				|

		52013PC0620

			Propunere de REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI AL CONSILIULUI privind prevenirea și gestionarea introducerii și răspândirii speciilor alogene invazive /* COM/2013/0620 final - 2013/0307 (COD) */

			   	EXPUNERE DE MOTIVE
1.           CONTEXTUL PROPUNERII
Speciile alogene invazive (SAI) sunt specii care sunt transportate inițial ca urmare
a acțiunii umane, în afara
mediului natural al acestora, depășind
barierele ecologice și care apoi
supraviețuiesc, se reproduc și
se răspândesc, generând efecte
negative asupra ecologiei noului
mediu în care s-au stabilit, precum și consecințe
economice și sociale grave. S-a estimat că din cele peste
12 000 de specii
alogene care se găsesc în mediul european,
10–15 % s-au reprodus
și s-au răspândit, cauzând daune economice,
sociale și asupra mediului înconjurător.
Impactul SAI asupra biodiversității
este semnificativ. SAI
reprezintă una dintre cele
mai importante și din ce în ce mai frecvente cauze ale declinului biodiversității și ale dispariției speciilor.
În ceea ce privește efectele
sociale și economice,
SAI pot fi vectori
ai bolilor sau
pot cauza probleme de sănătate în mod direct (de exemplu, astm, dermatită
și alergii). Acestea pot deteriora infrastructura și dotările recreaționale, pot îngreuna
silvicultura sau pot cauza
pierderi agricole, pentru a menționa doar câteva exemple.
Se estimează că SAI generează costuri pentru
Uniune de cel puțin 12
miliarde EUR pe an, iar costurile asociate daunelor continuă să crească.
Prin Strategia privind biodiversitatea pentru 2020, Uniunea s-a
angajat să stopeze declinul
biodiversității până în 2020, în conformitate cu angajamentele
internaționale adoptate de părțile
semnatare ale Convenției privind
Diversitatea Biologică - Nagoya,
Japonia, 2010. Într-adevăr, problema privind SAI nu se limitează la
Europa, ci se manifestă la nivel mondial. Spre deosebire de unii dintre partenerii
săi comerciali, Uniunea Europeană nu
deține în prezent un cadru cuprinzător de
abordare a amenințărilor reprezentate
de SAI.
Cadrul de reglementare
În prezent nu există niciun cadru european pentru
abordarea cuprinzătoare a problemei privind SAI. Un
număr redus de SAI face obiectul legislației UE. Agenții patogeni
și dăunătorii animalelor
și plantelor și produsele acestora sunt reglementate de regimul sanitar veterinar
(diferite regulamente și
directive), respectiv de regimul fitosanitar (2000/29/CE). Regulamentul privind comerțul
cu specii sălbatice (338/97) restricționează importurile de specii pe cale de
dispariție, inclusiv importurile
a șapte SAI.
Regulamentul privind utilizarea în
acvacultură a speciilor exotice și a speciilor absente la nivel local
(708/2007) se referă la eliberarea de specii alogene în scopul acvaculturii. Regulamentele privind produsele fitosanitare (1107/2009)
și produsele biocide (528/2012) abordează răspândirea intenționată a
microorganismelor ca produse fitosanitare sau biocide. În cele din urmă, Directiva privind păsările (2009/147/CE)
și Directiva privind habitatele (92/43/CEE), Directiva-cadru privind apa (2000/60/CE)
și Directiva-cadru privind strategia pentru mediul marin (2008/56/CE)
prevăd restabilirea condițiilor ecologice și fac referire la
necesitatea de a lua în considerare SAI. Cu toate acestea, măsurile
existente la nivelul Uniunii nu abordează majoritatea problemelor privind
SAI.
Statele membre iau o serie de măsuri de abordare
a SAI, majoritatea dintre acestea rămânând
însă reactive în încercarea de a reduce daunele
cauzate deja, fără a acorda
atenție suficientă prevenirii,
identificării și răspunsului la noile amenințări. Eforturile depuse
sunt fragmentate, având lacune
importante în ceea ce privește aria
de acoperire a speciilor, fiind adeseori slab coordonate.
SAI nu țin
cont de frontiere și se pot
răspândi cu ușurință de la un stat membru la altul.
Astfel, măsurile luate la nivel național
vor fi insuficiente
pentru a proteja Uniunea de amenințarea anumitor
SAI. Mai mult, această
abordare fragmentată poate crea situația în care o măsură luată într-un stat
membru să fie subminată de lipsa măsurilor în statele membre învecinate. De asemenea,
diferitele restricții de comercializare a SAI impuse
între statele membre sunt extrem de
ineficiente, întrucât speciile pot fi transportate
sau răspândite cu
ușurință peste frontiere, la nivel
întregii Uniuni Europene. Mai mult, astfel de interdicții diferențiate
îngreunează libera circulație
a bunurilor pe piața internă și creează un dezechilibru între condițiile
de egalitate pentru sectoarele care
utilizează sau comercializează specii alogene.
Analiza
problemei
SAI sunt introduse în Uniunea
Europeană prin două canale:
(1) anumite specii alogene sunt
solicitate, fiind introduse în Uniune în mod intenționat (de
exemplu: din interes comercial,
în scop ornamental, animale de companie, control biologic); (2) anumite specii alogene sunt introduse neintenționat ca și contaminanți în produse (comerț din alte domenii), ca autostopiști sau pasageri
clandestini în mijloacele de transport sau pot fi transportate în necunoștință de cauză de
către călători. Anumite SAI se pot răspândi, de asemenea, prin infrastructura de transport
(de exemplu, canal Dunăre - Main).
SAI afectează întreprinderile,
cetățenii, autoritățile publice și mediul înconjurător. În
special în cazul întreprinderilor
mici și al
microîntreprinderilor, SAI
afectează în mod frecvent producătorii primari din agricultură, creșterea animalelor, pescuit, acvacultură și silvicultură, cauzând daune economice
considerabile în aceste domenii. De asemenea,
întreprinderile legate de activitățile
turistice și recreaționale, care se bazează pe
peisajele din zonele virgine, corpurile
de apă curată și
ecosistemele sănătoase, sunt
afectate în mod frecvent. Cu toate
acestea, alte întreprinderi mici
și microîntreprinderi, de exemplu, comercianții
de animale de companie și de specii horticole, obțin beneficii în ceea ce privește
SAI întrucât se
concentrează în principal pe comerțul cu specii alogene. SAI afectează,
de asemenea, societate în general, cauzând pierderea biodiversității
și compromițând capacitatea
ecosistemelor de a furniza servicii ecosistemice. Mai mult, acestea pot transmite
boli, pot deteriora
proprietățile și pot afecta patrimoniul cultural.
Toate statele membre se confruntă cu probleme cauzate de SAI. În timp ce anumite SAI afectează majoritatea
statelor membre, altele
constituie o problemă
doar în anumite regiuni sau în anumite condiții ecologice și climatice.
Cu toate acestea, toate statele membre prezintă SAI pe propriul teritoriu.
Efectele create de SAI sunt relevante pentru întreaga Uniune, toate statele membre fiind
afectate în mod egal de SAI, însă la momente diferite
și de specii diferite. Astfel, toate statele membre
ar beneficia de acțiunile coordonate
de abordare a SAI, existând în mod clar
necesitatea ca fiecare dintre acestea să depună eforturi în acest
sens.
Dacă nu se iau măsuri pentru
soluționarea problemei, aceasta se va agrava,
întrucât noile SAI se stabilesc, iar cele deja stabilite continuă să se răspândească. Acest lucru va duce la o
creștere a costurilor asociate daunelor și a costurilor de gestionare.
Obiectivele propunerii
Prezenta propunere
vizează abordarea aspectelor evidențiate mai sus prin
stabilirea unui cadru de acțiune pentru prevenirea, minimizarea si atenuarea impactului negativ al SAI asupra biodiversității și a serviciilor ecosistemice. În plus,
va urmări limitarea daunelor sociale și economice. Acest lucru va
fi realizat prin măsuri care asigură acțiunea coordonată, concentrarea
resurselor pe speciile prioritare și pe
intensificarea măsurilor de prevenire, în conformitate cu abordarea propusă în
Convenția privind diversitatea biologică și cu regimurile fitosanitare și
sanitar veterinare din Uniunea Europeană. Din punct de vedere practic, propunerea
urmărește să atingă aceste obiective prin
măsuri care vizează introducerea
intenționată a SAI în Uniune și
eliberarea intenționată
a acestora în mediul înconjurător, introducerea
neintenționată și eliberarea SAI, necesitatea
de a crea un sistem de avertizare
timpurie și de reacție
rapidă, precum și necesitatea de a gestiona răspândirea
SAI la nivelul întregii Uniuni.
2.           REZULTATELE CONSULTĂRILOR CU
PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRILOR IMPACTULUI
Procesul de consultare
În 2008,
Comisia Europeană a publicat o comunicare intitulată „Către o
strategie a UE privind speciile invazive (2008)” care stabilește
contextul abordării SAI. Comunicarea din 2010 „Asigurarea noastră de viață,
capitalul nostru natural: o strategie a UE în domeniul
biodiversității pentru 2020” propune luarea de măsuri în
ceea ce privește SAI. Ambele comunicări au fost precedate și
urmate de consultări detaliate.
În perioada 2008 – 2012, au avut loc mai multe
runde de consultări intensive
cu părțile interesate, care au
atras întregul spectru de părțile interesate, de la organizații de conservare a naturii
la operatori din
sectorul privat, inclusiv
organizații reprezentând întreprinderi mici și
mijlocii (IMM-uri) a căror
activitate se bazează pe
speciile alogene. O consultare
publică on-line a avut loc
în 2008, iar o a doua în 2012. Un grup de lucru format
din serviciile Comisiei, statele
membre, părțile interesate și cadre universitare s-a întrunit
în 2008 și a
emis un document de discuție[1] care
reunește cele mai recente informații și o sinteză a opiniilor privind aspectele-cheie. Ulterior, în perioada 2010-2011, respectivul grup de lucru a fost convocat din nou și reorganizat în alte trei grupuri de lucru, care
au elaborat potențiale opțiuni de
politică pentru a aborda prevenirea,
avertizarea timpurie/reacția
rapidă și gestionarea speciilor
stabilite. În cele din urmă, în
septembrie 2010 a avut loc o reuniune de consultare a
părților interesate.
Activitatea Comisiei privind SAI s-a
bazat, de asemenea, pe o serie de studii și cercetări externe[2].
În plus, toate informațiile
conținute în analiza prezentată în evaluarea impactului a avut la bază date
fiabile din punct de vedere științific, cea
mai mare parte dintre acestea fiind preluate din articole științifice validate de comunitatea
științifică. De asemenea, statele membre au furnizat sau
au verificat informațiile privind costurile asociate
daunelor, răspândirea speciilor și costurile asociate măsurilor în
curs de implementare. S-au depus eforturi
deosebite pentru a fi contactate direct părțile interesate
implicate în această problemă, acele sectoarele care ar putea fi afectate negativ de introducerea
unor măsuri de
soluționare a problemei privind SAI. În cele din
urmă, analiza a beneficiat, de asemenea, de aportul experților de talie mondială în materie de SAI, din cadrul și
din afara Uniunii Europene.
Evaluarea impactului
Au fost preconizate diferite opțiuni de soluționare a problemei privind SAI
și, în special,
de abordare a tuturor aspectelor problemei care au fost
identificate la diferite niveluri
de ambiție.
Pe baza feedback-ului consultării,
o serie de niveluri de ambiție și de intervenție au fost identificate pentru fiecare dintre
obiectivele operaționale evidențiate
în analiza problemei,
având drept rezultat diferite sub-opțiuni de elaborare a instrumentului
legislativ. O evaluare
inițială a dus la eliminarea
sub-opțiunilor care nu erau fezabile sau pur
și simplu nu erau la fel de
eficiente ca și celelalte. În cazul fiecărei opțiuni identificate, fiecare obiectiv operațional a fost abordat în mod sistematic, propunându-se măsuri concrete de a combate SAI.
Pe lângă opțiunea de bază
(opțiunea 0), care ar menține status
quo-ul, au fost identificate următoarele
opțiuni:
Opțiunea 1 — Consolidarea cooperării și sprijinirea acțiunilor voluntare: Această
opțiune ar include elaborarea
de orientări, coduri de conduită sectoriale și alte campanii
de sensibilizare și educaționale. Această opțiune ar urmări, de asemenea, să încurajeze
cooperarea între statele
membre pentru crearea unui sistem de avertizare timpurie și de reacție
rapidă. Comisia ar putea promova inițiative existente în acest domeniu
prin intermediul campaniilor de
comunicare.
Opțiunea 2.1
— Un
instrument legislativ de
bază: Această
opțiune cuprinde o serie
de obligații legale de a interzice importul, păstrarea, vânzarea, cumpărarea și schimbul de anumite SAI, enumerate ca SAI
de interes pentru Uniune. Ar fi
impuse obligații suplimentare privind
eliberarea în mediul înconjurător a
SAI de interes pentru Uniune, reacția rapidă la SAI de interes pentru Uniune
stabilite recent și gestionarea
SAI de interes pentru Uniune răspândite la scară largă.
