articolul 22 alineatul (2) primul paragraf
 Articolul 13 alineatul (2) || Articolul 22 alineatul (2) al doilea paragraf
 Articolul 14 || -
 Articolul 15 || Articolul 24
 Anexa I, Partea 1 || Anexa I
 Anexa I, Partea 2 || Anexa IV
 Anexa II || Anexa III
[1]               Grupul interguvernamental privind schimbările climatice
(IPCC), contribuția grupului de lucru III la cel de-al patrulea raport de
evaluare al Grupului interguvernamental privind schimbările climatice, 2007. www.ipcc.ch/publications_and_data/ar4/wg3/en/contents.html.
[2]               „Foaie de parcurs pentru trecerea la o economie competitivă
cu emisii scăzute de dioxid de carbon până în 2050”, COM (2011)112.
                http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CELEX:52011DC0112:RO:NOT

[3]               Raport al Comisiei privind caracterul adecvat, aplicarea
și efectele Regulamentului privind anumite gaze fluorurate cu efect de seră
[Regulamentul (CE) nr. 842/2006], COM(2011)581 final.
[4]               Regulamentul (CE) nr. 842/2006 al Parlamentului European
și al Consiliului din 17 mai 2006 privind anumite gaze fluorurate cu efect de
seră, JO L 161, 14.6.2006, p. 1.
[5]               Schwarz et al., 2011, „Studiu pregătitor pentru o
revizuire a Regulamentului (CE) nr. 842/2006 privind anumite gaze fluorurate cu
efect de seră”, Öko-Recherche et al.
[6]               În perspectivă, reducerile de emisii de gaze fluorurate
anuale rentabile și posibile până în 2030 corespund în mare cu valorile pe care
industriile vizate de schema UE de comercializare a certificatelor de emisii
(ETS), trebuie să le reducă în prezent într-o perioadă de doi ani.
[7]               „Cum să aducem mai repede pe piață agenții frigorifici
naturali”, Raport de sinteză al ATMOsphere 2010, Atelier internațional pe tema
agenților frigorifici naturali.
[8]               Concluziile Consiliului din 10 octombrie 2011 privind
pregătirile pentru cea de-a 17-a sesiune a Conferinței părților (COP 17) la
Convenția-cadru a Națiunilor Unite asupra schimbărilor climatice (UNFCCC) și
cea de-a șaptea sesiune a reuniunii părților la Protocolul de la Kyoto din
Durban.
[9]               http://www.uncsd2012.org/thefuturewewant.html.
[10]             http://www.unep.org/CCAC/.
[11]             Rezoluția Parlamentului European din 14 septembrie 2011
referitoare la o abordare globală privind emisiile antropice cu efecte asupra
climei, altele decât cele de CO2, P7_TA-PROV(2011)0384 și Rezoluția
Parlamentului European din 15 martie 2012 O economie competitivă cu emisii
scăzute de carbon până în 2050 – Rezoluția Parlamentului European referitoare
la o foaie de parcurs pentru trecerea la o economie competitivă cu emisii
scăzute de carbon până în 2050, P7_TA-PROV (2012) 0086.
[12]             Regulamentul (CE) nr. 1493/2007 al Comisiei din 17
decembrie 2007, JO L 332, 18.12.2007, p. 7.
[13]             Regulamentul (CE) nr. 1494/2007 al Comisiei din 17
decembrie 2007, JO L 332, 18.12.2007, p. 25.
[14]             Regulamentul (CE) nr. 1516/2007 al Comisiei din 19
decembrie 2007, JO L 335, 20.12.2007, p. 10.
[15]             Regulamentul (CE) nr. 1497/2007 al Comisiei din 18
decembrie 2007, JO L 333, 19.12.2007, p. 4.
[16]             Regulamentul (CE) nr. 303/2008 al Comisiei din 2 aprilie
2008, JO L 92, 3.4.2008, p. 3.
[17]             Regulamentul (CE) nr. 304/2008 al Comisiei din 2 aprilie
2008, JO L 92, 3.4.2008, p. 12.
[18]             Regulamentul (CE) nr. 305/2008 al Comisiei din 2 aprilie
2008, JO L 92, 3.4.2008, p. 17.
[19]             Regulamentul (CE) nr. 306/2008 al Comisiei din 2 aprilie
2008, JO L 92, 3.4.2008, p. 21.
[20]             Regulamentul (CE) nr. 307/2008 al Comisiei din 2 aprilie
2008, JO L 92, 3.4.2008, p. 25.
[21]             Regulamentul (CE) nr. 308/2008 al Comisiei
din 2 aprilie 2008, JO L 92, 3.4.2008, p. 28.
[22]             http://ec.europa.eu/europe2020/europe-2020-in-a-nutshell/priorities/sustainable-growth/index_ro.htm.
[23]             http://ec.europa.eu/enterprise/policies/sme/small-business-act/index_en.htm.
[24]             http://ec.europa.eu/enterprise/policies/sustainable-business/ecodesign/index_en.htm.
[25]             http://ec.europa.eu/energy/efficiency/index_en.htm.
[26]             SKM Enviros, 2012, „Evaluare extinsă a opțiunilor
strategice pentru gestionarea și distrugerea băncilor de substanțe care
epuizează stratul de ozon și de gaze fluorurate din UE”. http://ec.europa.eu/clima/policies/ozone/research/docs/ods_f-gas_destruction_report_2012_en.pdf.
[27]             Becken et al., 2010. „Evitarea gazelor fluorurate cu efect
de seră — Perspective pentru eliminarea lor treptată”, Umweltbundesamt, Dessau,
Germania. http://www.umweltbundesamt.de/uba-info-medien-e/3977.html.
