|

52010PC0140

2010/0078 (NLE)  Propunere de regulament al Consiliului de extindere a taxei antidumping definitive instituite prin Regulamentul (CE) nr. 1858/1999 al Consiliului privind importurile de cabluri și parâme din oțel originare, printre altele, din Republica Populară Chineză la importurile de cabluri și parâme din oțel expediate din Republica Coreea, indiferent dacă produsul este sau nu declarat ca provenind din Republica Coreea, și de închidere a anchetei privind importurile expediate din Malaysia  /* COM/2010/0140 final - NLE 2010/0078 */

	[pic] | COMISIA EUROPEANĂ |Bruxelles, 9.4.2010COM(2010)140 final2010/0078 (NLE)Propunere deREGULAMENT AL CONSILIULUIde extindere a taxei antidumping definitive instituite prin Regulamentul (CE) nr. 1858/1999 al Consiliului privind importurile de cabluri și parâme din oțel originare, printre altele, din Republica Populară Chineză la importurile de cabluri și parâme din oțel expediate din Republica Coreea, indiferent dacă produsul este sau nu declarat ca provenind din Republica Coreea, și de închidere a anchetei privind importurile expediate din MalaysiaEXPUNERE DE MOTIVEContextul propunerii |Motivele și obiectivele propunerii Prezenta propunere privește aplicarea Regulamentului (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene („regulamentul de bază”) în ancheta privind o eventuală eludare a măsurilor antidumping instituite de Regulamentul (CE) nr. 1858/2005 al Consiliului la importurile de parâme și cabluri din oțel originare din Republica Populară Chineză prin importuri de parâme și cabluri din oțel expediate din Republica Coreea și Malaysia. |Contextul general Prezenta propunere se înscrie în contextul punerii în aplicare a regulamentului de bază și constituie rezultatul unei anchete care s-a desfășurat în conformitate cu cerințele de fond și de procedură prevăzute în regulamentul de bază, în special la articolul 13. |Dispoziții în vigoare în domeniul propunerii Măsurile aflate în prezent în vigoare au fost o taxă antidumping definitivă instituite prin Regulamentul (CE) nr. 1858/2005 al Consiliului de instituire a unei taxe antidumping definitive la importurile de cabluri și parâme din oțel originare, printre altele, din Republica Populară Chineză. |Coerența cu celelalte politici și obiective ale Uniunii Nu se aplică. |Consultarea părților interesate și evaluarea impactului |Consultarea părților interesate |Părțile interesate vizate de procedură au avut posibilitatea de a-și apăra interesele în timpul anchetei, în conformitate cu dispozițiile regulamentului de bază. |Obținerea și utilizarea expertizei |Nu a fost necesar să se recurgă la expertiză externă. |Evaluarea impactului Prezenta propunere este rezultatul punerii în aplicare a regulamentului de bază. Regulamentul de bază nu prevede o evaluare generală a impactului, dar include o listă exhaustivă a condițiilor care trebuie evaluate. |Elementele juridice ale propunerii |Rezumatul acțiunii propuse La 12 august 2009, Comisia a publicat Regulamentul (CE) nr. 734/2009 prin care a inițiat o anchetă privind o eventuală eludare a măsurilor antidumping instituite de Regulamentul (CE) nr. 1858/2005 privind importurile de cabluri și parâme din oțel (denumite în continuare „SWR”) originare din RPC de către importurile expediate din Republica Coreea și Malaysia, indiferent dacă produsul este sau nu declarat ca provenind din Republica Coreea sau Malaysia. Inițierea anchetei a fost rezultatul unei cereri prezentate de Comitetul de legătură al industriilor cablurilor din sârmă din Uniunea Europeană care susținea că măsurile sunt eludate prin transbordare în Republica Coreea și Malaysia. Propunerea anexată de Regulament al Consiliului se bazează pe concluziile anchetei desfășurate. Ancheta a confirmat transbordarea în Republica Coreea a SWR-urilor de origine chineză și îndeplinirea tuturor celorlalte condiții în vederea stabilirii eludării astfel cum sunt prevăzute în articolul 13 alineatul (1). Nu a putut fi stabilită nicio eludare în ceea ce privește produse expediate din Malaysia. Prin urmare, se propune extinderea măsurilor antidumping în vigoare privind SWR originare din Republica Populară Chineză și la importurile aceluiași produs expediat din Republica Coreea. Această taxă corespunde taxei la scară națională aplicabile importurilor de SWR din RPC (60,4%). Taxa se percepe de la data deschiderii anchetei. Câțiva producători cooperanți din Coreea au solicitat scutirea de la eventualele măsuri extinse. Este propusă acordarea de scutiri în cazul societăților care au cooperat deplin și care nu au eludat măsurile. Regulamentul relevant al Consiliului ar trebui publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene cel târziu la 11 mai 2010. |Temeiul juridic Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene, în special articolul 13. |Principiul subsidiarității Propunerea intră sub incidența competenței exclusive a Uniunii. În consecință, principiul subsidiarității nu se aplică. |Principiul proporționalității Propunerea respectă principiul proporționalității din următoarele motive: |Tipul acțiunii este descris în regulamentul de bază menționat anterior și exclude luarea de decizii la nivel național. |Indicațiile privind modul în care sarcinile financiară și administrativă care revin Uniunii, guvernelor naționale, autorităților regionale și locale, operatorilor economici și cetățenilor sunt minimizate și proporționale cu obiectivul propunerii nu se aplică. |Alegerea instrumentelor |Instrumente propuse: regulament. |Alte instrumente nu ar fi adecvate din următorul motiv: regulamentul de bază menționat mai sus nu prevede opțiuni alternative. |Implicațiile bugetare |Propunerea nu are nicio implicație pentru bugetul Uniunii. |2010/0078 (NLE)Propunere deREGULAMENT AL CONSILIULUIde extindere a taxei antidumping definitive instituite prin Regulamentul (CE) nr. 1858/1999 al Consiliului privind importurile de cabluri și parâme din oțel originare, printre altele, din Republica Populară Chineză la importurile de cabluri și parâme din oțel expediate din Republica Coreea, indiferent dacă produsul este sau nu declarat ca provenind din Republica Coreea, și de închidere a anchetei privind importurile expediate din MalaysiaCONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene[1] (denumit în continuare „regulamentul de bază”), în special articolul 13,având în vedere propunerea prezentată de către Comisia Europeană după consultarea comitetului consultativ,întrucât:1.  PROCEDURA2.  Măsuri existente și anchete anterioare3.  Prin Regulamentul (CE) nr. 1796/1999[2] (denumit în continuare „regulament inițial”), Consiliul a instituit taxe antidumping definitive de 60,4% asupra importurilor de cabluri și parâme din oțel (denumite în continuare „SWR”) care provin, printre altele, din Republica Populară Chineză (denumită în continuare „RPC” sau „China”). Aceste măsuri sunt denumite în continuare „măsuri inițiale”, iar ancheta care a condus la măsurile instituite prin regulamentul inițial este denumită în continuare „ancheta inițială”.4.  În 2004, în urma descoperirii faptului că măsurile inițiale erau eludate prin transbordarea via Maroc a SWR de origine chineză, în conformitate cu articolul 13 din regulamentul de bază, măsurile au fost extinse de Regulamentul (CE) nr. 1886/2004 al Consiliului[3] la importurile de aceleași SWR expediate din Maroc. În mod similar, după descoperirea eludării măsurilor inițiale asupra importurilor din Ucraina prin transbordarea via Moldova în urma unei anchete, în conformitate cu articolul 13 din regulamentul de bază, măsurile au fost extinse prin Regulamentul (CE) nr. 760/2004 al Consiliului[4] la importurile de aceleași cabluri și parâme din oțel expediate din Moldova.5.  Prin Regulamentul (CE) nr. 1858/2005[5], în urma unei reexaminări efectuate în perspectiva expirării măsurilor (denumită în continuare „reexaminare efectuată în perspectiva expirării măsurilor”), Consiliul a impus în conformitate cu articolul 11 alineatul (2) din regulamentul de bază, o taxă antidumping definitivă la importurile de SWR originare, printre altele, din RPC, la nivelul măsurilor inițiale. Prin urmare, taxa impusă rămâne în vigoare și va fi denumită în continuare „măsurile în vigoare”.6.  Cererea7.  La 29 iunie 2009, Comisiei i-a fost prezentată o cerere, în conformitate cu articolul 13 alineatul (3) din regulamentul de bază, prin care era invitată să deschidă o anchetă privind o eventuală eludare a măsurilor antidumping instituite la importurile de SWR originare din Republica Populară Chineză. Cererea a fost depusă de către Comitetul de legătură al industriilor cablurilor din sârmă din Uniunea Europeană (Liaison Committee of European Union Wire Rope Industries – EWRIS) în numele producătorilor din UE de parâme și cabluri din oțel (denumit în continuare „solicitantul”).8.  Cererea susținea că, în urma impunerii măsurilor antidumping a avut loc o schimbare semnificativă a configurației schimburilor comerciale, implicând exporturi din RPC și din Republica Coreea și Malaysia către UE, pentru această modificare neexistând altă motivație sau justificare economică suficientă în afară de instituirea măsurilor în vigoare. S-a susținut că această modificare în configurația schimburilor comerciale provine din transbordarea SWR originare din RPC via Republica Coreea și Malaysia.9.  În continuare, cererea a susținut că efectele corective ale măsurilor în vigoare au fost subminate atât în materie de cantitate, cât și de preț. În afară de aceasta, există suficiente elemente de probă care atestă că aceste importuri în creștere din Republica Coreea și Malaysia au fost efectuate la prețuri inferioare prețului neprejudiciabil stabilit în cadrul anchetei inițiale.10.  În cele din urmă, solicitantul afirma că prețurile SWR din Republica Coreea și Malaysia au făcut obiectul unor practici de dumping, în raport cu valoarea normală stabilită în cadrul anchetei inițiale pentru produsul similar.11.  Inițierea12.  Stabilind, în urma consultării comitetului consultativ, că există suficiente elemente de probă prima facie pentru deschiderea unei anchete în conformitate cu articolul 13 din regulamentul de bază, Comisia a inițiat o anchetă prin Regulamentul (CE) nr. 734/2009 [6](denumit în continuare „regulamentul de deschidere”). De asemenea, în conformitate cu articolul 13 alineatul (3) și cu articolul 14 alineatul (5) din regulamentul de bază și prin intermediul regulamentului de inițiere, Comisia a determinat autoritățile vamale să înregistreze importurile de SWR expediate din Republica Coreea și Malaysia.13.  Ancheta14.  