Opțiunea 2.2
— Un instrument legislativ de bază + autorizații de eliberare a SAI de interes pentru statul membru: Această
opțiune ar merge dincolo de lista SAI
de interes pentru Uniune în ceea ce
privește eliberarea acestora în mediul înconjurător, impunând solicitarea de autorizații
pentru SAI considerate de interes de
către statele membre.
Opțiunea 2.3
— Un instrument legislativ de bază + o interdicție
generală strictă privind eliberarea de specii alogene,
cu excepția cazului în care se
constată că acestea sunt sigure: Această
opțiune ar merge dincolo de
lista SAI de
interes pentru Uniune în ceea ce privește
eliberarea acestora în mediul înconjurător, interzicând eliberarea oricăror specii alogene cu excepția
cazului în care acestea sunt incluse
într-o listă a Uniunii de specii
alogene a căror eliberare este aprobată.
Opțiunea 2.4 — Un instrument legislativ de bază + o obligație
de eradicare rapidă a SAI de interes pentru
Uniune stabilite recent: În baza acestei opțiuni,
în ceea ce privește reacția
rapidă, statele membre nu ar avea
nicio altă opțiune, ci mai degrabă obligația de a eradica rapid
orice SAI de interes pentru
Uniune stabilite recent și de a
furniza informații. Derogările sunt posibile în cazul în care sunt aprobate
de către Comisie.
Opțiunea 2.4 a fost reținută
și stă la baza prezentei propuneri.
3.           ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII
Temeiul juridic
Temeiul juridic al prezentei propuneri este
articolul 192 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea
Uniunii Europene, care vizează punerea în aplicare a obiectivelor UE privind conservarea, protecția și
îmbunătățirea calității mediului, ocrotirea sănătății
persoanelor, utilizarea prudentă și
rațională a resurselor naturale, precum și promovarea măsurilor care
contracarează problemele de mediu la
scară regională sau mondială.
Subsidiaritate
Luarea de măsuri la nivelul Uniunii Europene este
necesară întrucât problemele privind SAI sunt
în continuă creștere, având, de asemenea, un caracter transfrontalier. Având în vedere lipsa de acțiune
la nivelul Uniunii, statele membre iau măsuri
la nivel național
pentru a face față problemei.
Acestea investesc resurse și depun eforturi pentru
eradicarea SAI dăunătoare,
însă aceste eforturi pot fi subminate de
lipsa de acțiune a unui stat membru
învecinat în care speciile sunt, de asemenea, prezente. De asemenea, acțiunea
nu este coordonată la nivelul Uniunii pentru a se asigura că, atunci când
SAI intră pentru
prima oară în Uniune, statele membre iau măsuri
prompte în beneficiul altor
state membre care nu au fost încă
afectate. Mai mult, se impune a se lua în
considerare protejarea pieței interne și libera circulație a mărfurilor. O abordare
coordonată va asigura claritatea juridică și condiții de egalitate pentru
sectoarele care utilizează sau comercializează specii alogene, evitând în același timp fragmentarea
pieței interne din cauza
restricțiilor diferite impuse
între statele membre în ceea ce privește comercializarea SAI.
Eforturile
depuse la ora actuală sunt
extrem de fragmentate și inconsecvente, creând
lacune de politică considerabile.
Acestea duc la
ineficiență și nu rezolvă problema privind SAI. Va fi necesară aplicarea unui
mix de măsuri europene și naționale, regionale
și locale, în conformitate
cu principiul subsidiarității. Cu toate acestea, o abordare
coerentă la nivelul Uniunii
va spori eficacitatea măsurilor.
Principii directoare
Prezenta propunere prezintă măsuri
bazate pe următoarele
principii directoare:
Stabilirea priorităților — Există peste 12 000 de specii alogene în UE, din care 10 până la 15% provoacă daune
(ceea ce înseamnă 1 200 – 1 800
de specii alogene invazive), în timp ce
altele noi continuă să fie
introduse. Există o
numeroase posibilități de abordare proporțională
organizată pe priorități, pe baza eforturilor
existente și a creșterii
eficienței și eficacității
acțiunii curente.
Reorientarea spre prevenire — Prevenirea
este recunoscută pe plan
internațional ca fiind cel mai eficient mod de a evita problema privind SAI. Măsurile axate
pe prevenire trebuie să fie
însoțite de un sistem eficient de avertizare timpurie, pentru a se lua măsuri prompte
privind speciile care
nu fac obiectul măsurilor de prevenire.
Valorificarea sistemelor existente — Se
depune deja o muncă valoroasă atât la nivel național
,cât și la nivelul
Uniunii. Prezenta propunere urmărește să maximizeze eficiența sistemului
și să exploateze la maximum
resursele deja existente.
Abordarea progresivă
introdusă treptat — Statele membre au
nevoie de securitate juridică și de asigurare în ceea ce privește
amploarea și costurile asociate măsurilor
pe care urmează să le adopte. Prin urmare,
prezenta propunere presupune stabilirea priorității
speciilor alogene invazive pe baza unor
criterii de includere extrem de
stricte, precum și o limitare inițială a numărului de
specii prioritare la primele 3 % dintr-un
număr total aproximativ de 1 500 de specii invazive din
Europa. Mai mult, o clauză de revizuire va permite dezvoltarea progresivă a
sistemului și acționarea pe baza
experienței acumulate. Orice extindere a listei de
specii de interes pentru UE se va
face numai în urma efectuării acestei revizuiri.
Structura propunerii
Capitolul I — Dispoziții generale. Această secțiune stabilește obiectul,
domeniul de aplicare și
obligația de bază impusă
de propunere. De asemenea, sunt
prevăzute instrumente pentru stabilirea
priorității SAI de interes pentru Uniune, pentru a permite
ierarhizarea resurselor Uniunii pe baza riscurilor și a dovezilor științifice.
Capitolul II — Prevenire. Această secțiune stabilește măsurile necesare
pentru prevenirea introducerii în Uniune și introducerea
sau eliberarea în
mediul înconjurător a SAI.
Capitolul III — Depistarea timpurie și
eradicarea rapidă. Această secțiune stabilește
instrumentele necesare pentru a se
asigura că SAI de interes pentru Uniune pot fi detectate timpuriu în mediul
înconjurător și la frontierele Uniunii și
descrie măsurile care sunt declanșate atunci când SAI în cauză sunt depistate.
Capitolul IV — Gestionarea SAI care
sunt răspândite la scară
largă. Această
secțiune stabilește obligațiile care trebuie îndeplinite pentru combaterea SAI
de interes pentru Uniune care
sunt deja prezente în Uniune sau a altora noi, care au nu
au făcut obiectul măsurilor de prevenire și depistare timpurie și au reușit să
se răspândească la scară largă.
Capitolul V — Dispoziții finale. Această secțiune stabilește obligațiile
de raportare și instrumentele juridice
necesare pentru a asigura punerea în
aplicare, executarea și revizuirea măsurilor propuse.
4.           IMPLICAȚII BUGETARE
Implicațiile financiare ce urmează a fi finanțate în cadrul rubricii
5 din Cadrul
Financiar Multianual 2014-2020
pentru Comitetul prevăzut la
articolul 22 vor fi limitate. A
se vedea Fișa financiară atașată.
2013/0307 (COD)
Propunere de
REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN
ŞI AL CONSILIULUI
privind prevenirea și gestionarea
introducerii și răspândirii speciilor alogene invazive
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 192 alineatul (1),
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
după transmiterea proiectului de act
legislativ către parlamentele naționale,
având în vedere avizul Comitetului Economic
și Social European[3]
având în vedere avizul Comitetului Regiunilor[4],
hotărând în conformitate cu procedura
legislativă ordinară,
întrucât:
(1)       Apariția unor specii alogene, fie animale, plante, ciuperci sau microorganisme, în medii
noi nu reprezintă întotdeauna un motiv de îngrijorare. Cu toate acestea, o sub-grupă semnificativă de specii
alogene pot deveni invazive, cauzând efecte negative grave asupra biodiversității și
serviciilor ecosistemice, precum și
alte efecte economice și sociale, care ar trebui
prevenite. Aproximativ 12 000 de
specii prezente în mediul înconjurător
din Uniunea Europeană și din alte
țări europene sunt alogene,
din care aproximativ
10 până la 15 % sunt estimate a fi
invazive.
(2)       Speciile
alogene invazive reprezintă una
dintre principalele amenințări
la adresa biodiversității
și a serviciilor ecosistemice, în special în ecosistemele izolate
din punct de vedere geografic si evolutiv,
precum insulele mici,
iar riscurile prezentate de aceste specii pot fi mai ridicate din cauza
intensificării comerțului mondial, a transporturilor, a turismului și a schimbărilor climatice.
(3)       Amenințarea
la adresa biodiversității
și a serviciilor ecosistemice pe care o reprezintă speciile alogene invazive poate lua diferite
forme, precum efectele negative grave
asupra speciilor indigene, a structurii
și funcției ecosistemului prin modificarea
habitatului, a prădării,
a concurenței în rândul speciilor, prin transmiterea de boli,
înlocuirea speciilor indigene
într-o parte semnificativă a ariei de
răspândire și efecte genetice
cauzate de hibridizare. Mai mult,
speciile alogene invazive pot avea, de asemenea, un impact
negativ semnificativ asupra sănătății umane
și a economiei. Numai exemplarele vii
sau părțile care se pot
reproduce reprezintă o amenințare la adresa biodiversității
și a serviciilor ecosistemice, a sănătății umane sau a
economiei.
(4)       Uniunea,
ca parte la Convenția privind
diversitatea biologică, aprobată prin Decizia 93/626/CEE
a Consiliului[5],
trebuie să respecte articolul 8
litera (h) din această convenție, conform
căruia fiecare parte contractuală trebuie, pe cât posibil și
după caz, „să prevină introducerea, să controleze sau
să eradicheze acele specii alogene care pun în pericol ecosistemele,
habitatele sau alte specii”.
(5)       Uniunea,
în calitate de parte la Convenția privind conservarea
vieții sălbatice și a habitatelor
naturale din Europa (Convenția de la Berna),
aprobată prin Decizia 82/72/CEE a Consiliului[6], s-a angajat
să ia toate măsurile
necesare pentru a asigura conservarea
habitatelor speciilor sălbatice de
floră și faună.
(6)       Pentru a
susține îndeplinirea obiectivelor Directivei 2009/147/CE a Parlamentului
European și a Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind conservarea
păsărilor sălbatice[7], ale
Directivei 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea
habitatelor naturale și a faunei și florei sălbatice[8], ale Directivei 2008/56/CE a Parlamentului European și a
Consiliului din 17 iunie 2008 de instituire a unui cadru de
acțiune comunitară în domeniul politicii privind mediul marin (Directiva-cadru privind
strategia pentru mediul marin)[9] și
ale Directivei 2000/60/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23
octombrie 2000 de stabilire a unui cadru de politică comunitară în
domeniul apei[10], obiectivul principal al prezentului regulament ar trebui să
vizeze prevenirea, minimizarea și atenuarea efectelor negative ale
speciilor alogene invazive asupra biodiversității și serviciilor
ecosistemice, precum și reducerea impactului economic și social al
acestora.
(7)       Unele specii
migrează în mod natural ca
răspuns la schimbările de mediu. Prin urmare, astfel de specii nu ar trebui considerate ca fiind specii alogene în noul mediu în care
s-au stabilit, fiind astfel excluse din
domeniul de aplicare a noilor
norme privind speciile alogene invazive.
(8)       La nivelul Uniunii, propunerea pentru un nou Regulament al Parlamentului European
și al Consiliului privind sănătatea animală[11] conține
dispoziții privind bolile
animalelor, noul Regulament al
Parlamentului European și
al Consiliului privind măsurile de
protecție împotriva organismelor
dăunătoare plantelor[12] stabilește
norme privind organismele dăunătoare plantelor, iar Directiva 2001/18/CE a Parlamentului European și a
Consiliului din 12 martie 2001 privind diseminarea
deliberată în mediu a organismelor modificate
genetic și de abrogare a Directivei 90/220/CEE a Consiliului[13] stabilește regimul aplicabil organismelor modificate genetic. Prin urmare,
noile normele privind speciile alogene invazive ar trebui să
se alinieze și să nu se suprapună cu respectivele
acte legislative ale Uniunii și nu sunt aplicabile organismelor vizate de actele în cauză.
