				|

		52011PC0838

			Propunere de REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI AL CONSILIULUI privind Instrumentul de asistență pentru preaderare (IPA II) /* COM/2011/0838 final - 2011/0404 (COD) */

			   	EXPUNERE DE MOTIVE
1.           CONTEXTUL PROPUNERII
Prezenta propunere ar trebui analizată în
contextul tuturor instrumentelor financiare propuse pentru perspectiva
financiară 2014-2020, astfel cum se indică în Comunicarea „Un buget
pentru Europa 2020”[1].
Comunicarea stabilește cadrul bugetar pentru instrumentele de acțiune
externă ale UE în cadrul rubricii 4 (Europa globală), inclusiv
Instrumentul de asistență pentru preaderare (IPA). Pe baza acestuia,
Comisia prezintă un proiect de regulament de stabilire a cadrului
legislativ pentru noul IPA, împreună cu o evaluare a impactului
scenariilor alternative pentru instrument.
Articolul 49 din Tratatul privind Uniunea
Europeană prevede că orice stat european care respectă valorile
UE menționate la articolul 2 din tratat și își ia angajamentul
de a le promova poate solicita aderarea la Uniunea Europeană.
În ultimii 50 de ani, UE a urmărit
simultan integrarea și extinderea, numărul de state membre crescând
de la 6 la 27 în prezent și de la o populație de mai puțin de 200
de milioane de locuitori la peste 500 de milioane de locuitori. O analiză[2] realizată la cinci ani
după cea de a cincea extindere a UE în 2004 a concluzionat că: cele
mai recente extinderi au sporit prosperitatea tuturor cetățenilor UE
și au consolidat rolul Europei în economia mondiale; cadrul
instituțional și juridic și politicile comune ale UE au avut un
rol esențial în asigurarea succesului; antreprenorii și
cetățenii au cunoscut beneficii clare; iar UE extinsă a devenit
mai bine pregătită pentru abordarea provocărilor curente și
viitoare.
Motivele care stau la baza continuării
extinderii UE au fost reamintite cel mai recent în concluziile Consiliului din 14
decembrie 2010: „Extinderea consolidează pacea, democrația și
stabilitatea în Europa, servește intereselor strategice ale UE și
contribuie la o mai bună realizare de către UE a obiectivelor sale de
politică în domenii esențiale pentru redresarea economică
și creșterea durabilă”. Concluziile Consiliului au reiterat
faptul că, odată cu intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona,
UE își poate respecta agenda privind extinderea, menținând în
același timp dinamica de aprofundare a integrării.
În prezent, există cinci țări
candidate[3]
și patru țări potențial candidate[4] la aderarea la UE. Până în
2014, se prevede că doar Croația va deveni stat membru. Conform
indicatorilor socioeconomici, în afară de Islanda, țările
implicate în procesul de extindere se află în continuare cu mult sub media
UE și chiar sub nivelul statelor membre cu cele mai slabe performanțe.
Acest nivel scăzut de dezvoltare socioeconomică impune
investiții substanțiale pentru a aduce aceste țări la
standardele UE și pentru a le permite să își asume
obligațiile care le revin statelor membre și să facă
față presiunilor concurenței pe piața unică. În plus,
aceste țări trebuie să fie pregătite să facă
față provocărilor globale, cum ar fi schimbările climatice,
și să se alinieze la eforturile UE de soluționare a acestei
probleme complexe. Printre cele 5 obiective principale ale Strategiei UE 2020
pentru o creștere inteligentă, durabilă și favorabilă
incluziunii se numără abordarea schimbărilor climatice și
obiectivele privind energia regenerabilă. UE are încredere în modelul de
creștere cu emisii reduse de dioxid de carbon, pe care trebuie să îl
proiecteze în exterior, inclusiv în cadrul procesului de extindere.
În plus, țările din Balcanii de Vest
sunt încă state relativ tinere, formate după dezintegrarea fostei
Iugoslavii. Stabilitatea politică, instituirea deplină a principiilor
democrației și respectului pentru drepturile omului, precum și
buna guvernanță, care reprezintă valori fundamentale ale UE,
trebuie consolidate în continuare.
Aceste țări nu pot suporta singure
toate eforturile și costurile necesare pentru întrunirea criteriilor de
aderare la UE. Majoritatea acestor țări nu au capacitatea de a
finanța singure reformele instituționale și investițiile
publice necesare pentru a-și stabiliza societățile și
economiile și pentru a se angaja pe calea dezvoltării durabile.
Asistența tehnică și
financiară pentru țările implicate în procesul de extindere este
asigurată, în prezent, prin intermediul Instrumentului de
asistență pentru preaderare (IPA)[5].
Acest instrument va expira la sfârșitul anului 2013. În vederea
viitoarelor aderări, UE ar trebui să continue să ofere
țărilor candidate și potențial candidate
asistență tehnică și financiară pentru a-și
depăși situația dificilă și pentru a se dezvolta
durabil.
Noul instrument pentru preaderare ar trebui
să continue să se concentreze pe realizarea obiectivelor politicii
de extindere, care reprezintă una dintre prioritățile
esențiale ale acțiunii externe a UE, contribuind astfel la promovarea
stabilității, a securității și a
prosperității în Europa. În acest sens, noul instrument ar trebui
să continue să urmărească obiectivul general al politicii
de a ajuta țările candidate și potențial candidate în
legătură cu pregătirile pentru aderarea la UE și cu
alinierea progresivă a instituțiilor și a economiilor acestora
la standardele și politicile Uniunii Europene, în funcție de nevoile
lor speciale și adaptându-se la agendele lor individuale de extindere.
Astfel, coerența între asistența financiară și progresele
generale înregistrate în punerea în aplicare a strategiei de preaderare ar
trebui să fie consolidată.
În plus, asistența viitoare pentru
preaderare trebuie să fie și mai strategică, mai eficientă
și cu obiective mai bine definite decât până acum, în vederea
obținerii unor rezultate mai durabile în ceea ce privește
îmbunătățirea gradului de pregătire a acestor
țări pentru aderare. Noul instrument trebuie să funcționeze
într-un mod mai flexibil și să mobilizeze mai multe fonduri de la
alți donatori sau de la sectorul privat prin utilizarea instrumentelor de
finanțare inovatoare, urmărind în același timp simplificarea
și reducerea sarcinii administrative legate de gestionarea asistenței
financiare.
Consecvența cu alte politici
Prin procesul de extindere, politicile interne
ale UE sunt extinse la țările beneficiare. Acesta contribuie la
extinderea pieței interne, a spațiului european de justiție
și libertate și a rețelelor transeuropene de energie și
transport, la creșterea numărului de locuri de muncă, la
dezvoltarea competențelor, la educație și incluziune
socială, la reducerea nivelului sărăciei, la protecția
mediului și reducerea poluării transfrontaliere a aerului și a
apei, la alinierea la actuala reformă a politicii agricole comune și
a politicii comune în domeniul pescuitului, la eforturi de diversificare a
surselor de energie[6],
la utilizarea eficientă a resurselor, la creșterea rezistenței
la dezastre și la prevenirea și gestionarea riscurilor, precum
și la adoptarea unei abordări mai integrate și strategice a
politicilor maritime, la excelența științifică și la
agenda digitală, printre altele. În plus, convergența cu politica
și legislația UE privind schimbările climatice va aduce
beneficii semnificative țărilor beneficiare printr-o dezvoltare cu
emisii reduse de dioxid de carbon și locuri de muncă mai ecologice
într-o regiune extrem de vulnerabilă la impactul schimbărilor
climatice.
Prin acordurile sale de stabilizare și de
asociere și prin alte acorduri cu țările candidate și
potențial candidate, UE încurajează activ țările care
doresc să adere la UE să instituie regimuri concurențiale.
Viitoarea asistență pentru preaderare va fi, de asemenea,
destinată consolidării capacității de cercetare și
inovare, precum și tehnologiilor informației și
comunicațiilor (TIC), care, la rândul lor, vor facilita realizarea unei
Uniuni a inovării, vor susține celelalte obiective ale strategiei
Europa 2020 și vor asigura conformitatea cu cerințele și
standardele tehnice ale UE în legătură cu numeroase alte politici (de
exemplu, sănătatea publică, siguranța alimentelor,
politicile climatice și de mediu, inclusiv biodiversitatea și
ecosistemele).
Transformarea Europei într-un loc mai sigur
reprezintă o prioritate pe agenda UE, astfel cum este definită în
Programul de la Stockholm. O mai bună orientare strategică a
asistenței financiare pentru preaderare va contribui la sprijinirea
țărilor incluse în procesul de extindere în prevenirea și
combaterea criminalității organizate și a corupției și
în consolidarea capacităților acestora de aplicare a legii, de
gestionare a frontierelor și de controlare a migrației.
Extinderea conferă Uniunii Europene o
influență mai mare și o voce mai puternică în cadrul
forumurilor internaționale. Odată cu intrarea în vigoare a Tratatului
de la Lisabona, UE dispune acum de mijloacele necesare pentru a-și impune
influența pe scena mondială. Rolul pe care l-a avut UE în adoptarea
Rezoluției Adunării Generale a ONU cu privire la Kosovo este un
exemplu al acestui potențial. Cea de a cincea extindere a oferit un nou
impuls relațiilor UE cu vecinii săi din est și sud, determinând-o
să exploreze noi modalități de dezvoltare a unor inițiative
în regiunile Mării Baltice și Mării Negre. Procesul de aderare a
țărilor din Balcanii Occidentali și a Turciei conferă, de
asemenea, Uniunii un interes și o influență mai mare în
regiunile Mării Mediterane și Mării Negre și în bazinul
Dunării. Rolul Turciei în propria regiune poate, dacă este exercitat
în completarea procesului său de aderare și în coordonare cu UE,
să consolideze influența ambelor părți în mediul internațional,
nu numai în Orientul Mijlociu și în Caucazul de Sud. Acționând
împreună, UE și Turcia își pot consolida securitatea
energetică, pot soluționa conflictele regionale, pot preveni
diviziunile etnice sau religioase și își pot
îmbunătăți cooperarea în ceea ce privește aspectele
maritime, în special în Marea Neagră. Islanda și UE pot avea
împreună un rol important în ceea ce privește soluționarea
problemelor legate de energie, mediu, schimbările climatice sau aspectele
maritime și de securitate în regiunea arctică.
2.           REZULTATELE CONSULTĂRILOR CU
PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI
Consultarea părților interesate
privind asistența viitoare pentru preaderare
Propunerea pentru noul Instrument de
asistență pentru preaderare se bazează pe consultarea
intensă cu părțile interesate, care a început la conferința
privind „IPA: rezultate durabile și impact”, organizată de
Comisie la Bruxelles, în perioada 6-7 decembrie 2010. Aceasta a fost
urmată de o serie de consultări cu părțile interesate în
prima parte a anului 2011, observațiile primite în cadrul acesteia
contribuind la o evaluare ex ante în pregătirea viitorului
instrument de asistență pentru preaderare. Consultările au
inclus:
·
un sondaj online, în urma căruia s-au
obținut 338 de răspunsuri de la: reprezentanții statelor membre;
administrațiile publice și părțile interesate din afara
sectorului public din țările candidate și potențial
candidate beneficiare ale asistenței IPA; personalul Comisiei; donatorii
și instituțiile internaționale de finanțare; alte
organizații internaționale; organizații neguvernamentale
(ONG-uri), cercetători, experți și grupuri de interese;
·
o serie de grupuri tematice, în special: un
grup de lucru la nivel înalt; patru grupuri mixte alcătuite din
funcționari ai Comisiei și părți interesate externe; trei
grupuri tematice specializate pe asistență IPA pentru cooperare
transfrontalieră, dezvoltare regională, dezvoltarea resurselor umane
și dezvoltare rurală; două reuniuni cu reprezentanții
statelor membre din cadrul comitetului tehnic care sprijină Comisia în
ceea ce privește punerea în aplicare a asistenței pentru preaderare;
și o reuniune cu autoritățile din Balcanii de Vest axată pe
opțiuni pentru cooperarea transfrontalieră viitoare la frontierele
din Balcanii de Vest.
·
consultări cu:
funcționari individuali ai Comisiei din sediul central și din
delegațiile UE în țările beneficiare; structuri care oferă
țărilor beneficiare asistență tehnică sau sprijin
pentru politici; birouri ale coordonatorilor naționali IPA în țările
beneficiare; donatori multilaterali și bilaterali; organizații
internaționale și regionale (agenții ale Organizației
Națiunilor Unite, Consiliul de Cooperare Regională, OSCE etc.);
și ONG-uri (Inițiativa pentru Stabilitate în Europa, Grupul
Internațional de Criză, Fundația pentru o Societate
Deschisă etc.) la nivelul UE;
·
o reuniune de lucru organizată de
Comisie în cooperare cu președinția maghiară a UE la Zagreb, în
perioada 10-11 mai, în cadrul căreia rezultatele preliminare ale
consultării au fost prezentate și discutate cu toate
părțile interesate de IPA.
Analiza pozițiilor adoptate în cadrul
consultării cu părțile interesate a indicat că există
susținere pentru:
–
continuarea utilizării instrumentului cu niveluri similare de resurse vizând atât dezvoltarea
instituțională, cât și dezvoltarea socioeconomică;
–
adaptarea asistenței la nevoile și caracteristicile fiecărei țări;
–
consolidarea abordării sectoriale, cu un proces mai coerent de planificare pe termen mai lung care
să aibă drept rezultat un instrument strategic pentru coordonarea
donatorilor și pentru direcționarea investițiilor din sectorul
privat;
–
introducerea planificării multianuale pentru a acoperi durata următorului cadru financiar multianual,
cu o evaluare la jumătatea perioadei, și dezvoltarea în continuare a programării
multianuale în ceea ce privește asistența pentru tranziție
și acțiunile de consolidare a instituțiilor, împreună cu o implicare
mai mare a beneficiarilor în programare, sub conducerea unor
autorități naționale mai puternice, responsabile de coordonarea
IPA;
–
recompensarea performanțelor pe baza absorbției și a realizării obiectivelor
strategice; recurgerea într-un mod mai strict și mai sistematic la
condiționalități la nivel de țară, de strategie
sectorială și de proiect;
–
acordarea accesului la diferitele tipuri de
asistență să nu mai fie
condiționată de statutul de țară
candidată/potențial candidată, ci să depindă de gradul
de pregătire pentru punerea în aplicare, combinat cu o abordare
progresivă în vederea descentralizării gestionării
asistenței;
–
reexaminarea structurii componentelor actuale, inclusiv o mai bună coordonare între domeniile de politică;

–
continuarea cooperării cu instituțiile
financiare internaționale (IFI) și asigurarea efectului de levier
al fondurilor acordate de IFI și de alți donatori;
–
adoptarea unei abordări pe trei niveluri în
ceea ce privește monitorizarea și evaluarea,
în scopul analizării progreselor realizate i) pe calea aderării; ii)
în strategiile naționale și iii) în obținerea de rezultate la
nivelul programelor, sectoarelor și măsurilor.
Consultarea internă privind viitoarea
asistență pentru preaderare
În cadrul Comisiei, pregătirile pentru
noul IPA post-2013 au implicat discuții intense în cadrul celor patru
servicii implicate în gestionarea asistenței și între acestea,
și anume direcțiile generale pentru: Extindere; Politică
Regională; Ocuparea Forței de Muncă, Afaceri Sociale și
Incluziune; și Agricultură și Dezvoltare Rurală, precum
și cu delegațiile UE sau cu birourile de legătură din
Islanda, Balcanii de Vest și Turcia.
Consultarea publică privind toate
instrumentele de acțiune externă
Viitorul asistenței pentru preaderare a
făcut, de asemenea, obiectul unei consultări publice mai detaliate cu
privire la finanțările viitoare pentru acțiunile externe ale UE,
organizată de Comisie în perioada 26 noiembrie 2010-31 ianuarie 2011.
Consultarea s-a bazat pe un chestionar online însoțit de un document de
analiză intitulat „Care vor fi instrumentele financiare pentru
acțiunile externe ale UE după 2013?” care a fost elaborat de Comisie
și de serviciile SEAE implicate. Cele 220 de contribuții primite
reflectă diversitatea structurilor și a opiniilor din cadrul
comunității de acțiune externă.
Printre răspunsurile care se referă
în special la asistența pentru dezvoltare, următoarele au fost
relevante și în cazul asistenței pentru preaderare:
·
majoritatea respondenților au confirmat
că intervenția UE oferă o valoare adăugată
substanțială în principalele domenii de politică
susținute prin instrumentele financiare pentru acțiune externă[7]. Valoarea adăugată a
UE a fost menționată de numeroși respondenți ca principalul
factor determinant pentru viitor: UE ar trebui să își valorifice
avantajul comparativ legat de prezența sa la nivel mondial, expertiza
vastă, natura supranațională, rolul său de facilitare a
coordonării și economiile de scară;
·
aproape toți respondenții au
susținut o abordare mai diferențiată, adaptată la
situația țărilor beneficiare, pe baza unor criterii clare
și a colectării eficiente de date, ca modalitate de sporire a
impactului instrumentelor financiare ale UE.
·
în ceea ce privește simplificarea
instrumentelor, în legătură cu echilibrul dintre instrumentele
geografice și cele tematice, opiniile au fost împărțite în
privința unei reexaminări a programelor tematice ale UE și a
unei eventuale reduceri a numărului acestora. Sporirea
flexibilității geografice a instrumentelor UE a fost
susținută de o majoritate semnificativă a respondenților,
care o consideră o modalitate de a răspunde provocărilor
interregionale.
Utilizarea
expertizei
DG Extindere a
solicitat efectuarea a două studii de specialitate pentru a evalua logica
de intervenție și pentru a desprinde învățămintele în
urma actualului program IPA (metaevaluarea IPA), precum și pentru a
pregăti o evaluare ex-ante a viitoarei asistențe pentru
preaderare post-2013. Ambele studii sunt disponibile pe site-ul DG Extindere,
la următoarea adresă:
http://ec.europa.eu/enlargement/how-does-it-work/financial-assistance/phare/evaluation/interim_en.htm

Evaluarea
impactului
În cadrul pregătirii propunerii privind noul
instrument pentru preaderare, Comisia a realizat o evaluare a impactului luând
în considerare următoarele opțiuni:
Opțiunea 1 - „Nicio
schimbare”.
Opțiunea 2 - „Modificarea
regulamentului existent”, cu următoarele alternative:
–
subopțiunea 2.1 – „Restrângerea domeniului
de aplicare și menținerea măsurilor de punere în aplicare”, acordând o atenție deosebită modificărilor juridice
și instituționale necesare pentru respectarea criteriilor de aderare,
fără angajarea unor fonduri semnificative pentru cofinanțarea
investițiilor publice în scopul dezvoltării socioeconomice;
–
subopțiunea 2.2 – „Menținerea
structurii pe componente și concentrarea în mare măsură asupra
investițiilor” pentru a spori impactul
socioeconomic în țările beneficiare și pentru a accelera
pregătirea acestora pentru gestionarea fondurilor structurale, de coeziune
și de dezvoltare rurală;
–
subopțiunea 2.3 – „Menținerea
domeniului de aplicare și adaptarea dispozițiilor de punere în
aplicare”, aplicabile atât în ceea ce privește
conformitatea cu criteriile de aderare, cât și susținerea
dezvoltării socioeconomice. În plus, adaptarea anumitor aspecte ale
structurii actuale a IPA și ale modalităților de punere în
aplicare.
Opțiunea 3: „Crearea
unui nou instrument”. Această opțiune nu a fost analizată în
detaliu.
Impactul economic
al diferitelor opțiuni a fost evaluat în funcție de probabilitatea ca
acestea: i) să întârzie sau să accelereze extinderea și,
implicit, impactul economic pozitiv al extinderii pieței interne; ii)
să reducă sau să mențină costurile pentru UE și
statele membre în ceea ce privește măsurile de securitate și
riscurile, controalele la frontieră și migrația ilegală;
iii) să restricționeze sau să îmbunătățească
posibilitățile de realizare a unei integrări economice mai bune,
de exemplu, prin îmbunătățirea integrării cu rețelele
transeuropene; iv) să afecteze pozitiv sau negativ încrederea donatorilor
și a investitorilor în țările beneficiare.
Impactul social al
diferitelor opțiuni a fost evaluat în ceea ce privește efectul probabil
asupra sărăciei și excluziunii în țările implicate în
procesul de extindere, în legătură cu progresele realizate în vederea
aderării și a creării condițiilor pentru
îmbunătățirea performanțelor economice și a
măsurilor de politică susceptibile de a soluționa aceste
probleme. S-a ținut seama, de asemenea, de efectele probabile în ceea ce
privește riscurile ca drepturile din domeniul justiției și al
statului de drept să fie periclitate în țările beneficiare din cauza
întârzierilor în procesul de aderare și a riscurilor pe care le presupune.