Comisia a informat în mod oficial autoritățile din RPC, Republica Coreea și Malaysia, producătorii-exportatori și comercianții din aceste țări, importatorii din UE despre care se știe că sunt vizați, precum și industria din UE solicitantă cu privire la deschiderea anchetei. Aceasta a trimis chestionare producătorilor-exportatori din RPC, Republica Coreea și Malaysia cunoscuți de Comisie din cerere sau prin Misiunile Republicii Coreea și ale Malaysiei pe lângă Uniunea Europeană sau care s-au făcut cunoscuți în termenele menționate la articolul 3 alineatul (1) din regulamentul de deschidere. De asemenea, au fost trimise chestionare comercianților din Republica Coreea și Malaysia și importatorilor din Uniune menționați în cerere. Comisia a oferit părților interesate posibilitatea de a-și face cunoscut punctul de vedere în scris și de a solicita să fie audiate în termenul fixat în regulamentul de deschidere.15.  Cincisprezece producători-exportatori și doi comercianți din Republica Coreea, doi exportatori-producători din Malaysia, cinci producători-exportatori din China, doi importatori afiliați, zece importatori neafiliați din Uniune și Asociația europeană a importatorilor de cabluri din sârmă s-au prezentat Comisiei. Alte câteva societăți au suținut faptul că nu sunt implicate în producția sau exportul produsului care face obiectul anchetei.16.  Următoarele societăți au răspuns la chestionar și s-au efectuat vizite de verificare ulterioare, în localurile acestora:Producători-exportatori din Republica Coreea:-  Bosung Wire Rope Co, Ltd., Kimhae-Si,-  Chung Woo Rope Co., Ltd., Busan,-  CS Co., Ltd, Yangsan-City,-  Cosmo Wire Ltd., Ulsan,-  Dae Heung Industrial Co., Ltd., Haman – Gun,-  DSR Wire Corp., Suncheon-City și societatea sa afiliată DSR Corp., Busan,-  Goodwire Mfg., Co., Ltd., Yangsan-city,-  Kiswire Ltd., Seoul,-  Line Metal Co., Ltd., Changnyoung-Gun,-  Manho Rope & Wire Ltd., Busan,-  Shin Han Rope Co.,Ltd., Incheon,-  Ssang Yong Cable Mfg. Co., Ltd, Busan,-  Young Heung Iron & Steel Co., Changwon CityComerciant din Republica Coreea:-  Trion Co Ltd., BusanProducători-exportatori din Malaysia:-  Kiswire Sdn. Bhd., Johor Bahru,-  Southern Wire Industries (M) Sdn. Bhd., Shah Alam, SelangorProducători-exportatori din RPC:-  Qingdao DSR, Qingdao,-  Kiswire Qingdao Ltd., Qingdao,-  Young Heung (TAICANG) Steel Wire Rope Co., Ltd., Tai Cang CityImportatori afiliați:-  Kiswire Europe, Țările de Jos,-  Verope AG, Elveția .-  Perioada de anchetă-  Perioada anchetei a fost cuprinsă între 1 iulie 2008 și 30 iunie 2009 (denumită în continuare „PA”). Au fost colectate date privind perioada cuprinsă între 1999 și sfârșitul perioadei de anchetă, pentru a se verifica presupusa modificare a configurației schimburilor comerciale.-  REZULTATELE ANCHETEI-  Observații generale-  În conformitate cu articolul 13 alineatul (1) din regulamentul de bază, s-a efectuat o anchetă privind existența unei eludări, analizând dacă a avut loc o modificare a configurației schimburilor comerciale între țările terțe și Uniune, dacă această modificare rezultă din practici, operațiuni sau prelucrări pentru care nu există altă motivație suficientă sau justificare economică decât impunerea taxei, dacă există elemente de probă care să ateste existența unui prejudiciu sau dacă efectele corective ale taxei au fost compromise, în ceea ce privește prețurile și/sau cantitățile produsului similar și dacă există elemente de probă, bazate, în cazul necesar, pe dispozițiile articolului 2 din regulamentul de bază, care să ateste existența unui dumping în raport cu valorile normale stabilite anterior pentru produsul similar.-  Produs în cauză și produs similar-  Produsul în cauză constă în cabluri și parâme din oțel, inclusiv cabluri și parâme închise, exclusiv cabluri și parâme din oțel inoxidabil, cu cea mai mare dimensiune a secțiunii transversale peste 3 mm (denumit în terminologia utilizată de industrie „SWR”), originar din Republica Populară Chineză, încadrat în prezent la codurile NC ex 7312 10 81, ex 7312 10 83, ex 7312 10 85, ex 7312 10 89 și ex 7312 10 98 (denumit în continuare „produsul în cauză”).-  Produsul care face obiectul anchetei constă în cabluri și parâme din oțel, inclusiv cabluri și parâme închise, exclusiv cabluri și parâme din oțel inoxidabil, cu cea mai mare dimensiune a secțiunii transversale peste 3 mm, expediate din Republica Coreea și Malaysia indiferent dacă sunt sau nu declarate ca fiind originare din aceste țări (denumite în continuare „produsul care face obiectul anchetei”), încadrate în prezent la aceleași coduri NC ca și produsul în cauză.-  Ancheta a arătat că SWR exportate din Republica Populară Chineză în Uniune și cele expediate din Republica Coreea și Malaysia în Uniune prezintă aceleași caracteristici fizice și tehnice esențiale, sunt destinate acelorași utilizări și, prin urmare, ar trebui considerate produse similare în sensul articolului 1 alineatul (4) din regulamentul de bază.-  Gradul de cooperare și determinarea volumului schimburilor comerciale-  Astfel cum este menționat mai sus la considerentul (11), paisprezece exportatori-producători din Republica Coreea, un comerciant coreean, doi producători-exportatori din Malaysia și trei producători-exportatori din China au cooperat prin răspunderea la chestionare.Republica Coreea17.  După trimiterea răspunsului la chestionar, o societate coreeană a notificat Comisia că a dat faliment și, prin urmare, și-a retras cooperarea.18.  În cazul altei societăți coreene, aplicarea articolului 18 alineatul (1) s-a dovedit a fi justificată prin motivele explicate mai jos la considerentul (47).19.  Producătorii-exportatori coreeni au acoperit 81% din totalul exporturilor coreene către UE pe parcursul PA, astfel cum a fost raportat în COMEXT. Prin urmare, deși cooperarea a fost crescută, producătorii-exportatori cooperanți nu au acoperit în întregime volumul general de export de SWR din Republica Coreea. Prin urmare, volumul general de export s-a bazat pe COMEXT.Malaysia20.  În Malaysia, există doi producători cunoscuți. Cantitățile totale de export ale celor două societăți care au cooperat din Malaysia au depășit volumul de importuri al produsului care face obiectul anchetei înregistrat în COMEXT. Prin urmare, s-a considerat că producătorii-exportatori reflectă totalul exporturilor de SWR din Malaysia către Uniune.21.  Solicitantul a susținut că datele COMEXT nu sunt fiabile și, prin urmare, volumele totale ale exporturilor din Malaysia către Uniunea Europeană nu ar trebui să fie stabilite baza acestora. Totuși, în timpul anchetei, datele privind importurile au fost verificate prin consultarea statisticilor oficiale din Malaysia și a răspunsurilor la chestionar care au fost controlate. Această analiză nu a arătat că exporturile efective din Malaysia au depăşit exporturile raportate de societăţile malaysiene care au cooperat. Prin urmare, argumentul solicitantului a fost respins.Republica Populară Chineză22.  Nivelul de cooperare al producătorilor-exportatori din RPC a fost scăzut, doar trei din producătorii-exportatori răspunzând chestionarului. În plus, niciuna dintre aceste societăți nu a exportat produsul în cauză către Uniune sau a exportat doar în cantități nesemnificative către Malaysia. Exporturile societăților care au cooperat au acoperit 41% din totalul exporturilor chineze către Republica Coreea. În consecință, pe baza informațiilor prezentate de părțile care au cooperat, a fost imposibilă stabilirea corectă a volumelor exporturilor de SWR din China.23.  Ținând cont de cele de mai sus, concluziile referitoare la importurile de SWR în UE și exporturile de SWR din RPC către Republica Coreea și Malaysia au trebuit să se bazeze parțial pe datele disponibile, în conformitate cu articolul 18 din regulamentul de bază. Datele COMEXT au fost utilizate în vederea stabilirii volumelor generale de importuri din RPC către UE. Statistici naționale din China, Republica Coreea și Malaysia au fost utilizate în vederea stabilirii importurilor generale către Republica Coreea și Malaysia din RPC. Datele au făcut obiectul controalelor încrucișate între diferite surse statistice și au fost confirmate de alte baze de date statistice cum ar fi Global Trade Atlas, China Export Database și datele furnizate de autoritățile vamale din Republica Coreea și Malaysia.24.  Volumul importurilor înregistrat în statisticile din Republica Coreea, Malaysia și China a acoperit un grup de produse mai mare decât produsul în cauză sau produsul care face obiectul anchetei. Prin urmare, statisticile au fost ajustate în consecință pe baza concluziilor actualei anchete.25.  Modificarea comportamentului comercialImporturi de SWR în UE26.  În 1999, în urma instituirii măsurilor, importurile de SWR din China către UE au scăzut inițial până aproape de zero. După o creștere progresivă între 2003 și 2006 – importurile atingând un maximum de 8 656 de tone în anul următor – tendința a fost inversată și cantitățile importate au scăzut din nou cu mai mult de 40% între 2006 și PA.27.  Pe de altă parte, importurile totale de SWR din Republica Coreea către UE au crescut în mod semnificativ între 1999 și 2008 de la aproximativ 11 123 tone la 48 214 tone. Creșterea anuală cea mai semnificativă în termeni absoluți a avut loc în anii 2002 și 2003 și mai recent în 2006 și în 2007.28.  Pe baza informațiilor din reclamație și a celor furnizate de Misiunea Republicii Coreea pe lângă UE, se consideră că ancheta actuală a acoperit marea majoritate, dacă nu toți producătorii veritabili ai produsului care face obiectul unei anchete din Coreea. Prin urmare, s-a considerat că exporturile efectuate de societățile coreene care nu au cooperat către Uniune, care reprezentau aproximativ 19% din totalul exporturilor în ceea ce privește cantitatea din Republica Coreea, sunt, în afară de producătorii menționați în considerentele (18) și (47), în principal exportate de comercianți.29.  Aceste societăți și-au crescut în mod vizibil exporturile către UE în 2006 și 2007. În acești ani, exporturile au fost cu aproximativ 20% mai mari decât în 2005, primul an pentru care există date disponibile la acest nivel. Exporturile societăților care nu au cooperat au fost în scădere începând cu 2008, lucru ce trebuie interpretat având în vedere ancheta desfășurată de autoritățile coreene în această perioadă, astfel cum se descrie în considerentul (52).30.  În ceea ce privește Malaysia, atât datele COMEXT, cât și exporturile totale ale societăților care au cooperat arată că exporturile din Malaysia către Uniune s-au aflat, de asemenea, în creștere continuă în trecut. Creșterea cea mai semnificativă și constantă a avut loc între 2005 și PA, când exporturile malaysiene către Uniune s-au dublat.31.  