(9)       Regulamentul
(CE) nr. 708/2007 al Consiliului din 11 iunie 2007 privind utilizarea în acvacultură a speciilor
exotice și a speciilor absente la
nivel local[14],
Regulamentul (UE) nr. 528/2012 al Parlamentului
European și al
Consiliului din 22 mai 2012 privind punerea la
dispoziție pe piață
și utilizarea produselor biocide[15] și
Regulamentul (CE) nr. 1107/2009
al Parlamentului European
și al Consiliului
din 21 octombrie 2009 privind introducerea pe piață a produselor
fitosanitare și de abrogare
a Directivelor 79/117/CEE și
91/414/CEE ale Consiliului[16] prevăd
norme privind autorizarea
utilizării anumitor specii
alogene în anumite scopuri. Utilizarea
anumitor specii a fost deja autorizată
în temeiul regimurilor respective la momentul intrării
în vigoare a
prezentelor norme noi, întrucât nu implică riscuri inacceptabile pentru mediul
înconjurător, pentru sănătatea umană
și pentru economie. Astfel, pentru a asigura un
cadru juridic coerent, speciile respective ar trebui excluse din noile norme.
(10)     Deoarece
există numeroase specii alogene invazive, este
important să se garanteze faptul că se
acordă prioritate abordării
subgrupei de specii alogene invazive
considerate a fi de interes pentru Uniune. Prin
urmare, ar trebui întocmită o listă a speciilor alogene invazive
considerate a fi de interes pentru Uniune. O
specie alogenă invazivă ar
trebui considerată ca fiind de interes pentru Uniune în cazul în care daunele cauzate de aceasta în
statele membre afectate este
atât de semnificativă încât se
justifică adoptarea unor măsuri speciale al căror domeniu de aplicare se extinde la nivelul întregii Uniuni, inclusiv în statele
membre care nu
sunt încă afectate
sau care este puțin
probabil să fie afectate.
Pentru a se asigura că subgrupa de specii alogene invazive de interes pentru
Uniune se menține proporțională, lista ar trebui întocmită printr-o
abordare progresivă introdusă treptat,
inclusiv prin limitarea inițială a numărului de
specii alogene invazive de interes
pentru Uniune la primele 3 %
dintr-un număr total aproximativ de 1 500 de specii alogene invazive din Europa,
vizând acele specii care cauzează sau este
posibil să cauzeze daune economice importante, inclusiv daune
care rezultă din declinul
biodiversității.
(11)     Criteriile
de includere pe listă a speciilor
alogene invazive considerate a fi de interes pentru Uniune
reprezintă instrumentul de
bază pentru aplicarea prezentelor
norme noi. Comisia va face tot posibilul să
prezinte comitetului o propunere pentru o listă
bazată pe criteriile
respective în termen de un an de
la intrarea în vigoare a prezentului act legislativ. Criteriile ar trebui să includă
o evaluare a riscurilor în conformitate cu dispozițiile
aplicabile în temeiul acordurilor Organizației Mondiale a Comerțului
privind impunerea de restricții
comerciale asupra speciilor.
(12)     Pentru a asigura respectarea normelor impuse de
Organizația Mondială a Comerțului, precum
și aplicarea coerentă a prezentelor norme
noi, ar trebui stabilite criterii
comune privind efectuarea
evaluării riscurilor. Criteriile respective
ar trebui să se bazeze, atunci când este cazul, pe
standardele naționale și internaționale
existente și să
cuprindă diferite aspecte
ale caracteristicilor speciilor, riscul și
modalitățile de intrare în
Uniune, efectele negative ale speciilor
asupra economiei, societății și biodiversității, potențiale
beneficii date de utilizarea speciilor și costurile de diminuare
a efectelor negative, precum și o prognoză cantitativă a costurilor asociate daunelor economice, sociale și asupra
mediului înconjurător înregistrate la nivelul Uniunii, care să demonstreze
importanța pentru Uniune și să justifice luare în continuare de măsuri.
În vederea dezvoltării treptate a sistemului și pentru a acționa pe baza experienței dobândite, abordarea
generală ar trebui evaluată după cinci
ani.
(13)     Anumite
animale alogene invazive sunt
incluse în anexa
B la Regulamentul
(CE) nr. 338/97 al
Consiliului din 9 decembrie 1996 privind
protecția speciilor faunei și florei
sălbatice prin controlul comerțului cu acestea[17], în timp ce importul acestora în Uniune este
interzis, deoarece caracterul invaziv
al speciilor respective a fost recunoscut iar introducerea acestora
în Uniune are un
impact negativ asupra
speciilor indigene. Aceste specii sunt: Callosciurus erythraeus, Sciurus carolinensis,
Oxyura jamaicensis, Lithobates (Rana) catesbeianus,
Sciurus niger, Chrysemys
picta, Trachemys scripta elegans. Pentru a asigura un cadru juridic
coerent și norme
armonizate la nivelul Uniunii în
ceea ce privește speciile alogene invazive, aceste animale alogene invazive ar trebui considerate o prioritate
pentru includerea acestora pe lista de specii alogene
invazive de interes pentru Uniune.
(14)     În general,
prevenirea este mai dezirabilă, din punct de vedere ecologic și al rentabilității,
decât reacția la acțiunea produsă și ar trebui să i se acorde
prioritate, iar, ținând cont de faptul că specii
noi pot fi introduse în mod continuu în Uniune și
de faptul că speciile alogene prezente se răspândesc și își extind mediul în care s-au stabilit, este
necesar să se garanteze revizuirea constantă
și actualizarea listei speciilor invazive de interes pentru Uniune.
(15)     Unele dintre
speciile care sunt invazive
în Uniune pot fi
indigene în unele dintre regiunile ultraperiferice ale Uniunii și invers. În Comunicarea Comisiei
privind „Regiunile ultraperiferice:
un atu pentru Europa”[18] a fost
recunoscut faptul că diversitatea
remarcabilă din regiunile ultraperiferice
necesită dezvoltarea și
punerea în aplicare a unor măsuri
de prevenire și gestionare a speciilor
alogene invazive în regiunile respective, astfel cum sunt definite în Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, luând în considerare Decizia 2010/718/UE a Consiliului
European din 29 octombrie 2010 de
modificare a statutului în raport cu Uniunea Europeană al
Insulei Saint-Barthélemy[19] și
Decizia 2012/419/EU a Consiliului
European din 11 iulie 2012 de
modificare a statutului Mayotte în
raport cu Uniunea Europeană[20]. Prin urmare,
toate prevederile conținute în prezentele norme noi ar trebui aplicate regiunilor
ultraperiferice ale Uniunii, cu excepția celor referitoare la speciile alogene invazive de interes pentru
Uniune, care sunt indigene în
regiunile respective. Mai mult, pentru a permite asigurarea protecției
necesare a biodiversității
în astfel de regiuni, este
necesar ca statele membre vizate să
întocmească, în completarea listei speciilor alogene invazive de interes pentru Uniune, liste specifice
ale speciilor alogene invazive
din regiunile ultraperiferice
cărora ar trebui să li se aplice prezentele norme noi.
(16)     Riscurile
și problemele asociate speciilor alogene invazive reprezintă o provocare transfrontalieră care afectează
întreaga Uniune. Prin urmare, este
esențială adoptarea la nivelul
Uniunii a unei interdicții privind introducerea în
mod intenționat în Uniune, reproducerea,
creșterea, transportul, cumpărarea, vânzarea, utilizarea, schimbul, păstrarea
și eliberarea de specii
alogene invazive de interes pentru Uniune, pentru a se garanta adoptarea
de măsuri consecvente la nivelul Uniunii, cu scopul de a evita denaturarea pieței interne și de a preveni
situațiile în care acțiunea
întreprinsă într-un stat membru
este subminată de lipsa de inițiativă a unui alt
stat membru.
(17)     Pentru a
permite desfășurarea unor activități
de cercetarea științifică și de conservare ex situ, este necesar să se prevadă norme
specifice privind speciile alogene
invazive de interes pentru Uniune
care fac obiectul activităților respective. Aceste activități ar trebui să
se desfășoare în cadrul unor instalații închise în care organismele sunt
păstrate în condiții de izolare, luându-se toate
măsurile necesare pentru a evita evadarea
sau eliberarea ilegală
a speciilor alogene invazive de interes pentru Uniune.
(18)     Pot exista
cazuri în care speciile alogene care nu
sunt încă recunoscute ca specii
alogene invazive de interes pentru Uniune apar la frontierele Uniunii sau sunt identificate pe
teritoriul acesteia. Prin urmare, statele membre ar trebui să aibă posibilitatea de a adopta o serie de măsuri de urgență, pe baza unor
dovezi științifice disponibile. Astfel de măsuri de urgență
ar permite o reacție imediată
privind speciile care pot prezenta riscuri legate de introducerea, stabilirea și
răspândirea acestora în țările
în cauză, în timp ce statele
membre evaluează riscurile efective prezentate de speciile
respective, în conformitate cu
prevederile aplicabile ale acordurilor Organizației Mondiale a Comerțului, în special
cu scopul de recunoaștere a acestor specii drept specii
alogene invazive de interes pentru
Uniune. Este necesar să se asocieze măsurile
naționale de urgență cu posibilitatea de a adopta măsuri de
urgență la nivelul Uniunii, cu scopul
de a se respecta prevederile acordurilor Organizației Mondiale a Comerțului.
Mai mult, măsurile de
urgență luate la nivelul Uniunii ar pune la dispoziția acesteia un mecanism de
acțiune rapidă în cazul
prezenței unor noi specii alogene invazive sau al pericolului iminent
de intrare a
acestora în Uniune, în conformitate
cu principiul precauției.
(19)     Statele
membre ar trebui să aibă posibilitate de a adopta măsuri mai stricte privind abordarea speciilor alogene invazive și
a lua măsuri în mod proactiv privind orice specii care nu
sunt enumerate ca specii alogene invazive de interes pentru Uniune. Prin urmare, pentru a adopta o atitudine mai
proactivă privind speciile care nu
sunt incluse în listă, ar trebui ca, în cazul speciilor
alogene invazive care nu sunt enumerate ca specii alogene invazive de interes pentru Uniune, dar cu privire la care statele membre au identificat
dovezi că acestea reprezintă un risc, să se emită o
autorizație de eliberare a
speciilor în cauză. Normele detaliate privind
autorizarea speciilor alogene care
urmează a fi utilizate în acvacultură
au fost deja
stabilite prin Regulamentul
(CE) nr. 708/2007 și ar trebui luate în considerare de către statele membre
în acest context.
(20)     O mare parte
a speciilor alogene invazive sunt introduse neintenționat
în Uniune. Prin
urmare, gestionarea căilor de introducere neintenționată
este esențială. În acest
domeniu, acțiunea trebuie
desfășurată progresiv, întrucât experiența dobândită este relativ limitată.
Acțiunile în cauză ar trebui să includă
măsuri voluntare, precum acțiunile propuse în orientările Organizației Maritime Internaționale privind controlul și gestionarea murdăririi
suprafețelor navelor prin depuneri de materie organică (biofouling),
precum și măsuri obligatorii și
ar trebui să se bazeze pe experiența acumulată la nivelul
Uniunii și al
statelor membre în ceea ce
privește gestionarea anumitor căi de
introducere, inclusiv măsurile
stabilite în cadrul Convenției internaționale
pentru controlul și gestionarea apelor uzate și a sedimentelor
navelor.
(21)     Pentru a
dezvolta o bază de cunoștințe corespunzătoare
în vederea abordării problemelor cauzate de
speciile alogene invazive, este
important ca statele membre
să desfășoare cercetări, să monitorizeze și
supravegheze aceste specii. Întrucât
sistemele de supraveghere oferă
cele mai potrivite mijloace de depistare timpurie a unor specii alogene invazive noi
și de determinare
a nivelului de răspândire a speciilor deja
stabilite, acestea ar trebui
să includă atât anchete
tematice, cât și generale
și să beneficieze de implicarea diferitelor sectoare
și a părților interesate, inclusiv a comunităților locale.
Sistemele de supraveghere ar trebui
să prevadă monitorizarea continuă
a oricărei specii alogene invazive noi,
oriunde în cadrul Uniunii. Pentru a
asigura eficiența și
rentabilitatea, ar trebui să se aplice sistemele
existente de control la frontieră, de supraveghere și de monitorizare, instituite deja de legislația
Uniunii, în special cele
prevăzute în Directivele 2009/147/CE,
92/43/CEE, 2008/56/CE și 2000/60/CE.
(22)     Ar trebui efectuate
controale oficiale privind animalele
și plantele cu scopul de
a preveni introducerea intenționată a speciilor alogene
invazive. Animale vii și
plantele ar trebui să intre
pe teritoriul Uniunii prin
punctele de control la frontieră desemnate de statele membre, în conformitate
cu Regulamentul (UE)
nr. XXX/XXXX [privind controalele
oficiale COM(2013) 265]. Pentru a asigura creșterea
eficienței și pentru a evita crearea de sisteme paralele de control la
frontieră, ar trebui să se verifice totodată, la primul punct de
control la frontieră în care sosesc speciile
în cauză, dacă acestea sunt specii alogene invazive de interes pentru Uniune. Animalele și
plantele care nu intră în domeniul
de aplicare al Regulamentului
(UE) nr. XXX/XXXX [privind controalele oficiale COM(2013) 265] sau care sunt
scutite de controalele oficiale în
cadrul punctelor de control la frontieră intră pe teritoriul vamal al Comunității prin alte
puncte de intrare, fiind, de asemenea, supuse
controalelor necesare.