Impactul
opțiunilor asupra mediului a fost evaluat în ceea ce privește
probabilitatea creșterii costurilor de mediu în cazul întârzierii sau al
compromiterii extinderii, din cauza utilizării de standarde de mediu mai scăzute
pentru obținerea unui avantaj competitiv în țările beneficiare
și/sau din cauza întârzierilor în ceea ce privește punerea în
aplicare a investițiilor costisitoare necesare pentru alinierea la
acquis-ul UE în domeniul mediului.
În urma evaluării, s-a considerat că
opțiunea 2.1 ar putea avea impacturi negative asupra tuturor
aspectelor. S-a preconizat că opțiunile 2.2 și 2.3 ar
avea impacturi pozitive în comparație cu opțiunea 1,
rezultatele variind în funcție de aspectele individuale.
Modalitățile îmbunătățite de furnizare a
asistenței în cazul opțiunii 2.3, care sporește
concentrarea, eficiența, eficacitatea, efectul de levier și impactul
asistenței, au fost evaluate ca având probabil un impact general în mai
mare măsură pozitiv față de creșterea investițiilor
în dezvoltarea socioeconomică prevăzută la opțiunea 2.2.
3.           ELEMENTE JURIDICE ALE PROPUNERII
Politica de extindere se bazează pe
articolul 21 din Tratatul privind Uniunea Europeană, care prevede că
„acțiunea Uniunii pe scena internațională are la bază
principiile care au inspirat crearea, dezvoltarea și extinderea sa și
pe care intenționează să le promoveze în lumea întreagă:
democrația, statul de drept, universalitatea și indivizibilitatea
drepturilor omului și a libertăților fundamentale, respectarea
demnității umane, principiile egalității și
solidarității, precum și respectarea principiilor Cartei
Organizației Națiunilor Unite și a dreptului
internațional”.
Temeiul juridic al asistenței financiare
pentru preaderare este articolul 212 alineatul (2) din Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene.
Propunerea pentru noul Instrument de
asistență pentru preaderare este conformă cu principiile
subsidiarității și proporționalității consacrate
la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană.
În ceea ce privește subsidiaritatea,
acțiunile la nivelul UE aduc o valoare adăugată
esențială, legată de mai mulți factori:
–
extinderea succesivă a UE este, prin natura
sa, o misiune comună, care poate fi realizată numai la nivelul
UE. Hotărârea privind cererile de aderare ale noilor candidați poate
fi luată doar de către statele membre acționând împreună.
Asistența pentru preaderare oferită de la bugetul UE este menită
să ajute țările candidate și potențial candidate
să se pregătească pentru viitoarea lor aderare: IPA este
conceput pentru a oferi țărilor un „parcurs de încercare” prin care
să își testeze, înainte de aderare, capacitatea de a îndeplini
obligațiile care decurg din statutul de membru (precum crearea de instituții
pentru gestionarea fondurilor UE post-aderare și/sau adoptarea acquis-ului
și a standardelor UE). Niciun alt instrument multilateral sau bilateral nu
poate oferi o gamă de măsuri atât de complexă și, în orice
caz, doar UE poate defini ce tip de asistență este necesară
pentru pregătirea în vederea adoptării acquis-ului;
–
cu cele 27 de state membre ale sale acționând
în cadrul unor politici și strategii comune, UE este singura care dispune
de masa critică pentru a răspunde provocărilor globale.
Acțiunile statelor membre individuale pot fi limitate și fragmentate,
proiectele fiind adesea de dimensiuni prea mici pentru a produce schimbări
durabile pe teren. Raționalizarea activității statelor membre
prin intermediul UE permite o mai bună coordonare și conferă
acțiunilor UE o mai mare eficacitate;
–
în ultimii ani, statele membre ale UE au redus
nivelul asistenței lor bilaterale pentru țările candidate
și potențial candidate, recunoscând că acțiunile coordonate
la nivelul UE sunt mai eficace. Aproximativ jumătate din asistența
financiară totală a UE pentru țările implicate în procesul
de extindere în 2009 a provenit din bugetul UE. Cea mai mare parte a
organizațiilor multilaterale de donatori și-au retras progresiv
sprijinul, iar celelalte și-au aliniat programele la
prioritățile UE. Colaborarea cu UE implică și o reducere de
costuri. Costurile administrative sunt mai mici decât costurile administrative
medii ale principalilor donatori de ajutor bilateral;
–
asistența pentru preaderare reprezintă o
investiție în viitorul UE, susținând stabilitatea și
prosperitatea țărilor învecinate și asigurând capacitatea
reală a țărilor candidate de a pune în aplicare acquis-ul în
momentul aderării, inclusiv de a gestiona fondurile și politicile
structurale, de coeziune, de dezvoltare agricolă și rurală,
precum și cele în domeniul maritim și al pescuitului la nivelul
Uniunii. Asistența tehnică și financiară accelerează
procesul de pregătire și creează stimulente pentru realizarea
transformării necesare a societății, a sistemului juridic
și a economiei. Această asistență contribuie la
îndeplinirea obiectivelor politicilor interne ale UE, creează
oportunități pentru întreprinderile din UE și asigură o
rentabilitate reală a investiției. Fără implicarea intensă
și parteneriatul mai strâns pe care le impune asistența pentru
preaderare, UE ar trebui cu siguranță să cheltuiască mai
mult pentru combaterea migrației ilegale, securizarea frontierelor externe
ale UE, garantarea securității surselor de energie și a
importurilor de alimente sigure și igienice pentru cetățenii săi,
precum și pentru combaterea schimbărilor climatice și a
poluării.
În conformitate
cu principiul proporționalității, regulamentul propus nu
depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivelor
sale.
4.           IMPLICAȚII BUGETARE
În Comunicarea sa din iunie 2011 „Un buget
pentru Europa 2020”, Comisia Europeană a propus alocarea unei sume de 14 110 100 000
EUR (în prețuri curente) pentru noul Instrument de asistență
pentru preaderare pentru perioada 2014-2020.
Impactul financiar estimat detaliat al propunerii
este prezentat în fișa financiară legislativă atașată
la prezenta propunere. Angajamentele bugetare anuale indicative* sunt
prezentate în tabelul de mai jos.
 Instrumentul pentru preaderare || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || 2014-2020
 1898,0 || 1935,9 || 1974,6 || 2014,1 || 2054,4 || 2095,5 || 2137,4 || 14110,1
*Prețuri
curente în milioane EUR
Pentru asigurarea predictibilității,
finanțarea activităților de învățământ superior
în țările terțe, în contextul programului „Erasmus pentru
toți”, va fi pusă la dispoziție, în conformitate cu obiectivele
acțiunii externe a UE, prin două alocări multianuale care
acoperă doar primii 4 ani și, respectiv, ultimii 3 ani. Această
finanțare se va reflecta în strategiile indicative multianuale ale IPA, în
conformitate cu nevoile și prioritățile identificate în
țările în cauză. Alocările pot fi revizuite în cazul unor
circumstanțe majore neprevăzute sau al unor schimbări politice
importante, în conformitate cu prioritățile externe ale UE.
Dispozițiile Regulamentului (UE) nr. [--] al Parlamentului European
și al Consiliului de stabilire a Programului „Erasmus pentru toți”[8] se vor aplica utilizării
acestor fonduri.
Asistența
financiară pentru comunitatea cipriotă turcă va continua să
fie furnizată până la efectuarea ajustării prevăzute la
articolul 11 al doilea paragraf din Regulamentul Consiliului de stabilire a
cadrului financiar multianual pentru perioada 2014-2020. Această
asistență financiară va continua să fie reglementată
de dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 389/2006 din 27 februarie 2006
privind crearea unui instrument de sprijin financiar în scopul de a încuraja
dezvoltarea economică a comunității cipriote turce. Nevoile
financiare pentru sprijinirea comunității cipriote turce vor fi
asigurate din pachetul financiar general alocat Instrumentului de
asistență pentru preaderare.
5.           ELEMENTE OPȚIONALE
Simplificare
O prioritate a Comisiei în acest nou
regulament, precum și în alte programe din cadrul financiar multianual
(CFM), este de a simplifica mediul de reglementare și de a facilita
asistența Uniunii pentru țările și regiunile beneficiare,
organizațiile societății civile, IMM‑uri etc.
Prezenta propunere urmărește
simplificarea în primul rând prin raționalizarea structurii pe
componente în jurul principalelor domenii de politică. Aceasta se
traduce prin simplificarea cadrului legislativ pentru instrument și prin
viitoarele norme de punere în aplicare, cu dispoziții raționalizate.
Alături de raționalizarea structurii pe componente, accesul
nediferențiat la asistență pentru fiecare domeniu de
politică înseamnă că nu va mai fi necesar ca țările
beneficiare să fie identificate separat în temeiul juridic al
instrumentului. Prin urmare, nu va mai fi necesară desfășurarea
unei proceduri greoaie pentru a reflecta modificarea statutului unui
beneficiar, ceea ce va reduce defazarea între deciziile politice privind
asistența financiară și punerea în aplicare a asistenței pe
teren. În mod similar, în cazul în care o țară nouă devine
potențial candidată pentru aderarea la UE, cerințele procedurale
pentru includerea țării respective printre beneficiarii
asistenței ar fi simplificate în mod considerabil.
Gestionarea și punerea în aplicare a
asistenței în diferitele domenii de politică vor continua să fie
responsabilități ale unor servicii diferite ale Comisiei. Cu toate
acestea, coordonarea, comunicarea și punerea în aplicare pe teren vor fi
îmbunătățite printr-o mai mare simplificare a anumitor aspecte,
inclusiv monitorizarea comună mai strictă a progresele de
punere în aplicare în țările beneficiare și mai puține
proceduri pentru acreditare și delegarea competențelor de
gestiune. Consolidarea coerenței acțiunilor Comisiei ar trebui, de
asemenea, să reducă substanțial costurile și eforturile de
coordonare ale țărilor beneficiare, având în vedere procedurile
și canalele de comunicare diferite utilizate de Comisie.
Prezenta propunere prevede, de asemenea, ca
deciziile strategice privind alocarea asistenței să fie adoptate prin
documente cuprinzătoare de strategie pentru fiecare țară și
pentru mai multe țări care să acopere întreaga durată a
noului cadru financiar (2014-2020) și să facă obiectul unei
evaluări la jumătatea perioadei, înlocuind sistemul actual al
documentelor indicative de planificare pe trei ani revizuite anual. Aceasta va
reduce, pentru toate părțile interesate, sarcina administrativă
în legătură cu evaluarea anuală a fiecărui document și
cu eventualele revizuiri care decurg din aceasta. În mod similar, introducerea
programării multianuale pentru asistența de tranziție și
pentru asistența de consolidare a capacităților va duce la
reducerea procedurilor administrative pentru toate părțile implicate
și la furnizarea asistenței în timp mai scurt.
O simplificare mai mare ar trebui să fie
generată și de introducerea, atunci când sunt îndeplinite
condițiile relevante, a unei abordări sectoriale pentru alocarea
asistenței pentru aceste sectoare. Pe lângă
îmbunătățirea eficacității și a impactului
asistenței, această abordare s-ar putea traduce într-un număr
mai mic de proiecte/contracte, ceea ce ar reduce sarcina administrativă
legată de gestionarea proiectelor/contractelor. Dacă sunt îndeplinite
condițiile necesare, abordarea sectorială ar putea implica și
recurgerea la sprijin bugetar, ceea ce ar reduce și mai mult sarcina
administrativă în comparație cu sprijinul acordat pentru proiecte.
Dispoziții detaliate privind
monitorizarea comună și procedurile de acreditare vor fi
prevăzute în norme separate de punere în aplicare. Aceste norme vor
urmări simplificarea în continuare a cooperării transfrontaliere
dintre țările candidate și potențial candidate, continuând
alinierea programării și a punerii în aplicare la abordarea
fondurilor structurale.
Simplificarea
și procedurile flexibile de punere în aplicare a noului regulament vor
permite o adoptare mai rapidă a măsurilor de punere în aplicare
și a furnizării asistenței UE. În plus, revizuirea
regulamentului financiar, mai ales a dispoziției speciale privind
acțiunile externe, va contribui la facilitarea participării
organizațiilor societății civile și a întreprinderilor mici
la programele de finanțare, de exemplu prin simplificarea normelor,
reducerea costurilor de participare și accelerarea procedurilor de
atribuire. În punerea în aplicare a prezentului regulament, Comisia va utiliza
procedurile simplificate prevăzute în noul regulament financiar.
Explicarea
detaliată a anumitor dispoziții ale propunerii
În general, actuala propunere și
viitoarele norme de punere în aplicare au în vedere următoarele revizuiri
în ceea ce privește conceperea instrumentului și a
modalităților de punere în aplicare a acestuia (pe lângă
simplificarea menționată anterior):
1.
Asistența va fi furnizată într-un mod mai
coerent, strategic și orientat către rezultate, prin:
·
abordarea domeniilor de politică prin documente
cuprinzătoare de strategie multianuală pentru fiecare țară
(și pentru beneficiari multipli) care reflectă
prioritățile politice ale strategiei de extindere și cuprind,
pentru fiecare domeniu de politică, toate acțiunile necesare în ceea
ce privește consolidarea instituțiilor, respectarea acquis‑ului
și investițiile. Domeniul de aplicare se va baza pe o evaluare a
nevoilor și va fi adaptat la contextul național;
·
consolidarea (co)finanțării
strategiilor sectoriale convenite care contribuie la obiectivele de politică,
spre deosebire de proiectele individuale, asigurând astfel îndepărtarea de
proiectele finanțate exclusiv prin granturi și creșterea
ponderii asistenței finanțate prin sprijin la nivel sectorial
(inclusiv sprijin bugetar sectorial pentru domeniile de politică
selectate, pe baza unor condiționalități cu obiective eficace). Cu toate acestea, sprijinul pentru respectarea
acquis-ului va rămâne disponibil sub formă de sprijin pentru proiecte
sau alte modalități de punere în aplicare, precum
facilități specifice, atunci când nu este inclus în strategiile
sectoriale ample;
·
aplicarea mai sistematică a programării
multianuale și în cazul obiectivelor de politică ale
asistenței pentru tranziție și pentru consolidarea
instituțiilor (de exemplu, reforma administrației publice, reforma
sistemelor de justiție etc.), susținând punerea în aplicare
eficientă a strategiilor sectoriale relevante în vederea realizării,
în final, a obiectivelor acestora;
·
stabilirea unei relații mai directe de condiționare
a asistenței financiare de îmbunătățirea
guvernanței și sporirea responsabilizării țărilor
beneficiare. Vor fi introduse elemente de flexibilitate pentru a răspunde
nevoilor emergente și a oferi stimulente pentru
îmbunătățirea performanțelor.
2.
Furnizarea asistenței va deveni mai flexibilă și adaptată nevoilor,
prin:
·
permiterea accesului nediferențiat la
asistență (indiferent de statutul de țară
candidată sau potențial candidată), eventual cu un domeniu de
aplicare sau cu o intensitate diferită, pe baza nevoilor și a capacității
tehnice și administrative. Nevoile țărilor beneficiare ar fi
punctul de plecare pentru determinarea sectoarelor/domeniilor de politică
pentru care se va acorda asistență;
·
prevederea unei abordări mai progresive, pe
etape, a gestionării asistenței financiare, în care gestionarea
ar fi responsabilitatea Comisiei sau a țării beneficiare, cu sau
fără controale ex ante efectuate de către Comisie, în
funcție de situație/perspectiva în ceea ce privește aderarea,
sectorul/domeniul de politică al asistenței și capacitatea
administrativă, tehnică și de gestionare. Crearea unor structuri și proceduri de gestionare care
să le reflecte pe cele care trebuie să existe după aderare ar
continua să reprezinte un obiectiv în sectoarele relevante în vederea
pregătirii pentru aderare;
·
corelarea progresele în diferitele etape de
gestionare cu prioritățile politice, astfel
cum sunt reflectate în rapoartele privind progresele înregistrate, cu
îndeplinirea criteriilor de referință stabilite în cadrul
negocierilor sau cu rezultatele obținute în ceea ce privește punerea
în aplicare a acordurilor de asociere;
·
creșterea flexibilității în rândul
priorităților, în vederea furnizării a asistenței orientate
în mai mare măsură către rezultate, permițând transferul alocărilor
între domeniile de politică, cu posibilitatea de a reporta
fondurile de la un an la altul, în situațiile permise de noul
regulament financiar.
3.
Mobilizarea asistenței va deveni mai eficientă și mai eficace prin:
·
continuarea identificării și a
utilizării unor instrumente financiare inovatoare care ar putea
mobiliza mai multe fonduri private și analizarea posibilității
de a valorifica sinergiile cu instrumente financiare inovatoare create pentru
politicile interne, pe baza unei abordări coordonate și a unor norme
coordonate privind utilizarea bugetului UE în cazul acestor instrumente;
·
tot în cadrul tranziției către un sprijin
oferit în mai mare măsură la nivel sectorial, intensificarea
cooperării cu alți donatori și alte instituții financiare
internaționale la nivel strategic, convenind asupra
priorităților politice și asupra unei diviziuni mai clare a
muncii;
·
continuarea susținerii
programelor/proiectelor regionale care oferă valoare
adăugată încurajând schimbul de cunoștințe și
experiență, armonizarea politicilor, acordul asupra
priorităților comune și consolidarea încrederii reciproce.
Programele regionale au și potențialul de a spori eficiența
politicilor, de exemplu, în domeniile transporturilor, energiei, mediului,
schimbărilor climatice, statisticilor, luptei împotriva
criminalității organizate și migrației;
·
eficientizarea normelor privind obținerea
asistenței pentru înfrățire și
introducerea mecanismelor pentru garantarea calității experților
recrutați, introducând în același timp și posibilitatea
mobilizării de fonduri dintr-o facilitate specifică pentru a
răspunde nevoilor pe măsura apariției lor.
Acte delegate
Având în vedere
că deciziile politice discreționare privind statutul
țărilor solicitante ar trebui luate la un alt nivel, se propune ca
modificările în ceea ce privește lista țărilor beneficiare
din anexa la regulamentul propus să fie adoptate prin intermediul unui act
delegat pentru a reflecta astfel de decizii, în conformitate cu articolul 290
din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, deoarece aceste
modificări nu vor afecta în realitate un element esențial al
regulamentului.
Se propune, de
asemenea, să i se confere Comisiei competențe delegate pentru a
adopta norme detaliate de stabilire a condițiilor uniforme pentru punerea
în aplicare a regulamentului propus, în special în ceea ce privește
structurile și procedurile de gestionare. Aceste norme sunt necesare
pentru a veni în completarea normelor și procedurilor comune de punere în
aplicare a instrumentelor Uniunii pentru acțiune externă stabilite de
Regulamentul comun de punere în aplicare. Acestea ar trebui să ia în
considerare învățămintele desprinse din gestionarea și
punerea în aplicare a asistenței anterioare pentru preaderare și
să fie adaptate la evoluția situației în țările
beneficiare.
2011/0404 (COD)
Propunere de
REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN
ŞI AL CONSILIULUI
privind Instrumentul de asistență
pentru preaderare (IPA II)
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 212 alineatul (2),
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
după transmiterea proiectului de act
legislativ către parlamentele naționale,
având în vedere avizul Comitetului Economic
și Social European[9],

