				|

		52011PC0747

			Propunere de REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI AL CONSILIULUI de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1060/2009 privind agențiile de rating de credit /* COM/2011/0747 final - 2011/0361 (COD) */

			   	EXPUNERE DE MOTIVE
1.           CONTEXTUL PROPUNERII
Agențiile de rating de credit sunt
participanți importanți la piețele financiare și trebuie să facă obiectul unui
cadru juridic adecvat. Regulamentul (CE) nr. 1060/2009 privind agențiile de
rating de credit[1] (regulamentul privind
agențiile de rating de credit) a intrat pe deplin în vigoare la 7 decembrie
2010. Acesta impune agențiilor de rating de credit să respecte un cod strict de
conduită pentru a reduce eventualele conflicte de interese, a garanta un nivel
ridicat al calității și o transparență suficientă pentru ratinguri și pentru
procesul stabilirii ratingurilor. Agențiile de rating de credit existente au
trebuit să solicite înregistrarea și să se asigure că, până la 7 septembrie
2010, respectă cerințele din regulamentul respectiv.
La 1 iunie 2011, a intrat în vigoare o
modificare a regulamentului privind agențiile de rating de credit [Regulamentul
(UE) nr. 513/2011], prin care se acordă Autorității europene pentru valori
mobiliare și piețe (AEVMP) competențe exclusive în materie de supraveghere a
agențiilor de rating de credit înregistrate în UE, pentru a centraliza și
simplifica înregistrarea și supravegherea acestora la nivel european[2].
Deși constituie un progres important,
regulamentul existent privind agențiile de rating de credit nu abordează în mod
suficient o serie de aspecte legate de activitățile de rating de credit și de
utilizarea ratingurilor. Este vorba în special de riscul ca participanții la
piețele financiare să acorde o încredere excesivă ratingurilor de credit, de
gradul ridicat de concentrare al pieței ratingurilor de credit, de răspunderea
civilă a agențiilor de rating de credit față de investitori, de conflictele de
interese cu privire la modelul „emitentul plătește” (issuer-pays) și de
structura de acționariat a agențiilor de rating de credit. Particularitățile
ratingurilor suverane, care au devenit evidente în cursul actualei crize a
datoriilor suverane, nu sunt nici ele abordate în mod specific în regulamentul
actual privind agențiile de rating de credit.
Comisia Europeană a semnalat aceste probleme
nerezolvate în comunicarea sa din 2 iunie 2010 („Reglementarea serviciilor
financiare în folosul creșterii sustenabile”)[3] și într-un
document consultativ al serviciilor Comisiei din 5 noiembrie 2010[4],
anunțând necesitatea unei revizuiri specifice a regulamentului privind
agențiile de rating de credit, lucru pe care îl realizează prezenta propunere.
La 8 iunie 2011, Parlamentul European a
publicat o rezoluție nelegislativă privind agențiile de rating de credit[5].
Raportul susține necesitatea de a consolida cadrul de reglementare aplicabil
agențiilor de rating de credit și de a lua măsuri de reducere a riscului legat
de încrederea excesivă acordată ratingurilor. Mai exact, Parlamentul European
susține, printre altele, consolidarea cerințelor de publicare în cazul
ratingurilor suverane, crearea unui indice european de rating, publicarea mai
multor informații privind instrumentele financiare structurate și asumarea
răspunderii civile de către agențiile de rating de credit. Parlamentul European
apreciază totodată că este important să se stimuleze concurența și consideră că
trebuie să se exploreze și să se analizeze posibilitatea înființării unei
Agenții europene de rating de credit independente.
În cadrul unei reuniuni informale a ECOFIN
desfășurate în zilele de 30 septembrie și 1 octombrie 2010, Consiliul Uniunii
Europene a recunoscut necesitatea de a se face eforturi suplimentare pentru a
rezolva o serie de aspecte legate de activitatea de rating de credit, inclusiv
riscul acordării unei încrederi excesive ratingurilor de credit și riscul unor
conflicte de interese generate de modelul de remunerare al agențiile de rating
de credit. Consiliul European din 23 octombrie 2011 a concluzionat că sunt
necesare progrese privind reducerea încrederii excesive acordate ratingurilor
de credit.