(23)     În urma
introducerii unei specii alogene invazive, este esențială luarea unor măsuri de depistare timpurie și de eradicare rapidă pentru a preveni stabilirea și răspândirea acestora. Cea mai eficientă și cea mai rentabilă reacție este adeseori eradicarea populației, cât mai curând posibil, atât timp cât numărul de exemplare
este încă limitat. În cazul în care
eradicarea nu este
fezabilă sau costurile de eradicare depășesc
pe termen lung valoarea beneficiilor economice, sociale și privind mediul înconjurător, ar trebui
aplicate măsuri de izolare și control.
(24)     Cu toate
că sunt necesare, eradicarea și gestionarea unor specii alogene invazive pot cauza animalelor durere, stres, frică sau alte forme de suferință, chiar și atunci când se utilizează
cele mai avansate mijloace tehnice
disponibile. Din acest motiv, statele
membre și toți
operatorii implicați în eradicarea, controlul sau izolarea
speciilor alogene invazive ar trebui
să ia măsurile necesare pentru a reduce la minimum durerea, stresul și
suferința animalelor pe parcursul procesului,
luând în considerare, în măsura în
care este posibil, cele mai bune practici
în domeniu, de
exemplu Principiile directoare privind
bunăstarea animalelor elaborate de
Organizația Mondială pentru
Sănătatea Animalelor (OIE).
(25)     În general, speciile
alogene invazive cauzează deteriorarea
ecosistemelor și reduc rezistența acestora.
Prin urmare, sunt necesare măsuri de restaurare în vederea
consolidării rezistenței ecosistemelor la invazii,
a remedierii prejudiciului cauzat și
a îmbunătățirii stării
de conservare a speciilor și a habitatelor acestora, în conformitate cu articolul
4 din Directiva
2009/147/CE și cu articolul 6 din
Directiva 92/43/CEE, a stării
ecologice a apelor interioare de
suprafață, a apelor de
tranziție, a apelor de coastă și a apelor subterane, în conformitate cu articolul 11
din Directiva 2000/60/CE,
precum și a stării ecologice a
apelor marine, în conformitate cu articolul
13 din Directiva
2008/56/CE.
(26)     Un sistem
de abordare a speciilor alogene invazive ar trebui susținut de un sistem
centralizat de informații care compară informațiile existente
privind speciile alogene din Uniune și care permite accesul la
informațiile privind prezența speciilor, gradul de răspândire,
ecologia și istoricul invaziei acestora și toate celelalte
informații necesare pentru sprijinirea deciziilor de politică și
de gestionare.
(27)     Directiva
2003/35/CE a Parlamentului
European și a
Consiliului din 26 mai 2003, care prevede participarea publicului la
elaborarea anumitor planuri și
programe privind mediul înconjurător[21], stabilește
un cadru de consultare publică la luarea deciziilor
legate de mediu. La definirea
acțiunilor în domeniul speciilor alogene invazive, participarea efectivă a publicului ar trebui
să îi permită acestuia să își
exprime opiniile și preocupările, în timp ce
factorii de decizie ar trebui să țină
seama de acestea, întrucât ar
putea fi relevante pentru
deciziile în cauză; aceasta ar avea ca rezultat o mai mare responsabilitate și transparență a procesului de luare a deciziilor și ar contribui la sensibilizarea publicului privind problemele de mediu și la susținerea deciziilor luate.
(28)     Pentru a
asigura condiții uniforme pentru punerea
în aplicare a prezentului regulament, pentru adoptarea și
actualizarea listei de specii alogene invazive
de interes pentru Uniune, pentru acordarea de derogări
de la obligația de eradicare rapidă și pentru adoptarea unor măsuri
de urgență ale Uniunii, ar trebui să i se confere Comisiei competențe de executare.
Aceste competențe ar trebui
exercitate în conformitate
cu Regulamentul (UE)
nr. 182/2011 al Parlamentului
European și al
Consiliului din 16 februarie 2011 de stabilire a normelor și
a principiilor generale privind
mecanismele de control de către statele membre al exercitării competențelor
de executare de către Comisie[22].

(29)     Cu scopul de
a lua în considerare cele mai recente evoluții științifice
în domeniul mediului, ar trebui delegată Comisiei competența de a adopta acte, în conformitate
cu articolul 290
din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în ceea ce
privește, pe de o parte, determinarea
modalității de a stabili dacă speciile alogene invazive
creează populații viabile și
se răspândesc și, pe de
altă parte, definirea elementelor
comune pentru efectuarea evaluării
riscurilor. Este deosebit de important ca, în cursul
activității sale pregătitoare, Comisia să organizeze
consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți. Atunci
când pregătește și elaborează acte delegate, Comisia ar
trebui să asigure o transmitere simultană, în timp util și
adecvată a documentelor relevante către Parlamentul European și
Consiliu.
(30)     Pentru a garanta respectarea
prezentului regulament, este important ca statele membre să
impună sancțiuni disuasive,
eficiente și proporționale în
cazul încălcării legii, ținând cont de natura și gravitatea încălcării.
(31)     Pentru a
permite proprietarilor care nu
desfășoară activități comerciale să
continue să își păstreze animalele de companie
care aparțin speciilor incluse pe lista speciilor alogene
invazive de interes pentru Uniune,
până la moartea naturală a animalului, este necesar să se prevadă măsuri tranzitorii, cu condiția ca
toate măsurile să fie puse în aplicare pentru a evita evadarea sau reproducerea acestora.
(32)     Pentru a permite operatorilor
comerciali care pot avea așteptări legitime, de exemplu, celor
cărora li s-a eliberat o autorizație în conformitate cu
Regulamentul (CE) nr. 708/2007, de a-și epuiza stocul de specii alogene invazive de interes pentru Uniune, în momentul
intrării în vigoare a prezentelor norme noi,
este justificat să se acorde un
termen de doi ani pentru sacrificarea,
vânzarea sau transferarea exemplarelor unor instituții de cercetare sau de conservare ex situ.
(33)     Deoarece
obiectivele acțiunii propuse, și anume prevenirea și gestionarea speciilor alogene invazive, nu pot fi realizate într-o măsură
suficientă de statele membre și, prin urmare, pot fi mai bine
realizate la nivelul Uniunii, Uniunea poate adopta măsuri în conformitate
cu principiul subsidiarității prevăzut la articolul 5 din Tratatul
privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul
proporționalității prevăzut la articolul respectiv,
prezentul act nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea
obiectivului respectiv,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
CAPITOLUL I
DISPOZIȚII GENERALE
Articolul 1
Obiectul
Prezentul regulament stabilește normele privind
prevenirea, minimizarea si atenuarea
efectelor negative ale introducerii
și răspândirii, atât intenționate cât și neintenționate, a speciilor alogene invazive asupra biodiversității și a serviciilor ecosistemice.
Articolul 2
Domeniul de aplicare
1.           Prezentul
regulament se aplică tuturor speciilor alogene invazive din Uniune astfel cum sunt definite la articolul 3 alineatul (2).
2.           Prezentul
regulament nu se aplică:
(a)
speciilor care își
schimbă zona naturală de răspândire, fără intervenția umană, ca răspuns la schimbarea condițiilor
ecologice și la schimbările
climatice;
(b)
organismelor modificate genetic, astfel cum sunt definite la
articolul 2 din
Directiva 2001/18/CE;
(c)
bolii animalelor reglementate după cum se definește la articolul 4 alineatul (1) punctul (14) din Regulamentul
(UE) nr. XXX/XXXX [legislația privind sănătatea animalelor - COM(2013) 260 final];
(d)
dăunătorilor plantelor enumerați
în temeiul articolului 5 alineatul (2) sau al articolului
32 alineatul (3) sau care fac obiectul unor măsuri în temeiul articolului 29
alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. XXX/XXXX
[privind sănătatea plantelor - COM(2013) 267 final];
(e)
speciilor enumerate în anexa IV la Regulamentul
(CE) nr. 708/2007;
(f)
micro-organismelor
produse sau importate pentru a fi
utilizate în produse de protecție a plantelor deja aprobate sau care
sunt în curs de evaluare, în
conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1107/2009;
(g)
micro-organismelor
produse sau importate pentru a fi
utilizate în produse biocide deja aprobate
sau care sunt
puse la dispoziție pe piața din Uniune în temeiul Regulamentului (UE) nr. 528/2012.
Articolul 3
Definiții
În sensul
prezentului regulament, se aplică următoarele definiții:
(1)
„specie
alogenă” înseamnă orice exemplar
viu dintr-o specie, subspecie sau taxon inferior de animale, plante, ciuperci sau microorganisme introduse în afara zonei sale naturale de răspândire trecute sau prezente; include orice parte, gameți, semințe,
ouă sau propagule
ale acestor specii, precum și orice
hibrizi, soiuri sau
rase care ar putea supraviețui și s-ar putea reproduce ulterior;
(2)
„specie alogenă invazivă” înseamnă o specie alogenă a cărei introducere sau răspândire s-a constatat, prin evaluarea riscurilor, că
amenință biodiversitatea și serviciile
ecosistemice și care poate avea, de asemenea, un impact negativ asupra
sănătății umane sau
a economiei;
(3)
„specie
invazivă de interes pentru Uniune” înseamnă
o specie alogenă invazivă
al cărei impact negativ a fost considerat ca necesitând
desfășurarea unei acțiuni concertate la nivelul
Uniunii, în temeiul articolului 4 alineatul (2);
(4)
„biodiversitate”
înseamnă variabilitatea organismelor
vii provenind din toate sursele,
inclusiv ecosistemele terestre, marine și alte ecosistemele acvatice și complexele ecologice din care acestea fac parte; biodiversitatea include diversitatea în cadrul
speciilor, între specii și a ecosistemelor;

(5)
„servicii
ecosistemice” înseamnă contribuțiile directe și indirecte ale
ecosistemelor la bunăstarea
umană;
(6)
„introducere”
înseamnă deplasarea unei specii în afara zonei sale
naturale de răspândire trecute
sau prezente, prin intervenție
umană;
(7)
„cercetare” înseamnă o
activitate descriptivă sau
experimentală, efectuată
în condiții reglementate, în vederea dobândirii de noi cunoștințe
sau a dezvoltării de produse noi, inclusiv fazele
inițiale de identificare, caracterizare
și izolare a caracteristicilor
genetice, altele decât caracterul invaziv, al speciilor alogene
invazive, numai în măsura în
care acestea sunt esențiale pentru
a permite dezvoltarea caracteristicilor
respective la speciile non-invazive;
(8)
„păstrare în condiții de izolare” înseamnă păstrarea unui organism
în instalații închise din care evadarea sau răspândirea nu este posibilă;
(9)
„conservare
ex situ” înseamnă conservarea
componentelor diversității biologice în afara habitatelor naturale
ale acestora;
(10)
„căi”
înseamnă rutele și mecanismele
invaziilor biologice;
(11)
„depistare
precoce” înseamnă confirmarea prezenței unor exemplare ale unei
specii alogene invazive în
mediul înconjurător înainte de
răspândirea acestora la scară largă;
(12)
„eradicare”
înseamnă eliminarea completă
și permanentă a unei
populații de specii
alogene invazive prin mijloace fizice,
chimice sau biologice;

(13)
„răspândită
la scară largă” desemnează o specie alogenă
invazivă a cărei populație a depășit faza de naturalizare, în
care o populație menține o populație autonomă, și s-a
răspândit pentru a coloniza o
arie largă a unei potențiale zone de răspândire
în care poate supraviețui și se poate reproduce;

(14)
„gestionare”
înseamnă orice acțiune
fizică, chimică sau biologică
care vizează eradicarea, controlul populației sau izolarea unei populații
a unei specii alogene invazive;
(15)
„izolare” înseamnă acțiuni care
vizează crearea de bariere
care să minimizeze riscul ca
o populație a unei specii alogene invazive să se disperseze și să se răspândească
dincolo de zona invadată;
(16)
„control
al populației” înseamnă măsuri
fizice, chimice sau biologice aplicate în cazul unei
populații a unei specii
alogene invazive, cu scopul de a
menține numărul exemplarelor
cât mai redus posibil, astfel încât,
chiar dacă nu este posibilă eradicarea speciei, capacitatea invazivă și efectele negative ale acesteia asupra biodiversității și a
serviciilor ecosistemice sau
asupra sănătății umane și a economiei să fie minimizate.
Articolul 4
Lista speciilor alogene invazive de interes pentru Uniune
1.           O listă
a speciilor alogene invazive de
interes pentru Uniune este adoptată și
actualizată de către Comisie prin
intermediul actelor de punere în aplicare, pe baza criteriilor stabilite la alineatul (2).