Tabelul 1 arată cantitățile importate de SWR din țările menționate mai sus către Uniune începând cu momentul instituirii măsurilor în 1999 până la PA:Tabelul 1: Evoluția importurilor de SWR către Uniune începând cu momentul instituirii măsurilorVolumul importurilor în tone. | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 |RPC | N/A | 414 | 283 | 394 | 913 | 2 809 |Cota importurilor totale | - | 1% | 1% | 1% | 2% | 5% |Republica Coreea | 11 122 | 12 486 | 13 280 | 16 223 | 22 302 | 31 862 |Cota importurilor totale | - | 29% | 32% | 37% | 47% | 52% |Malaysia | 2 989 | 2 366 | 4 171 | 3 371 | 4 836 | 4 426 |Cota importurilor totale | - | 5% | 10% | 8% | 10% | 7% |Volumul importurilor în tone. | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | PA |RPC | 4 945 | 8 656 | 6 219 | 6 795 | 4 987 |Cota importurilor totale | 7% | 11% | 7% | 7% | 6% |Republica Coreea | 34 536 | 39 128 | 45 783 | 48 213 | 43 185 |Cota importurilor totale | 50% | 50% | 55% | 53% | 50% |Societățile coreene care nu au cooperat | 11 577 | 14 042 | 14 160 | 10 287 | 8 391 |Indice (2005=100) | 100 | 121 | 122 | 89 | 72 |Malaysia | 5 123 | 7 449 | 8 142 | 9 685 | 10 116 |Cota importurilor totale | 7% | 10% | 10% | 11% | 12% |Societățile care au cooperat din Malaysia (indice, 2006=100) | - | 100 | 102 | 148 | 144 |Sursă: COMEXT, statistici coreene (KITA)32.  Analizând modelul celor trei fluxuri comerciale de mai sus, se poate observa că, în special începând cu 2005, exportatorii coreeni și o parte din exportatorii malaysieni au exportat mai mult decât și, într-o anumită măsură, au înlocuit exportatorii chinezi pe piața Uniunii în ceea ce privește volumul.33.  Datorită încetinirii economice globale care a coincis cu PA, volumele tranzacționate de SWR au scăzut sau creșterea a încetinit între toate țările în cauză. Cu toate acestea, reducerea cea mai semnificativă a avut loc în cazul importurilor din RPC către Uniune (-27%).Exporturi chinezești către Republica Coreea și Malaysia34.  O creștere dramatică a exporturilor de cabluri și parâme din oțel (toate diametrele) poate fi, de asemenea, observată dinspre China către Republica Coreea în decursul aceleiași perioade: acestea au crescut de la o cantitate relativ nesemnificativă în 1999 (2 519 tone) la 78 822 tone în 2008. Creșterea cea mai semnificativă s-a înregistrat între 2005 și 2008, când importurile au crescut de patru ori. În ultimii ani, China a fost cel mai mare exportator de SWR către Coreea, reprezentând 89% din totalul importurilor de SWR în 2008. Cantitatea estimată de importuri de produse în cauză (produse cu un diametru peste 3 mm) a fost doar în 2008 de 58 885 de tone.35.  Analizând doar importurile societăților coreene care nu au cooperat, poate fi observată aceeași creștere, și anume, importurile din China efectuate de aceste societăți au crescut de patru ori până în 2007 și 2008. Deși importurile au început să scadă după aceea, acestea s-au menținut cu mult deasupra nivelului importurilor din 2005, continuând să reprezinte cantități semnificative.Tabelul 2: Importul de produse chinezești către Republica Coreea între 1999 și PARepublica Coreea | 152 657 | 159 584 | 160 113 | 142 413 |Indice | 100 | 105 | 105 | 93 |Malaysia (indexate) | 100 | 164 | 171 | 157 |37.  Sursă: Informații verificate furnizate de producătorii cooperanți38.  Concluzie cu privire la modificarea configurației schimburilor comerciale39.  Scăderea generală a exporturilor chineze spre Uniune din 2006 și creșterea paralelă a exporturilor din Republica Coreea și Malaysia și a exporturilor din RPC către Republica Coreea după instituirea măsurilor inițiale și, în special, până în 2008, au constituit o modificare a configurației schimburilor comerciale între țările menționate anterior, pe de o parte, și Uniune, pe de altă parte În cazul Republicii Coreea, această concluzie ar putea fi stabilită atât în mod general cât și, pentru perioada dintre 2005 și 2007, în mod separat în cazul societăților care nu au cooperat.40.  Au fost primite observații care susțineau că creșterea exporturilor de SWR coreene către Uniune a fost stabilă de-a lungul anilor, fără a înregistra nicio creștere spectaculoasă; o astfel de creștere presupunându-se a fi o precondiție în vederea stabilirii unei modificări a configurației schimburilor comerciale. În plus, s-a susținut că această creștere ar trebui considerată mai degrabă o evoluție naturală a industriei coreene a SWT.41.  În primul rând, în conformitate cu articolul 13 din regulamentul de bază, o modificare a configurației schimburilor comerciale nu este definită în mod exclusiv drept o creștere bruscă a importurilor unei țări care face obiectul unei anchete. În al doilea rând, ancheta a arătat că, în timp ce exporturile coreene către Uniune din anii 2006 și 2007 au crescut în mod substanțial, producția producătorilor chinezi a rămas stabilă în acei ani. Prin urmare, nu se poate concluziona că evoluția volumelor de export coreene s-a datorat doar evoluției naturale a industriei coreene a SWR. În cele din urmă, începând cu 2006, fluxurile comerciale China către Uniune, de o parte, și China către Coreea și Coreea către Uniune, pe de altă parte, urmează, în principal, tendințe opuse, demonstrând în mod clar o modificare a configurației schimburilor comerciale dintre Uniune și țări terțe. Prin urmare, aceste argumente au fost respinse.42.  Natura practicii de eludare43.  Articolul 13 alineatul (1) solicită ca modificarea configurației schimburilor comerciale să rezulte din practici, operațiuni sau prelucrări pentru care nu există altă motivație suficientă sau justificare economică decât impunerea taxei. Practicile, operațiunile și lucrările cuprind, printre altele, expedierea produsului care face obiectul unor măsuri prin țări terțe și asamblarea pieselor în Uniune sau într-o țară terță. În acest scop, a fost stabilită existența unor operațiuni de asamblare, în conformitate cu articolul 13 alineatul (2) din regulamentul de bază.Republica CoreeaTransbordare44.  Analiza generală a destinațiilor finale ale cablurilor și parâmelor din oțel produse sau importate în și din Coreea de societățile care au cooperat sau cele care nu au cooperat – inclusiv importurile către și din țări, altele decât RPC și UE – a arătat că o anumită cantitate de exporturi din Coreea către Uniune reprezenta importuri către Coreea originare din China, având în vedere că aceste importuri nu proveneau din alte ţări terţe şi nici nu erau produse de producătorii naţionali coreeni.45.  În plus, comparația dintre exporturilor coreene totale de SWR – astfel cum sunt înregistrate în statisticile coreene – și informațiile verificate ale producătorilor-exportatori cooperanți privind producția lor a arătat că producția destinată exportului de către producătorii coreeni (118 856 tone) a fost în mod semnificativ mai scăzută decât exporturile totale din Coreea (156 440 tone) în timpul PA. Având în vedere cooperarea eficientă a societăților coreene din timpul acestei anchete, această diferență nu poate fi atribuită producătorilor care nu au cooperat.46.  De asemenea, ancheta a arătat că unii importatori din Uniune au importat SWR originare din China de la exportatori coreeni care nu au cooperat în timpul anchetei actuale. Această informație a fost verificată prin consultarea bazelor de date coreene privind schimburile comerciale, care au arătat că cel puțin o parte din SWR exportate de aceste societăți care nu au cooperat proveneau, într-adevăr, din China.47.  În ceea ce privește societățile care au cooperat, s-a putut stabili că niciuna dintre acestea nu a transbordat produsul în cauză via Republica Coreea în timpul PA. Unele dintre acestea au importat SWR din RPC, dar acestea au fost vândute în mod exclusiv pe piața internă sau pe alte piețe de export.48.  În cazul unei societăți, s-a stabilit că aceasta a furnizat informații false în răspunsul la chestionar. În plus, în timpul vizitei de verificare, accesul la informații a fost negat în mod parțial. Prin urmare, în conformitate cu articolul 18 alineatul (1) din regulamentul de bază, concluziile cu privire la această societate s-au bazat pe datele disponibile. În conformitate cu articolul 18 alineatul (4), societatea a fost informată cu privire la intenția de a nu ține cont de informațiile furnizate de aceasta și i s-a acordat un termen limită în vederea furnizării unor explicații suplimentare.49.  După comunicarea concluziilor Comisiei, societatea a admis faptul că, în trecut, a eludat măsurile prin falsificarea originii produselor cumpărate din RPC. Pe de altă parte, societatea a susținut că a furnizat informații suficiente privind producția, vânzările și cumpărările în timpul PA, care au fost verificate la fața locului. De asemenea, a susținut că acest lucru ar fi suficient în vederea stabilirii faptului că nu a eludat măsurile în vigoare în timpul PA.50.  Cu toate acestea, având în vedere faptul că societatea a admis că a întreprins practici de eludare şi, în plus, a încercat să inducă în eroare anchetatorii, se consideră oportun să nu se ia în considerare nicio informaţie furnizată de către societate şi să nu i se acorde scutirea de măsurile extinse acestei societăţi, astfel cum se subliniază mai jos la considerentul (77).51.  Astfel cum a fost explicat în considerentul (18), o societate a notificat Comisia că a dat faliment și și-a retras cooperarea. Prin urmare, concluziile privind această societate s-au bazat pe informațiile disponibile în temeiul articolului 18 alineatul (1) din regulamentul de bază.52.  Pe baza acestor informații, s-a concluzionat că, deși niciunul dintre producătorii coreeni care au cooperat s-a dovedit a fi implicat, transbordarea a avut loc în timpul PA și în anii precedenți. Acest lucru este confirmat, de asemenea, de concluziile privind modificarea configurației schimburilor comerciale, astfel cum a fost descris în considerentul (39) de mai sus.53.  Trebuie specificat faptul că, în 2007, OLAF a deschis o anchetă privind transbordarea aceluiași produs prin Coreea. Autoritățile coreene au desfășurat anchete privind presupusele practici de eludare, în același timp, și au concluzionat că mai multe societăți, în principal comercianți, au comis fraudă atunci când au reexportat produsul, prin falsificarea originii SWR importate din RPC către Coreea.54.  Prin urmare, a fost confirmată existența transbordării produselor originare din China prin Republica Coreea.Operațiunea de asamblare55.  În cazul fiecărei societăți care a cooperat au fost verificate sursele materiilor prime și costul de producție în vederea stabilirii dacă orice operațiune de asamblare din Republica Coreea eludează măsurile în conformitate cu criteriile articolului 13 alineatul (2). În toate cazurile, materiile prime de origine chineză (sârmă sau produs semifinit) nu au reprezentat 60% sau mai mult din valoarea totală a părților produsului final. Prin urmare, nu a fost necesar să se verifice dacă pragul de 25% din valoarea adăugată a fost atins sau nu.MalaysiaTransbordare56.  Ancheta a stabilit că niciunul dintre producătorii din Malaysia care au cooperat nu a importat produsul în cauză din China în timpul PA.57.  Pe baza cotei exporturilor către Uniune ale societăților care au cooperat față de totalul exporturilor din Malaysia către Uniune, astfel cum sunt înregistrate în COMEXT, s-a putut concluziona că creșterea importurilor din Malaysia arătată de statistici poate fi explicată pe deplin de creșterea exporturilor societăților care au cooperat. Această concluzie este susținută de creșterea volumului total de producție al producătorilor malaysieni veritabili, în timpul aceleiași perioade, astfel cum este descris în considerentul (38).58.  