[28]             Comitetul de evaluare economică și tehnologică (TEAP) din
cadrul UNEP, Nairobi, 2009. „Analiza alternativelor la HCFC și HFC și
actualizarea datelor din raportul suplimentar al TEAP din 2005”, Protocolul de
la Montreal, Raportul UNEP, Comitetul de evaluare tehnologică și economică.
                http://ozone.unep.org/teap/Reports/TEAP_Reports/teap-may-2009-decisionXX-8-task-force-report.pdf.
[29]             Clodic et al., 2011, „Stocurile agenților frigorifici din
1990 până în 2010 pentru Europa – Previziuni privind băncile și emisiile din
2006 până în 2030 pentru Uniunea Europeană”, Armines/ERIE.
                http://www.epeeglobal.org/refrigerants/F-Gas-review/.
[30]             Scrisoarea adresată de Rețeaua europeană a directorilor
agențiilor de protecție a mediului comisarilor Potočnik, Hedegaard, Tajani și
Oettinger, la 15 mai 2012.
[31]             Se estimează că, în 2030, aproape 20% din cantitățile de
hidrofluorocarburi introduse pe piață vor fi în interiorul echipamentelor
importate. Dacă echipamentele importate nu ar trebuit să se supună acelorași
restricții în materie de gaze fluorurate ca echipamentele produse în UE, cel
mai probabil că ponderea de echipamente importate și, prin urmare, de oferte
necontrolate de gaze fluorurate ar fi chiar mai ridicată.
[32]             De asemenea, umplerea echipamentelor cu HFC la instalarea
la fața locului ar înlătura preocupările exprimate de sectorul serviciilor (în
special de IMM-uri) potrivit cărora, în prezent, noile echipamente sunt adesea
instalate incorect, fără a apela la experți certificați, așa cum se prevede în
Regulamentul privind gazele fluorurate. Acest lucru conduce la emisii
suplimentare. AREA, 2010, „Document de poziție: Reexaminarea Regulamentului
(CE) nr. 842/2006 privind anumite gaze fluorurate cu efect de seră – Instalații
de climatizare preîncărcate nemonobloc”. www.area-eur.be.
[33]             „Foaie de parcurs pentru trecerea la o economie
competitivă cu emisii scăzute de dioxid de carbon până în 2050”, COM
(2011)112 final.
[34]             JO C , , p. .
[35]             JO C , , p. .
[36]             Decizia Consiliului din 15 decembrie 1993 privind
încheierea Convenției-cadru a Organizației Națiunilor Unite privind schimbările
climatice (JO L 33, 7.2.1994, p. 11).
[37]             Grupul interguvernamental privind schimbările climatice
(IPCC), „Contribuția grupului de lucru III la cel de-al patrulea raport de
evaluare al Grupului interguvernamental privind schimbările climatice, 2007”,
Atenuarea efectelor schimbărilor climatice, Capitolul 13.3.3.
[38]             „Foaie de parcurs pentru trecerea la o economie
competitivă cu emisii scăzute de dioxid de carbon până în 2050”, COM (2011)112
final.
[39]             Raport al Comisiei privind caracterul adecvat,
aplicarea și efectele regulamentului privind anumite gaze fluorurate cu efect
de seră [Regulamentul (CE) nr. 842/2006], COM(2011)581 final.
[40]             Regulamentul (CE) nr. 842/2006 al Parlamentului European
și al Consiliului din 17 mai 2006 privind anumite gaze fluorurate cu efect de
seră, JO L 161, 14.6.2006, p. 1.
[41]             Directiva 2009/125/CE a Parlamentului European și a
Consiliului din 21 octombrie 2009 de instituire a unui cadru pentru stabilirea
cerințelor în materie de proiectare ecologică aplicabile produselor cu impact
energetic (JO L 285, 31.10.2009, p. 10).
[42]             JO L 286, 31.10.2009, p. 1.
[43]             JO L 55, 28.2.2011, p. 13.
[44]             Directiva 2009/125/CE a Parlamentului European și a
Consiliului din 21 octombrie 2009 de instituire a unui cadru pentru stabilirea
cerințelor în materie de proiectare ecologică aplicabile produselor cu impact
energetic (JO L 285, 31.10.2009, p. 10).
[45]             Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a
Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare
a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității, JO L 275,
25.10.2003, p. 32.
[46]             Pe baza celui de-al patrulea raport de evaluare adoptat de
Grupul interguvernamental privind schimbările climatice, cu excepția cazului în
care se prevede altceva.
[47]             Pe baza celui de-al patrulea raport de evaluare adoptat de
Grupul interguvernamental privind schimbările climatice, cu excepția cazului în
care se prevede altceva.
[48]             GWP în conformitate cu Raportul de evaluare din 2010 al
Comitetul de evaluare științifică al Protocolului de la Montreal, tabelele
1-11, invocând două referințe științifice supuse unei evaluări inter pares.
                http://ozone.unep.org/Assessment_Panels/SAP/Scientific_Assessment_2010/index.shtml.
[49]             Valoarea minimă potrivit Cererii UNFCCC de acțiuni
viitoare.
[50]             Regulamentul (CE) nr. 1907/2006 al Parlamentului European
și al Consiliului din 18 decembrie 2006 privind înregistrarea, evaluarea,
autorizarea și restricționarea substanțelor chimice (REACH), JO L 396,
30.12.2006, p. 1.
[51]             Pe baza celui de-al patrulea raport de evaluare adoptat de
Grupul interguvernamental privind schimbările climatice, cu excepția cazului în
care se prevede altceva.