Actele de punere în aplicare se adoptă în conformitate
cu procedura de examinare
menționată la articolul 22 alineatul (2).
2.           Speciile
alogene invazive sunt incluse pe
lista menționată la alineatul (1) numai dacă îndeplinesc toate criteriile
următoare:
(a)
pe baza
dovezilor științifice
disponibile, sunt identificate ca fiind alogene pe teritoriul
Uniunii, cu excepția regiunile ultraperiferice;
(b)
pe baza
dovezilor științifice
disponibile, sunt identificate ca fiind de natură
să creeze o populație viabilă și să se răspândească în
mediul înconjurător în
condițiile actuale sau previzibile
de schimbare climatică, oriunde
în Uniune, cu excepția regiunile ultraperiferice;
(c)
pe baza unei evaluării a
riscurilor efectuată în temeiul articolului 5 alineatul (1),
s-a demonstrat că este necesară o acțiune la nivelul Uniunii pentru a preveni stabilirea și
răspândirea acestora.
3.           Statele
membre pot prezenta
Comisiei cereri de includere a speciilor alogene invazive pe lista menționată la alineatul (1). Cererile
respective trebuie să includă toate criteriile următoare:
(a)
denumirea speciei;
(b)
o evaluare a riscurilor efectuată în conformitate cu articolul 5 alineatul (1);

(c)
dovada faptului că specia îndeplinește
criteriile definite la alineatul (2).
4.           Lista
menționată la alineatul
(1) cuprinde un număr maxim de cincizeci de specii,
inclusiv orice specie care poate fi adăugată ca urmare a măsurilor de urgență
prevăzute la articolul 9.
Articolul 5
Evaluarea riscurilor și acte
delegate
1.           Comisia
sau statele membre, în funcție de caz, efectuează
evaluarea riscurilor prevăzută
la articolul 4 alineatul (2)
litera (c) și alineatul (3) litera (b), având
în vedere următoarele elemente:
(a)
o descriere a speciei cu identitatea
taxonomică, istoricul, zona naturală și zona potențială de
răspândire a acesteia;
(b)
o descriere a modalității de reproducere
și de răspândire a speciei,
inclusiv o evaluare
a existenței condițiilor
de mediu necesare pentru reproducerea și
răspândirea acesteia;
(c)
o descriere a potențialelor căi de intrare
și de răspândire, atât în mod intenționat cât și
neintenționat, inclusiv, dacă este
cazul, mărfurile cu care speciile sunt
asociate în general;
(d)
o evaluare aprofundată a riscului de intrare, de stabilire, de răspândire a speciei în regiunile biogeografice relevante în condițiile de schimbări climatice actuale și previzibile;
(e)
o descriere a nivelului actul de răspândire a speciei, precizându-se inclusiv dacă
specia este deja
prezentă în Uniune
sau în țările
învecinate;
(f)
o descriere a impactului negativ
asupra biodiversității și serviciilor ecosistemice, inclusiv asupra speciilor indigene, a siturilor protejate,
a habitatelor pe cale de dispariție, a sănătății umane și
a economiei, inclusiv o evaluare a amplorii
viitorului impact;
(g)
o prognoză cantitativă a costurilor asociate daunelor la nivelul Uniunii, demonstrând
importanța pentru Uniune,
astfel încât să se justifice
luarea unor măsuri viitoare întrucât
prejudiciul global ar
depăși costul de
atenuare a daunelor;
(h)
o descriere a potențialelor utilizări
și beneficii care decurg din
aceste utilizări ale speciilor.
2.           Comisia
este împuternicită să adopte
acte delegate, în
conformitate cu articolul 23, pentru a detalia tipul
de dovezi științifice admisibile menționate la articolul 4 alineatul (2) litera (b) și pentru
a oferi o descriere
detaliată a modului de
aplicare a elementelor prevăzute
la alineatul (1) literele (a) – (h) din prezentul articol, inclusiv metodologia aplicată în evaluarea unor
astfel de elemente, luând în considerare
standardele naționale și internaționale
relevante și necesitatea de
a acorda prioritate măsurilor împotriva speciilor care
au legătură cu daune economice
importante sau sunt în măsură
să cauzeze astfel de daune, inclusiv cele rezultate din declinul
biodiversității.
Articolul 6
Dispoziții aplicabile regiunilor ultraperiferice
1.           Speciile
incluse pe lista menționată la
articolul 4 alineatul (1), care sunt native într-o
regiune ultraperiferică, nu fac obiectul dispozițiilor articolelor
7, 8, 11
și 13 – 17 în regiunea ultraperiferică în care sunt native.

2.           În termen de
maxim [12 luni de la data intrării în vigoare a prezentului
regulament – a se insera data],
fiecare stat membru
care are regiuni ultraperiferice adoptă
o listă a speciilor
alogene invazive de interes pentru
fiecare dintre regiunile
sale ultraperiferice, în consultare cu regiunile
respective.
3.           Speciile
incluse pe listele menționate
la alineatul (2) fac obiectul, în cadrul respectivelor
regiuni ultraperiferice, articolelor 7,
8, 11 și 13 – 17.
4.           Statele membre notifică imediat
Comisiei listele menționate la alineatul (2) și orice actualizare a listelor
respective și informează celelalte state membre în acest sens.
Capitolul II
Prevenire
Articolul 7
Interdicții privind speciile alogene invazive de interes pentru Uniune
1.           Speciile
incluse pe lista menționată la
articolul 4 alineatul (1) nu trebuie în mod intenționat:
(a)
să fie introduse pe teritoriul Uniunii sau
să tranziteze teritoriul acesteia;
(b)
să se permită reproducerea acestora;
(c)
să fie transportate, cu
excepția transportului de
specii către unitățile de
eradicare;
(d)
să fie introduse pe piață;
(e)
să fie utilizate sau schimbate;
(f)
să fie păstrate sau crescute, inclusiv în
condiții de izolare;
(g)
să fie eliberate în mediul înconjurător.
2.           Statele
membre previn introducerea
neintenționată a speciilor alogene invazive de interes pentru Uniune, în conformitate cu dispozițiile articolului 11 alineatele (3) și
(4).
Articolul 8
Autorizațiile de cercetare și conservare ex situ
1.           Prin derogare de la interdicțiile prevăzute la articolul 7 alineatul (1)
literele (a), (b),
(c), (e) și
(f), statele membre
instituie un sistem de autorizare care să permită instituțiilor care sunt autorizate să efectueze cercetări sau
activități de conservare ex situ să efectueze astfel de activități în ceea ce
privește speciile alogene invazive de interes pentru Uniune.
2.           Statele
membre împuternicesc autoritățile
competente să emită autorizațiile
prevăzute la alineatul (1) pentru activitățile
desfășurate în condiții
de izolare care îndeplinesc
toate condițiile următoare:
(a)
specia alogenă invazivă de interes pentru Uniune
este păstrată și gestionată în instalații
închise, astfel se menționează la alineatul (3);

(b)
activitatea trebuie efectuată de
către personalul care deține calificările
științifice și tehnice prevăzute
de autoritățile competente;
(c)
transportul către și de la instalația închisă
este autorizat de autoritatea
competentă și se
efectuează în condiții care nu
permit evadarea speciilor alogene invazive;
(d)
în cazul speciilor alogene invazive animale, acestea sunt
marcate, dacă este posibil;
(e)
riscul de evadare, de răspândire
sau de evacuare este gestionat în mod
eficient, ținând cont de identitatea,
biologia și mijloacele
de dispersie a speciilor, activitatea
și instalația închisă
prevăzute, interacțiunea
cu mediul înconjurător și alți factori relevanți asociați
riscului reprezentat de specia în
cauză;
(f)
supravegherea permanentă și
întocmirea unui plan pentru
situații de urgență, inclusiv a unui plan de eradicare, pentru gestionarea unei potențiale situații de evadare sau
de răspândire.
(g)
Autorizația menționată la alineatul 1 este limitată la
numărul de specii
și exemplare necesar pentru
activitatea de cercetare sau de conservare ex
situ în cauză și
nu trebuie să depășească capacitatea instalației închise. Autorizație include restricțiile necesare reducerii riscului de evadare sau
de răspândire a speciei
în cauză. Autorizația va
însoți permanent speciile alogene
invazive vizate, pe parcursul păstrării,
introducerii sau transportării acestora
pe teritoriul Uniunii.
3.           Se
consideră că exemplarele sunt păstrate în instalații închise dacă sunt îndeplinite următoarele condiții:
(a)
acestea sunt izolate în mod fizic, fără a avea posibilitatea de a
evada, de a se răspândi sau de a fi deplasate de către persoane neautorizate din instalațiile în cadrul cărora sunt păstrate; procedurile
de curățenie și întreținere trebuie să garanteze că niciun exemplar sau părți reproducătoare nu pot evada, nu se pot răspândi
sau nu pot fi evacuate de
către persoane neautorizate;
(b)
deplasarea din instalații sau eliminarea ori distrugerea acestora se efectuează astfel încât să se
excludă propagarea sau
reproducerea în afara instalației.
4.           Atunci când
solicită eliberarea unei autorizații, instituția furnizează toate dovezile necesare pentru a permite
autorității competente să
evalueze dacă sunt îndeplinite condițiile menționate la
alineatele (2) și (3).
Articolul 9
Măsuri de urgență
1.           În cazul
în care un stat membru deține dovezi privind prezența sau pericolul
iminent de intrare pe teritoriul acestuia a unei specii alogene invazive care
nu este inclusă pe lista menționată la articolul 4 alineatul (1),
dar în cazul căreia autoritățile competente au identificat, pe
baza unor dovezi științifice preliminare, posibilitatea ca aceasta
să îndeplinească criteriile prevăzute la articolul 4 alineatul (2),
statul membru în cauză poate lua imediat măsuri de urgență,
constând în oricare dintre interdicțiile prevăzute la articolul 7
alineatul (1).
2.           Statul
membru care ia măsuri de urgență pe propriul teritoriu
național, printre care aplicarea articolului 7 alineatul (1) literele (a),
(c) sau (d), notifică de urgență Comisiei și celorlalte
state membre măsurile luate și prezintă dovezi pentru
justificarea măsurilor respective.
3.           Statul membru
în cauză efectuează fără întârziere o evaluare a riscurilor în temeiul
articolului 5 în cazul speciilor care fac obiectul măsurilor
de urgență, luând în
considerare informațiile științifice
și tehnice disponibile și, în orice caz, în termen de
24 luni de la data adoptării
deciziei de aplicare a măsurilor de urgență, cu scopul
de a include speciile vizate
pe lista menționată la articolul 4 alineatul (1).
4.           În cazul în
care Comisia primește notificarea
menționată la alineatul 2
sau deține alte
dovezi privind prezența sau
pericolul iminent de intrare în Uniune a
unei specii alogene invazive care
nu este inclusă pe lista menționată la articolul 4 alineatul (1), dar care este posibil să îndeplinească
criteriile prevăzute la articolul 4 alineatul (2), prin intermediul unui act de punere în aplicare, Comisia decide, pe baza
unor dovezi științifice
preliminare, dacă este
posibil ca specia să
îndeplinească aceste criterii și adoptă măsuri de
urgență pentru Uniune,
constând în oricare dintre interdicțiile prevăzute
la articolul 7 alineatul (1),
pentru o perioadă
limitată de timp, în ceea ce privește riscurile prezentate de specia respectivă,
în cazul în care decide că
este probabilă îndeplinirea criteriilor prevăzute
la articolul 4 alineatul (2). Actele de punere
în aplicare se adoptă în
conformitate cu procedura
de examinare menționată la articolul 22
alineatul (2).
5.           Măsurile
luate de statele membre în temeiul alineatului (1) sunt abrogate sau modificate
dacă se prevede astfel în actele de
punere în aplicare menționate la
alineatul (4).
6.           Statul membru
care ia măsuri de urgență
poate menține măsurile respective până în
momentul adoptării unui act de punere în aplicare care să stabilească măsurile de urgență la nivelul Uniunii, în conformitate cu alineatul
(4), sau care să
includă speciile pe lista menționată la articolul 4
alineatul (1), pe baza evaluării
riscurilor efectuate de
către statul membru în cauză în temeiul alineatului (3).
Articolul 10
Restricții privind eliberarea
intenționată a speciilor alogene invazive de interes pentru statul
membru
1.           Statele
membre interzic eliberarea intenționată în mediul
înconjurător, care reprezintă
procesul prin care
un organism este
plasat în mediul înconjurător, în orice scop, fără a fi
luate măsurile necesare pentru a
preveni evadarea și răspândirea speciilor alogene invazive, altele decât speciile
alogene invazive de interes
pentru Uniune, în cazul cărora statele membre consideră, pe baza unor dovezi științifice, că impactul negativ al eliberării
și răspândirii acestora,
chiar și în cazul în care
acesta nu este stabilit cu exactitate, este semnificativ pe teritoriul național al acestora („specii alogene invazive de interes pentru statul membru”).