Solicitantul a pus la îndoială această concluzie fără a furniza nicio motivație sau element de probă suplimentare. În consecință, acest argument a trebuit să fie respins.Operațiunea de asamblare59.  În cazul fiecărei societăți care a cooperat au fost verificate sursele materiilor prime și costul de producție în vederea stabilirii dacă orice operațiune de asamblare din Malaysia eludează măsurile în conformitate cu criteriile articolului 13 alineatul (2). În toate cazurile, materiile prime de origine chineză (sârmă sau produs semifinit) nu au reprezentat 60% sau mai mult din valoarea totală a părților produsului final. Prin urmare, nu a fost necesar să se verifice dacă pragul de 25% din valoarea adăugată a fost atins sau nu.60.  Prin urmare, s-a putut concluziona că modificarea observată a configurației schimburilor comerciale dintre RPC, Malaysia și Uniune nu a rezultat din practici de eludare în Malaysia. În consecință, ancheta privind importurile de SWR expediate din Malaysia ar trebui să fie terminată.61.  Lipsa altei motivații suficiente sau justificări economice decât instituirea taxei antidumping (Republica Coreea)62.  Ancheta nu a descoperit nicio altă motivație suficientă sau justificare economică pentru transbordare decât evitarea taxei antidumping în vigoare asupra SWR originare din China.63.  Compromiterea efectului corectiv al taxei antidumping (societățile coreene care nu au cooperat)64.  Pentru a evalua dacă produsele importate, în ceea ce privește cantitatea și prețul au compromis efectul corectiv al măsurilor în vigoare privind importurile de SWR din China, au fost utilizate date COMEXT, fiind considerate cele mai bune date disponibile, privind cantitățile și prețurile exporturilor efectuate de societățile care nu au cooperat. Prețurile astfel determinate au fost comparate cu nivelul de eliminare a prejudiciului stabilit pentru producătorii din Uniune în reexaminarea efectuată în perspectiva expirării măsurilor.65.  Creșterea importurilor din Coreea a fost considerată semnificativă în ceea ce privește cantitățile, ținând cont de dimensiunea pieței astfel cum a fost stabilită în reexaminarea efectuată în perspectiva expirării măsurilor [considerentul (99) din Regulamentul (CE) nr. 1858/2005]. Consumul estimat al Uniunii în perioada anchetei actuale oferă o indicație similară privind semnificația acestor importuri. Comparația dintre nivelul de eliminare a prejudiciului, astfel cum a fost stabilit în reexaminarea efectuată în perspectiva expirării măsurilor, și media ponderată a prețurilor de export au arătat o subcotare semnificativă. Prin urmare, s-a concluzionat că măsurile sunt compromise în ceea ce privește cantitatea și prețul.66.  Elemente de probă care atestă existența dumpingului (societăți coreene care nu au cooperat)67.  În cele din urmă, în conformitate cu articolul 13 alineatele (1) și (2) din regulamentul de bază, s-a verificat dacă există elemente de probă ale unui dumping în raport cu valoarea normală stabilită anterior pentru produsele similare.68.  În cadrul reexaminării efectuate în perspectiva expirării măsurilor, valoarea normală a fost stabilită pe baza prețurilor din Turcia, care, în cadrul acestei anchete, s-a dovedit a fi țară analoagă cu economie de piață considerată adecvată pentru RPC. În ancheta actuală, s-a stabilit ca prețul sârmei, principalul material utilizat pentru producția de SWR, a crescut semnificativ de la reexaminarea efectuată în perspectiva expirării măsurilor. Prin urmare și ținând cont de faptul că evoluția prețului materiilor prime s-a reflectat în prețul de export în timpul PA, a fost considerată adecvată actualizarea valorii normale, astfel cum a fost stabilită anterior de evoluţia preţurilor materiilor prime.69.  O parte importantă a exporturilor coreene s-au dovedit a fi producție coreeană veritabilă. Din acest motiv, în vederea stabilirii prețurilor de export din Republica Coreea care sunt afectate de eludare, doar exporturile producătorilor-exportatori care nu au cooperat au fost luate în considerare, acestea bazându-se pe datele disponibile cele mai bune, și anume pe prețul mediu de export al SWR din timpul PA, astfel cum a fost raportat în COMEXT.70.  În scopul asigurării unei comparații juste între valoarea normală și prețul de export, s-a ținut seama în mod corespunzător, sub forma ajustărilor, de diferențele care afectează prețurile și comparabilitatea acestora, în conformitate cu articolul 2 alineatul (10) din regulamentul de bază. În consecință, au fost făcute ajustări în ceea ce privește diferențele privind taxele indirecte, transportul și costurile de asigurare pe baza costurilor medii ale producătorilor-exportatori coreeni care au cooperat în timpul PA.71.  În conformitate cu articolul 2 alineatele (11) și (12) din regulamentul de bază, dumpingul a fost calculat comparând media ponderată a valorii normale stabilite în cadrul anchetei de reexaminare cu media ponderată a prețurilor de export constatate pe parcursul prezentei perioade de anchetă, exprimată ca procentaj din prețul de import CIF la frontiera Uniunii, înainte de vămuire.72.  Comparația între media ponderată a valorii normale și media ponderată a prețurilor de export stabilite în acest fel au arătat existența dumpingului.73.  MĂSURILE74.  Ținând cont de cele de mai sus, s-a concluzionat că taxa antidumping definitivă instituită pentru importurile de SWR originare din China a fost eludată printr-o operațiune de transbordare prin Republica Coreea, în conformitate cu articolul 13 alineatul (1) din regulamentul de bază.75.  În conformitate cu articolul 13 alineatul (1) prima teză din regulamentul de bază, măsurile în vigoare privind importurile produsului în cauză originar din RPC ar trebui să se aplice și importurilor aceluiași produs expediat din Republica Coreea, indiferent dacă este sau nu declarat ca fiind originar din Republica Coreea.76.  Ar trebui să fie extinse măsurile prevăzute la articolul 1 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1858/2005, care impun o taxă antidumping definitivă de 60,4% pentru prețul CIF net franco frontieră a Uniunii, înainte de aplicarea taxei vamale.77.  În conformitate cu articolul 13 alineatul (3) și cu articolul 14 alineatul (5) din regulamentul de bază, care prevede ca orice măsură extinsă să se aplice importurilor care au fost înregistrate la intrarea în UE în conformitate cu regulamentul de inițiere, ar trebui să se perceapă taxe la importurile înregistrate de SWR expediate din Coreea.78.  ÎNCHEIEREA ANCHETEI ÎMPOTRIVA MALAYSIEI79.  Având în vedere concluziile privind Malaysia, ancheta privind posibila eludare a măsurilor antidumping de către importurile de SWR expediate din Malaysia ar trebui încheiată, iar înregistrarea importurilor de SWR expediate din Malaysia instituită prin regulamentul de deschidere ar trebui să fie eliminată.80.  Solicitantul a contestat propunerea de încheiere a anchetei împotriva Malaysiei. Având în vedere faptul că acesta abordase deja toate argumentele sale mai sus, nu exista niciun motiv în vederea reanalizării propunerii.81.  CERERI DE SCUTIRE82.  Cele paisprezece societăți coreene care au trimis un răspuns la chestionar au solicitat scutirea de la eventualele măsuri extinse în conformitate cu articolul 13 alineatul (4) din regulamentul de bază.83.  Astfel cum a fost explicat în considerentul (18), una dintre aceste societăți a încetat ulterior să mai coopereze. Prin urmare, în conformitate cu articolul 13 alineatul (4) din regulamentul de bază, cererea sa de scutire a trebuit să fie respinsă.84.  Astfel cum a fost subliniat în considerentul (47), o altă societate a furnizat informații false și a împiedicat accesul la informațiile solicitate. Prin urmare, în conformitate cu articolul 13 alineatul (4) din regulamentul de bază, cererea sa de scutire a trebuit să fie respinsă.85.  O a treia societate din Republica Coreea nu a exportat produsul nici în timpul, nici după perioada de anchetă și nu s-a putut stabili nicio concluzie referitoare la natura operațiunilor sale. Prin urmare, acestei societăți nu i s-a putut acorda nici o scutire. Cu toate acestea, dacă va rezulta, după extinderea măsurilor antidumping în vigoare, că sunt îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 11 alineatul (4) și articolul 13 alineatul (4) din regulamentul de bază, situația societății în cauză poate fi reexaminată la cerere.86.  Societatea a obiectat și și-a reiterat cererea de scutire. Cu toate acestea, nu a prezentat informaţii şi elemente de probă noi care ar fi putut să modifice decizia de mai sus. Prin urmare, cererea acesteia nu a putut fi acceptată.87.  Niciuna dintre societățile coreene care au cooperat nu s-au dovedit a eluda măsurile. În plus, niciuna dintre societățile care solicită scutiri nu este afiliată societăților care sunt angajate în acțiuni de eludare. În special, este specificat faptul că patru dintre producătorii în sunt afiliați societăților din RPC care fac obiectul măsurilor inițiale. Totuși, nu există elemente de probă care să ateste că aceste relații au fost stabilite sau utilizate în vederea eludării măsurilor în vigoare privind importurile originare din China. Prin urmare, ar trebui acordate scutiri tuturor societăților care au cooperat care nu sunt menționate în considerentele (76) – (78).88.  Se consideră că sunt necesare măsuri speciale în acest caz pentru a asigura aplicarea adecvată a acestor scutiri. Aceste măsuri speciale prevăd prezentarea către autoritățile vamale din statele membre a unei facturi comerciale valabile, care respectă cerințele stabilite în anexa la prezentul regulament. Importurile care nu sunt însoțite de o asemenea factură vor fi supuse taxelor antidumping extinse, aplicabile pentru toate societățile din Republica Coreea care nu sunt scutite.89.  Ceilalți exportatori în cauză care nu au fost contactați de Comisie în cadrul prezentei proceduri și care intenționează să depună o cerere de scutire de taxa antidumping extinsă, în conformitate cu articolul 13 alineatul (4) din regulamentul de bază, trebuie să completeze un chestionar, pentru a permite Comisiei să stabilească dacă o astfel de scutire este justificată. Comisia efectuează, în mod normal, și o vizită de verificare la fața locului. Cererea va trebui să fie prezentată Comisiei împreună cu toate informațiile relevante.90.  Prin urmare, în cazul în care scutirea este justificată, Comisia va propune modificarea regulamentului după consultarea comitetului consultativ. În continuare, orice derogare acordată va fi monitorizată, pentru a asigura respectarea condițiilor pe care aceasta le conține.91.  INFORMAREA PĂRȚILOR92.  Toate părțile interesate au fost informate cu privire la faptele și considerațiile care au condus la concluziile de mai sus și au fost invitate să prezinte observații. Observațiile prezentate oral sau în scris de către părțile interesate au fost analizate. Niciunul dintre argumentele prezentate nu a determinat o modificare a concluziilor finale.ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:Articolul 11. Taxa antidumping definitivă instituită prin Regulamentul (CE) nr. 1858/2005 privind importurile de cabluri și parâme din oțel, inclusiv cabluri și parâme închise, exclusiv cabluri și parâme din oțel inoxidabil, cu cea mai mare dimensiune a secțiunii transversale peste 3 mm, originare din Republica Populară Chineză, se extinde la importurile de cabluri și parâme din oțel, inclusiv cabluri și parâme închise, exclusiv cabluri și parâme din oțel inoxidabil, cu cea mai mare dimensiune a secțiunii transversale peste 3 mm, expediate din Republica Coreea, indiferent dacă produsul este sau nu declarat ca provenind din Republica Coreea, încadrate în prezent la codurile NC ex 7312 10 81, ex 7312 10 83, ex 7312 10 85, ex 7312 10 89 și ex 7312 10 98 (coduri TARIC 7312 10 81 13, 7312 10 83 13, 7312 10 85 13, 7312 10 89 13 și 7312 10 98 13), cu excepția celor produse de societățile enumerate mai jos:Țara | Societatea | Cod suplimentar TARIC |Republica Coreea | Bosung Wire Rope Co, Ltd., 972-5, Songhyun-Ri, Jinrae-Myeun, Kimhae-Si, Gyeungsangnam-Do | A969 |Chung Woo Rope Co., Ltd. 1682-4, Songjung-Dong, Gangseo-Gu, Busan | A969 |CS Co., Ltd, 287-6 Soju-Dong Yangsan-City, Kyoungnam | A969 |Cosmo Wire Ltd., 447-1, Koyeon-Ri, Woong Chon-Myon Ulju-Kun, Ulsan | A969 |Dae Heung Industrial Co., Ltd., 185 Pyunglim - Ri, Daesan-Myun, Haman – Gun, Gyungnam | A969 |DSR Wire Corp., 291, Seonpyong-Ri, Seo-Myon, Suncheon-City, Jeonnam | A969 |Kiswire Ltd., 20t h Fl. Jangkyo Bldg., 1, Jangkyo-Dong, Chung-Ku, Seoul | A969 |Manho Rope & Wire Ltd., Dongho Bldg, 85-2, 4 Street Joongang-Dong, Jong-gu, Busan | A969 |Shin Han Rope CO.,LTD, 715-8, Gojan-dong, Namdong-gu, Incheon | A969 |Ssang Yong Cable Mfg. Co., Ltd, 1559-4 Song-Jeong Dong, Gang-Seo Gu, Busan | A969 |Young Heung Iron & Steel Co., Ltd, 71-1 Sin-Chon Dong, Changwon City, Gyungnam | A969 |2. Cererile de scutiri acordate societăților menționate specific la alineatul (1) sau autorizate de Comisie în conformitate cu articolul 3 alineatul (2) sunt condiționate de prezentarea autorităților vamale ale statelor membre a unei facturi comerciale valabile care să fie conformă cu cerințele stabilite în anexă. În cazul în care această factură nu este prezentată, taxa antidumping instituită de alineatul (1) se aplică.3. Taxa extinsă de alineatul (1) al prezentului articol este colectată în ceea ce privește importurile expediate din Republica Coreea, indiferent dacă produsul este sau nu declarat ca provenind din Republica Coreea, înregistrate în conformitate cu articolul 2 din Regulamentul (CE) nr. 734/2009 și cu articolele 13 alineatul (3) și 14 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009, cu excepția celor produse de societățile enumerate la alineatul (1).4. Se aplică dispozițiile în vigoare în materie de taxe vamale.Articolul 2Ancheta deschisă de Regulamentul (CE) nr. 734/2009 referitoare la o eventuală eludare a măsurilor antidumping instituite prin Regulamentul (CE) nr. 1858/2005 la importurile de parâme și cabluri din oțel originare din Republica Populară Chineză prin importuri de parâme și cabluri din oțel expediate din Malaysia, declarate sau nu originare din Malaysia, și de supunere a acestor importuri înregistrării, este încheiată.Articolul 31. Cererile de scutire de la taxa extinsă prin articolul 1 se formulează în scris în una dintre limbile oficiale ale Uniunii Europene și trebuie semnate de către o persoană autorizată să reprezinte entitatea care solicită scutirea. Cererea trebuie trimisă la următoarea adresă:European CommissionDirectorate-General for TradeDirectorate HOffice: N-105 04/92B – 1049 BruxellesBELGIAFax (32 2) 295 65 052. În conformitate cu articolul 13 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 1225/2009, după consultarea comitetului consultativ, Comisia poate autoriza, prin decizie, scutirea importurilor societăților care nu eludează măsurile antidumping instituite prin Regulamentul (CE) nr. 1858/2005, de taxa extinsă prevăzută la articolul 1.Articolul 4Autoritățile vamale sunt invitate să întrerupă înregistrarea importurilor instituită în conformitate cu dispozițiile articolului 2 din Regulamentul (CE) nr. 734/2009.Articolul 5Prezentul regulament intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene .Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.Adoptat la Bruxelles,Pentru ConsiliuPreședinteleAnexăPe factura comercială valabilă menționată la articolul 1 alineatul (2) trebuie să figureze o declarație semnată de un reprezentant al entității care emite factura comercială, după următorul model:93.  Numele și funcția reprezentantului entității care emite factura comercială.94.  Următoarea declarație: „Eu, subsemnatul, certific că (volumul) de [produsul în cauză] vândut pentru export în Uniunea Europeană acoperit de această factură, a fost produs de către (numele și adresa societății) (codul adițional TARIC) în (țara în cauză). Declar că informațiile înscrise în prezenta factură sunt complete și corecte.”95.  Data și semnătura[1] JO L 343, 22.12.2009, p. 51.[2] JO L 217, 17.8.1999, p. 1.[3] JO L 328, 30.10.2004, p. 1.[4] JO L 120, 24.4.2004, p. 1.[5] JO L 299, 16.11.2005, p. 1.[6] JO L 208, 12.8.2009, p. 7.


|

52010PC0344

 Propunere de Regulament al Parlamentului European si al Consiliului de stabilire a unor dispoziţii tranzitorii pentru acordurile bilaterale de investiţii încheiate între state membre şi ţări terţe  /* COM/2010/0344 final - COD 2010/0197 */

	[pic] | COMISIA EUROPEANĂ |Bruxelles, 7.7.2010COM(2010)344 final2010/0197 (COD)Propunere deREGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUIde stabilire a unor dispoziții tranzitorii pentru acordurile bilaterale de investiții încheiate între state membre și țări terțeEXPUNERE DE MOTIVE1. CONTEXTUL PROPUNERIITratatul privind funcționarea Uniunii Europene (denumit în continuare „TFUE”) conferă Uniunii Europene competența exclusivă în materie de investiții directe străine, în cadrul politicii comerciale comune [articolul 207 alineatul (1) și articolul 3 alineatul (1) litera (e)]. În conformitate cu articolul 2 alineatul (1) din TFUE, numai Uniunea poate legifera și adopta acte obligatorii din punct de vedere juridic într-un domeniu în care i-a fost atribuită competența exclusivă.Înainte de intrarea în vigoare a TFUE, statele membre au încheiat peste 1 000 de acorduri bilaterale de investiții cu țări terțe, care se referă, parțial sau în totalitate, la investiții directe străine. Printre aceste acorduri se numără tratatele bilaterale de investiții care furnizează, printre altele, garanții privind condițiile de investiții în statele membre și în țările terțe, sub forma angajamentelor specifice obligatorii în dreptul internațional.Deși acordurile rămân obligatorii pentru statele membre în dreptul internațional public, în urma intrării în vigoare a TFUE, acordurile de investiții încheiate de statele membre și angajamentele luate în cadrul acestora ar trebui abordate din perspectiva competenței exclusive a UE în domeniul investițiilor directe străine.În lipsa unui regim tranzitoriu explicit în TFUE, care să clarifice statutul acordurilor încheiate de statele membre, prezenta propunere de regulament al Consiliului și al Parlamentului va autoriza menținerea tuturor acordurilor de investiții aflate în prezent în vigoare între state membre și țări terțe. Sub această formă, prezenta propunere oferă o garanție explicită de securitate juridică în ceea ce privește condițiile la care sunt supuși investitorii.Această abordare, care constă în gestionarea intrării în vigoare a TFUE prin măsuri evolutive, precum introducerea politicii comerciale comune în anii 1960[1], permite formularea și elaborarea treptată a unei politici de investiții a UE, care să răspundă nevoilor tuturor investitorilor și tuturor investițiilor.Ținând cont de faptul că statele membre pot fi obligate sau pot considera necesar să modifice acordurile de investiții, în special pentru ca acestea să fie în conformitate cu obligațiile din tratat, prezenta propunere stabilește, de asemenea, un cadru și condiții în care statele membre să fie autorizate să deschidă negocieri cu o țară terță pentru a modifica un acord bilateral de investiții existent. Acest cadru va permite, de asemenea, statelor membre să negocieze și să încheie, în anumite condiții stabilite în prezenta propunere, un nou acord bilateral de investiții cu țări terțe. Având în vedere competența exclusivă a Uniunii în domeniul investițiilor directe străine și dezvoltarea progresivă a unei politici de investiții a UE, procedura prevăzută în prezenta propunere trebuie considerată ca fiind o măsură tranzitorie excepțională.Prezentul regulament abordează doar aspectele tranzitorii ale gestionării noilor competențe ale UE în materie de investiții. Obiectivele, criteriile și conținutul noii politici de investiții a UE, care vor trebui dezvoltate pe baza competenței exclusive recent dobândite în domeniul investițiilor directe străine, nu fac obiectul prezentului regulament și sunt abordate într-o comunicare separată a Comisiei către Parlamentul European și Consiliu, care va fi adoptată în același timp cu prezenta propunere de regulament.2. OPȚIUNI DE POLITICĂ ȘI CONSULTĂRI CU PĂRȚILE INTERESATEAvând în vedere natura specifică a subiectului, Comisia a evaluat o serie de opțiuni în vederea atingerii obiectivului descris anterior, fără însă a efectua o evaluare formală a impactului. Statutul acordurilor bilaterale încheiate între state membre și țări terțe în materie de investiții a fost examinat în cadrul unei reuniuni de experți din statele membre care a avut loc la Bruxelles, la 25 ianuarie 2010.Măsura în care acordurile de investiții ale statelor membre sunt incompatibile cu dreptul UE poate face obiectul unor discuții. Comisia este de părere că trebuie evitată orice incertitudine juridică privind statutul și valabilitatea acestor acorduri, care ar putea dăuna activităților de investiții și investitorilor UE în străinătate sau investițiilor și investitorilor străini în statele membre. Într-adevăr, o astfel de incertitudine este contrară principalei justificări a protecției investițiilor, respectiv de a oferi securitate juridică în ceea ce privește comportamentul țărilor gazdă. Ținând cont de situația creată de la intrarea în vigoare a TFUE, măsurile prompte și decisive sunt, prin urmare, de preferat unei lipse de acțiune sau unei reacții tardive.Securitatea juridică necesară pentru garantarea acordurilor vizate nu ar putea fi asigurată prin instrumente juridice neobligatorii, precum o declarație a serviciilor Comisiei sau a Colegiului cu privire la statutul și la valabilitatea acordurilor bilaterale de investiții. Acesta este motivul pentru care se preferă un instrument juridic.Prezenta propunere menține statu-quoul și oferă o soluție tranzitorie, autorizând menținerea în vigoare a acordurilor bilaterale de investiții încheiate între state membre și țări terțe. Principalul impact al prezentei propuneri este evitarea unui rezultat foarte negativ, cum ar fi eroziunea potențială a drepturilor și a avantajelor de care se bucură investitorii și investițiile în cadrul acordurilor internaționale de investiții. În acest sens, se consideră că impactul lipsei de acțiune este mult mai important decât cel al prezentei acțiuni, care este neutru, întrucât menține statu-quoul.Autorizația prevăzută în prezenta propunere nu prejudiciază profilul unei viitoare politici de investiții a UE și nici nu permite ca acordurile vizate să submineze exercitarea competenței Uniunii. În acest sens, autorizația acordată în temeiul prezentei propuneri poate fi retrasă, în conformitate cu procedurile specificate în aceasta din urmă. Prezenta procedură ține cont, de asemenea, de obligația statelor membre de a elimina, dacă este cazul, orice incompatibilități cu TFUE în acordurile lor existente, astfel cum a indicat Curtea de Justiție a Uniunii Europene.3. ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERIIObiectivul prezentei propuneri este de a autoriza menținerea în vigoare a acordurilor internaționale de investiții încheiate între state membre și țări terțe și de a stabili condiții și un cadru procedural pentru negocierea și încheierea unor astfel de acorduri de către statele membre.Capitolul I stabilește obiectul și domeniul de aplicare al regulamentului. Articolul 1 dispune ca regulamentul să vizeze acordurile încheiate între state membre și țări terțe în materie de investiții.Capitolul II prevede autorizarea menținerii în vigoare a acordurilor bilaterale existente încheiate între state membre și țări terțe.Articolul 2 impune statelor membre să notifice Comisiei toate acordurile pe care acestea intenționează să le mențină în vigoare conform modalităților și condițiilor regulamentului. Articolul 2 vizează și acordurile care au fost încheiate, dar nu au intrat încă în vigoare.Articolul 3 autorizează menținerea în vigoare a tuturor acordurilor de investiții existente încheiate între state membre și țări terțe, care au fost notificate de către statele membre, începând cu intrarea în vigoare a prezentului regulament. Această autorizație nu prejudiciază cu nimic obligațiile care le revin statelor membre în temeiul dreptului Uniunii[2].Articolul 4 prevede publicarea anuală, în Jurnalul Oficial, a tuturor acordurilor notificate, astfel încât toate părțile interesate să fie informate cu privire la extinderea exactă a sferei juridice furnizate de regulament.Articolul 5 prevede reexaminarea acordurilor care au fost notificate. Reexaminarea va conduce la identificarea aspectelor cantitative și calitative ale acordurilor în vigoare, precum și a obstacolelor pe care acestea le-ar putea constitui pentru punerea în aplicare a politicii comerciale comune. În special, Comisia va evalua dacă acordurile sau dispozițiile acestora sunt incompatibile cu dreptul Uniunii, dacă ele subminează negocierile sau acordurile de investiții încheiate între Uniune și țări terțe sau dacă aduc atingere politicilor Uniunii în materie de investiții, în special politicii comerciale comune. În termen de cel mult cinci ani de la intrarea în vigoare a prezentului regulament, Comisia va prezenta un raport pe baza reexaminării acordurilor, precum și a oricăror recomandări posibile de a întrerupe aplicarea dispozițiilor capitolului II sau de a modifica aceste dispoziții.Articolul 6 descrie posibila retragere a autorizației acordate în temeiul prezentului capitol. O retragere a autorizației poate fi necesară pentru unul sau mai multe acorduri încheiate cu o anumită țară terță, atunci când aceste acorduri sunt incompatibile cu dreptul Uniunii. În al doilea rând, autorizația ar putea fi retrasă dacă un acord se suprapune, parțial sau în totalitate, cu un acord în vigoare al Uniunii cu aceeași țară terță și dacă acesta din urmă nu abordează această suprapunere specifică. De exemplu, se face referire la o situație în care Uniunea încheie un acord de liber schimb cu o țară terță, conținând dispoziții referitoare la investiții, iar șase state membre au în vigoare un acord cu dispoziții similare în materie de investiții. Dacă acordul încheiat de către UE cu țara terță nu prevede înlocuirea celor șase acorduri încheiate de statele membre cu țara terță, este aplicabil articolul 6. Într-o comunicare adoptată în paralel cu prezenta propunere, Comisia și-a expus punctele de vedere cu privire la politica de investiții internațională pe care intenționează să o aplice și a indicat țările cu care intenționează să negocieze, într-o fază inițială, acorduri în materie de investiții. În sfârșit, autorizația pentru unul sau mai multe acorduri ar putea fi retrasă în cazul în care un acord subminează politicile de investiții ale Uniunii, în special politica comercială comună (de exemplu, dacă existența acordurilor afectează voința unei țări terțe de a negocia cu Uniunea) sau în cazul în care Consiliul nu a adoptat o decizie privind autorizația de a deschide negocieri în materie de investiții în termen de un an de la transmiterea unei recomandări de către Comisie, în temeiul articolului 218 alineatul (3) din tratat. Articolul 6 prevede o consultare între Comisie și statul membru (statele membre) vizat(e), pentru a aborda motivele de preocupare care ar putea conduce la o retragere a autorizației.Capitolul III prevede modificarea acordurilor existente și încheierea de noi acorduri. Cadrul procedural propus este inspirat de mecanismul de autorizare stabilit în Regulamentul (CE) nr. 662/2009 din 13 iulie 2009 de stabilire a unei proceduri pentru negocierea și încheierea acordurilor între statele membre și țări terțe privind anumite aspecte referitoare la legea aplicabilă obligațiilor contractuale și necontractuale și în Regulamentul (CE) nr. 664/2009 din 7 iulie 2009 de stabilire a unei proceduri pentru negocierea și încheierea acordurilor între statele membre și țări terțe privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor și deciziilor în materie matrimonială, în materia răspunderii părintești și în materia obligațiilor de întreținere, precum și legea aplicabilă în materie de obligații de întreținere[3] .Articolul 7 descrie cadrul general în care statele membre pot încheia sau modifica acorduri bilaterale de investiții.Articolul 8 dispune ca statele membre să notifice Comisiei intenția lor de a modifica un acord bilateral existent cu o țară terță sau de a încheia unul nou. Statele membre sunt invitate să furnizeze toate documentele relevante referitoare la renegocierea sau la negocierea unui acord, care pot fi puse la dispoziția altor state membre și a Parlamentului European, respectând cerințele de confidențialitate.Articolul 9 descrie motivele de fond pe care Comisia le-ar putea invoca pentru a nu autoriza deschiderea unor negocieri formale de către statele membre, în special în cazul în care inițiativa unui stat membru ar putea risca să compromită obiectivele negocierilor sau ale politicii UE. Comisia poate cere unui stat membru să includă, în cadrul unei negocieri, clauze adecvate vizând, de exemplu: a) denunțarea acordului în cazul încheierii unui acord ulterior între Uniune, sau între Uniune și statele sale membre, pe de o parte, și aceeași țară terță, pe de altă parte [a se vedea, de exemplu, clauzele de denunțare sau de înlocuire prevăzute la articolul 5 din Regulamentul (CE) nr. 662/2009], b) dispozițiile în materie de transferuri sau c) tratamentul națiunii celei mai favorizate pentru a asigura tuturor investitorilor UE un tratament egal în țara terță vizată.Articolul 10 dispune ca statele membre să informeze în mod constant Comisia cu privire la (re)negocierile care au fost autorizate. În plus, Comisia poate cere să participe, în calitate de observator, la negocierile în materie de investiții dintre statul membru și țara terță, pentru a asigura transparența deplină și coerența cu politica de investiții a Uniunii.Articolul 11 vizează sfârșitul procesului de negociere și prevede procedura și condițiile în care statele membre pot fi autorizate să semneze și să încheie un acord. În urma notificării acordului, care trebuie transmis Comisiei înainte de a fi semnat, Comisia evaluează dacă acesta nu subminează negocierile în curs sau iminente ale UE în materie de investiții sau dacă nu este incompatibil cu obligațiile care decurg din dreptul UE, inclusiv cele vizate în partea a treia din capitolul 4 al titlului IV din TFUE.Articolul 12 prevede reexaminarea autorizațiilor în conformitate cu capitolul III din prezentul regulament. Reexaminând aspectele cantitative și calitative ale negocierilor și ale acordurilor autorizate, Comisia va evalua dacă este oportun să se continue aplicarea dispozițiilor capitolului III. Raportul și orice eventuală recomandare de a întrerupe aplicarea dispozițiilor acestui capitol sau de a modifica aceste dispoziții vor fi prezentate în termen de cel mult cinci ani de la intrarea în vigoare a regulamentului.Capitolul IV stabilește anumite cerințe privind comportamentul statelor membre în ceea ce privește acordurile vizate de prezentul regulament.Articolul 13 invită statele membre să furnizeze informații referitoare la reuniunile care au loc în cadrul acordurilor vizate. În plus, statele membre sunt invitate să informeze Comisia cu privire la orice cerere de soluționare de litigiu introdusă împotriva lor în temeiul acordurilor acestora, de îndată ce iau cunoștință de o astfel de cerere, precum și să coopereze cu Comisia în ceea ce privește mecanismul de soluționare a litigiilor – pe care ar fi autorizate să-l activeze împotriva unei alte țări terțe care ar fi parte la un astfel de acord – sau mecanismele de consultare în cadrul unui acord.Articolul 14 prevede că statele membre pot să indice dacă anumite informații pe care le furnizează în conformitate cu articolele 8 și 11 trebuie considerate confidențiale și dacă acestea pot fi comunicate altor state membre.Articolul 15 anunță crearea unui nou comitet care va asista Comisia în gestionarea regulamentului și stabilește procedurile de funcționare ale acestui comitet. Această dispoziție poate fi revizuită pentru a fi în conformitate cu viitorul regulament privind controlul exercitării competențelor de executare de către Comisie[4], adoptat în temeiul articolului 291 din TFUE. În cazul în care prezenta propunere este adoptată înainte de intrarea în vigoare a regulamentului privind controlul exercitării competențelor de executare de către Comisie, Comisia prevede actualizarea sa automată pentru a face referire la regulamentul adoptat în temeiul articolului 291, prin aplicarea propunerii de regulament menționate anterior[5].Articolul 16 dispune ca prezentul regulament să intre în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării sale, ceea ce înseamnă că cel de-al doilea capitol se aplică acordurilor aflate în vigoare înainte de această dată.4. IMPLICAȚIILE BUGETAREPropunerea nu are implicații asupra bugetului UE.2010/0197 (COD)Propunere deREGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUIde stabilire a unor dispoziții tranzitorii pentru acordurile bilaterale de investiții încheiate între state membre și țări terțePARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 alineatul (2),având în vedere propunerea Comisiei Europene,după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară,întrucât:(1) În urma intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona, investițiile directe străine figurează pe lista chestiunilor care țin de politica comercială comună. În conformitate cu articolul 3 alineatul (1) litera (e) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (denumit în continuare „tratatul”), Uniunea are competență exclusivă în domeniul politicii comerciale comune. În consecință, numai Uniunea poate legifera și adopta acte obligatorii din punct de vedere juridic în acest domeniu. Statele membre nu pot face acest lucru decât dacă sunt autorizate de Uniune, în conformitate cu articolul 2 alineatul (1) din tratat.