În plus, Comitetul european pentru valori
mobiliare și Comitetul bancar european, formate din reprezentanți ai
ministerelor de finanțe ale statelor membre, au discutat, în cursul reuniunilor
din 9 noiembrie 2010 și 19 septembrie 2011, nevoia de a consolida și mai mult
cadrul de reglementare aplicabil agențiilor de rating de credit.
La nivel internațional, Consiliul pentru
Stabilitate Financiară (FSB) a publicat, în octombrie 2010, principii de
reducere a încrederii acordate de autorități și de instituțiile financiare
ratingurilor stabilite de agențiile de rating de credit[6].
Principiile prevăd eliminarea sau înlocuirea referințelor la astfel de
ratinguri din legislație în cazul în care există standarde alternative adecvate
de măsurare a bonității și obligarea investitorilor să realizeze propriile
evaluări de credit. Aceste principii au fost aprobate în cadrul reuniunii la
nivel înalt G20 de la Seul, din noiembrie 2010.
În contextul reformei legislației bancare,
Comisia a abordat recent problema încrederii excesive acordate de instituțiile
financiare ratingurilor[7]. Comisia a propus
introducerea unei reguli prin care băncile și societățile de investiții să fie
obligate să evalueze ele înseși riscul de credit al entităților și al
instrumentelor financiare în care investesc și să nu se bazeze doar pe
ratinguri externe în acest sens. În plus, aceasta a propus o dispoziție
similară în proiectul de modificare a directivei privind OPCVM și a directivei
privind administratorii fondurilor de investiții alternative[8],
prezentat în același timp cu prezenta propunere de regulament.
2.           REZULTATELE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE
INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRILOR IMPACTULUI
În perioada 5 noiembrie 2010 - 7 ianuarie
2011, Comisia Europeană a realizat o consultare publică în cadrul căreia a
prezentat diverse opțiuni de rezolvare a problemelor identificate. Comisia a
primit de la părțile interesate aproximativ 100 de contribuții, care au fost
luate în considerare la elaborarea prezentei propuneri. Un rezumat al
răspunsurilor la documentul consultativ este disponibil la:
http://ec.europa.eu/internal_market/securities/docs/agencies/summary-responses-cra-consultation-20110704_en.pdf.
La 6 iulie, serviciile Comisiei au organizat o
masă rotundă pentru a obține de la părțile interesate feedback suplimentar cu
privire la aceste probleme. Un rezumat al discuțiilor de la masa rotundă este
disponibil la:
http://ec.europa.eu/internal_market/securities/docs/agencies/roundtable_en.pdf.
S-a realizat de asemenea o evaluare a
impactului prezentei propuneri. Evaluarea este disponibilă la:
http://ec.europa.eu/internal_market/securities/agencies/index_en.htm.
Evaluarea impactului a scos în evidență
următoarele probleme:
–
obligația, prevăzută în anumite documente
legislative, de a utiliza ratinguri de credit externe, utilizarea excesivă de
către investitori a ratingurilor externe pentru administrarea internă a
riscurilor, strategiile de investiții legate direct de ratinguri, precum și
insuficiența informațiilor privind instrumentele financiare structurate au avut
ca rezultat acordarea unei încrederi excesive ratingurilor de credit externe,
ceea ce a condus la prociclicitate și la „căderi bruște” (cliff effects)[9]
pe piețele de capital;
–
lipsa de obiectivitate, exhaustivitate și
transparență în procesul de stabilire a ratingurilor suverane, împreună cu
încrederea excesivă, au făcut ca modificarea ratingurilor datoriilor suverane
să ducă la căderi bruște și la contagiune;
–
gradul ridicat de concentrare a pieței ratingurilor
de credit, barierele importante care îngreunează intrarea pe piața ratingurilor
de credit și lipsa comparabilității ratingurilor fac ca această piață să fie
caracterizată de opțiuni limitate și de o concurență redusă;
–
utilizatorii ratingurilor care suferă pierderi din
cauza unui rating inexact publicat de o agenție de rating de credit care
încalcă regulamentul privind agențiile de rating de credit nu dispun de
suficiente căi de recurs;
–
conflictele de interese generate de modelul
„emitentul plătește”, de structura de proprietate și de colaborarea îndelungată
cu aceeași agenție de rating de credit pot submina independența agențiilor de
rating de credit; și
–
procesele și metodologiile de stabilire a
ratingurilor de credit nu sunt adecvate.