2.           Statele
membre informează Comisia și celelalte state membre cu privire la
speciile pe care le consideră
ca fiind specii alogene invazive de interes pentru statul membru.
3.           Autoritățile
competente ale statelor
membre pot emite autorizații pentru anumite situații
de eliberare intenționată a speciilor alogene invazive de interes pentru stat membru,
numai dacă următoarele condiții sunt luate în considerare pe deplin:
(a)
nu există specii non-invazive alternative
care pot fi utilizate pentru a obține beneficii similare;
(b)
beneficiile eliberării speciilor sunt
extrem de mari în comparație cu riscurile asociate daunelor care pot fi cauzate de speciile în
cauză;
(c)
eliberarea va include măsuri de
diminuare a riscurilor, astfel încât să
se minimizeze impactul asupra biodiversității
și a serviciilor ecosistemice, precum
și asupra sănătății umane și a economiei;
(d)
se asigură supravegherea
corespunzătoare și se întocmește un plan pentru situații de
urgență pentru eradicarea speciilor,
măsură ce va fi aplicată în cazul în care
autoritatea competentă consideră că daunele cauzate de specii
sunt inacceptabile.
4.           Orice
autorizație pentru introducerea
de specii alogene pentru a fi utilizate în acvacultură se
eliberează în conformitate
cu dispozițiile Regulamentului (CE)
nr. 708/2007.
Articolul 11
Planuri de acțiune privind căile de intrare ale speciilor alogene invazive

1.           În termen de
maxim [18 luni de la data intrării în vigoare a prezentului
regulament – a se insera data], statele membre efectuează
o analiză cuprinzătoare a căilor de introducere neintenționată
și răspândire a speciilor
alogene invazive pe teritoriul
acestora și identifică ce căi necesită luarea unor măsuri
prioritare („căi prioritare”)
din cauza volumului de specii sau a daunelor cauzate de speciile care intră în Uniune pe căile respective. În acest sens,
statele membre se
concentrează în special pe
o analiză a căilor
de introducere a speciilor
alogene invazive de interes pentru Uniune.
2.           În termen de
maxim [3 ani de la data intrării în vigoare a prezentului
regulament – a se insera data], fiecare stat membru întocmește și pune în aplicare un plan
de acțiune pentru abordarea căilor prioritare identificate în temeiul
alineatului (1). Acest plan de acțiune include un calendar al
acțiunilor și descrie măsurile care trebuie adoptate pentru
abordarea căilor prioritare și pentru prevenirea introducerii
neintenționate și a răspândirii speciilor alogene invazive în
Uniune și către sau în mediul înconjurător.
3.           Planul de
acțiune menționat la alineatul (2) include măsuri
elaborate pe baza unei analize a costurilor și beneficiilor, cuprinzând cel
puțin următoarele elemente:
(a)
măsuri de sensibilizare;
(b)
măsuri de reglementare pentru a minimiza contaminarea cu
specii alogene invazive a bunurilor și a mărfurilor, precum și a oricărui tip de vehicul
și echipamente, inclusiv măsuri de abordare a transportului de specii alogene invazive
din țările terțe;
(c)
măsuri de reglementare pentru a asigura efectuarea de controale
corespunzătoare la frontierele Uniunii,
altele decât controalele
oficiale în temeiul articolului 13;
(d)
măsurile stabilite în cadrul Convenției
internaționale pentru controlul și gestionarea apelor uzate
și a sedimentelor navelor..
4.           Planul de
acțiune, elaborat în conformitate cu alineatul (2), se transmite Comisiei fără întârziere. La fiecare patru ani de la ultima transmitere, statele membre revizuiesc
planul de acțiune și îl
retransmit Comisiei.
Capitolul III
Depistare timpurie și eradicare rapidă
Articolul 12
Sistemul de supraveghere
1.           În termen de
maxim [18 luni de la data intrării în vigoare a prezentului
regulament – a se insera data], statele membre dispun
de un sistem de supraveghere oficial care să colecteze și să
înregistreze datele privind apariția în mediul înconjurător a unor
specii alogene invazive, prin aplicarea unor proceduri de control, monitorizare
sau a altor tipuri de proceduri, în vederea prevenirii răspândirii
speciilor alogene invazive în Uniune.
2.           Sistemul
de supraveghere menționat la
alineatul (1):
(a)
acoperă teritoriul statelor membre în
vederea determinării prezenței și a
nivelului de răspândire a unor specii alogene invazive noi de interes
pentru Uniune, precum și a unor astfel de specii stabilite deja;
(b)
include
apele marine, astfel
cum sunt definite la articolul 3 alineatul (1) din Directiva
2008/56/CE;
(c)
sunt suficient de dinamice pentru a depista
rapid apariția în mediul teritoriului
sau într-o parte a teritoriului a oricărei specii alogene invazive de interes pentru Uniune, a cărei prezență
nu a fost cunoscută anterior;
(d)
utilizează informațiile furnizate de
sistemele de supraveghere și de monitorizare existente prevăzute la articolul 11 din Directiva 92/43/CEE, la articolul 11 din Directiva
2008/56/CE și la articolul 8 din
Directiva 2000/60/CE.
Articolul 13
Controale
oficiale la frontierele Uniunii
1.           În termen de
maxim [12 luni de la data intrării în vigoare a prezentului
regulament – a se insera data], statele membre dețin
structuri deplin funcționale pentru efectuarea controalelor oficiale asupra
animalelor și plantelor, inclusiv asupra semințele,
ouălor sau propagulelor acestora
introduse în Uniune, aceste controale
fiind necesare pentru prevenirea introducerii intenționate în Uniune
a unor specii alogene invazive de interes pentru Uniune.
2.           Autoritățile
statelor membre efectuează controale
oficiale la frontierele Uniunii
asupra bunurilor menționate la alineatul (1) și care sunt introduse
în Uniune, verificând dacă este îndeplinită
oricare dintre următoarele condiții:
(a)
să nu fie incluse pe lista
menționată la articolul 4 alineatul (1);
(b)
autorizațiile prevăzute la articolul
8 să fie valabile.
3.           Controalele
menționate la alineatul (2) și care cuprind o
serie de controale ale documentelor, ale
identității și, dacă
este cazul, controale fizice, se
desfășoară:
(a)
la punctele de control la frontieră prevăzute
la articolul 57 din Regulamentul (UE) nr. XXX/XXXX
[privind controalele oficiale COM(2013)
265], în cazul bunurilor
menționate la alineatul (1),
care intră sub incidența articolului
45 din regulamentul
menționat și care fac obiectul controalelor oficiale efectuate la punctele de
control la frontieră; în
acest caz, statele
membre atribuie responsabilitatea
autorităților competente prevăzute
la articolul 3 din Regulamentul (UE) nr. XXX/XXXX
[privind controalele oficiale COM(2013) 265];
(b)
la punctul de intrare pe teritoriul vamal al Comunității, în cazul
bunurilor menționate la alineatul (1) și
pentru care articolul 45 din Regulamentul
(UE) nr. XXX/XXXX [privind controalele oficiale COM(2013)
265] nu se aplică sau care sunt scutite de
controalele oficiale la punctele de control la frontieră, în conformitate cu articolul 46 din
același regulament; în acest caz, statele
membre atribuie responsabilitatea
autorităților vamale pentru
a include bunurile respective în orice
regim vamal.
4.           Autorităților
desemnate pentru efectuarea controalelor la frontiere le este atribuită, de asemenea,
responsabilitatea de a reține sau
de a confisca organismele care nu îndeplinesc
condițiile prevăzute la alineatul (2). În cazul confiscării organismelor,
acestea sunt încredințate autorității competente responsabile
de punerea în aplicare a prezentului regulament. Statele membre pot
delega funcții specifice altor
autorități.
5.           Evidența rezultatelor controalelor oficiale efectuate și orice decizii
luate pe baza acestora, inclusiv decizia de a respinge un transport de mărfuri, iau în considerare respectarea cerințelor de la alineatul (2) literele
(a) și (b).
6.           Statele
membre pun în aplicare o serie de
proceduri pentru a asigura schimbul de informații relevante
în ceea ce privește transporturile de mărfuri
care urmează să sosească, precum și
coordonarea și cooperarea eficientă și
efectivă între toate
autoritățile implicate și
operatorul de transport, în vederea efectuării
verificărilor menționate la alineatul (2).
7.           Statele
membre elaborează orientări
și programe de formare pentru a facilita identificarea și depistarea speciilor
alogene invazive de interes pentru Uniune prin asigurarea cooperării între toate autoritățile care participă la efectuarea verificărilor menționate la alineatul (2). Programele de formare destinate
autorităților vamale includ
informații privind completarea documentului administrativ unic pe baza căruia se
întocmește declarația vamală.
Articolul 14
Notificări privind depistarea timpurie
1.           Statele
membre utilizează sistemul de supraveghere stabilit în conformitate cu articolul
12 și informațiile
colectate în cadrul controalelor
oficiale prevăzute la articolul
13 pentru a sprijini depistarea timpurie
a intrării sau
a prezenței unor specii alogene
invazive de interes pentru Uniune.
2.           Statele
membre notifică în scris și fără întârziere Comisiei depistarea timpurie a prezenței
unor specii alogene invazive de interes
pentru Uniune și informează
celelalte state membre în acest sens, în special privind:
(a)
apariția pe teritoriul lor sau pe o parte din acesta a
oricăror specii incluse pe lista menționată la
articolul 4 alineatul (1), a căror prezență a fost
necunoscută anterior pe teritoriul sau într-o parte a teritoriului statelor în
cauză;
(b)
reapariția
pe teritoriul lor
sau pe o parte din
acesta a oricăror specii incluse pe lista
menționată la articolul 4 alineatul (1), după ce s-a raportat că speciile respective au
fost eradicate.
Articolul 15
Eradicare rapidă într-un stadiu timpuriu al invaziei
1.           După
depistarea timpurie și în termen de trei luni de la transmiterea notificării privind depistarea timpurie menționată la articolul
14, statele membre
aplică măsuri de eradicare și comunică măsurile
luate Comisiei, informând, de asemenea, și
celelalte state membre.
2.           Atunci când
pun în aplicare măsuri de eradicare, statele membre se asigură că metodele aplicate
sunt eficiente în ceea ce privește eliminarea completă
și permanentă a populației speciei
alogene invazive în cauză, cu
respectarea în mod corespunzător a sănătății
umane și a mediului înconjurător și asigurându-se că animalele vizate sunt
ferite de orice durere,
stres sau suferință care poate fi evitată.
3.           Sistemul
de supraveghere prevăzut la
articolul 12 este conceput
și utilizat pentru a monitoriza, de asemenea, eficacitatea
eradicării.
4.           Statele
membre notifică Comisiei și
informează celelalte state membre atunci când o populație
a unei specii alogene invazive de interes pentru Uniune a fost eradicată.
5.           De asemenea,
statele membre informează Comisia
și celelalte state membre cu privire la eficacitatea
măsurilor luate.
Articolul 16
Derogări de la obligația de eradicare rapidă
1.           Statele
membre pot prezenta
Comisiei o cerere de derogare de
la obligația de a pune în aplicare măsurile de eradicare menționate la
articolul 15 în cazul speciilor alogene invazive de interes
pentru Uniune care au făcut
obiectul notificării privind depistarea timpurie
prevăzută la articolul 14.
2.           Cererile de
derogare se bazează pe dovezi
științifice sigure și se
depun numai atunci când sunt îndeplinite următoarele condiții:
(a)
se demonstrează că
eradicarea nu este fezabilă
din punct de vedere tehnic deoarece metodele de eradicare disponibile nu
pot fi aplicate în mediul în care
s-au stabilit speciile;
(b)
o analiză a raportului costuri-beneficii,
efectuată pe baza datelor disponibile, demonstrează, cu un grad rezonabil de certitudine,
că aceste costuri vor fi extrem de ridicate pe termen lung și disproporționate
în comparație cu beneficiile eradicării;
(c)
nu sunt disponibile metode de eradicare sau cele
disponibile au efecte negative foarte grave asupra
sănătății umane sau asupra mediului
înconjurător.
3.           Statele
membre prezintă Comisiei cereri de
derogare, justificate în mod
corespunzător și însoțite
de dovezile menționate
la alineatul (2) literele (a),
(b) și (c).
4.           Prin intermediul unor acte de punere în aplicare
și în conformitate cu
alineatul (6), Comisia decide privind
aprobarea sau respingerea cererii menționate la alineatul
(3).
5.           Actele de
punere în aplicare se adoptă
în conformitate cu
procedura de examinare menționată la articolul 22 alineatul (2).
6.           Statele
membre garantează aplicarea măsurilor de izolare, în vederea evitării răspândirii în continuare a speciilor, până în
momentul adoptării unei decizii de punere în aplicare privind derogarea în
temeiul alineatului (3).
7.           În cazul în
care se aprobă o derogare de
la obligația de eradicare, specia
în cauză face obiectul măsurilor de gestionare
menționate la articolul 17.