(2) În plus, partea a treia din capitolul 4 al titlului IV din tratat definește reguli comune pentru mișcările de capitaluri între state membre și țări terțe, inclusiv pentru cele care implică investiții. Acordurile internaționale în materie de investiții încheiate de statele membre pot avea un impact asupra acestor reguli.(3) În momentul intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona, statele membre ale Uniunii încheiaseră un număr semnificativ de acorduri bilaterale de investiții cu țări terțe. Tratatul nu conține nicio dispoziție tranzitorie explicită pentru astfel de acorduri, care țin de acum de competența exclusivă a Uniunii. În plus, unele dintre aceste acorduri pot cuprinde dispoziții care să aibă un impact asupra regulilor comune referitoare la mișcările de capitaluri stabilite în partea a treia din capitolul 4 al titlului IV din tratat.(4) Deși acordurile bilaterale rămân obligatorii pentru statele membre în dreptul internațional public și vor fi înlocuite progresiv de acorduri viitoare ale Uniunii privind același subiect, condițiile menținerii lor în vigoare și relația lor cu politicile Uniunii în materie de investiții, în special cu politica comercială comună, necesită o gestionare adecvată. Această relație va evolua pe măsură ce Uniunea își va exercita competența.(5) În interesul investitorilor UE și al investițiilor lor în țări terțe, precum și în cel al statelor membre care găzduiesc investitori și investiții străine, acordurile bilaterale care precizează și garantează condițiile de investiții ar trebui menținute în vigoare.(6) Prezentul regulament stabilește condițiile în care statele membre ar trebui să fie autorizate să mențină în vigoare sau să permită intrarea în vigoare a acordurilor internaționale de investiții.(7) Prezentul regulament stabilește condițiile în care statele membre sunt autorizate să modifice sau să încheie acorduri internaționale de investiții.(8) Ținând cont de faptul că autorizația de a menține, a modifica sau a încheia acorduri vizate de prezentul regulament ține de competența exclusivă a Uniunii, ea trebuie considerată ca fiind o măsură excepțională. Autorizația este acordată fără a aduce atingere aplicării articolului 258 din tratat în ceea ce privește neîndeplinirea de către statele membre a obligațiilor impuse de tratate, altele decât incompatibilitățile care decurg din atribuirea competențelor între Uniune și statele sale membre.(9) Statele membre sunt obligate[6] să ia măsurile necesare pentru eliminarea incompatibilităților cu dreptul Uniunii conținute, dacă este cazul, în tratatele bilaterale de investiții încheiate cu țări terțe.(10) Comisia ar trebui să fie în măsură să retragă autorizația dacă un acord nu este în conformitate cu dreptul Uniunii, independent de incompatibilitățile care decurg din atribuirea competențelor între Uniune și statele sale membre. De asemenea, autorizația poate fi retrasă dacă un acord în vigoare încheiat de Uniune cu o țară terță conține dispoziții referitoare la investiții similare cu cele existente într-un acord al unui stat membru. Pentru a garanta că acordurile statelor membre nu subminează dezvoltarea și punerea în aplicare a politicilor Uniunii în materie de investiții, în special a măsurilor autonome ale politicii comerciale comune, autorizația poate fi retrasă. În sfârșit, există posibilitatea de a retrage autorizația în cazul în care Consiliul nu adoptă o decizie privind autorizația de a deschide negocieri în materie de investiții în termen de un an de la transmiterea unei recomandări de către Comisie, în temeiul articolului 218 alineatul (3) din tratat.(11) Autorizația de a modifica sau de a încheia acorduri, prevăzută în prezentul regulament, permite în special statelor membre să abordeze eventualele incompatibilități existente între acordurile lor internaționale de investiții și dreptul Uniunii, altele decât incompatibilitățile care decurg din atribuirea competențelor între Uniune și statele sale membre, care sunt abordate în prezentul regulament.(12) În termen de cel mult cinci ani de la intrarea în vigoare a prezentului regulament, Comisia ar trebui să prezinte Parlamentului European și Consiliului un raport privind aplicarea capitolelor II și III din prezentul regulament. Acest raport ar trebui, printre altele, să examineze necesitatea de a continua aplicarea acestor capitole. În cazul în care raportul recomandă întreruperea aplicării dispozițiilor acestor capitole sau propune modificări ale acestor dispoziții, el trebuie să fie însoțit de o propunere legislativă adecvată. Cu excepția situației în care sunt înlocuite de un acord al Uniunii în materie de investiții sau sunt denunțate din alte motive, acordurile bilaterale încheiate de statele membre cu țări terțe rămân obligatorii pentru părți în dreptul internațional public.(13) Acordurile autorizate în temeiul prezentului regulament sau autorizațiile de a deschide negocieri în vederea modificării unui acord bilateral existent sau a încheierii unui nou acord bilateral cu o țară terță nu ar trebui în niciun caz să constituie un obstacol în calea punerii în aplicare a politicilor Uniunii în materie de investiții, în special a politicii comerciale comune.(14) Parlamentul European, Consiliul și Comisia ar trebui să se asigure că orice informații considerate confidențiale sunt tratate în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1049/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2001 privind accesul public la documentele Parlamentului European, ale Consiliului și ale Comisiei[7].(15) Prezentul regulament nu trebuie să se aplice acordurilor de investiții încheiate între statele membre.(16) Este necesar să se prevadă anumite dispoziții care să garanteze că acordurile menținute în vigoare în temeiul prezentului regulament rămân aplicabile, inclusiv în ceea ce privește soluționarea litigiilor, respectând totodată competența exclusivă a Uniunii.(17) Măsurile necesare pentru punerea în aplicare a prezentului regulament ar trebui să fie adoptate în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competențelor de executare conferite Comisiei[8].ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:CAPITOLUL IDomeniul de aplicareArticolul 1Obiectul și domeniul de aplicarePrezentul regulament stabilește modalitățile, condițiile și procedura conform cărora statele membre sunt autorizate să mențină în vigoare, să modifice sau să încheie acorduri bilaterale de investiții cu țări terțe.CAPITOLUL IIAutorizația de a menține în vigoare acordurileArticolul 2Notificarea ComisieiÎn termen de treizeci de zile de la intrarea în vigoare a prezentului regulament, statele membre notifică Comisiei toate acordurile bilaterale de investiții încheiate cu țări terțe înainte de intrarea în vigoare a prezentului regulament, pentru care doresc fie să le mențină în vigoare, fie să permită intrarea lor în vigoare în temeiul prezentului capitol. Notificarea conține o copie a acestor acorduri bilaterale.Articolul 3Autorizația de a menține în vigoare acordurileFără a aduce atingere competențelor Uniunii în materie de investiții și altor obligații ale statelor membre în temeiul dreptului Uniunii, statele membre sunt autorizate, în conformitate cu articolul 2 alineatul (1) din tratat, să mențină în vigoare acordurile bilaterale de investiții care au fost notificate în conformitate cu articolul 2 din prezentul regulament.Articolul 4Publicarea1. La fiecare douăsprezece luni, Comisia publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene o listă a acordurilor notificate în temeiul articolului 2 sau al articolului 11 alineatul (7).2. Prima publicare a listei de acorduri menționate la alineatul 1 are loc cel târziu la trei luni de la termenul fixat pentru notificări în conformitate cu articolul 2.Articolul 5Reexaminarea1. Comisia reexaminează acordurile notificate în temeiul articolului 2, evaluând, în special, dacă acordurile:(a) implică incompatibilități cu dreptul Uniunii, altele decât cele care decurg din atribuirea competențelor între Uniune și statele sale membre sau(b) se suprapun, parțial sau în totalitate, cu un acord în vigoare al Uniunii cu aceeași țară terță și acesta din urmă nu abordează această suprapunere specifică sau(c) constituie un obstacol în calea dezvoltării și a punerii în aplicare a politicilor Uniunii în materie de investiții, în special a politicii comerciale comune.2. Pentru a facilita reexaminarea menționată la alineatul 1, poate avea loc o consultare între Comisie și statul membru care transmite notificarea, fie la cererea statului membru, fie la inițiativa Comisiei.3. În termen de cel mult cinci ani de la intrarea în vigoare a prezentului regulament, Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport privind aplicarea prezentului capitol, în care este examinată necesitatea de a continua aplicarea acestuia, pe baza reexaminării menționate la alineatul 1.4. În cazul în care raportul menționat la alineatul 3 recomandă întreruperea aplicării dispozițiilor prezentului capitol sau modificarea acestor dispoziții, el este însoțit de o propunere legislativă adecvată.Articolul 6Retragerea autorizației1. Autorizația prevăzută la articolul 3 poate fi retrasă dacă:(a) un acord implică incompatibilități cu dreptul Uniunii, altele decât cele care decurg din atribuirea competențelor între Uniune și statele sale membre sau(b) un acord se suprapune, parțial sau în totalitate, cu un acord în vigoare al Uniunii cu aceeași țară terță și acesta din urmă nu abordează această suprapunere specifică sau(c) un acord constituie un obstacol în calea dezvoltării și punerii în aplicare a politicilor Uniunii în materie de investiții, în special a politicii comerciale comune sau(d) Consiliul nu a adoptat o decizie privind autorizația de a deschide negocieri cu privire la un acord care se suprapune, parțial