având în vedere avizul Comitetului Regiunilor[10],
hotărând în conformitate cu procedura
legislativă ordinară,
întrucât:
(1)
În Comunicarea Comisiei către Parlamentul
European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European și
Comitetul Regiunilor „Un buget pentru Europa 2020”[11], Comisia stabilește
cadrul bugetar pentru instrumentele de acțiune externă ale Uniunii,
inclusiv Instrumentul de asistență pentru preaderare (IPA).
(2)
Deoarece Regulamentul Consiliului (CE) nr. 1085/2006
din 17 iulie 2006 de instituire a unui instrument de asistență pentru
preaderare (IPA)[12]
expiră la 31 decembrie 2013 și pentru ca acțiunea externă a
Uniunii să devină mai eficace, ar trebui să fie menținut un
cadru pentru planificarea și acordarea de asistență externă
în perioada 2014–2020. Politica de extindere a Uniunii ar trebui să fie în
continuare susținută printr-un instrument financiar specific. Prin
urmare, Instrumentul de asistență pentru preaderare (IPA) ar trebui
reînnoit.
(3)
Articolul 49 din Tratatul privind Uniunea
Europeană prevede că orice stat european care susține valorile
respectării demnității umane, libertății,
democrației, egalității, statului de drept, precum și
respectarea drepturilor omului poate solicita să devină membru al
Uniunii.
(4)
Un stat European care a solicitat aderarea la
Uniune poate deveni membru doar după ce se confirmă că
întrunește criteriile de aderare convenite în cadrul Consiliului European
de la Copenhaga din iunie 1993 și cu condiția ca aderarea să nu
suprasolicite capacitatea Uniunii de a integra un membru nou. Aceste criterii
au legătură cu stabilitatea instituțiilor care garantează
democrația, statul de drept, respectarea drepturilor omului și
respectarea și protejarea minorităților, dezvoltarea economiei
care trebuie să fie suficientă pentru a face față
presiunilor concurenței pe piața internă și capacitatea de
asumare nu numai a drepturilor, ci și a obligațiilor în temeiul
tratatelor.
(5)
Procesul de aderare se bazează pe criterii
obiective și pe aplicarea principiului tratamentului egal pentru toate
țările solicitante. Progresul către aderare depinde de
capacitatea țării solicitante de a realiza reformele necesare pentru
alinierea sistemelor sale politice, instituționale, juridice,
administrative și economice la normele, standardele, politicile și
practicile din Uniune.
(6)
Consiliul European a acordat statutul de
țară candidată Islandei, Muntenegrului, Fostei Republici
Iugoslave a Macedoniei și Turciei. De asemenea, a confirmat perspectiva
europeană pentru Albania, Bosnia și Herțegovina, Serbia și
Kosovo[13],
care sunt considerate țări potențial candidate.
(7)
Asistența financiară în temeiul
prezentului regulament ar trebui să fie acordată atât
țărilor candidate, cât și celor potențial candidate
(„țările beneficiare”) enumerate în anexa la prezentul regulament,
indiferent de statutul acestora.
(8)
Asistența în temeiul prezentului regulament ar
trebui să fie acordată în conformitate cu cadrul politicii de
extindere definit de Uniune pentru fiecare țară beneficiară,
reflectat în pachetul anual al Comisiei privind extinderea, care include rapoartele
privind progresele înregistrate și strategia de extindere, în acordurile
de stabilizare și asociere și în parteneriatele europene sau în
parteneriatele pentru aderare. Asistența ar trebui să se concentreze
în special pe un număr limitat de domenii de politică ce vor ajuta
țările beneficiare să își consolideze instituțiile
democratice și statul de drept, să reformeze sistemul judiciar
și administrația publică, să respecte drepturile fundamentale
și să promoveze egalitatea între femei și bărbați
și nediscriminarea. De asemenea, asistența ar trebui să
accelereze dezvoltarea economică și socială a acestor
țări, susținând creșterea inteligentă, durabilă
și favorabilă incluziunii, în conformitate cu strategia Europa 2020
și alinierea progresivă la criteriile de la Copenhaga. Coerența
între asistența financiară și progresele generale înregistrate
în punerea în aplicare a strategiei de preaderare ar trebui să fie
consolidată.
(9)
Țările candidate și potențial
candidate trebuie să fie mai bine pregătite pentru a face
față provocărilor globale, precum dezvoltarea durabilă
și schimbările climatice, și pentru a se alinia la eforturile
Uniunii pentru abordarea acestor aspecte. Asistența Uniunii în temeiul
prezentului regulament ar trebui să contribuie și la realizarea obiectivului
de majorarea până la cel puțin 20 % a ponderii din bugetul Uniunii
alocate aspectelor climatice.
(10)
Comisia și statele membre ar trebui să
asigure conformitatea, coerența și complementaritatea asistenței
pe care o oferă, în special prin consultări periodice și
schimburi frecvente de informații în timpul diferitelor etape ale ciclului
de asistență.
(11)
Pentru a asigura coerența dintre procesul de
aderare și asistența financiară și tehnică
oferită în temeiul prezentului regulament și pentru a realiza obiectivele
înscrise în agenda de aderare, Comisia ar trebui să stabilească un
cadru strategic comun pentru utilizarea Instrumentului de asistență
pentru preaderare. Acest cadru ar trebui să definească, inter alia,
lista de acțiuni principale care ar putea fi susținute în temeiul
prezentului regulament și criteriile pentru alocarea fondurilor. Cadrul
strategic comun ar trebui să constituie cadrul de referință al
documentelor de strategie pentru fiecare țară și pentru mai
multe țări.
(12)
Obiectivele asistenței ar trebui definite în
documentele indicative de strategie pentru fiecare țară și
pentru mai multe țări stabilite de Comisie pentru perioada cadrului
financiar multianual al Uniunii, în parteneriat cu țările
beneficiare, pe baza nevoilor specifice ale acestora și pe baza agendei de
extindere. Documentele de strategie ar trebui să identifice domeniile de
politica pentru care se va acorda asistență și, fără a
aduce atingere prerogativelor autorității bugetare, să stabilească
alocări indicative de fonduri pentru fiecare domeniu de politică,
defalcate pe ani, inclusiv o estimare a cheltuielilor legate de climă.
Trebuie să existe suficientă flexibilitate pentru satisfacerea
nevoilor emergente și pentru a oferi stimulente pentru îmbunătățirea
performanțelor. Documentele de strategie ar trebui să asigure
coerența și conformitatea cu eforturile țărilor
beneficiare, astfel cum sunt reflectate în bugetele naționale ale
acestora, și ar trebui să țină seama de sprijinul oferit de
alți donatori. Pentru a lua în considerare dezvoltările interne
și externe, documentele indicative de strategie multianuală ar trebui
revizuite în consecință.
(13)
Este în interesul Uniunii să ofere
asistență țărilor beneficiare în eforturile acestora de
a-și reforma sistemele pentru a le alinia la sistemele Uniunii. Dat fiind
că obiectivul prezentului regulament nu poate fi realizat în
suficientă măsură de către statele membre și poate fi
realizat mai bine la nivelul Uniunii, Uniunea poate adopta măsuri în
conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum se prevede la
articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu
principiul proporționalității, astfel cum este prevăzut la
articolul menționat, prezentul regulament nu prevede mai mult decât este
necesar pentru realizarea acestui obiectiv.
(14)
Pentru ca prezentul regulament să poată
reflecta cu rapiditate rezultatele deciziilor politice adoptate de către
Consiliu, Comisiei ar trebui să i se delege competența de a adopta
acte în conformitate cu articolul 290 din Tratatul privind funcționarea
Uniunii Europene, pentru actualizarea listei țărilor beneficiare din
anexa la prezentul regulament.
(15)
În timp ce Regulamentul (UE) nr. …/… al
Parlamentului European și al Consiliului ...[14] (denumit în continuare
„Regulamentul comun de punere în aplicare”) stabilește normele și
procedurile comune pentru punerea în aplicare a instrumentelor de acțiune
externă ale Uniunii, Comisiei trebuie să i se acorde și
competențe delegate de adoptare a unor norme mai detaliate de stabilire a
condițiilor uniforme pentru punerea în aplicare a prezentului regulament,
în special în ceea ce privește structurile și procedurile de
gestionare. Astfel de reguli ar trebui să ia în considerare
învățămintele desprinse din gestionarea și punerea în
aplicare a asistenței pentru preaderare în trecut și ar trebui
să fie adaptate la evoluția situației din țările
beneficiare.
(16)
În ceea ce privește aceste acte delegate, este
deosebit de important să fie organizate de către Comisie
consultări în perioada activității pregătitoare, inclusiv
la nivel de experți. În momentul elaborării și întocmirii
actelor delegate, Comisia ar trebui să se asigure, de asemenea, că
documente relevante sunt transmise simultan, în timp util și în mod
corespunzător Parlamentului European și Consiliului.
(17)
Asistența ar trebui să utilizeze în
continuare structurile și instrumentele care și-au dovedit valoarea
în procesul de preaderare. Tranziția de la gestiunea directă de
către Comisie a fondurilor de preaderare la gestiunea descentralizată
delegată țărilor beneficiare ar trebui să fie
progresivă și să respecte capacitățile fiecărei
țări beneficiare.
(18)
Competențele de punere în aplicare legate de
cadrul strategic comun al IPA și de documentele de strategie ar trebui
să fie exercitate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al
Parlamentului European și al Consiliului de stabilire a normelor și
principiilor generale privind mecanismele de control de către statele
membre al exercitării competențelor de executare de către
Comisie[15].
Având în vedere natura acestor acte de punere în aplicare, în special
orientarea politică pe care o imprimă sau implicațiile lor
financiare, adoptarea acestora ar trebui să se realizeze, în principiu,
prin procedura de examinare, cu excepția măsurilor tehnice de punere
în aplicare cu implicații financiare reduse.
(19)
Comitetele instituite în temeiul prezentului
regulament ar trebui, de asemenea, să aibă competențe în ceea ce
privește actele legate de punerea în aplicare a instrumentului anterior de
asistență pentru aderare, precum și în ceea ce privește
punerea în aplicare a asistenței financiare pentru comunitatea
cipriotă turcă.
(20)
În cazul în care o țară beneficiară
încalcă principiile care stau la baza Uniunii sau nu respectă
angajamentele cuprinse în acordurile relevante încheiate cu Uniunea sau nu
înregistrează progrese suficiente în ceea ce privește criteriile de
aderare, Consiliul, la propunerea Comisiei, ar trebui să poată lua
măsurile corespunzătoare pentru remedierea situației.
(21)
Având în vedere obiectivele și domeniul de
aplicare al asistenței furnizate în temeiul prezentului regulament,
Comitetul Economic și Social European și Comitetul Regiunilor ar
trebui să fie consultate înainte de adoptarea acestuia,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
TITLUL I
DISPOZIȚII GENERALE
Articolul 1
Obiectiv general
Instrumentul de asistență pentru
preaderare („IPA”) are ca scop susținerea țărilor candidate
și potențial candidate (denumire în continuare, „țările
beneficiare”’) enumerate în anexă, în vederea punerii în aplicare a
reformelor politice, instituționale, juridice, administrative, sociale
și economice necesare ca aceste țări să se apropie cât mai
mult de valorile Uniunii și să se alinieze progresiv la normele,
standardele, politicile și practicile Uniunii în vederea aderării.
Articolul 2
Obiective specifice
4.
Asistența în temeiul prezentului regulament
urmărește obiectivele specifice de mai jos, în conformitate cu
nevoile fiecărei țări beneficiare și cu agenda
individuală de extindere:
(a)
Sprijin pentru reforme politice, inter alia:

(i).     consolidarea instituțiilor
democratice și a statului de drept, inclusiv asigurarea respectării
acestuia;
(ii).     promovarea și protejarea
drepturilor omului și a libertăților fundamentale, respectarea
în mai mare măsură a drepturilor minorităților, promovarea
egalității între femei și bărbați, nediscriminarea
și libertatea presei și promovarea relațiilor de bună
vecinătate;
(iii).    lupta împotriva corupției și
a criminalității organizate;
(iv).    reforma administrației publice
și buna guvernanță;
(v).    dezvoltarea societății civile
și a dialogului social;
(vi).    măsuri de reconciliere, consolidare
a păcii și încrederii.
(b)
Sprijin pentru dezvoltare economică,
socială și teritorială, în vederea dezvoltării inteligente,
durabile și favorabile incluziunii, inter alia, prin:
(i).     atingerea standardelor Uniunii în
materie de economie și guvernanță economică;
(ii)      reformele economice necesare pentru a
face față presiunii concurențiale și forțelor de
piață din cadrul Uniunii, urmărind în același timp
obiectivele economice, sociale și de mediu;
(iii).    promovarea ocupării forței de
muncă și dezvoltarea capitalului uman;
(iv).    incluziunea socială și
economică, în special a minorităților și a grupurilor
vulnerabile;
(v).    dezvoltarea capitalului material,
îmbunătățirea conexiunilor cu rețelele regionale și
ale Uniunii.
(c)
Consolidarea capacității
țărilor beneficiare de a-și îndeplini obligațiile care
decurg din statutul de membru prin susținerea alinierii progresive la
acquis-ul comunitar și a adoptării, transpunerii și punerii în
aplicare a acestuia, precum și a politicilor și fondurilor
structurale, de coeziune și de dezvoltare agricolă și
rurală ale Uniunii.
(d)
Integrarea regională și cooperarea
teritorială în care sunt implicate țările beneficiare, statele
membre și, după caz, țările terțe care intră sub
incidența Regulamentului (UE) nr. […] de instituire a Instrumentului
european de vecinătate[16].
5.
Progresele în realizarea obiectivelor specifice
prevăzute la alinatul (1) sunt evaluate prin indicatori care se
referă, inter alia, la:
–
progresele în ceea ce privește
democrația, statul de drept, respectarea drepturilor omului și a
libertăților fundamentale, sistemul de justiție și nivelul
capacității administrative;
–
progresele reformelor economice; soliditatea
și eficacitatea strategiilor de dezvoltare socială și economică,
progresele în vederea unei creșteri inteligente, durabile și
favorabile incluziunii, inclusiv prin investiții publice susținute de
IPA;
–
corpul de legi aliniate la acquis; progresele
reformei instituționale în legătură cu Uniunea, inclusiv
tranziția la gestiunea descentralizată a asistenței acordate în
temeiul prezentului regulament;
–
relevanța inițiativelor de cooperare
regională și teritorială și evoluția fluxurilor
comerciale.
Indicatorii sunt utilizați pentru
monitorizarea, evaluarea și analizarea performanțelor, după caz.
Articolul 3
Domenii de politică
1.
Asistența în temeiul prezentului regulament
vizează în special următoarele domenii de politică:
(a)
procesul de tranziție către aderarea la
Uniune și consolidarea capacității;
(b)
dezvoltarea regională;
(c)
ocuparea forței de muncă, politicile
sociale și dezvoltarea resurselor umane;
(d)
agricultura și dezvoltarea rurală;
(e)
cooperarea regională și teritorială.