În cazul în care cererea de derogare este respinsă, statul membru în cauză pune în
aplicare fără întârziere măsurile de eradicare
menționate la articolul 15.
Capitolul IV
Gestionarea speciilor alogene invazive răspândite la scară
largă
Articolul 17
Măsuri de gestionare
1.           În termen de
maxim 12 luni de la includerea unei
specii alogene invazive pe lista
menționată la articolul
4 alineatul (1), statele membre
instituie măsuri de gestionare a
speciilor alogene invazive de interes pentru Uniune care sunt, potrivit constatării statelor
membre, răspândite la scară largă pe
teritoriul acestora, astfel încât efectelor
acestor specii asupra biodiversității, a serviciilor ecosistemice,
a sănătății umane și
a economiei să fie reduse la minimum. Măsurile de gestionare se bazează
pe o analiză
a costurilor și
beneficiilor și includ, de asemenea, măsurile de restaurare prevăzute la articolul 18.
2.           Măsurile
de gestionare constau în acțiuni
fizice, chimice sau
biologice care vizează eradicarea, controlul sau izolarea unei populații aparținând
unei specii alogene invazive. Dacă este cazul, măsurile de
gestionare includ acțiuni care vizează
ecosistemul destinatar desfășurate în vederea
creșterii rezistenței acestuia
la invaziile actuale și viitoare.
3.           Atunci când
aplică măsuri de gestionare, statele membre se asigură că metodele sunt utilizate cu
respectarea în mod corespunzător a sănătății
umane și a mediului înconjurător, iar atunci când sunt vizate animalele, acestea sunt ferite de
orice durere, stres sau suferință care poate fi evitată.
4.           Sistemul
de supraveghere prevăzut la
articolul 12 este conceput
și utilizat pentru a monitoriza eficacitatea măsurilor de eradicare, control sau izolare
a populației în ceea ce
privește minimizarea efectelor
asupra biodiversității, a serviciilor ecosistemice, a sănătății
umane sau a economiei.
5.           În cazul în
care există un risc semnificativ ca o specie
alogenă invazivă de interes pentru Uniune să se răspândească într-un stat membru învecinat, statele
membre în care specia este răspândită la
scară largă notifică de
urgență acest fapt statelor membre învecinate
și Comisiei. Dacă este cazul,
statele membre în cauză stabilesc
de comun acord măsuri de gestionare. În cazurile
în care țările terțe
pot fi, de
asemenea, afectate de răspândire,
statul membru afectat
ia în considerare necesitatea de a
informa țările terțe vizate.
Articolul 18
Restaurarea ecosistemelor deteriorate
1.           Statele
membre iau măsuri
de restaurare proporționale pentru
a sprijini refacerea unui
ecosistem care a fost degradat, deteriorat sau
distrus de speciile alogene invazive de interes pentru Uniune.
2.           Măsurile
de restaurare menționate
la alineatul (1)
includ cel puțin următoarele:
(a)
măsuri de consolidare a capacității unui
ecosistem expus la
perturbări de a rezista, de a absorbi, de a se adapta și de a se reface
în urma acțiunii efectelor perturbării;
(b)
măsuri care să asigure prevenirea revenirii invaziei
în urma desfășurării unei campanii de eradicare.
Capitolul V
dispoziții finale
Articolul 19
Raportare
1.           În termen de
maxim [trei ani de la data
intrării în vigoare a
prezentului regulament – a se insera data] și, ulterior, la
fiecare patru ani, statele membre
transmit Comisiei informații actualizate cu privire la următoarele:
(a)
o descriere a sistemului de supraveghere,
în temeiul articolului 12, și a sistemului de control oficial al speciilor alogene introduse
în Uniune, în temeiul articolului 13;
(b)
distribuția speciilor alogene invazive
de interes pentru Uniune prezente pe
teritoriul statelor în cauză;
(c)
informații privind speciile considerate a fi specii alogene invazive
de interes pentru statul membru în temeiul articolului
10 alineatul (2);
(d)
planul de acțiuni menționat la articolul 11 alineatul (2);
(e)
informații globale care acoperă
întregul teritoriu național privind măsurile
de eradicare aplicate în conformitate cu articolul 15,
măsurile de gestionare prevăzute la articolul 17, precum și
eficacitatea acestora;
(f)
formatul autorizațiilor menționate
la articolul 8.
2.           Statele
membre notifică Comisiei autoritățile
competente responsabile de punerea în aplicare a
prezentului regulament și informează celelalte
state membre în acest sens.
3.           În termen de 5
ani de la [data adoptării], Comisia evaluează eficacitatea prezentului regulament, inclusiv a listei
menționate la articolul 4
alineatul (1), planurile de
acțiuni menționate la articolul 11 alineatul (3), sistemul de supraveghere, controalele la
frontieră, obligația de eradicare și obligația de gestionare și prezintă Parlamentului European și
Consiliului un raport care poate fi însoțit de
propuneri de modificare a regulamentului, inclusiv modificări aduse listei de la articolul 4 alineatul (1).
Articolul 20
Mecanismul de consolidare a informațiilor
1.           Comisia
instituie treptat un mecanism de consolidare a informațiilor
necesar pentru a facilita
punerea în aplicare a prezentului
regulament.
2.           Într-o
etapă inițială, sistemul include
un mecanism de consolidare a datelor interconectat la
sistemele de date existente privind speciile alogene invazive, acordând o atenție deosebită informațiilor
privind speciile alogene invazive de interes pentru Uniune, astfel încât
să faciliteze acțiunea de raportare
în temeiul articolului 19.
3.           Într-o
a doua etapă, mecanismul de consolidare a datelor menționat la alineatul (2) devine
un instrument utilizat
de Comisie la gestionarea notificărilor
relevante impuse de articolul 14
alineatul (2).
4.           Într-o
a treia etapă, mecanismul de consolidare a dator menționat
la alineatul (2) devine un mecanism destinat
schimbului de informații privind alte aspecte legate de punerea în aplicare a
prezentului regulament.
Articolul 21
Participarea publicului
1.           La stabilirea
planurilor de acțiune în temeiul
articolului 11 și la instituirea măsurilor
în temeiul articolului 17, statele membre se
asigură că publicului i
se acordă ocazia, în timp util și în mod eficient, de a participa
la elaborarea, modificarea
sau revizuirea măsurilor respective, aplicând normele stabilite deja de către statele membre, în conformitate cu articolul 2 alineatul (3) al doilea paragraf din Directiva
2003/35/CE.
Articolul 22
Comitetul
1.           Comisia
este asistată de Comitet. Comitetul respectiv este un comitet în sensul
Regulamentului (UE) nr. 182/2011[23].
2.           În cazul în
care se face trimitere la prezentul alineat, se
aplică articolul 5 din
Regulamentul (UE) nr. 182/2011.
Articolul 23
Exercitarea delegării
1.           Competența
de a adopta acte delegate este conferită
Comisiei în condițiile prevăzute în prezentul articol.
2.           Delegarea competențelor
menționată la articolul 5
alineatul (2) este atribuită
Comisiei pe perioadă
nedeterminată, începând cu data intrării în vigoare a prezentului regulament.
3.           Delegarea
competențelor menționată
la articolul 5 alineatul (2) poate fi revocată
în orice moment de Parlamentul European sau de Consiliu. Prin
decizia de revocare ia sfârșit delegarea competențelor
specificată în decizia respectivă. Decizia de revocare produce efecte
din ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii
Europene sau de la o dată ulterioară specificată în decizie.
Decizia nu aduce atingere validității actelor delegate care sunt deja
în vigoare.
4.           De îndată ce adoptă
un act delegat, Comisia îl notifică simultan Parlamentului European și
Consiliului.
5.           Actul delegat adoptat în
temeiul articolului 5 alineatul (2)
intră în vigoare numai în cazul în care Parlamentul European sau Consiliul
nu au exprimat nicio obiecție în termen de două luni de la
notificarea actului respectiv Parlamentului European și Consiliului sau
dacă, înainte de expirarea acestui termen, atât Parlamentul European, cât
și Consiliul informează Comisia că nu vor formula obiecții.
Perioada respectivă se prelungește cu două luni, la
inițiativa Parlamentului European sau a Consiliului.
Articolul 24
Măsuri și sancțiuni administrative
1.           Statele
membre stabilesc normele privind măsurile și sancțiunile administrative aplicabile în cazul încălcării prezentului
regulament. Statele membre iau
toate măsurile necesare pentru a se asigura că normele
respective sunt puse în aplicare. Măsurile și sancțiunile prevăzute trebuie să fie eficiente,
proporționale și disuasive.
Articolul 25
Competențe de sancționare
1.           Autoritățile
competente sunt autorizate să
impună măsuri și sancțiuni administrative oricărei persoane fizice sau juridice care nu respectă prezentul
regulament.
2.           Fără
a aduce atingere competențelor de supraveghere
deținute, autoritățile competente sunt autorizate să impună
cel puțin următoarele măsuri
și sancțiuni administrative:
(a)
un ordin prin care i se solicită persoanei
fizice sau juridice responsabile de încălcare
să înceteze comportamentul respectiv și să se abțină
de la repetarea comportamentului respectiv;
(b)
un ordin prin care se solicită confiscarea speciilor alogene
invazive de interes pentru Uniune
care nu sunt conforme;
(c)
interzicerea temporară a
unei activități;
(d)
retragerea definitivă a unei autorizații
pentru o anumită activitate;

(e)
sancțiuni administrative
pecuniare;
(f)
un ordin prin care i se solicită persoanei fizice sau
juridice să ia măsuri de
remediere.
3.           Atunci când stabilesc tipul
sancțiunilor sau al măsurilor administrative, autoritățile
competente iau în considerare toate circumstanțele relevante, inclusiv:
(a)
gravitatea și durata
încălcării;
(b)
nivelul de implicare a persoanei responsabile de producerea invaziei;

(c)
profitul obținut din încălcare de persoana
fizică sau juridică;
(d)
daunele cauzate de încălcare
mediului înconjurător, societății
și economiei;
(e)
măsura în care persoana fizică sau
juridică responsabilă de încălcare cooperează cu
autoritatea competentă;
(f)
încălcări anterioare comise de persoana
responsabilă.
4.           Statele
membre se asigură că deciziile luate de autoritățile
competente în conformitate
cu prezentul articol pot face
obiectul unei căi de atac.
Articolul 26
Dispoziții tranzitorii pentru proprietarii care nu
desfășoară activități comerciale
1.           Prin derogare de la articolul 7 alineatul (1) literele
(c) și (f),
proprietarilor de animale de companie care nu sunt păstrate în
scopuri comerciale și care
aparțin speciilor incluse pe lista menționată la articolul 4 alineatul (1) li se permite să păstreze
animalele până la sfârșitul
vieții naturale a acestora, numai dacă se îndeplinesc
următoarele condiții:
(a)
exemplarele au fost păstrate înainte
de includerea acestora pe lista
menționată la articolul
4 alineatul (1);
(b)
exemplarele sunt păstrate în condiții de izolare și se
iau toate măsurile necesare pentru
a se asigura că reproducerea sau evadarea
nu sunt posibile.
2.           Autoritățile
competente informează proprietarii care nu desfășoară activități comerciale
privind riscurile păstrării exemplarelor
prevăzute la alineatul (1), precum
și privind măsurile care
trebuie luate pentru a minimiza
riscul de reproducere și
de evadare prin desfășurarea unor programe de sensibilizare și educative organizate de statele membre.
3.           Pentru
proprietarii care nu desfășoară activități comerciale
și care nu pot garanta îndeplinirea
condițiilor prevăzute la alineatul (1), statele membre le
oferă acestora posibilitatea
de a le prelua exemplarele, cu respectarea în mod corespunzător a
bunăstării animalelor în momentul
manipulării acestora.
Articolul 27
Dispoziții tranzitorii pentru stocurile comerciale
1.           Deținătorilor
unui stoc comercial
de exemplare aparținând unor specii
alogene invazive achiziționate
înainte de includerea acestora pe lista menționată la articolul 4 alineatul (1) li se acordă un termen maxim de doi ani de la includerea speciilor în cauză pe listă pentru a păstra și transporta, în scopul de a vinde
sau de a preda exemplarele
vii sau părțile reproducătoare
ale acestor specii
către instituțiile de cercetare și
de conservare ex situ menționate la articolul 8, cu
condiția ca exemplarele să fie păstrate
și transportate în condiții de izolare și ca toate măsurile corespunzătoare
să fie aplicate pentru a se asigura că reproducerea
sau evadarea acestora nu este posibilă ori
de a sacrifica respectivele exemplare în
vederea epuizării stocului.
2.           În cazul în
care o autorizație a fost eliberată în
conformitate cu articolul 6 din Regulamentul (CE)
nr. 708/2007 pentru o specie de acvacultură
care este ulterior inclusă pe lista speciilor alogene
de interes pentru Uniune, iar
perioada de valabilitate a autorizației depășește
perioada menționată la alineatul (1), statul
membru retrage autorizația
în conformitate cu articolul 12 din
Regulamentul (CE) nr. 708/2007 până la sfârșitul perioadei
menționate la alineatul (1).