sau în totalitate, cu un acord notificat în temeiul articolului 2, în termen de un an de la transmiterea unei recomandări de către Comisie, în temeiul articolului 218 alineatul (3) din tratat.2. Atunci când Comisia consideră că există motive pentru a retrage autorizația prevăzută la articolul 3, ea emite un aviz motivat statului membru în cauză cu privire la măsurile care trebuie adoptate pentru a îndeplini cerințele menționate la alineatul 1. Au loc consultări între Comisie și statul membru în cauză.3. În cazul în care consultările menționate la alineatul 2 nu rezolvă problema, Comisia retrage autorizația pentru acordul vizat. Comisia adoptă o decizie privind retragerea autorizației în conformitate cu procedura menționată la articolul 15 alineatul (2). Ea cere statului membru să ia măsuri adecvate și, dacă este necesar, denunță acordul în cauză.4. În cazul retragerii unei autorizații, Comisia elimină acordul din lista menționată la articolul 4.CAPITOLUL IIIAutorizația de a modifica sau de a încheia acorduriArticolul 7Autorizația de a modifica sau de a încheia acorduriSub rezerva condițiilor stabilite la articolele 8-12, un stat membru este autorizat să deschidă negocieri în vederea modificării unui acord de investiții existent sau a încheierii unui acord de investiții nou cu o țară terță.Articolul 8Notificarea Comisiei1. În cazul în care un stat membru intenționează să inițieze negocieri în vederea modificării unui acord de investiții existent sau a încheierii unui acord de investiții nou cu o țară terță, acesta notifică în scris intențiile sale Comisiei.2. Notificarea cuprinde documentele relevante și indică dispozițiile care trebuie abordate în cadrul negocierilor, obiectivele negocierilor și orice alte informații relevante. În cazul modificării unui acord existent, notificarea indică dispozițiile care trebuie să fie renegociate.3. Comisia pune această notificare și, la cerere, documentele care o însoțesc la dispoziția celorlalte state membre, respectând cerințele de confidențialitate menționate la articolul 14.4. Notificarea menționată la alineatul 1 este transmisă cu cel puțin cinci luni calendaristice înainte de începutul negocierilor formale cu țara terță în cauză.5. În cazul în care informațiile transmise de statul membru nu sunt suficiente în scopul autorizației de deschidere a negocierilor formale în conformitate cu articolul 9, Comisia poate solicita informații suplimentare.Articolul 9Autorizația de a deschide negocieri formale1. Comisia autorizează deschiderea negocierilor formale, cu excepția situației în care concluzionează că deschiderea negocierilor:(a) ar implica incompatibilități cu dreptul Uniunii, altele decât cele care decurg din atribuirea competențelor între Uniune și statele sale membre sau(b) ar compromite obiectivele negocierilor în curs sau iminente între Uniune și țara terță în cauză sau(c) ar constitui un obstacol în calea dezvoltării și punerii în aplicare a politicilor Uniunii în materie de investiții, în special a politicii comerciale comune.2. În cadrul autorizației menționate la alineatul 1, Comisia poate cere statului membru să includă orice clauze adecvate în aceste negocieri.3. Deciziile privind autorizația menționată la alineatul 1 sunt luate în conformitate cu procedura menționată la articolul 15 alineatul (2). Comisia adoptă decizia sa în termen de 90 de zile de la primirea notificării menționate la articolul 8. În cazul în care sunt necesare informații suplimentare pentru luarea unei decizii, termenul de 90 de zile începe de la data primirii informațiilor suplimentare.Articolul 10Participarea Comisiei la negocieriComisia este ținută la curent în ceea ce privește evoluția și rezultatul diferitelor etape ale negocierilor și poate cere să participe la negocierile în materie de investiții dintre statul membru și țara terță.Articolul 11Autorizația de a semna și a încheia un acord1. Înainte de semnarea unui acord, statul membru vizat transmite textul acordului Comisiei și o notifică cu privire la rezultatele negocierilor.2. Obligația de notificare prevăzută la alineatul 1 vizează și acordurile care au fost negociate înainte de intrarea în vigoare a prezentului regulament, dar care nu au fost încheiate și, prin urmare, nu sunt supuse obligației de notificare prevăzute la articolul 2.3. După notificare, Comisia evaluează dacă acordul negociat:(a) nu implică incompatibilități cu dreptul Uniunii, altele decât cele care decurg din atribuirea competențelor între Uniune și statele sale membre sau(b) nu compromite obiectivele negocierilor în curs sau iminente între Uniune și țara terță în cauză sau(c) nu constituie un obstacol în calea dezvoltării și punerii în aplicare a politicilor Uniunii în materie de investiții, în special a politicii comerciale comune sau(d) nu este contrar cerinței menționate la articolul 9 alineatul (2), după caz.4. Atunci când Comisia consideră că negocierile s-au finalizat cu un acord care nu îndeplinește cerințele menționate la alineatul 3, statul membru nu este autorizat să semneze și să încheie acordul.5. Atunci când Comisia consideră că negocierile s-au finalizat cu un acord care îndeplinește cerințele menționate la alineatul 3, statul membru este autorizat să semneze și să încheie acordul.6. Deciziile vizate la alineatele 4 și 5 sunt luate în conformitate cu procedura menționată la articolul 15 alineatul (2). Comisia adoptă decizia sa în termen de 90 de zile de la primirea notificărilor menționate la alineatele 1 și 2. În cazul în care sunt necesare informații suplimentare pentru luarea deciziei, termenul de 90 de zile începe de la data primirii informațiilor suplimentare.7. În cazul în care a fost acordată o autorizație în conformitate cu alineatul 5, statul membru în cauză notifică Comisiei încheierea și intrarea în vigoare a acordului.Articolul 12Reexaminarea1. În termen de cel mult cinci ani de la intrarea în vigoare a prezentului regulament, Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport privind aplicarea prezentului capitol, în care este examinată necesitatea de a continua aplicarea acestuia.2. Raportul menționat la alineatul 1 cuprinde o prezentare generală a autorizațiilor solicitate și acordate în temeiul prezentului capitol.3. În cazul în care raportul menționat la alineatul 1 recomandă întreruperea aplicării prezentului capitol sau modificarea dispozițiilor acestuia, el este însoțit de o propunere legislativă adecvată.CAPITOLUL IVDispoziții finaleArticolul 13Comportamentul statelor membre în ceea ce privește acordurile încheiate cu o țară terță1. Pentru toate acordurile cuprinse în domeniul de aplicare al prezentului regulament, statul membru în cauză informează Comisia, fără întârzieri nejustificate, cu privire la toate reuniunile care au loc în conformitate cu dispozițiile acordului. El îi furnizează Comisiei ordinea de zi și toate informațiile relevante care permit înțelegerea subiectelor abordate. Comisia poate solicita informații suplimentare din partea statului membru în cauză. În cazul în care o chestiune care urmează a fi discutată ar putea aduce atingere punerii în aplicare a politicilor Uniunii în materie de investiții, în special politicii comerciale comune, Comisia poate cere statului membru în cauză să adopte o anumită poziție.2. Pentru toate acordurile cuprinse în domeniul de aplicare al prezentului regulament, statul membru în cauză informează Comisia, fără întârzieri nejustificate, cu privire la orice observație primită privind incompatibilitatea unei anumite măsuri cu acordul. De asemenea, statul membru informează Comisia cu privire la orice cerere de soluționare de litigiu introdusă în temeiul acordului, de îndată ce acesta ia cunoștință de cererea respectivă. Statul membru și Comisia cooperează pe deplin și iau toate măsurile necesare pentru a asigura o apărare eficace, ceea ce poate implica, după caz, participarea Comisiei la procedură.3. Pentru toate acordurile cuprinse în domeniul de aplicare al prezentului regulament, statul membru în cauză solicită acordul Comisiei înainte de a activa orice mecanism relevant de soluționare a litigiilor inclus în acord și, la cererea Comisiei, activează aceste mecanisme. În cadrul acestor mecanisme, cealaltă parte la acord și la soluționarea litigiilor este consultată, în cazul în care acordul prevede acest lucru. Statul membru și Comisia cooperează pe deplin în ceea ce privește desfășurarea procedurilor în cadrul mecanismelor relevante, ceea ce poate implica, după caz, participarea Comisiei la procedură.Articolul 14ConfidențialitateaAtunci când statele membre adresează Comisiei, în conformitate cu articolele 8 și 11, notificări privind negocierile și rezultatul lor, ele pot indica dacă anumite informații furnizate trebuie considerate confidențiale și dacă acestea pot fi comunicate altor state membre.Articolul 15Comitetul1. Comisia este asistată de Comitetul consultativ pentru gestionarea dispozițiilor tranzitorii privind acordurile internaționale de investiții.2. În cazurile în care se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolele 3 și 7 din Decizia 1999/468/CE.Articolul 16Intrarea în vigoarePrezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene .Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.Adoptat la Bruxelles, […]Pentru Parlamentul European Pentru ConsiliuPreședintele Președintele [1] Decizia Consiliului din 9 octombrie 1961 privind uniformizarea duratei acordurilor comerciale cu țări terțe și Decizia Consiliului din 16 decembrie 1969 privind uniformizarea progresivă a acordurilor referitoare la relațiile comerciale ale statelor membre cu țările terțe și negocierea acordurilor comunitare.[2] Pentru jurisprudența recentă, a se vedea hotărârile C-205/06 și C-249/06 din 3 martie 2009 și hotărârea C-118/07 din 19 noiembrie 2009, în care Curtea de Justiție a Uniunii Europene a considerat că anumite dispoziții ale tratatelor bilaterale de investiții încheiate de Austria, Suedia și Finlanda erau incompatibile cu Tratatul CE și că statele membre vizate nu luaseră măsurile adecvate pentru a elimina aceste incompatibilități. Există clauze identice sau similare în alte tratate bilaterale de investiții încheiate fie înainte, fie după aderarea la Uniune. În hotărârile sale, Curtea a invitat Comisia să-și asume rolul de facilitator cu privire la aceste chestiuni.[3] JO L 200/52 din 31 iulie 2009, p. 25 și p. 46.[4] A se vedea propunerea de Regulament al Parlamentului European și al Consiliului de stabilire a normelor și principiilor generale privind mecanismele de control de către statele membre al exercitării competențelor de executare de către Comisie, COM(2010) 83 final din 9 martie 2010.[5] A se vedea articolul 10 din propunerea sus-menționată a Comisiei.[6] Pentru jurisprudența recentă, a se vedea hotărârile Curții de Justiție a Uniunii Europene în cauzele C-205/06, Comisia/Austria , C-249/06, Comisia/Suedia și C-118/07, Comisia/Finlanda .[7] JO L 145, 31.5.2001, p. 43.[8] JO L 184, 17.7.1999, p. 23.