2.
Asistența în domeniile de politică
menționate la alineatul (1) oferă sprijin țărilor
beneficiare în realizarea obiectivelor generale și specifice
prevăzute la articolele 1 și 2.
3.
Asistența în domeniile de politică
menționate la alineatul (1) literele (b)-(d) poate include, inter alia,
finanțarea tipurilor de acțiuni prevăzute în Regulamentul (UE)
nr. XXXX/201X al Parlamentului European și al Consiliului din ZZ/LL/AAAA
privind dispozițiile specifice aplicabile Fondului european de dezvoltare
regională și obiectivului referitor la investițiile pentru
creștere economică și ocuparea forței de muncă[17], Regulamentul (UE) XXXX/201X
al Parlamentului European și al Consiliului din ZZ/LL/AAAA privind Fondul
de coeziune[18],
Regulamentul (UE) XXXX/201X al Parlamentului European și al Consiliului
din ZZ/LL/AAAA privind Fondul social european[19],
Regulamentul (UE) XXXX/201X al Parlamentului European și al Consiliului
din ZZ/LL/AAAA privind dispoziții specifice pentru sprijinul din partea
Fondului european de dezvoltare regională pentru obiectivul de cooperare
teritorială europeană[20]
și Regulamentul (UE) XXXX/201X al Parlamentului European și al
Consiliului din ZZ/LL/AAAA privind sprijinul pentru dezvoltare rurală
acordat din Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR)[21].
4.
Asistența în domeniul de politică
menționat la alineatul (1) litera (e) poate finanța în special
acțiunile multinaționale sau orizontale, precum și
acțiunile de cooperare transfrontalieră, transnațională
și interregională.
Articolul 4
Conformitate, coerență și complementaritate
1.
Asistența financiară în temeiul
prezentului regulament este conformă cu politicile Uniunii. Aceasta
respectă acordurile încheiate de Uniune cu țările beneficiare
și angajamentele asumate prin acordurile multilaterale la care Uniunea
este parte.
2.
Comisia, statele membre și Banca
Europeană de Investiții asigură coerența între
asistența acordată în temeiul prezentului regulament și alte
tipuri de asistență acordată de Uniune, statele membre și
Banca Europeană de Investiții.
3.
Comisia și statele membre asigură
coordonarea programelor lor de asistență, pentru a spori eficacitatea
și eficiența acordării asistenței și pentru a preveni
dubla finanțare, în conformitate cu principiile stabilite pentru
consolidarea coordonării operaționale în domeniul asistenței
externe și pentru armonizarea politicilor și a procedurilor.
Coordonarea presupune consultări regulate și schimburi frecvente de
informații în timpul diferitelor etape ale ciclului de
asistență, în special la nivel de domeniu, și reprezintă o
etapă esențială în procesele de programare ale statelor membre
și ale Uniunii.
4.
Pentru a spori eficiența și eficacitatea
procesului de acordare a asistenței și pentru a preveni dubla
finanțare, Comisia, împreună cu statele membre, ia măsurile
necesare pentru a asigura o mai bună coordonare și complementaritate
cu organizațiile și entitățile multilaterale și
regionale, cum ar fi instituțiile financiare internaționale,
agențiile, fondurile și programele Organizației Națiunilor
Unite, precum și donatorii din afara Uniunii.
5.
În momentul pregătirii, punerii în aplicare
și monitorizării asistenței în temeiul prezentului regulament,
Comisia acționează, în principiu, în parteneriat cu țările
beneficiare. Parteneriatul implică, după caz, autoritățile
naționale, regionale și locale competente, parteneri economici și
sociali, societatea civilă și actori nestatali.
TITLUL II
PLANIFICAREA STRATEGICĂ
Articolul 5
Cadrul strategic comun al IPA
1.
Comisia stabilește cadrul strategic comun al
Instrumentului de asistență pentru preaderare. Cadrul strategic comun
al IPA traduce prioritățile politice ale politicii de extindere în
acțiuni-cheie care pot beneficia de asistență în temeiul
prezentului regulament.
2.
Cadrul strategic comun al IPA include, inter
alia:
(a)
criteriile care vor fi utilizate pentru alocarea
fondurilor țărilor beneficiare, precum și acțiunilor de
cooperare multinaționale și teritoriale;
(b)
tipurile de acțiuni care pot fi finanțate
de IPA;
(c)
liniile directoare comune pentru gestionarea
și punerea în aplicare a IPA.
3.
Comisia aprobă cadrul strategic comun al IPA
și orice revizuire a acestuia, în conformitate cu procedura de examinare
menționată la articolul 15 alineatul (3) din regulamentul comun de
punere în aplicare.
Articolul 6
Documente de strategie
1.
Asistența în temeiul prezentului regulament
este acordată pe baza documentelor indicative de strategie pentru fiecare
țară și pentru mai multe țări (denumite în continuare
„documente de strategie”), stabilite pe durata cadrului financiar multianual al
Uniunii, de către Comisie, în parteneriat cu țara sau
țările beneficiare în cauză.
2.
Documentele de strategie precizează combinația
corespunzătoare de domenii de politică, astfel cum au fost
menționate la articolul 3, care vor beneficia de asistență
financiară în temeiul prezentului regulament, pentru a reflecta nevoile
și prioritățile în conformitate cu obiectivele menționate la
articolul 2, cu cadrul strategic comun al IPA menționat la articolul 5
și cu strategiile naționale, după caz.
3.
Documentele de strategie includ alocarea
indicativă a fondurilor Uniunii pentru fiecare domeniu de politică,
după caz, defalcată pe ani, în conformitate cu criteriile stabilite
în cadrul strategic comun al IPA menționat la articolul 5. Alocarea
indicativă a fondurilor ține seama în mod corespunzător de
nevoile, capacitatea de absorbție și capacitatea administrativă
ale țărilor beneficiare. De asemenea, aceasta permite abordarea
nevoilor emergente și include stimulentele pentru
îmbunătățirea performanțelor țărilor beneficiare
în raport cu obiectivele stabilite în strategiile indicative multianuale.
4.
Documentele de strategie sunt evaluate la
jumătatea perioadei și revizuite dacă este cazul. Acestea pot fi
revizuite în orice moment, la inițiativa Comisiei.
5.
Comisia adoptă documentele de strategie
și orice revizuire a acestora în conformitate cu procedura de examinare
menționată la articolul 15 alineatul (3) din regulamentului comun de
punere în aplicare.
TITLUL
III
PUNEREA ÎN APLICARE
Articolul 7
Cadrul general
Asistența Uniunii în temeiul prezentului
regulament este pusă în aplicare prin programele și măsurile
prevăzute la articolele 2 și 3 din regulamentul comun de punere în
aplicare și în conformitate cu normele specifice care stabilesc
condiții uniforme pentru punerea în aplicare a prezentului regulament, în
special în ceea ce privește structurile și procedurile de gestionare,
pe care Comisia le adoptă în conformitate cu articolele 10 și 11 din
prezentul regulament. În general, punerea în aplicare ia forma unor programe
anuale sau multianuale, specifice pentru o anumită țări sau
pentru mai multe țări, stabilite în conformitate cu documentele de
strategie menționate la articolul 6 și elaborate de către
țările beneficiare și/sau de către Comisie, după caz.
Articolul 8
Acorduri cadru și subsidiare
1.
Comisia și țările beneficiare
încheie acorduri cadru pentru punerea în aplicare a asistenței.
2.
Comisia și țara beneficiară sau
autoritățile acesteia de punere în aplicare pot încheia, dacă
este necesar, acorduri subsidiare privind punerea în aplicare a
asistenței.
Articolul 9
Dispoziții privind raportul cu alte instrumente
1.
În situații justificate și pentru a asigura
coerența și eficacitatea finanțării Uniunii sau pentru a
dezvolta cooperarea regională, Comisia poate decide să extindă
eligibilitatea programelor și măsurilor menționate la articolul 7
pentru a cuprinde țări, teritorii și regiuni care, în caz contrar,
nu ar fi eligibile pentru finanțare în temeiul articolului 1, în cazul în
care programul sau măsura care urmează a fi pusă în aplicare
este de natură globală, regională sau transfrontalieră.
2.
Fondul european de dezvoltare regională
contribuie la programele sau măsurile stabilite în temeiul prezentului
regulament pentru cooperarea transfrontalieră între țările
beneficiare și statele membre. Valoarea contribuției de la Fondul
european de dezvoltare regională este stabilită în conformitate cu
articolul 4 din Regulamentul (UE) nr. […] al Parlamentului European și al
Consiliului din ... privind dispoziții specifice pentru sprijinul din
partea Fondului european de dezvoltare regională pentru obiectivul de
cooperare teritorială europeană. Dispozițiile prezentului
regulament se aplică utilizării acestei contribuții.
3.
După caz, IPA poate contribui la programele de
cooperare transnațională și interregională sau la
măsurile stabilite și puse în aplicare conform dispozițiilor
Regulamentului (UE) nr. ... [privind dispoziții specifice pentru
sprijinul din partea Fondului european de dezvoltare regională pentru
obiectivul de cooperare teritorială europeană] și la care
participă țările beneficiare ale IPA.
4.
După caz, IPA poate contribui la programe sau
măsuri de cooperare transfrontalieră stabilite și puse în
aplicare în temeiul Regulamentului nr. (UE) ... al Parlamentului European
și al Consiliului din ... de instituire a Instrumentului european de
vecinătate, la care participă țările beneficiare ale IPA.
TITLUL
IV
DISPOZIȚII FINALE
Articolul 10
Delegarea de competențe Comisiei
Comisia este împuternicită să adopte
acte delegate în conformitate cu articolul 11 pentru modificarea anexei la
prezentul regulament și completarea regulamentul comun de punere în
aplicare cu norme specifice de stabilire a condițiilor uniforme pentru
punerea în aplicare a prezentului regulament.
Articolul 11
Exercitarea competențelor delegate Comisiei
1.
Se conferă Comisiei competența de a
adopta acte delegate, cu respectarea condițiilor prevăzute în prezentul
articol.
2.
Competențele sunt delegate Comisiei pe
perioada de valabilitate a prezentului Regulament.
3.
Delegarea competențelor poate fi revocată
în orice moment de către Parlamentul European sau de către Consiliu.
Decizia de revocare încetează delegarea de competență
specificată în respectiva decizie. Decizia intră în vigoare în ziua
ulterioară publicării sale în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
sau la o dată ulterioară specificată în decizie. Decizia nu
afectează valabilitatea actelor delegate deja în vigoare.
4.
De îndată ce adoptă un act delegat,
Comisia îl notifică simultan acest act Parlamentului European și
Consiliului.
5.
Un act delegat intră în vigoare doar dacă
nu a fost exprimată nicio obiecțiune de către Parlamentul
European sau de către Consiliu în termen de două luni de la
notificarea Parlamentului European și a Consiliului cu privire la actul în
cauză sau dacă, înainte de expirarea perioadei respective,
Parlamentul European și Consiliul au informat Comisia că nu vor
prezenta obiecțiuni. Termenul respectiv se prelungește cu 2 luni
la inițiativa Parlamentului European sau a Consiliului.
Articolul 12
Comitetul
1.
Comisia este asistată de Comitetul IPA. Acest
comitet este un comitet în sensul Regulamentului (UE) nr. 182/2011.
2.
În ceea ce privește programele care
abordează domeniile de politică menționate la articolul 3
literele (b) și (c) și puse în aplicare indirect de către
țările beneficiare, Comisia este asistată de Comitetul de
coordonare a fondurilor, menționat la articolul 143 din Regulamentul
(UE) nr. [….] al Parlamentului European și al Consiliului de stabilire a
unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare
regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european
agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit
și afaceri maritime, care fac obiectul cadrului strategic comun, precum
și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de
dezvoltare regională, Fondul social european și Fondul de coeziune
și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006[22]. În ceea ce
privește programele care abordează domeniul de politică
menționat la articolul 3 litera (d) și puse în aplicare indirect de
către țările beneficiare, Comisia este asistată de
Comitetul pentru dezvoltare rurală menționat la articolul 91 din
Regulament (UE) nr. [….] al Parlamentului European și al Consiliului
privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul european
agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR)[23].
În astfel de cazuri, Comitetul IPA este informat fără întârziere cu
privire la avizele celorlalte comitete.
3.
Comitetele menționate la alineatele (1)
și (2) au competențe în ceea ce privește actele juridice și
angajamentele în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1085/2006 din 17 iulie 2006
de instituire a unui instrument de asistență pentru preaderare[24]. În plus, Comitetul IPA este,
de asemenea, competent pentru punerea în aplicare a articolului 3 din
Regulamentul (CE) nr. 389/2006 din 27 februarie 2006 privind crearea unui
instrument de sprijin financiar în scopul de a încuraja dezvoltarea
economică a comunității cipriote turce și de modificare a
Regulamentului (CE) nr. 2667/2000 privind Agenția Europeană
pentru Reconstrucție[25].

Articolul 13
Suspendarea sprijinului din partea Uniunii
Fără a
aduce atingere dispozițiilor privind suspendarea ajutorului din acordurile
de parteneriat și cooperare încheiate cu țările și
regiunile partenere, în cazul în care o țară beneficiară nu
respectă principiile democrației, statul de drept, drepturile omului,
drepturile minorităților și libertățile fundamentale
sau angajamentele cuprinse în acordurile relevante încheiate cu Uniunea sau în
cazul în care progresele înregistrate în legătură cu îndeplinirea
criteriilor de aderare nu sunt suficiente, Uniunea invită țara
beneficiară să organizeze consultări în vederea găsirii
unei soluții acceptabile pentru ambele părți, exceptând cazurile
de urgență specială. În cazul în care consultările cu
țara beneficiară nu conduc la o soluție acceptabilă pentru
ambele părți sau în cazul în care consultările sunt refuzate sau
în cazuri de urgență specială, Consiliul poate lua măsuri
corespunzătoare în conformitate cu articolul 215 alineatul (1) din
Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, care ar putea include
suspendarea completă sau parțială a asistenței acordate de
Uniune. Parlamentul European este informat pe deplin și imediat cu privire
orice decizii luate în acest sens.
Articolul 14
Suma de referință financiară
1.           Suma de referință
financiară pentru punerea în aplicare a prezentului regulament pentru
perioada 2014-2020 este de 14 110 100 000 EUR (în prețuri curente). Un
procent de până la 3 % din suma de referință financiară
este alocată programelor de cooperare transfrontalieră între
țările beneficiare și statele membre ale UE.
2.           Creditele anuale sunt
autorizate de către autoritatea bugetară în limitele cadrului
financiar multianual al Uniunii.
3.           Astfel cum se precizează
la articolul 13 alineatul (2) din regulamentul „Erasmus pentru toți”,
pentru a promova dimensiunea internațională a învățământului
superior, o sumă indicativă de 1 812 100 000 EUR din
diferitele instrumente externe (Instrumentul de cooperare pentru dezvoltare,
Instrumentul european de vecinătate, Instrumentul de asistență
pentru preaderare, Instrumentul de parteneriat și Fondul european de
dezvoltare) se alocă pentru acțiunile de mobilitate în scop
educațional din și către țări din afara UE, precum
și cooperării și dialogului de politică
desfășurate cu autoritățile/instituțiile/organizațiilor
din aceste țări. Dispozițiile Regulamentului „Erasmus pentru
toți” se aplică utilizării fondurilor respective.
Finanțarea va fi pusă la dispoziție
prin 2 alocări multianuale care acoperă doar primii 4 ani și,
respectiv, ultimii 3 ani. Această finanțare se va reflecta în
programarea indicativă multianuală aferentă acestor instrumente,
în conformitate cu nevoile și prioritățile identificate ale
țărilor în cauză. Alocările pot fi revizuite în cazul unor
circumstanțe majore neprevăzute sau al unor schimbări politice
importante, în conformitate cu prioritățile externe ale UE.
Articolul 15
Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în
cea de a treia zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii
Europene.
Prezentul regulament se aplică de la 1
ianuarie 2014.
Prezentul regulament este obligatoriu
în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles,
Pentru Parlamentul European                      Pentru
Consiliu
Președintele                                                  Președintele
ANEXĂ
–
Albania
–
Bosnia și Herțegovina
–
Islanda
–
Kosovo*
–
Muntenegru
–
Serbia
–
Turcia
–
Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei

*Conform RCSONU 1244/1999.
FIȘĂ FINANCIARĂ
LEGISLATIVĂ PENTRU PROPUNERI
1.           CADRUL PROPUNERII/INIȚIATIVEI
              1.1.    Denumirea propunerii/inițiativei
              1.2.    Domeniul
(domeniile) de politică în cauză în structura ABM/ABB
              1.3.    Tipul
propunerii/inițiativei
              1.4.    Obiective

              1.5.    Motivul
(motivele) propunerii/inițiativei
              1.6.    Durata
acțiunii și a impactului financiar al acesteia
              1.7.    Modul
(modurile) de gestionare preconizat(e)
2.           MĂSURI DE GESTIONARE
              2.1.    Dispoziții
în materie de monitorizare și raportare
              2.2.    Sistemul
de gestiune și control
              2.3.    Măsuri
de prevenire a fraudelor și a neregulilor
3.           IMPACTUL FINANCIAR ESTIMAT AL
PROPUNERII/INIȚIATIVEI
              3.1.    Rubrica
(rubricile) din cadrul financiar multianual și linia (liniile)
bugetară (bugetare) de cheltuieli afectată (afectate)
              3.2.    Impactul
estimat asupra cheltuielilor
              3.2.1. Sinteza impactului
estimat asupra cheltuielilor
              3.2.2. Impactul estimat
asupra creditelor operaționale
              3.2.3. Impactul estimat
asupra creditelor cu caracter administrativ
              3.2.4. Compatibilitatea cu
cadrul financiar multianual actual
              3.2.5. Participarea
terților la finanțare
              3.3.    Impactul estimat asupra
veniturilor
FIȘĂ
FINANCIARĂ LEGISLATIVĂ PENTRU PROPUNERI

1.
CADRUL PROPUNERII/INIȚIATIVEI
1.1.
Denumirea propunerii/inițiativei

Instrument
de asistență pentru preaderare (IPA)

1.2.
Domeniul (domeniile) de politică în cauză
în structura ABM/ABB[26]

Extindere

1.3.
Tipul propunerii/inițiativei

x Propunere/inițiativă care se referă
la o acțiune nouă
¨ Propunere/inițiativă care se
referă la o acțiune nouă ca urmare a unui proiect-pilot/a
unei acțiuni pregătitoare[27]

¨ Propunere/inițiativă care se
referă la prelungirea unei acțiuni existente
¨ Propunere/inițiativă care se
referă la o acțiune reorientată către o acțiune
nouă

1.4.
Obiective
1.4.1.
Obiectiv(e) strategic(e) multianual(e) al(e)
Comisiei vizat(e) de propunere/inițiativă

Obiectivul
general al politicii de extindere este punerea în aplicare a articolului 49 din
Tratatul privind Uniunea Europeană, care oferă o perspectivă
europeană tuturor țărilor europene care respectă valorile
fundamentale ale UE și se angajează să le promoveze.
Politica de
extindere promovează stabilitatea, securitatea și prosperitatea în
Europa și consolidează poziția UE pe scena
internațională.
Politica de
extindere contribuie la consolidarea democrației și statului de drept
în Europa. Aceasta sporește oportunitățile economice și
consolidează poziția UE în abordarea provocărilor globale, cum
ar fi schimbările climatice, competitivitatea și reglementarea
și supravegherea piețelor financiare, contribuind totodată la
mobilizarea eforturilor comune de realizare a obiectivelor Strategiei Europa 2020.
Procesul de aderare reprezintă o puternică încurajare pentru reforma
politică și economică.
O mai mare
integrare prin procesul de extindere ajută totodată UE să
își atingă obiectivele în numeroase domenii esențiale pentru
reforma socială și economică, în vederea creșterii
inteligente, durabile și favorabile incluziunii, inclusiv în domeniile
energiei, transporturilor și protecției mediului, precum și în
ceea ce privește rezistența la dezastre și eforturile de
abordare a schimbărilor climatice. Noile solicitări de aderare
demonstrează puterea de atracție a UE și rolul acesteia în
promovarea stabilității, securității și
prosperității.
Politica de
extindere a UE permite un proces gestionat cu atenție, în care
țările candidate și potențial candidate se apropie de UE în
funcție de ritmul propriilor reforme politice și economice, precum
și de capacitatea lor de a-și asuma obligațiile care decurg din
statutul de membru, în conformitate cu criteriile de la Copenhaga. În Balcanii
de Vest, cooperarea regională rămâne factorul cheie și
constituie un element central al procesului de stabilizare și asociere.
Odată ce
Consiliul decide să inițieze negocierile de aderare cu o
țară solicitantă, progresele țării solicitante în ceea
ce privește atingerea standardelor europene se reflectă în capitolele
deschise sau închise din acquis.
În ultimii cinci
ani, UE și-a demonstrat capacitatea de colaborare pentru a aborda
provocările importante cu care se confruntă. În această
perioadă, progresele în ceea ce privește reformele din
țările implicate în procesul de extindere le-au permis acestora
să treacă prin etapele succesive ale procesului de aderare.
Procesul de
extindere a UE avansează într-un ritm determinat în mare parte de
capacitatea țărilor care doresc să adere de a-și asuma
obligațiile care decurg din statutul de membru. Aceasta necesită
reforme durabile, precum și adaptări legislative și
instituționale credibile și convingătoare. Pe măsură
ce țările în cauză îndeplinesc standardele stabilite, mai ales
standardele legate de democrație, statul de drept și drepturile
și libertățile fundamentale, UE este decisă să
colaboreze cu acestea în vederea trecerii la etapele următoare ale
procesului.
Un singur
instrument integrat de preaderare este propus ca pilon financiar al strategiei
de extindere, cuprinzând toate dimensiunile politicilor interne și ale aspectelor
tematice.
Scopul va fi
de a se asigura că țările candidate și potențial
candidate sunt complet pregătite pentru aderarea finală. Se va pune
accent pe buna guvernanță, capacitatea administrativă,
dezvoltarea socioeconomică, cooperarea regională, adoptarea și
punerea în aplicare a acquis-ului și pregătirea pentru gestionarea
politicilor interne după aderare. Instrumentul va fi pus în aplicare prin
programe naționale/cu mai mulți beneficiari, convenite cu
beneficiarii, și va reflecta și fondurile structurale, Fondul de
coeziune și Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR),
inclusiv reorientarea acestora către furnizarea de bunuri publice.
În plus,
instrumentele politice și financiare legate de criză (asistența
macrofinanciară, Instrumentul pentru stabilitate) vor continua să fie
disponibile pentru a fi utilizate în țările implicate în procesul de
extindere, dacă este necesar.