Articolul 28
Intrare în vigoare
Prezentul regulament intră în
vigoare la [1 ianuarie sau 1 iulie], după data publicării în Jurnalul
Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu
în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles,
Pentru Parlamentul European                      Pentru
Consiliu
Președintele                                                  Președintele
Fisă financiară
simplificată
Titlul proiectului de propunere:
Regulamentul Parlamentului European și al Consiliului privind
prevenirea și gestionarea introducerii și răspândirii speciilor
alogene invazive.
Domeniul (domeniile) de politică și
activitatea (activitățile) ABB în cauză:
Titlul 07 Mediu
07 01 02 Personal extern și alte cheltuieli de gestionare în
sprijinul domeniului de politică „Mediu”
Temei juridic
            ¨ Autonomie
administrativă      X Altele: Articolul 192 alineatul (1) din TFUE
Descriere și motivație:
Speciile alogene invazive (SAI) sunt specii care sunt transportate
dincolo de granițele ecologice prin acțiunea umană, în mod
intenționat sau neintenționat, în afara zonei lor naturale de
răspândire și care se stabilesc și se răspândesc în noul
mediu într-o măsură în care produc un impact negativ asupra
biodiversității, precum și asupra sănătății
umane și a economiei. Pe lângă faptul că provoacă daune
sociale și economice, SAI reprezintă o cauză majoră a
declinului biodiversității, prin urmare soluționarea acestei
probleme este crucială pentru îndeplinirea obiectivului UE de stopare a
declinului biodiversității până în 2020. În plus, s-a estimat
că SAI generează costuri pentru UE de 12 miliarde euro/an în ceea ce
privește daunele și activitățile de control. Astfel, scopul
acestui proiect de regulament este de a stabili un cadru UE pentru prevenirea,
minimizarea și atenuarea impactului negativ al SAI asupra
biodiversității și serviciilor ecosistemice, precum și
pentru atenuarea daunelor sociale și economice. Statele membre iau deja măsuri
de abordare a SAI, acțiunea
fiind însă în mare măsură reactivă, vizând minimizarea
daunelor cauzate deja, fără a se acorda atenție suficientă
prevenirii, depistării sau combaterii noilor amenințări. Eforturile
sunt fragmentate, nu acoperă întreg teritoriul UE și nu sunt
coordonate corespunzător, ceea ce înseamnă că nivelul general de
eficacitate este redus. În prezent, nu există un cadru juridic
cuprinzător pentru abordarea SAI
la nivelul UE. Prezentul proiect de regulament urmărește abordarea
acestui aspect în cadrul politicii în domeniu, respectând, de asemenea,
angajamentele internaționale asumate în temeiul Convenției privind
diversitatea biologică.
Durata și impactul financiar estimate:
Perioada de aplicare:
¨      Propunere cu durată limitată: propunere în vigoare din
[data] până la [data]
X       Propunere cu durată
nedeterminată: în vigoare din [prevăzută pentru 2015 - a se
confirma]
Impactul bugetar estimat:
Proiectul de propunere presupune:
¨      economii
X       costuri suplimentare [dacă este
cazul, specificați rubrica respectivă (rubricile respective) din
cadrul financiar multianual]: Rubrica 5 din CFM 20142020
Contribuții ale terților la
finanțarea proiectului de propunere:
Propunerea nu prevede cofinanțare din
partea terților.
Explicarea cifrelor:
Aplicarea
aspectelor din acest proiect de regulament va necesita instituirii unui
comitet. Pe baza costurilor de funcționare a altor comitete similare, am
estimat următoarele costuri în rubrica 07 01 02 11 03
— Comitete (a se vedea tabelul de mai jos):
- 3 reuniuni
pe an
- 1
reprezentant pe stat membru
cost maxim
pentru deplasare și întreținere de 800 de euro/stat membru/reuniune
Aceste
cheltuieli ar genera costuri pentru Comisie de aproximativ 80 000 de EUR/an.
Compatibilitatea cu cadrul financiar multianual actual:
X       Propunerea este compatibilă cu
programarea financiară existentă.
¨      Propunerea necesită o reprogramare a rubricii
corespunzătoare din cadrul financiar multianual.
¨      Propunerea necesită utilizarea Instrumentului de
flexibilitate sau revizuirea cadrului financiar multianual[24].
Impactul economiilor sau al costurilor suplimentare
asupra alocării resurselor:
¨      Resurse care urmează să fie obținute prin
redistribuire internă între departamente
X       Resurse alocate deja departamentului
(departamentelor) în cauză
¨      Resurse care urmează să fie solicitate în cadrul
următoarei proceduri de alocare
Necesarul de resurse umane și
administrative va fi acoperit de efectivele de personal din cadrul DG-ului care
a fost deja numit responsabil cu gestionarea acțiunii, cu sprijinul
personalului deja detașat să lucreze la aspecte legate de punerea în
aplicare a prezentului proiect de regulament. Principalele sarcini ale
funcționarilor alocați vor fi: gestionarea comitetului, gestionarea
interacțiunii cu statele membre, coordonarea cu Centrul Comun de Cercetare
(CCC) și sprijinirea în general a punerii în aplicare corespunzătoare
a prezentului proiect de regulament.
Sistemul este conceput pentru a reuni
resursele și expertiza diferitelor servicii ale Comisiei, ceea ce va
permite utilizarea sistemului cu resurse limitate de personal locat: în
special, politica privind SAI va beneficia de contribuția personalului CCC
implicat în proiectul EASIN[25],
precum și de expertiza altor servicii și agenții ale Comisiei
care lucrează în domenii de politică relevante pentru politica
privind SAI (în special, Agenția Europeană de Mediu a alocat personal
care lucrează la politica privind SAI și care va fi mobilizat pentru
a sprijini activitatea de punere în aplicare). Dacă este necesar,
personalul va fi redistribuit pe baza alocărilor care pot fi acordate
DG-ului care gestionează acțiunea, în conformitate cu procedura de
alocare anuală, în funcție de constrângerile bugetare existente.
IMPACTUL FINANCIAR ESTIMAT (economii sau
costuri suplimentare) ASUPRA CREDITELOR CU CARACTER ADMINISTRATIV SAU ASUPRA
RESURSELOR UMANE
 ENI în persoane/an || Anul || Anul || Anul || Anul || Anul || Anul || Anul || Total
 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || 2021
 Rubrica 5 || ENI || credite || ENI || credite || ENI || credite || ENI || credite || ENI || credite || ENI || credite || ENI || credite ||   ||
 Posturi din schema de personal (funcționari și/sau agenți temporari)
 07 01 01 01 (la sediu și în birourile de reprezentare ale Comisiei) ||   || 0,199* ||   || 0,199 ||   || 0,199 ||   || 0,199 ||   || 0,199 ||   || 0,199 ||   || 0,199 ||   || 1,393
 07 01 01 02 (în delegații) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Personal extern ||
 07 01 02 01 („pachetul global”) ||   || 0,002**  ||   || 0,002  ||   || 0,002  ||   || 0,002  ||   || 0,002  ||   || 0,002  ||   || 0,002  ||   || 0,014
 07 01 02 02 (în delegații) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Alte linii bugetare (a se preciza) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Subtotal – Rubrica 5 ||   || 0,201  ||   ||  0,201 ||   ||  0,201 ||   ||  0,201 ||   ||  0,201 ||   ||  0,201 ||   ||  0,201 ||   || 1,407
 În afara Rubricii 5 ||
 Posturi din schema de personal (funcționari și/sau agenți temporari)
 07 01 05 01 (cercetare indirectă) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 10 01 05 01 (cercetare directă) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Personal extern
 07 01 04 aa ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Sediu ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Delegații ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 07 01 05 02 (cercetare indirectă) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 10 01 05 02 (cercetare directă) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Alte linii bugetare (a se preciza) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Subtotal – în afara Rubricii 5 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 TOTAL ||   || 0,201 ||   || 0,201 ||   || 0,201 ||   || 0,201 ||   || 0,201 ||   || 0,201 ||   || 0,2014 ||   || 1,407 pentru primii 7 ani
ENI = Echivalent
normă întreagă                                                                                milioane EUR (cu 3 zecimale)
„Necesarul de resurse
umane va fi acoperit de efectivele de personal ale DG-ului în cauză alocate
deja gestionării acțiunii și/sau realocate intern în cadrul
DGului, completate, după caz, prin resurse suplimentare ce ar putea fi
alocate DG-ului care gestionează acțiunea în cadrul procedurii de
alocare anuală și în lumina constrângerilor bugetare.”
*Creditele estimate
includ efectivele de personal ale DG ENV, precum și un ENI în CCC * *
alocația medie a unui END
Alte credite administrative                                                                                milioane EUR (cu 3 zecimale)
   || Anul || Anul || Anul || Anul || Anul || Anul || Anul || TOTAL
 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || 2021
 Rubrica 5 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Sediu: ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 07 01 02 11 01 - Cheltuieli pentru efectuarea de delegații și cheltuieli de reprezentare ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 07 01 02 11 02 - Cheltuieli aferente conferințelor și reuniunilor ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 07 01 02 11 03 - Comitete || 0,08  || 0,08  || 0,08  || 0,08  || 0,08  || 0,08  || 0,08  || 0,56 pentru primii 7 ani
 07 01 02 11 04 - Studii și consultări ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 07 01 03 01 03 – Echipament TIC[26] ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 07 01 03 01 04 – Servicii TIC2 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Alte linii bugetare (a se preciza dacă este necesar) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Delegații: ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 07 01 02 12 01 – Cheltuieli pentru delegații, conferințe și reprezentare ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 07 01 02 12 02 - Activități de perfecționare a personalului ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 07 01 03 02 01 – Achiziții, închirieri și cheltuieli asociate ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 07 01 03 02 02 Echipamente, mobilier, materiale și prestări de servicii ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Subtotal – Rubrica 5 || 0,08  || 0,08  || 0,08  || 0,08  || 0,08  || 0,08  || 0,08  || 0,56 pentru primii 7 ani
 În afara Rubricii 5 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 07 01 04 aa – Cheltuieli cu asistența tehnică și administrativă (cu excepția personalului extern) din creditele operaționale (fostele linii „BA”) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Sediu ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - Delegații ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 07 01 05 03 - Alte cheltuieli de gestionare pentru cercetare indirectă ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 10 01 05 03 - Alte cheltuieli de gestiune pentru cercetarea directă ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Alte linii bugetare (a se preciza dacă este necesar) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Subtotal – în afara Rubricii 5 ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 TOTAL GENERAL || 0,08  || 0,08  || 0,08  || 0,08  || 0,08  || 0,08  || 0,08  || 0.56 pentru primii 7 ani
[1]               http://www.acceptance.ec.europa.eu/environment/nature/invasivealien/docs/ias_discussion_paper.pdf.
[2]               Toate studiile sunt disponibile la adresa:
http://ec.europa.eu/environment/nature/invasivealien/index_en.htm.
[3]               Ref. din JO
[4]               Ref. din JO
[5]               JO L 309, 13.12.1993, p. 1.
[6]               JO L 38, 10.2.1982,
p. 1.
[7]               JO L 20, 26.1.2010, p. 7.
[8]               JO L 206, 22.7.1992, p. 7.
[9]               JO L 164, 25.6.2008, p. 19.
[10]             JO L 327, 22.12.2000, p. 1.
[11]             COM(2013) 260 final
[12]             COM(2013) 267 final
[13]             JO L 106, 17.4.2001, p. 1.
[14]             JO L 168, 28.6.2007, p.1.
[15]             JO L 167, 27.6.2012, p. 1.
[16]             JO L 309, 24.11.2009, p. 1.
[17]             JO L 61, 3.3.1997,
p. 1.
[18]             COM(2008) 642 final.
[19]             JO L 325, 9.12.2010, p. 4.
[20]             JO L 204, 31.7.2012, p. 131.
[21]             JO L 156, 25.6.2003,
p. 17.
[22]             JO L 55, 28.2.2011,
p. 13.
[23]             JO L 55, 28.2.2011,
p. 13.
[24]             A se vedea punctele 19 și 24 din Acordul
interinstituțional pentru perioada 2007-2013.
[25]             Rețeaua europeană de informare cu privire la
speciile alogene (EASIN) vizează facilitarea accesului la date și
informații privind speciile alogene în Europa. EASIN facilitează
explorarea informațiilor privind speciile alogene existente din surse
distribuite prin intermediul unei rețele de servicii web interoperabile,
respectând standardele și protocoalele recunoscute pe plan internațional.
Proiectul a fost inițiat pentru a sprijini punerea în aplicare a
Strategiei privind biodiversitatea și a Directivei-cadru privind strategia
pentru mediul marin, fiind disponibil publicului începând din mai 2012.
[26]             TIC: Tehnologii ale informației și
comunicațiilor