1.4.2.
Obiectiv(e) specific(e) și activitatea
(activitățile) ABM/ABB ale inițiativei în cauză

Obiectivul specific nr.
(a)
Sprijin pentru reformele politice
(b)
Sprijin pentru dezvoltarea și reformele
economice, sociale și teritoriale, având drept obiectiv creșterea
durabilă, inteligentă și favorabilă incluziunii
(c)
Creșterea capacității
țărilor beneficiare de a-și asuma obligațiile care decurg
din statutul de membru prin sprijinirea alinierii la acquis-ul comunitar
și a adoptării, transpunerii și punerii în aplicare a acestuia
în mod progresiv, inclusiv pregătirea pentru punerea în aplicare și
gestionarea fondurilor structurale, de coeziune, agricole și de dezvoltare
rurală ale Uniunii.
(d)
Integrarea regională și cooperarea
teritorială
Activitatea
(activitățile) ABM/ABB în cauză
04.06
Instrumentul de asistență pentru preaderare (IPA) – Dezvoltarea
resurselor umane
05.05
Măsuri de preaderare în domeniul agriculturii și dezvoltării
rurale
13.05
Operațiuni de preaderare privind politicile structurale
22.02 Procesul
și strategia de extindere
22.04.02
Programe de informare și comunicare pentru țările care nu sunt
membre ale Uniunii.

1.4.3.
Rezultatul (rezultatele) și impactul
preconizate

A se preciza efectele pe care
propunerea/inițiativa ar trebui să le aibă asupra beneficiarilor
vizați/grupurilor vizate.
Noul
instrument pentru preaderare va continua să se concentreze pe punerea
în aplicare a politicii de extindere, care este una dintre
prioritățile principale ale acțiunii externe a UE, contribuind
astfel la promovarea stabilității, securității și
prosperității în Europa. În acest sens, noul instrument va urmări
obiectivul general al politicii de sprijinire a țărilor candidate
și potențial candidate în ceea ce privește pregătirile
pentru aderarea la UE și alinierea progresivă a
sistemelor/economiilor lor naționale la standardele și politicile
Uniunii Europene, în funcție de nevoile lor specifice și adaptându-se
la agenda lor individuală de extindere.
În ceea ce
privește impactul și rezultatele scontate, noul instrument va
aborda i) deficiențele/provocările în materie de dezvoltare în
țările beneficiare, ii) capacitatea limitată de a
depăși aceste deficiențe/provocări prin utilizarea
resurselor proprii și precaritatea instituțiilor publice și/sau
a capacității administrative în țările beneficiare și
iii) reducerea diferențelor dintre țările beneficiare, prin
următoarele elemente:
(i)         instituții
democratice care să funcționeze mai bine, în special pentru
asigurarea respectării statului de drept și a drepturilor omului
și incluziunii minorităților; reducerea corupției și a
criminalității organizate; reformarea și modernizarea
administrației publice;
(ii)        îndeplinirea
standardelor UE în materie de economie și guvernanță
economică; îmbunătățirea capacității de a face
față concurenței în contextul forțelor de piață
din Uniune; rate mai bune de ocupare a forței de muncă, resurse umane
din ce în ce mai bine pregătite și disparități sociale
reduse; capacitate sporită de cercetare și inovare;
(iii)       alinierea
progresivă a legislației la acquis-ul UE, adoptarea și
asigurarea respectării acestuia; capacitatea sporită de punere în
aplicare și gestionare a fondurilor structurale, agricole și de
dezvoltare rurală ale UE; participarea sporită la programele și
agențiile UE selectate;
(iv)       integrare
economică îmbunătățită în regiune, inclusiv prin
infrastructura transfrontalieră de energie și transport, relații
de vecinătate mai strânse și consolidate între țările
beneficiare și cu UE.
Progresele
înregistrate în legătură cu aceste obiective politice specifice vor
contribui, totodată, la punerea în aplicare a unor cadre politice UE mai
ample, precum Strategia Europa 2020, Pachetul UE privind clima și energia
și Uniunea inovării.

1.4.4.
Indicatori de rezultat și de impact

A se
preciza indicatorii care permit monitorizarea punerii în aplicare a
propunerii/inițiativei.
Progresele
către obiectivele specifice ale noului instrument pot fi evaluate prin
trei macroindicatori principali:
·
progresele realizate în vederea atingerii
standardelor de aderare (capitole deschise/închise) sau rezultatele pozitive în
legătură cu punerea în aplicare a acordurilor de asociere, astfel cum
sunt reflectate, printre altele, în rapoartele pozitive privind progresele
realizate, indici bazați pe sondaje efectuate de organizații
internaționale renumite în domenii precum eficacitatea
autorităților publice; stabilitatea politică și
absența violenței; statul de drept;
·
evoluția socioeconomică, astfel cum este măsurată de indicatori de impact precum
indicele de dezvoltare umană al PNUD, ca măsură generală a
prosperității; rata șomajului; fluxul de investiții
străine directe; balanțele comerciale;
·
cooperarea și integrarea regionale, astfel cum sunt măsurate de indici bazați de sondaje, care
reflectă percepțiile cu privire la nivelul (tendințele) de
securitate și stabilitate; interacțiunile politice, economice și
culturale.
Obiectivele
specifice și etapele de referință relevante în
legătură cu acești macroindicatori pot include, inter alia,
următoarele: primirea cererii de aderarea la UE, adoptarea de către
Comisie a unui aviz pozitiv privind cererea sau recomandarea de a acorda
statutul de țară candidată, recomandări privind deschiderea
negocierilor de aderare, deschiderea sau închiderea provizorie a capitolelor de
negociere, închiderea generală a negocierilor de aderare, gradul de
conformitate cu criteriile de la Copenhaga, intrarea în vigoare a acordului de
readmitere și liberalizarea vizelor, atribuirea de competențe privind
gestionarea asistenței IPA, renunțarea la controalele ex ante
cu privire la gestionarea asistenței IPA, intrarea în vigoare a acordului
privind schimburile comerciale/vama și înlăturarea obstacolelor/barierelor
tehnice în calea comerțului, participarea la inițiativele regionale,
soluționarea problemelor bilaterale, progresele în vederea integrării
rețelelor transeuropene.
La nivel
operațional, progresele ar putea fi măsurate în raport cu obiectivele
operaționale corespunzătoare obiectivelor specifice i.–iv.
identificate pentru viitorul instrument de preaderare. Obiectivele
operaționale includ:
(a)
îmbunătățirea percepțiilor
privind democrația și sistemul de justiție, precum și
drepturile omului și nediscriminarea; reducerea numărului foarte mare
de acțiuni în instanță nesoluționate și a
numărului de încălcări ale drepturilor fundamentale;
creșterea capacităților de aplicare a legii și, în general
a capacității administrative, reducerea ratei de rotație a personalului;

(b)
dezvoltarea unor strategii solide și eficiente
de dezvoltare socială și economică; îmbunătățirea
nivelurilor de competență și calificare și consolidarea
serviciilor pe piața muncii; susținerea investițiilor publice;
instituirea structurilor de gestionare pentru fondurile structurale, de
coeziune și dezvoltare rurală ale UE după aderare,
obținerea acreditării și delegarea gestionării;
(c)
îmbunătățirea cadrului legislativ;
alinierea legislației la acquis, crearea și consolidarea
instituțiilor și a structurilor de aplicare a legii; asocierea
și participarea în mai mare măsură la programele UE;
(d)
încurajarea cooperării mai strânse.
Obiectivele
operaționale trebuie să fie adaptate situației în care se
află fiecare beneficiar și ar urma să fie stabilite în
documentele de programare, pe baza provocărilor identificate.
Evaluarea ex
ante a evidențiat, de asemenea, nevoia de a pune la dispoziție
orientări detaliate și de consolida capacitățile
țărilor beneficiare de colectare sistematică a datelor necesare
pentru evaluarea progresele la nivel operațional. Extinderile anterioare
au condus la acordarea unei mai mari priorități monitorizării
și evaluării la nivel de program și la elaborarea politicilor
„pe baza unor elemente concrete” în noile state membre. Tranzițiile
către alocarea resurselor pe baza performanțelor și a
respectării condițiilor, precum și pe baza nevoilor ar trebui,
de asemenea, să încurajeze o tendință similară în rândul
țărilor candidate și potențial candidate.
În ceea ce
privește integrarea aspectelor legate de climă, va fi instituit un
sistem de urmărire pentru a se identifica dacă programele
promovează politicile climatice sau eficiența energetică, astfel
încât UE să poată stabili cu claritate procentul din cheltuielile
sale care se referă la aceste aspecte. Vor fi stabilite criterii de
referință și reguli de monitorizare și raportare clare.
Urmărirea cheltuielilor în domeniul climatic va fi realizată pe baza
metodologiei consacrate a OCDE („indicatorii Rio”). În conformitate cu
angajamentul mai general al Comisiei față de integrare, indicatorul
OCDE-CAD va fi aplicat și pentru urmărirea progresele în
legătură cu integrarea aspectelor referitoare la biodiversitate
și deșertificare.
Monitorizarea
și evaluările viitoare trebuie să țină seama de faptul
că rezultatele și impactul vor varia între țările
beneficiare, date fiind diferențele dintre acestea, precum și nevoile
și pozițiile diferite pe calea către aderare. Dat fiind că
instrumentul va continua să funcționeze în paralel cu procesul de
negociere politică și cu alte intervenții care au un impact
asupra aderării, va fi dificil să se identifice progresele datorate
exclusiv acestui instrument, cu excepția celor realizate la nivelul
activităților specifice. Multe dintre „rezultatele” viitorului
program, precum progresele în legătură cu îndeplinirea criteriilor
politice pentru aderare, vor fi, prin natura lor, dificil de măsurat:
într-o anumită măsură, obiectivele instrumentului pot fi atinse
atât prin statutul conferit beneficiarului, cât și prin rezultatele
intervențiilor financiare ale UE.

1.5.
Motivul (motivele) propunerii/inițiativei
1.5.1.
Cerințe de îndeplinit pe termen scurt sau lung

Beneficiarii asistenței sunt țările
candidate și potențial candidate la statutul de membru al UE din
Balcanii de Vest, Islanda și Turcia.
În 1999, CE a definit o viziune pentru
relațiile dintre UE și regiunea Balcanilor de Vest, înlocuind
abordarea sa anterioară regională cu un instrument nou, procesul de
stabilizare și asociere (PSA). Pe lângă obiectivul stabilității
politice și economice și al cooperării regionale, PSA a
încorporat treptat instrumentele de extindere pentru ca țările din
regiune să se apropie de valorile și standardele UE.
Consiliul European de la Feira, din iunie 2000, a
recunoscut faptul că țările din Balcanii de Vest care
participă la PSA erau „țări potențial candidate” pentru
aderarea la UE. Perspectiva europeană a acestor țări a fost
confirmată ulterior și de Consiliul European de la Salonic, din iunie
2003, care a adoptat „Agenda de la Salonic pentru Balcanii de Vest”.
Această agendă rămâne piatra de temelie a politicii UE în
regiune. În cadrul reuniunii ministeriale UE-regiunea Balcanilor de Vest de la
Sarajevo, din 2 iunie 2010, UE și‑a reafirmat angajamentul
față de perspectiva europeană a țărilor din Balcanii
de Vest și a subliniat că viitorul acestor țări este în
cadrul UE.
Dintre țările care au intrat
inițial sub incidența PSA, Croația, Fosta Republică
Iugoslavă a Macedoniei și, de curând, Muntenegru au dobândit statutul
de țări candidate, în timp ce Albania, Bosnia și
Herțegovina, Kosovo[28]
și Serbia sunt țări potențial candidate. Alte
țări cărora li s-a oferit o perspectivă de aderare la UE
sunt Turcia, care a depus cererea de aderare încă din 1987 și
căreia i-a fost acordat statutul de țară solicitantă în 1999,
și Islanda, care a depus cererea în 2009 și căreia i s-a acordat
statutul de țară candidată în 2010.
Cele trei obiective principale pentru aderare sunt
prezentate în concluziile Consiliului European de la Copenhaga din 1993
(așa-numitele „criterii de la Copenhaga”). Acestea sunt:
(i) stabilitatea instituțiilor care
garantează democrația, statul de drept, drepturile omului și
respectarea și protecția minorităților;
(ii) existența unei economii de
piață funcționale, precum și capacitatea de a face
față presiunii concurenței și forțelor de
piață din cadrul Uniunii și
(iii) capacitatea de asumare a obligațiilor
care decurg din statutul de membru, inclusiv aderarea la obiectivele uniunii
politice, economice și monetare.
De asemenea, Consiliul European de la Madrid din
decembrie 1995 menționa nevoia de a „crea condițiile pentru
integrarea treptată și armonioasă a țărilor
[solicitante], în special prin dezvoltarea economiei de piață,
ajustarea structurilor administrative ale acestora și crearea unui mediu
economic și monetar stabil”.
Potențialii membri trebuie să
îndeplinească criteriile de la Copenhaga înainte ca negocierile pentru
aderare să poată începe. Alinierea beneficiarilor la criteriile de
aderare necesită eforturi considerabile în ceea ce privește
investițiile publice și accesul la cunoștințe aprofundate
și la o vastă expertiză. Sprijinul UE are rolul de a oferi
asistență candidaților, astfel încât aceștia să
îndeplinească criteriile.

1.5.2.
Valoarea adăugată a implicării UE

Politica de
extindere face parte din acțiunea externă și contribuie la
îndeplinirea obiectivelor comune în ceea ce privește provocările
globale, răspunsurile la nivel mondial și rolul de lider mondial.
Extinderea
succesivă a UE este, prin natura sa, o misiune comună, care
poate fi realizată numai la nivelul UE. Decizia cu privire la cererile de
aderare din partea noilor candidați poate fi luată doar printr-o
acțiune comună a statelor membre. Asistența pentru preaderare
oferită prin intermediul bugetului UE este menită să ajute țările
candidate și potențial candidate să se pregătească
pentru viitoarea aderare: IPA este conceput astfel încât să ofere
țărilor un „parcurs de încercare” prin care să își testeze,
înainte de aderare, capacitatea de a respecta obligațiile care decurg din
statutul de membru (precum crearea de instituții pentru gestionarea
fondurilor UE post-aderare și/sau adoptarea acquis-ului și a
standardelor UE). Niciun alt instrument multilateral sau bilateral nu poate
oferi o paletă atât de largă de măsuri și, în orice caz,
numai UE poate defini ce tip de asistență este necesară pentru
pregătirea în vederea adoptării acquis-ului.
Asistența
pentru preaderare reprezintă o investiție în viitorul UE,
susținând stabilitatea și prosperitatea țărilor învecinate
și asigurând capacitatea efectivă a țărilor candidate de a
pune în aplicare acquis-ul în momentul aderării. Asistența
tehnică și financiară accelerează procesul de
pregătire și creează stimulente pentru transformările
necesare la nivelul societății, sistemului juridic și economiei.
Această asistență contribuie la îndeplinirea obiectivelor
politicilor interne ale UE, creează oportunități pentru
întreprinderile din UE și asigură o rentabilitate reală a
investiției. Fără implicarea intensă și parteneriatul
mai strâns pe care le presupune asistența pentru preaderare, UE ar trebui,
cu siguranță, să cheltuiască mai mult pentru combaterea
migrației ilegale, securizarea frontierelor externe ale UE, garantarea
siguranței alimentării cu energie electrică, precum și
pentru importurile de alimente sigure și igienice pentru
cetățenii săi, combaterea schimbărilor climatice și a
poluării, abordarea efectelor transfrontaliere ale dezastrelor și
apelarea la solidaritatea UE pentru țările cu o rezistență
redusă la dezastre.
În ultimii
ani, statele membre ale UE au redus nivelul asistenței lor bilaterale
pentru țările candidate și potențial candidate, recunoscând
că acțiunile coordonate la nivelul UE sunt mai eficace. Aproximativ
jumătate din asistența financiară totală a UE pentru
țările implicate în procesul de extindere în 2009 a provenit din
bugetul UE. O mare parte dintre organizațiile de donatori multilaterali
și-au retras progresiv sprijinul, iar celelalte și-au armonizat
programele cu prioritățile UE. Trebuie reținut că, având în
vedere obiectivele de dezvoltare specifice și impactul asistenței
pentru preaderare, aceasta este considerată și asistența
oficială pentru dezvoltare a UE (AOD).

1.5.3.
Învățăminte desprinse din
experiențele anterioare similare

O metaevaluare
la mijlocul perioadei a IPA, realizată în februarie 2011 și
axată în special pe cadrul strategic al IPA (documente indicative de
planificare anuală, DIPM) și pe programare (în special asistența
tehnică și componenta de consolidare a instituțiilor), a
analizat mecanismul de intervenție și performanțele
asistenței (reale sau preconizate), în special în ceea ce privește
relevanța, eficiența, eficacitatea, impactul și caracterul
durabil al acesteia.
În ceea ce
privește mecanismul de intervenție (adică modul în care este
planificată și programată asistența), evaluarea a
concluzionat că DIPM reprezintă documente esențiale de
programare care asigură direcția și obiectivul specific al
procesului de programare și sunt în mod clar mai adecvate decât
documentele de programare echivalente utilizate în programele anterioare de
asistență pentru preaderare. Evaluarea a constatat și o
îmbunătățire în timp a calității obiectivelor și
a indicatorilor din DIPM și din documentele de programare. Cu toate
acestea, au fost recomandate îmbunătățiri suplimentare.
Evaluarea a
constatat că IPA a produs rezultate bune și pertinente. Cea mai mare
eficacitate s-a constatat în domeniile legate de acquis, în timp ce unele
domenii orizontale, precum reforma administrației publice, prezintă
provocări deosebite. Nevoile financiare ale țărilor beneficiare,
în special pentru infrastructură, depășesc în mod clar
finanțarea pusă la dispoziție de IPA (și de alți
donatori). Prin urmare, o provocare importantă pentru viitor era
utilizarea eficientă a fondurilor IPA și continuarea atragerii altor
surse de finanțare. De asemenea, s-a constatat că proiectele au fost,
în general, bine axate pe cerințele de aderare la UE, însă
concentrarea asistenței pentru consolidarea instituțiilor într-un număr
mai limitat de sectoare prioritare ar putea spori și mai mult
eficiența și impactul. Evaluarea a stabilit că mecanismele
pentru coordonarea donatorilor și armonizarea asistenței au fost bine
stabilite și că un factor determinant pentru asigurarea impactului
și a caracterului durabil a fost responsabilizarea țărilor
beneficiare în ceea ce privește agenda de reforme și capacitatea
administrației acestora, care trebuie consolidată.
Evaluarea a
concluzionat că adoptarea unei abordări multianuale/sectoriale[29] în privința
planificării și a programării ar trebui să faciliteze
stabilirea priorităților și organizarea secvențială a
asistenței și coordonarea donatorilor, precum și să
sporească responsabilizarea țărilor beneficiare.
O evaluare
intermediară în două etape a primelor opt programe IPA
de cooperare transfrontalieră la frontierele interne din regiunea
Balcanilor de Vest a fost finalizată în mai 2011. Evaluarea a concluzionat
că percepția părților interesate este că
relațiile de vecinătate s-au îmbunătățit în urma
programului, pe care îl consideră fundamental pentru cooperarea viitoare,
și că au existat condiții propice consolidarea cooperării. Evaluarea
a recomandat ca analiza socioeconomică să fie consolidată, prin
intermediul unei baze statistice mai bine actualizate, o mai bună
explicare a criteriilor utilizate, precum și o mai bună armonizare cu
domeniile statistice. De asemenea, se recomandă ca dosarul de
candidatură și procedura de evaluare să fie eficientizate
și simplificate.
S-au desfășurat evaluări ex ante ale programelor
operaționale pentru dezvoltarea rurală, regională și a
resurselor umane în scopul susținerii și eficientizării
proceselor de programare. În cazul tuturor programelor au fost formulate
recomandări în ceea ce privește consolidarea analizei pe care se
bazează orientarea programelor, precum și
îmbunătățirea în continuare a indicatorilor privind
realizările, rezultatele și impactul. Evaluările intermediare
sunt în curs.
O evaluare
ex ante a instrumentelor financiare pentru preaderare post-2013 a
concluzionat că există argumente puternice pentru continuarea
acordării de asistență financiară la nivelul UE, în
sprijinul procesului de extindere. A reieșit clar că este nevoie de
asigurarea continuității cu instrumentul actual, având în
vedere că structurile și sistemele necesare pentru gestionarea
asistenței UE sunt deja instituite. Totuși, ținând seama de
diferențele dintre țările beneficiare (în ceea ce privește
aspectele socioeconomice, dezvoltarea instituțiilor și a administrației
publice și perspectiva de aderare a acestora), consultarea a recomandat o abordare
mai adaptată, norme de punere în aplicare simplificate, o
flexibilitate mai mare și o orientare strategică
îmbunătățită în alocarea asistenței, precum
și o utilizare mai sistematică a programării multianuale.

1.5.4.
Coerența și posibila sinergie cu alte
instrumente relevante

Propunerea
menține un instrument specific și integrat de asistență
pentru preaderare ca pilon financiar al strategiei de extindere, care cuprinde
toate dimensiunile politicilor interne și ale aspectelor tematice. Acest
lucru se datorează faptului că politica de extindere este
concepută în primul rând pentru a ajuta partenerii să adopte treptat
acquis-ul, iar relațiile UE cu țările candidate și
potențial candidate acoperă practic toate aspectele tematice (prosperitate,
securitate, comerț, drepturile omului etc.). Din motive de
coerență, eficiență, eficacitate și impact, politicile
interne și aspectele tematice trebuie, prin urmare, să fie integrate
prin strategii naționale coerente și abordate prin programe
naționale, cu beneficiari multipli sau transfrontaliere, convenite
împreună cu țările beneficiare. În conformitate cu agenda
privind coerența politicilor UE pentru dezvoltare, faptul că IPA
cuprinde toate politicile interne permite să se țină seama, în
mai mare măsură, de impactul extern al politicilor interne în
țările care fac obiectul asistenței pentru preaderare, în ceea
ce privește obiectivele de dezvoltare ale UE. Acest aspect este important
în special în domenii precum comerțul, schimbările climatice,
migrația sau energia.
Cu toate
acestea, atunci când natura acțiunii impune acest lucru (adică are o
dimensiune tehnică și globală, în loc să pună accentul
în primul rând pe aderare), când valorile europene fundamentale (precum
respectarea drepturilor omului) nu sunt respectate de către o
țară beneficiară sau când un instrument de politică
internă are o dimensiune externă deosebit de importantă, alte
instrumente ar putea interveni în regiunea vizată de procesul de extindere
(de exemplu, Instrumentul european pentru democrație și drepturile
omului, Instrumentul pentru cooperarea în materie de securitate nucleară,
Instrumentul pentru stabilitate și asistență
macro-financiară, Facilitatea „Conectarea Europei”…).

1.6.
Durata acțiunii și a impactului financiar
al acesteia

x Propunere/inițiativă pe durată
determinată
x      Propunere/inițiativă în vigoare din 1.1.2014
x      Impact financiar din 1.1.2014 până la 31.12.2020
¨ Propunere/inițiativă pe durată
nedeterminată
–
punere în aplicare cu o perioadă de
creștere în intensitate din AAAA până în AAAA,
–
urmată de o perioadă de funcționare
în regim de croazieră.

1.7.
Modul (modurile) de gestionare preconizat(e)[30]

ý Gestiune centralizată directă de către Comisie
ý Gestiune centralizată indirectă, cu delegarea sarcinilor de execuție:
–
ý         agențiilor executive
–
¨         organismelor instituite de Comunități[31]
–
ý         organismelor publice naționale/organismelor cu misiune de
serviciu public
–
¨         persoanelor cărora li se încredințează
executarea unor acțiuni specifice în temeiul titlului V din Tratatul privind
Uniunea Europeană, identificate în actul de bază relevant în sensul
articolului 49 din Regulamentul financiar
ý Gestiune partajată cu state membre programele de cooperare transfrontalieră între
statele membre ale UE și țările care beneficiază de IPA vor
fi puse în aplicare de autoritățile de gestionare ale statelor
membre, în cadrul gestiunii partajate.
ý Gestiune descentralizată împreună cu țări terțe
ý Gestiune în comun cu
organizații internaționale: gestiunea în comun va implica în
principal instituțiile financiare internaționale (precum BEI, BERD,
Banca Mondială, CoEDB), precum și agențiile specializate ale
ONU, după caz.
Dacă se indică mai multe moduri de
gestionare, se furnizează detalii suplimentare în secțiunea
„Observații“.
Observații
Obiectivul
final al regulamentului este ca asistența să fie gestionată sub
responsabilitatea completă a țărilor beneficiare, în cadrul
gestiunii descentralizate. Totuși, acest obiectiv va fi pus în aplicare
progresiv, pe măsură ce capacitatea administrativă a
țărilor beneficiare evoluează și sunt îndeplinite
condițiile pentru delegarea competențelor de gestiune. În etapele
inițiale, Comisia va păstra controlul gestionării și/sau va
încredința punerea în aplicare unor organisme specializate, în cadrul
gestiunii indirecte sau comune, după caz. Gestiunea centralizată va
fi, de asemenea, metoda principală în cazul programelor
multinaționale.
Gestiunea
comună va fi utilizată și pentru acțiunile cu
instituțiile financiare internaționale și europene, în vederea
obținerii de finanțare suplimentară, în special pentru
investițiile necesare în infrastructura socială sau economică.
În cele din
urmă, gestiunea partajată va continua să fie utilizată
pentru obiectivele de cooperare teritorială care implică state membre
ale UE.

2.
MĂSURI DE GESTIONARE
2.1.
Dispoziții în materie de monitorizare și
evaluare

A se preciza frecvența și
condițiile aferente acestor dispoziții.
Metodele de
monitorizare și evaluare vor fi consolidate comparativ cu situația
actuală, concentrându-se mai ales asupra rezultatelor. Acestea vor defini
obiective specifice, măsurabile și realizabile, precum și
indicatorii corespunzători.
Sistemele de
monitorizare și evaluare ale Comisiei Europene se concentrează deja
tot mai mult pe rezultate, făcând apel atât la personal intern, cât
și la expertiză externă. Coordonatorii din delegațiile UE
și din sediul central monitorizează permanent punerea în aplicare a
proiectelor și a programelor în diferite moduri, inclusiv, ori de câte ori
este posibil, prin vizite la fața locului. Monitorizarea oferă
informații pertinente despre progresele realizate, ajută managerii
să identifice obstacolele reale și potențiale și să
ia, în timp util, măsuri corective dacă este cazul.
În plus, sunt
contractați experți externi independenți pentru a evalua
performanțele acțiunilor externe ale UE prin diferite sisteme
complementare. Aceste evaluări contribuie la asumarea
responsabilității și la îmbunătățirea
intervențiilor în curs și permit desprinderea
învățămintelor din experiențele anterioare pentru a
contribui la elaborarea politicilor și acțiunilor viitoare.
Instrumentele utilizate respectă criteriile de evaluare OCDE-CAD
recunoscute la nivel internațional, inclusiv în ceea ce privește
impactul (potențial).
Comisia
sprijină, de asemenea, țările beneficiare în vederea
consolidării propriei capacități de monitorizare și
evaluare a cheltuielilor. În cadrul noului instrument, responsabilitatea pentru
monitorizare și evaluare va fi delegată țărilor
beneficiare. În special în cazurile în care Comisia gestionează
asistența în numele beneficiarului, Comisia va rămâne principala
responsabilă în ceea ce privește monitorizarea și evaluarea. Pe
altă parte, în cazul în care țările beneficiare gestionează
asistența pe propria răspundere (gestiune descentralizată),
Comisia va avea în principal un rol de supraveghere (pe lângă
evaluările ex ante și ex post), iar responsabilitatea
principală va reveni beneficiarului.
Monitorizarea
la nivel de proiect permite raportarea progreselor
realizate în raport cu planurile, în special cu privire la: (i) atribuirea de
contracte/granturi și (ii) obținerea rezultatelor. Coordonatorii
beneficiază de sprijin prin intermediul unui sistem de monitorizare
orientată către rezultate (Results Oriented Monitoring, ROM), care
oferă o imagine specifică a calității unui eșantion de
intervenții. Utilizând o metodologie deosebit de structurată și
standardizată, experții ROM independenți atribuie punctaje care
evidențiază punctele forte și punctele slabe ale proiectului
și formulează recomandări privind modul în care ar putea fi
îmbunătățită eficiența.
Pe lângă
monitorizare, evaluările la nivel de proiect pot fi, de asemenea,
efectuate sub conducerea delegațiilor UE sau a serviciilor
operaționale responsabile cu proiectul. Evaluările la nivel de
proiect au rolul de a veni în completarea sistemelor de monitorizare existente
și ar trebui să ofere o analiză aprofundată. Totodată,
acestea ar trebui să ajute managerii de proiect să
îmbunătățească intervențiile în curs sau să
confirme rezultatele și caracterul durabil al acestora.
La nivel de
sector și de program, comitetele de monitorizare
coprezidate de țările beneficiare și de Comisie pun la
dispoziție structura pentru evaluarea progreselor realizate în raport cu
planurile. Aceste comitete își fundamentează evaluările pe
constatările rapoartelor de monitorizare și ale evaluărilor. În
cadrul noului instrument, rolul comitetelor de monitorizare va fi consolidat
atât pentru țările candidate, cât și pentru țările
potențial candidate, pentru a se asigura că punerea în aplicare a
asistenței financiare contribuie la dialogul privind politicile și
că recomandările și concluziile comitetelor sunt respectate
și urmărite în mod mai sistematic.
Evaluările
la un nivel mai înalt decât cel al proiectului (la
nivel de sector, de program, strategic, tematic etc.) sunt în mare parte
gestionate de serviciile Comisiei. Unele evaluări, în special
evaluările intermediare care au rolul de a veni în sprijinul procesului de
luare a deciziilor, sunt delegate progresiv țărilor beneficiare în
scopul responsabilizării și consolidării
capacităților.
Rezultatele
evaluărilor sau constatările sumare sunt comunicate periodic
Comitetului IPA, Consiliului și Parlamentului European, în cadrul
Raportului anual privind IPA și sunt publicate pe site-ul Comisiei.

2.2.
Sistemul de gestiune și control
2.2.1.
Riscul (riscurile) identificat(e)

Mediul
operațional al IPA este caracterizat de următoarele riscuri privind
realizarea obiectivelor instrumentului:
–
IPA este conceput în primul rând pentru a
funcționa în cadrul unei gestiuni descentralizate, ca parte
integrantă a pregătirilor pentru aderarea la UE. Aceasta implică
un risc inerent mai ridicat, deoarece gestionarul în ultimă
instanță (Comisia) nu are nicio autoritate directă asupra
structurii de punere în aplicare a gestionarului de la nivel descentralizat;
–
modificările periodice ale mediului de punere
în aplicare, care sunt inerente în procesele de aderare, de exemplu, de la
gestiunea centralizată la gestiunea descentralizată și ulterior
renunțarea la controalele ex ante, impun cerințe
neobișnuit de ridicate asupra coordonării organizaționale,
precum și asupra capacității de adaptare, formării și
aprecierii personalului, deoarece necesită la rândul lor modificări
periodice ale sistemului de control intern și ale structurii
organizaționale din partea Comisiei;
–
diversitatea potențialilor beneficiari, cu
diversele lor structuri și capacități de control intern, poate
fragmenta și, implicit, reduce resursele disponibile ale Comisiei pentru
susținerea și monitorizarea punerii în aplicare;
–
deficiențele în ceea ce privește
capacitatea instituțională și administrativă în
țările beneficiare pot duce la compromiterea utilizării cu
promptitudine a fondurilor angajate sau la dificultăți și
întârzieri în ceea ce privește punerea în aplicare a intervențiilor
individuale, din cauza proceselor de lungă durată;
–
nivelul nesatisfăcător al
calității și al cantității datelor disponibile cu
privire la rezultatele și impactul asistenței pentru preaderare în
țările beneficiare pot afecta capacitatea Comisiei de a raporta
rezultatele și de a-și asuma responsabilitatea pentru acestea;
–
dificultățile economice/politice pot
produce la dificultăți și întârzieri în legătură cu
proiectarea și punerea în aplicare a intervențiilor, în special în
țările beneficiare în care instituțiile sunt încă noi
și fragile;
–
problemele constituționale,
instituționale și frontaliere nesoluționate din țările
beneficiare și dintre aceste țări pot bloca punerea în aplicare
a unor proiecte esențiale de asistență și pot conduce la
pierderea unor fonduri semnificative;
–
lipsa creditelor cu caracter administrativ poate
conduce la resurse insuficiente pentru gestionarea corespunzătoare a
instrumentului.

2.2.2.
Metoda (metodele) de control preconizată
(preconizate)

Procesul
intern de control/gestiune al direcției generale implicate în IPA este
conceput astfel încât să ofere o asigurare rezonabilă cu privire la
realizarea obiectivelor de eficacitate, eficiență și economie
ale operațiunilor sale, la fiabilitatea raportării sale financiare
și la conformitatea cu cadrul legislativ și procedural relevant.
Pentru a
asigura eficacitatea, eficiența și economia operațiunilor sale
(și pentru a atenua nivelul de risc ridicat în mediul său de
preaderare), pe lângă toate elementele procesului amplu de politici
strategice și planificare al Comisiei, mediul de audit intern și alte
cerințe ale standardelor de control intern ale Comisiei, DG ELARG (alte
direcții generale responsabile pentru IPA utilizează măsuri de
control similare sau ușor modificate, optimizate pentru tranziția la
cadrul de control pentru fondurile structurale și agricole ale UE) va
continua să dispună de un cadru specific pentru gestionarea
asistenței financiare pentru toate instrumentele sale, consacrat într-un
document privind strategia de control intern, care este actualizat periodic.
Acesta va include:
–
gestiunea descentralizată de către
agențiile naționale de punere în aplicare cărora le sunt
conferite competențe de gestionare de către Comisie, după un
proces atent de stabilire a unor standarde de gestionare stricte și
după evaluarea acestora, inter alia, prin audituri complexe de
sistem;
–
controale ex ante efectuate de către
delegațiile UE la fața locului cu privire la toate dosarele de
asistență aprobate de sistemele naționale de punere în aplicare
până în momentul în care aceste sisteme sunt evaluate ca fiind
pregătite și suficient de dezvoltate pentru a se putea renunța
în siguranță la aceste controale ex ante. Această evaluare a
realizărilor sistemelor naționale implică, inter alia,
tendințele privind rata de respingere a dosarelor;
–
lanțuri clare de responsabilitate
financiară și cu privire rezultate, de la sistemele naționale de
punere în aplicare la ordonatorul de credite al Comisiei (directorul)
subdelegat de către AOD, inclusiv raportarea neregulilor, o
declarație anuală de asigurare a ordonatorilor de credite și
opinii de audit ale autorităților naționale de audit;
–
un program de audituri de subsistem efectuate de
către auditorii Comisiei pentru verificarea conformității
continue cu standardele de gestionare, după delegarea competenței de
gestionare;
–
proceduri definite de verificare și închidere
a conturilor, inclusiv verificări suplimentare și o politică
structurată pentru corecția financiară a operațiunilor
și a erorilor sistemice detectate de către auditorii naționali
și de către cei ai Comisiei;
–
gestiunea deconcentrată în cazul celei mai
mari părți a ajutorului pentru preaderare, realizată de
către delegațiile UE la fața locului, până în momentul în
care competențele de gestiune pot fi conferite agențiilor
naționale de punere în aplicare;
–
lanțuri clare de responsabilitate
financiară pentru gestiunea deconcentrată către delegațiile
UE prin subdelegare, de la ordonatorului de credite subdelegat (directorul) de
la sediul central, la șeful delegației;
–
stabilirea și actualizarea anuală a unor
strategii privind asigurarea de către delegațiile UE către
ordonatorii subdelegați (directori), inclusiv planuri detaliate de control
și audit, cu evaluarea riscurilor;
–
raportarea regulată de către
delegațiile UE la sediul central (rapoartele ordonatorilor de credite
subdelegați / rapoartele de gestionare), privind punerea în aplicare a
asistenței și a strategiilor privind asigurarea, inclusiv o declarație
anuală de asigurare din partea ordonatorilor de credite
subdelegați/șefilor de delegație;
–
audituri interne regulate ale delegațiilor,
atât delegațiile care supraveghează punerea în aplicare
descentralizată, cât și delegațiile deconcentrate;
–
controale ex post ale programelor finalizate
pentru a verifica dacă toate nivelurile sistemelor de gestionare și
control respectă standardele necesare;
–
prevederea unui program substanțial de formare
pentru personal, atât la sediul central, cât și în delegații,
–
asistență și orientări
considerabile la sediul central/în delegații (inclusiv prin internet);
–
o metodologie de gestionare a ciclurilor
programelor și proiectelor, inclusiv:
–
instrumente de asistență de calitate
pentru proiectarea intervenției, a metodei de aplicare a acesteia, a
mecanismului de finanțare, a sistemului de gestionare, a evaluării
și a selectării oricăror parteneri de punere în aplicare etc.
–
instrumente de gestionare, monitorizare și
raportare privind programele și proiectele pentru o punere în aplicare
eficace, inclusiv monitorizarea externă periodică la fața
locului a proiectelor;
–
componente semnificative de evaluare și audit.
DG ELARG va
continua să respecte cele mai înalte standarde de contabilitate și
raportare financiară pentru a asigura emiterea în continuare a unor opinii
de audit fără rezerve de către auditorii săi externi
(Curtea de Conturi Europeană), utilizând sistemul de contabilitate pe
bază de angajamente al Comisiei (ABAC), precum și instrumente
specifice de asistență externă, precum Sistemul comun de
informații Relex (CRIS).
În ceea ce
privește conformitatea cu cadrul legislativ și procedural relevant,
metodele de control sunt prevăzute în secțiunea 1.3 (măsuri
pentru prevenirea fraudei și a neregulilor)

2.2.3.
Costurile și beneficiile controalelor
preconizate
2.2.3.1.
Costurile controalelor

Metoda de
control propusă pentru noul instrument IPA nu diferă semnificativ de
cea care se aplică în cadrul instrumentului actual. Structura de costuri a
acesteia va fi, așadar, similară. Cu toate acestea, se
preconizează că reproiectarea instrumentului va reduce într-o
măsură considerabilă probabilitatea unor erori de conformitate.
Aspecte precum o programare mai flexibilă care să permită
selectarea optimizată a proiectelor și utilizarea în mai mare măsură
a instrumentelor financiare inovatoare (de exemplu, finanțare
suplimentară din partea IFI și a altor donatori) ar trebui să
contribuie la acest aspect.
Costurile
preconizate ale controalelor prezentate mai jos sunt exprimate în prețuri
curente și se bazează pe următoarele ipoteze:
–
nivelurile actuale de personal în cadrul
direcțiilor generale care se ocupă de IPA sunt stabile pe întreaga
perioadă
–
costul mediu al funcționarului public = 127 000
EUR (dublu pentru detașarea în cadrul delegațiilor UE)
–
costul mediu al agentului contractual = 64 000
EUR
Costurile
suportate de sistemele naționale în țările care pun în aplicare
IPA prin gestiune descentralizată nu sunt incluse. Trebuie menționat
că o parte semnificativă a costurilor de investiție și
instruire suportate pentru crearea acestor de sisteme este finanțată
prin cheltuieli operaționale ale IPA.
 Costurile generale de gestionare și control pentru IPA, pe an (personal: alocat gestionării programului sau bugetului și pentru controlul antifraudă) Costuri fixe (la nivelurile actuale și planificate ale cheltuielilor operaționale) Funcționari la sediul DG ELARG Agenți contractuali la sediul DG ELARG Funcționari în delegațiile EU Agenți contractuali în delegațiile EU Costul agenților locali, costuri locale pentru agenții contractuali și alte costuri pentru funcționarea delegațiilor Funcționari și agenți contractuali din alte DG-uri care se ocupă de IPA Personal extern din alte DG-uri care se ocupă de IPA în delegațiile EU Costuri variabile (estimare a costului anual total curent) Costurile auditurilor și controalelor ex post contractate Costurile evaluării contractate Costurile monitorizării contractate (ROM) Certificate de audit (contractate de către beneficiari) Controale la fața locului și alte controale suplimentare contractate care fac parte din verificările circuitului financiar    Costurile totale ale controalelor (IPA) pe an || în milioane EUR     11,2 7,3 9,4 6,5 28,5   2,0 6,0   1,0 3,0 2,0 2,0 0,8     79,7
Costurile prezentate în tabel sunt costuri pentru gestionare și
control și sunt în valoare de aproximativ 80 de milioane EUR sau
aproximativ 4 % din cheltuielile anuale planificate pentru perioada 2014-2020.
Acestea includ întreaga structură de gestionare pentru instrument, de la
planificare și programare la punere în aplicare. Printr-o definire mai restrânsă
a controalelor, incluzând doar costul verificărilor cu impact direct
asupra regularității operațiunilor, costurile totale ar fi
reduse cu aproximativ 30 de milioane EUR, adică, ar fi de aproximativ 50
de milioane EUR (aproximativ 2,5 % din cheltuielile anuale planificate
pentru 2014-2020).
Ultimele cinci
rânduri sunt costuri variabile. Valoarea anuală a acestora va depinde de
intensitatea controalelor decise de către ordonatorii de credite
subdelegați în strategiile acestora privind asigurarea. Intensitatea
respectivă se bazează pe o evaluare aprofundată a riscurilor
tuturor contractelor în curs de executare, luând în considerare resursele
bugetare disponibile. Valorile anuale indicate în tabel se bazează pe
practicile curente.
Pentru
costurile variabile, se aplică următoarele costuri unitare medii
aproximative ale acțiunilor de control individuale contractate:
Certificate de
audit:
            Costul
mediu aproximativ al auditului pentru fiecare subvenție: 0,2 % din
valoarea contractului
            Costul
mediu aproximativ al auditului pentru fiecare contract de servicii: 0,1 % din
valoarea contractului
Controale ex
post:
            Costul
mediu al controalelor ex post care acoperă în medie operațiuni
subiacente în valoare de 22 de milioane EUR (17 milioane EUR
finanțate de UE): 50 000 EUR (= 2 300 EUR/3 000 EUR pentru
fiecare milion auditat)
Controale la
fața locului:
            Costul
contractual mediu pentru a acoperi operațiuni subiacente în valoare de 175
de milioane EUR: 75 000 EUR (430 EUR pentru fiecare milion verificat).

2.2.3.2.
Beneficiile controalelor

Metoda de
control utilizată pentru programele pre-IPA și IPA a redus în mod
semnificativ ratele de eroare sub 2 % din cheltuieli. Până la finalul
anului 2010, recuperările acumulate din programele finalizate prin
gestionare centralizată au fost de 29 de milioane EUR dintr-o valoare
totală auditată de 3 500 de milioane EUR (0,82 %).
O
posibilă metodă de estimare a beneficiului modalității de
control adoptate în cazul gestiunii descentralizate este utilizarea valorilor
și tendințelor indicatorului ratei de respingere. Pe măsură
ce sistemele naționale se dezvoltă și pot fi luate în
considerare pentru o renunțare la controalele ex ante pentru
dosarele de achiziție, rata dosarelor respinse de către
delegația UE în astfel de controale ex ante ar trebui să se
reducă până la un nivel foarte scăzut.
Într-o
țară care se apropie de aderare (Croația), ratele de respingere
au scăzut în 2010 la niveluri între 14 % și 20 % (în
funcție de tipul de dosar). Într-o țară care mai are un parcurs
lung până la momentul în care să se poată analiza
renunțarea la controalele ex ante (Turcia), ratele pot varia între 19 %
și peste 60 %.
Dosarele pot
fi respinse din numeroase motive, în mod frecvent, dar nu întotdeauna, din
cauza unor probleme legate de legalitate și regularitate. Presupunând
că jumătate dintre respingeri sunt din motive de regularitate, se
poate deduce din experiență, în mod rezonabil, că controlul ex
ante pe bază de achiziții permite reducerea nivelului de eroare
de la 10 %-30 % la sub 2 %. În acest caz, nu sunt luate în
considerare diferențele care ar putea apărea dacă ar fi
utilizate în analiză valorile dosarelor și nu numerele dosarelor. Cu
toate acestea, se poate presupuse în mod sigur că metoda de control
curentă în cadrul gestiunii descentralizate este echilibrată
aproximativ corect pentru a menține erorile în limitele obiectivului de
control intern al Comisiei, respectiv maximum 2 %.
Deși IPA
este conceput pentru a trece în cel mai scurt timp posibil la gestiunea
descentralizată, gestiunea centralizată poate reprezenta o cotă
semnificativă a cheltuielilor IPA totale, în cazul în care conferirea
competențelor de gestionare este întârziată simultan în numeroase
țări. O astfel de situație s-a înregistrat în perioada 2010-2011
și există probabilitatea să rămână astfel până în
2013.
În 2010, au
fost realizate 350 de corecții (deduceri sau recuperări) cu privire
la plăți în cadrul gestiunii centralizate și comune în cadrul DG
ELARG, pentru o valoare de aproximativ 6 milioane EUR. Această sumă
reprezintă aproximativ 1 % din plățile centralizate totale
în 2010 și poate fi utilizată ca indicator aproximativ al
beneficiilor rezultate din verificările suplimentare din cadrul
verificărilor de bază ale circuitului financiar și în afara
acestora.
În mod similar
cu gestiunea descentralizată, această constatare este
compatibilă cu noțiunea că metoda de control utilizată în
prezent pentru IPA este aproximativ echilibrată pentru obiectivul de
control intern stabilit.

2.2.3.3.
Nivelul preconizat de nerespectare a normelor
aplicabile

Până în 2006,
operațiunile de preaderare au fost evaluate în mod constant de către
Curtea de Conturi ca fiind neafectate de erori materiale (sub 2 % erori),
confirmând opiniile gestionarilor cu privire la eficacitatea metodei de control
utilizate.
Începând cu 2007,
operațiunile de preaderare nu au mai fost auditate de către Curte pe
baza unui eșantion separat, complet reprezentativ. De la această
dată, în evaluarea Curții, populația de date privind preaderarea
a fost combinată cu cea a tuturor celorlalte instrumente de
asistență externă. Astfel, de la acel moment nu a mai fost
posibilă nicio extrapolare statistică specifică pentru domeniul
politicii de preaderare și pentru metoda de control.
Curtea a
constatat erori generale între 2 și 5 % pentru instrumentele de
asistență externă, în anii care au urmat.
Având în
vedere elementele raportate la punctul 2.2.3.2 de mai sus, se poate astfel
preconiza în mod rezonabil că metoda de control utilizată pentru
instrumentul de preaderare realizează un echilibru corect între costurile
și beneficiile controalelor și ar trebui să asigure că
obiectivul controlului intern de erori sub 2 % pentru cheltuielile
generale poate fi atins în mod constat în viitor.
În plus,
elementele de simplificare și flexibilitate suplimentară propuse
pentru noul instrument ar trebui să întărească această
presupunere, deoarece acestea reduc probabilitatea erorilor de conformitate.
În schimb, vor
apărea noi riscuri pe măsură ce țările cu capacitate
administrativă relativ precară devin eligibile pentru conferirea
competențelor de gestiune în următorii ani.
Chiar
dacă este dificil să se cuantifice impactul combinat al
îmbunătățirilor aduse proiectării instrumentului și al
riscurilor suplimentare, se poate estima în mod plauzibil un interval
țintă pentru obiectivul de control intern general, similar cu
rezultatele curente.
În concluzie,
metoda de control pare să fie echilibrată. Prin planuri de control
ajustate în mod corespunzător exprimate în strategiile de asigurare anuale
ale gestionarului, bazate pe riscuri, aceasta permite creșteri sau
scăderi ale costurilor variabile, în funcție de mediul de risc în
continuă schimbare, asigurând un echilibru cost-beneficiu stabil.
Există
însă probabilitatea ca metoda de control generală să fie foarte
sensibilă la variațiile negative ale costurilor de control fixe, în
special pentru că acestea nu sunt propuse pentru o creștere
simultană cu cheltuielile generale.

2.3.
Măsuri de prevenire a fraudelor și a
neregulilor

A se preciza măsurile de prevenire și
de protecție existente sau preconizate.
Având în
vedere mediul de risc în care operează DG ELARG, sistemele sale trebuie
să anticipeze apariția potențialelor erori de conformitate în
tranzacții și să inițieze controale de prevenire, detectare
și corecție cât mai devreme posibil în procesul de achiziție
și plată. În practică, acest lucru înseamnă că toate
controalele de conformitate ale DG ELARG se vor baza în mare pe verificări
ex ante semnificative desfășurate de personalul Comisiei
pentru operațiunile de achiziții, precum și pentru auditurile
sistematice ale sistemelor de plată descentralizate (executând în
același timp o serie de audituri și verificări ex post),
care depășesc elementele de protecție financiară impuse
prin Regulamentul financiar. Cadrul de conformitate DG ELARG este alcătuit
din următoarele componente semnificative:
- măsuri
de prevenire
            -
formare obligatorie de bază privind cazurile de fraudă pentru
personalul care gestionează ajutoarele;
            -
oferirea de orientări (inclusiv prin internet), inclusiv Ghidul practic
pentru contracte și instrucțiunile de gestionare prevăzute în
cadrul strategiei de control a DG ELARG;
            -
auditarea ex ante a autorităților naționale de punere în
aplicare înainte de conferirea competențelor de gestiune, inclusiv o
evaluare care să asigure existența unor măsuri
corespunzătoare antifraudă pentru prevenirea și detectarea
fraudei la nivelul gestionării fondurilor UE, în cadrul
autorităților care gestionează fondurile relevante,
            -
monitorizarea ex ante a mecanismelor antifraudă disponibile în
țara beneficiară în cadrul evaluării criteriului de
eligibilitate al gestionării finanțelor publice pentru a beneficia de
sprijin bugetar (respectiv, angajamentul activ în sensul combaterii fraudei
și a corupției, competențe de inspecție adecvate,
capacitate juridică suficientă și mecanisme eficiente de
răspuns și sancționare),
            -
controale ex ante ale tuturor contractelor atribuite la nivel
național; se renunță la aceste controale după ce sistemele
naționale îndeplinesc standardele stricte de gestionare și control;
- măsuri
de detectare și corecție
            -
verificări ex ante ale operațiunilor, realizate de personalul
Comisiei;
            -
audituri și verificări interne și externe, inclusiv de
către Curtea de Conturi Europeană;
            -
verificări și recuperări retroactive.
În plus, în
cazurile în care se suspectează că neregula este
intenționată (fraudă), DG ELARG dispune și de alte
măsuri, inclusiv:
            -
suspendarea termenului de plată și notificarea entității;
            -
audituri specifice (audit ad hoc/expertiză contabilă);
            -
sisteme de alertă timpurie și monitorizarea aprofundată a
contractelor;
            -
suspendarea/încetarea contractului;
            -
procedura de excludere;
            -
suspendarea gestionării cererilor pentru fonduri din partea fondurilor
naționale;
            -
suspendarea sau revocare competențelor delegate de gestiune.
DG ELARG
își va elabora în detaliu strategia antifraudă în conformitate cu
noua strategie antifraudă a Comisiei (CAFS), adoptată la 24 iunie 2011.

3.
IMPACTUL FINANCIAR ESTIMAT AL PROPUNERII/INIȚIATIVEI
3.1.
Rubrica (rubricile) din cadrul financiar multianual
și linia (liniile) bugetară (bugetare) de cheltuieli afectată
(afectate)

–
Linii bugetare de cheltuieli existente
În ordinea rubricilor
din cadrul financiar multianual și a liniilor bugetare.
 Rubrica din cadrul financiar multianual || Linia bugetară || Tipul cheltuielilor || Contribuție
 Numărul [Descriere] || CD/CND ([32]) || Țări AELS[33] || Țări candidate[34] || Țări terțe || În sensul articolului 18 alineatul (1) litera (aa) din Regulamentul financiar
 Rubrica 4 || 04 01 04 13 Instrument de asistență pentru preaderare (IPA) - Componenta „Resurse umane” - Cheltuieli de gestiune administrativă || CND || NU || NU || NU || NU
 Rubrica 4: || 04 06 01 Instrumentul de asistență pentru preaderare (IPA) - Dezvoltarea resurselor umane || DA || NU || NU || NU || NU
 Rubrica 4: || 05 01 04 03 Asistență pentru preaderare în domeniul agriculturii și dezvoltării rurale (IPARD) — Cheltuieli de gestiune administrativă || CND || NU || NU || NU || NU
 Rubrica 4: || 05 05 02 Instrument de asistență pentru preaderare pentru dezvoltare rurală (IPARD) || DA || NU || NU || NU || NU
 Rubrica 4: || 13 01 04 02 Instrument de asistență pentru preaderare (IPA) - Componenta „Dezvoltare regională” – Cheltuieli de gestiune administrativă || CND || NU || NU || NU || NU
 Rubrica 4: || 13 05 02 Instrument de asistență pentru preaderare (IPA) - Componenta „Dezvoltare regional” || DA || NU || NU || NU || NU
 Rubrica 4: || 13 05 03 01 Cooperare transfrontalieră (CTF) - Contribuție din subrubrica 1-b || DA || NU || NU || NU || NU
 Rubrica 4: || 13 05 03 02 Cooperare transfrontalieră (CTF) și participarea țărilor candidate și potențial candidate la programele transnaționale și interregionale ale fondurilor structurale — Contribuția din rubrica 4 || DA || NU || NU || NU || NU
 Rubrica 4: || 22 01 04 01 Asistență pentru preaderare — Cheltuieli de gestiune administrativă || CND || NU || NU || NU || NU
 Rubrica 4: || 22 01 04 04 Activitatea Oficiului de asistență tehnică și de schimb de informații (TAIEX) în cadrul facilității de preaderare – Cheltuieli de gestiune administrativă || CND || NU || NU || NU || NU
 Rubrica 4: || 22 01 04 30 Agenția Executivă pentru Educație, Audiovizual și Cultură — Contribuție programelor de la rubrica 4 în domeniul de politică Extindere || CND || NU || NU || NU || NU
 Rubrica 4: || 22 02 01 Asistență de tranziție și consolidare instituțională pentru țările candidate || CND || NU || NU || NU || DA
 Rubrica 4: || 22 02 02 Asistență de tranziție și consolidare instituțională pentru țările potențial candidate || CND || NU || NU || NU || DA
 Rubrica 4: || 22 02 03 Administrații civile interimare în Balcanii de Vest || CND || NU || NU || NU || NU
 Rubrica 4: || 22 02 04 01 Cooperare transfrontalieră (CTF) între țările beneficiare IPA și participarea la programele transnaționale sau interregionale din cadrul FEDER și la programele din cadrul IEVP în bazinele maritime || CND || NU || NU || NU || NU
 Rubrica 4: || 22 02 04 02 Cooperare transfrontalieră (CTF) cu statele membre || CND || NU || NU || NU || NU
 Rubrica 4: || 22 02 06 Activitatea Oficiului de asistență tehnică și de schimb de informații (TAIEX) în cadrul facilității de preaderare || CND || NU || NU || NU || NU
 Rubrica 4: || 22 02 07 01 Programe regionale și orizontale || CND || NU || NU || NU || NU
 Rubrica 4: || 22 02 07 02 Evaluarea rezultatelor ajutorului acordat din partea Uniunii, acțiuni de urmărire și misiuni audit || CND || NU || NU || NU || NU
 Rubrica 4: || 22 02 10 02 Informare și comunicare pentru țările terțe || CND || NU || NU || NU || NU
 Rubrica 4: || 22 02 07 03 Sprijin financiar pentru încurajarea dezvoltării economice a comunității turco-cipriote || CND || NU || NU || NU || NU
 Rubrica 4: || 32 04 11 Comunitatea Energiei || CND || NU || NU || NU || NU
–
Noile linii bugetare a căror creare se
solicită
În ordinea
rubricilor din cadrul financiar multianual și a liniilor bugetare.
Bugetul pentru IPA II va fi organizat conform
articolului 41 din Regulamentul financiar. În timp ce alocarea totală
pentru acest instrument juridic este destinată politicii de extindere,
gestionarea activităților relevante este împărțită
între DG ELARG, DG REGIO, DG EMPL și DG AGRI. Fiecare dintre aceste
servicii își va asuma responsabilitatea pentru domeniul de politică
respectiv, fără a aduce atingere rolului general de coordonare al DG
ELARG.
În acest sens, alocările totale ale IPA
II vor fi împărțite între domeniile de politică, asigurând un
mix de politici corespunzător, în conformitate cu nevoile
țărilor beneficiare și de comun acord între cele patru DG-uri.
În cazul în care sunt necesare pentru asigurarea punerii în aplicare cu
eficiență a documentelor de strategie și a bugetului, vor fi
posibile transferuri între domeniile de politică, de comun acord cu
serviciile responsabile pentru domeniile de politică respective.
Va fi asigurată o tranziție
fără incidente de la IPA la IPA II pentru alocarea eficientă
și eficace a asistenței în cadrul IPA.
Detalii cu privire la structura bugetului
pentru a asigura conformitatea cu principiile întocmirii bugetului și ale
gestionării pe activități vor fi propuse în proiectul de buget 2014.

3.2.
Impactul estimat asupra cheltuielilor
3.2.1.
Sinteza impactului estimat asupra cheltuielilor

milioane
EUR (cu 3 zecimale)
 Rubrica din cadrul financiar multianual: || 4 || Europa globală
 DG: AGRI/ELARG/EMPL/REGIO ||   ||   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || TOTAL
  Credite operaționale ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 22 02 Asistență financiară pentru țările candidate/potențial candidate 04 06 01 Resurse umane 05 05 02 Dezvoltare rurală 13 05 02 Dezvoltare regională 13 05 03 Cooperare transfrontalieră 32 04 11 Comunitatea Energiei     || Angajamente || (1) || 1842,5 || 1879,4 || 1917,0 || 1955,3 || 1994,4 || 2034,3 || 2075,6 || 13698,6
 Plăți[35] || (2) || 368,5 || 1112,9 || 1872,2 || 1909,6 || 1947,8 || 1986,8 || 2026,6 || 11224,4
 22 02 07 03 Sprijin financiar pentru încurajarea dezvoltării economice a comunității cipriote turce[36]   || Angajamente || (1a) || pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm ||
 Plăți || (2a) || pm || pm || pm || pm || pm || pm || pm ||
 Credite cu caracter administrativ finanțate din bugetul anumitor programe[37] ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 22 01 04 01/04/30 04 01 04 13 05 01 04 03 13 01 04 02     ||   || (3) || 55,4 || 56,5 || 57,7 || 58,8 || 60,0 || 61,2 || 61,8 || 411,4
 TOTAL credite  DG ELARG/AGRI/EMPL/REGIO || Angajamente || =1+1a +3 || 1898,0 || 1935,9 || 1974,6 || 2014,1 || 2054,4 || 2095,5 || 2137,4 || 14110,1
 Plăți || =2+2a +3 || 423,9 || 1169,4 || 1929,8 || 1968,4 || 2007,8 || 2048,0 || 2088,5 || 11635,8
  TOTAL credite operaționale || Angajamente || (4) || 1842,5 || 1879,4 || 1917,0 || 1955,3 || 1994,4 || 2034,3 || 2075,6 || 13698,6
 Plăți || (5) || 368,5 || 1112,9 || 1872,2 || 1909,6 || 1947,8 || 1986,8 || 2026,6 || 11224,4
  TOTAL credite cu caracter administrativ finanțate din bugetul anumitor programe || (6) || 55,4 || 56,5 || 57,7 || 58,8 || 60,0 || 61,2 || 61,8 || 411,4
 TOTAL credite în cadrul RUBRICII 4 din cadrul financiar multianual || Angajamente || =4+ 6 || 1898,0 || 1935,9 || 1974,6 || 2014,1 || 2054,4 || 2095,5 || 2137,4 || 14110,1
 Plăți || =5+ 6 || 423,9 || 1169,4 || 1929,8 || 1968,4 || 2007,8 || 2048,0 || 2088,5 || 11635,8
 Rubrica din cadrul financiar multianual: || 5 || Cheltuieli administrative
milioane
EUR (cu 3 zecimale)
   ||   ||   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || TOTAL
 DG: ELARG/AGRI/REGIO/EMPL ||
  Resurse umane || 27,0 || 26,1 || 25,7 || 25,7 || 25,7 || 25,7 || 25,7 || 181,5
  Alte cheltuieli administrative || 0,8 || 0,8 || 0,8 || 0,8 || 0,8 || 0,8 || 0,8 || 5,3
 TOTAL DG ELARG/ AGRI/REGIO/EMPL ||   || 27,7 || 26,8 || 26,5 || 26,4 || 26,4 || 26,4 || 26,4 || 186,8
 TOTAL credite în cadrul RUBRICII 5 din cadrul financiar multianual || (Total angajamente = Total plăți) || 27,7 || 26,8 || 26,5 || 26,4 || 26,4 || 26,4 || 26,4 || 186,8
milioane
EUR (cu 3 zecimale)
   ||   ||   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || TOTAL
 TOTAL credite în cadrul RUBRICILOR 1 - 5 din cadrul financiar multianual || Angajamente || 1925,7 || 1962,7 || 2001,1 || 2040,6 || 2080,9 || 2122,0 || 2163,9 || 14296,8
 Plăți || 451,7 || 1196,2 || 1956,3 || 1994,9 || 2034,2 || 2074,4 || 2114,9 || 11822,6

3.2.2.
Impactul estimat asupra creditelor
operaționale

Costurile sunt în acest stadiu incerte sau
variabile, din cauza etapei următoare de programare, pentru care nu putem
preconiza rezultatele în avans. Prin urmare, în această etapă nu se
poate realiza o estimare a costurilor unitare. Rezultatele nu pot fi
cuantificate doar în termeni numerici, deoarece progresul este măsurat în
raport cu progresul țărilor în ceea ce privește aderarea la UE.
Estimări ale costurilor și costurilor unitare vor fi furnizate pe
baza unei evaluări a nevoilor odată ce documentele strategice
naționale și multinaționale sunt pregătite și
aprobate.
¨      Propunerea/inițiativa nu implică utilizarea de credite
operaționale
ý      Propunerea/inițiativa implică utilizarea de credite
operaționale

3.2.3.
Impactul estimat asupra creditelor cu caracter
administrativ
3.2.3.1.
Sinteză

¨      Propunerea/inițiativa nu implică utilizarea de credite
administrative
x      Propunerea/inițiativa implică utilizarea de credite
administrative, conform explicațiilor de mai jos:
De reținut: Cifrele pentru rubrica 5 includ
date privind DG ELARG și delegațiile UE și DG AGRI/REGIO/EMPL.
Cifrele pentru rubrica 4 includ date privind DG ELARG/EMPL/AGRI/REGIO.
milioane EUR (cu 3 zecimale)
   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || TOTAL
 RUBRICA 5 din cadrul financiar multianual ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Resurse umane || 27,0 || 26,1 || 25,7 || 25,7 || 25,7 || 25,7 || 25,7 || 181,5
 Alte cheltuieli administrative || 0,8 || 0,8 || 0,8 || 0,8 || 0,8 || 0,8 || 0,8 || 5,3
 Subtotal RUBRICA 5 din cadrul financiar multianual || 27,7 || 26,8 || 26,5 || 26,4 || 26,4 || 26,4 || 26,4 || 186,8
 În afara RUBRICII 5[38] din cadrul financiar multianual ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Resurse umane || 49,9 || 50,9 || 52,0 || 53,0 || 54,1 || 55,1 || 55,7 || 370,6
 Alte cheltuieli cu caracter administrativ || 5,5 || 5,6 || 5,7 || 5,8 || 5,9 || 6,1 || 6,2 || 40,8
 Subtotal în afara RUBRICII 5 din cadrul financiar multianual || 55,4 || 56,5 || 57,7 || 58,8 || 60,0 || 61,2 || 61,8 || 411,4
 TOTAL || 83,2 || 83,3 || 84,1 || 85,3 || 86,4 || 87,6 || 88,3 || 598,2

3.2.3.2.
Necesarul de resurse umane estimat

¨      Propunerea/inițiativa nu implică utilizarea de resurse
umane
ý      Propunerea/inițiativa implică utilizarea de resurse
umane, conform explicațiilor de mai jos:
De reținut: Cifrele pentru personal din
rubrica 5 includ date privind DG ELARG și delegațiile UE, la nivel
central în cadrul DG AGRI/EMPL/REGIO și includ și reducerea
posturilor legate de eliminarea treptată a delegațiilor croate. ].
Cifrele pentru personal din Titlul 4 includ date
privind DG ELARG/EMPL/AGRI/REGIO
Estimarea trebuie exprimată în valoare întreagă (sau cel mult
cu o zecimală)
.
   || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020
 ||  Posturi din schema de personal (posturi de funcționari și de agenți temporari) ||
 22 01 01 01 ((la sediu și în birourile de reprezentare ale Comisiei) || 108,0 || 107,0 || 105,0 || 105,0 || 105,0 || 105,0 || 105,0
 04 01 01 01 (la sediu și în birourile de reprezentare ale Comisiei) || 10,9 || 10,9 || 10,5 || 10,5 || 10,5 || 10,5 || 10,5
 05 01 01 01 (la sediu și în birourile de reprezentare ale Comisiei) || 9 || 9 || 9 || 9 || 9 || 9 || 9
 13 01 01 01 (la sediu și în birourile de reprezentare ale Comisiei) || 13 || 13 || 13 || 13 || 13 || 13 || 13
 22 01 01 02 (în delegații)[39] || 46,0 || 40,0 || 40,0 || 40,0 || 40,0 || 40,0 || 40,0
 22 01 05 01 (cercetare indirectă) || na || na || na || na || na || na || na
 10 01 05 01 (cercetare directă) || na || na || na || na || na || na || na
  Personal extern (în echivalent normă întreagă: ENI)[40] ||
 22 01 02 01 (AC, INT, END din „pachetul global”) || 18,6 || 18,5 || 18,3 || 18,1 || 18,1 || 18,1 || 18,1
 04 01 02 01 (AC, INT, END din „pachetul global”) || - || - || - || - || - || - || -
 05 01 02 01 (AC, INT, END din „pachetul global”) || 2,9 || 2,9 || 2,9 || 2,9 || 2,9 || 2,9 || 2,9
 13 01 02 01 (AC, INT, END din „pachetul global”) || 3.5 || 3.5 || 3.5 || 3.5 || 3.5 || 3.5 || 3.5
 22 01 02 02 (AC, INT, JED, AL și END în delegații) || 17,7 || 17,5 || 17,3 || 17,2 || 17,2 || 17,2 || 17,2
 22 01 04 01/04 [41] || - la sediu[42] || 102,3 || 100,1 || 98 || 96 || 93,9 || 91,9 || 90
 - în delegații || 399,5 || 400,6 || 401,7 || 402,8 || 403,9 || 404,9 || 405,9
 04 01 04 13 în delegații || 13,2 || 13,3 || 13,3 || 13,3 || 13,4 || 13,4 || 13,4
 05 01 04 03 în delegații || 5 || 5 || 5 || 5 || 5 || 5 || 5
 13 01 04 02 în delegații || 39,7 || 39,8 || 39,9 || 40,0 || 40,1 || 40,2 || 40,3
 22 01 05 02 (AC, INT, END în cadrul cercetării indirecte) || na || na || na || na || na || na || na
 10 01 05 02 (AC, INT, END în cadrul cercetării directe) || na || na || na || na || na || na || na
 Alte linii bugetare (a se preciza) || na || na || na || na || na || na || na
 TOTAL || 789,3 || 781 || 777,3 || 776,2 || 775,3 || 774,5 || 773,7
Necesarul de resurse umane va fi acoperit de
efectivele de personal ale DG-ului în cauză alocate deja gestionării
acțiunii și/sau realocate intern în cadrul DG-ului, completate,
după caz, prin resurse suplimentare ce ar putea fi alocate DG-ului care
gestionează acțiunea în cadrul procedurii de alocare anuală
și în lumina constrângerilor bugetare.
Descrierea sarcinilor care trebuie efectuate:
 Funcționari și agenți temporari || Planificarea, programarea, gestionarea și monitorizarea asistenței financiare
 Personal extern || Planificarea, programarea, gestionarea și monitorizarea asistenței financiare

3.2.4.
Compatibilitatea cu cadrul financiar multianual 2014-2020

ý      Propunerea/inițiativa este compatibilă cu cadrul
financiar multianual 2014-2020.
¨      Propunerea/inițiativa necesită o reprogramare a
rubricii corespunzătoare din cadrul financiar multianual.
A
se explica reprogramarea necesară, precizându-se liniile bugetare în
cauză și sumele aferente.
¨      Propunerea/inițiativa necesită recurgerea la
instrumentul de flexibilitate sau la revizuirea cadrului financiar multianual[43].
A
se explica necesitatea efectuării acestei acțiuni, precizând
rubricile și liniile bugetare în cauză, precum și sumele
aferente.

3.2.5.
Participarea terților la finanțare

ý      Propunerea/inițiativa nu prevede cofinanțare din partea
terților
¨      Propunerea/inițiativa prevede cofinanțare,
estimată în cele ce urmează:
Credite
de angajament în milioane EUR (cu 3 zecimale)
   || Anul N || Anul N+1 || Anul N+2 || Anul N+3 || A se menționa numărul de ani necesar pentru a reflecta durata impactului (cf. punctul 1.6) || Total
 A se preciza organismul care asigură cofinanțarea ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 TOTAL credite cofinanțate ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||

3.3.
Impactul estimat asupra veniturilor

ý      Propunerea/inițiativa nu are impact financiar asupra
veniturilor.
¨      Propunerea/inițiativa are următorul impact financiar:
¨      asupra resurselor proprii
¨      asupra diverselor venituri
milioane
EUR (cu 3 zecimale)
 Linia bugetară pentru venituri: || Credite disponibile pentru exercițiul bugetar în curs || Impactul propunerii/inițiativei[44]
 Anul N || Anul N+1 || Anul N+2 || Anul N+3 || A se introduce numărul de coloane necesar pentru a reflecta durata impactului (cf. punctul 1.6)
 Articolul …... ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
Pentru diversele venituri alocate, a se preciza
linia bugetară (liniile bugetare) de cheltuieli afectată (afectate).
A se preciza metoda de calcul a impactului asupra
veniturilor.
.
[1]               Comunicarea Comisiei către Parlamentul European,
Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul
Regiunilor Un buget pentru Europa 2020, COM(2011)500 final, 29.6.2011.
[2]               „Cinci ani de UE extinsă – realizări
și provocări economice” - Comunicarea Comisiei către
Consiliu, Parlamentul European, Comitetul Economic și Social European,
Comitetul Regiunilor și BCE, 20 februarie 2009
[3]               Croația, fosta Republică
Iugoslavă a Macedoniei, Islanda, Muntenegru și Turcia
[4]               Albania, Bosnia și
Herțegovina, Serbia, precum și Kosovo, conform RCSONU 1244/99
[5]               Regulamentul (CE) nr. 1085/2006 al
Consiliului din 17 iulie 2006.
[6]               Privind securitatea aprovizionării cu energie
și cooperarea internațională - „Politica energetică a UE:
angajarea în relații cu parteneri din afara frontierelor noastre”, COM(2011)
539 din 7.9.2011.
[7]               Respectiv, pace și securitate, reducerea
sărăciei, ajutoarele umanitare, investițiile în stabilitate
și creștere în țările implicate în procesul de extindere
și în țările învecinate, abordarea provocărilor globale,
promovarea standardelor și a valorilor UE și internaționale,
precum și sprijinirea creșterii și a competitivității
în străinătate.
[8]               JO L …
[9]               JO C , , p. .
[10]               JO C , , p. .
[11]               Comunicarea Comisiei către Parlamentul European,
Consiliu, Comitetul Economic și Social European și Comitetul
Regiunilor: Un buget pentru Europa 2020, COM(2011)500 final, 29.6.2011.
[12]               JO L 210, 31.7.2006, p. 82.
[13]               Conform RCSONU nr. 1244/1999.
[14]               JO L ….
[15]               JO L 55, 28.2.2011, p. 13.
[16]               JO L …
[17]               JO L …
[18]             JO L …
[19]             JO L …
[20]             JO L …
[21]             JO L …
[22]             JO L …
[23]             JO L …
[24]             JO L 210, 31.7.2006, p. 82-93.
[25]             JO L 65, 7.3.2006, p. 5.
[26]             ABM (Activity Based Management): gestionarea pe
activități – ABB (Activity Based Budgeting): stabilirea bugetului pe
activități.
[27]             Astfel cum sunt menționate la articolul 49 alineatul
(6) litera (a) sau (b) din Regulamentul financiar.
[28]             În temeiul RCSONU nr. 1244/1999.
[29]             O abordare sectorială de planificare și
programare a asistenței se bazează pe strategiile sectoriale la nivel
de țară, combină resursele de la donatori diferiți și
urmărește îndeplinirea obiectivelor de politică mai generale.
[30]             Explicațiile privind modurile de
gestionare, precum și trimiterile la Regulamentul financiar sunt
disponibile pe site-ul BudgWeb: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html
[31]             Astfel cum sunt menționate la
articolul 185 din Regulamentul financiar.
[32]             CD = credite diferențiate / CND
= credite nediferențiate.
[33]             AELS: Asociația Europeană a Liberului Schimb.
[34]             Țările candidate și,
după caz, țările potențial candidate din Balcanii de Vest.
[35]             Numai plățile legate de noul instrument IPA.
[36]             Până la efectuarea ajustării prevăzute în
al doilea alineat al articolului 11 din Regulamentul Consiliului de stabilire a
cadrului financiar multianual pentru anii 2014-2020, nevoile financiare pentru
sprijinirea comunității cipriote turce vor fi asigurate din bugetul
general alocat instrumentului de asistență pentru preaderare.
[37]             Asistență tehnică și/sau administrativă
și cheltuieli de sprijin pentru punerea în aplicare a programelor
și/sau a acțiunilor UE (fostele linii „BA”), cercetare indirectă
și cercetare directă.
[38]             Asistență tehnică și/sau
administrativă și cheltuieli de sprijin pentru punerea în aplicare a
programelor și/sau a acțiunilor UE (fostele linii „BA”), cercetare
indirectă și cercetare directă.
[39]             Inclusiv 5 ENI pentru finalizarea și monitorizarea
asistenței IPA în Croația în 2014.
[40]             AC= agent contractual; INT = personal pus la
dispoziție de agenți de muncă temporară
(„Intérimaire”); JED = „Jeune Expert en Délégation” (expert tânăr în
delegații); AL= agent local; END= expert național detașat.
[41]             Sub plafonul pentru personal extern
din credite operaționale (fostele linii „BA”).
Această linie bugetară include și alocarea a 22 de ENI pentru
executarea, monitorizarea și eliminarea treptată a asistenței
pentru comunitatea turco-cipriotă. Această alocare va fi
întreruptă și transferată la titlul bugetar relevant de
îndată ce se va efectua ajustarea prevăzută la articolul 11 al
doilea paragraf din Regulamentul Consiliului de stabilire a cadrului financiar
multianual pentru perioada 2014-2020.
[42]             În special pentru fonduri
structurale, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR)
și Fondul european pentru pescuit (FEP).
[43]             A se vedea punctele 19 și 24 din Acordul
interinstituțional.
[44]             În ceea ce privește resursele proprii
tradiționale (taxe vamale, cotizațiile pentru zahăr), sumele
indicate trebuie să fie sume nete, și anume sume brute după
deducerea a 25 % pentru costuri de colectare.