Obiectivul general al propunerii este de a
contribui la reducerea riscurilor pentru stabilitatea financiară și la
restabilirea încrederii investitorilor și a altor participanți la piețe în piețele
financiare și în calitatea ratingurilor. Au fost analizate diverse opțiuni
strategice prin care s-ar putea rezolva problemele identificate și s-ar putea
realiza astfel obiectivele specifice corespunzătoare:
–
diminuarea „efectelor de căderi bruște” asupra
piețelor și instituțiilor financiare prin reducerea încrederii acordate
ratingurilor externe;
–
reducerea riscurilor legate de efectele de
contagiune în caz de modificare a ratingurilor suverane;
–
îmbunătățirea situației pieței ratingurilor de
credit, caracterizată în prezent de opțiuni limitate și de o concurență redusă,
în vederea îmbunătățirii calității ratingurilor;
–
asigurarea unor căi de recurs adecvate pentru
investitori; în prezent, utilizatorii care suferă pierderi din cauza unui
rating de credit acordat de o agenție de rating de credit care încalcă
regulamentul privind agențiile de rating de credit nu dispun de suficiente căi
de recurs; și
–
creșterea calității ratingurilor prin consolidarea
independenței agențiilor de rating de credit și promovarea unor metodologii și
procese adecvate de stabilire a ratingurilor de credit; În prezent, conflictele
de interese generate de modelul „emitentul plătește”, de structura de
proprietate și de colaborarea îndelungată cu aceeași agenție de rating de
credit pot submina independența agențiilor de rating de credit.
Opțiunile strategice preferate sunt prezentate
în secțiunea 3.4 de mai jos și sunt reflectate în prezenta propunere. Este de
așteptat ca aceste opțiuni să reducă încrederea excesivă acordată de
instituțiile financiare ratingurilor de credit externe prin reducerea
importanței ratingurilor externe în cadrul legislației privind serviciile
financiare. În plus, publicarea de către emitenți a portofoliilor de active
subiacente produselor financiare structurate îi poate ajuta pe investitori să
efectueze propria evaluare a riscului de credit în loc să se bazeze doar pe
ratinguri externe.
Transparența și calitatea ratingurilor
suverane se vor îmbunătăți prin verificarea informațiilor de bază și publicarea
întregului raport de cercetare care însoțește ratingul. Comparabilitatea
ratingurilor acordate de agenții de rating distincte, facilitată de promovarea
de standarde comune pentru scalele de rating și de existența unui indice
european de rating (EURIX), ar trebui să ducă la diversificarea ofertei și la
optimizarea structurii sectorului de ratinguri. De asemenea, rotația
obligatorie a agențiilor de rating de credit nu numai că ar reduce în mod
considerabil riscul pe care îl reprezintă pentru independența acestora familiaritatea
rezultată dintr-o relație de afaceri de lungă durată dintre o agenție de rating
de credit și un emitent, dar ar avea totodată un efect pozitiv semnificativ în
sensul îmbunătățirii ofertei în sectorul de ratinguri, oferind mai multe
oportunități de afaceri pentru agențiile de rating de mai mici dimensiuni.
În ceea ce privește protecția investitorilor,
stabilirea unor căi de recurs împotriva agențiilor de rating de credit ar
trebui să le stimuleze în mod semnificativ pe acestea să respecte obligațiile
legale și să asigure o calitate ridicată a ratingurilor. Independența
ratingurilor va fi îmbunătățită prin introducerea unei cerințe ca emitenții să
schimbe periodic agenția de rating și prin optimizarea cerințelor privind
structura de proprietate a agențiilor de rating de credit în vederea asigurării
independenței acestora. De asemenea, o agenție de rating nu trebuie să poată
furniza concomitent ratinguri solicitate pentru un emitent și pentru produsele
sale.
În plus, transparența și calitatea ratingurilor
ar fi îmbunătățite prin consolidarea regulilor privind publicarea
metodologiilor de stabilire a ratingurilor, prin introducerea unui proces de
elaborare și aprobare a metodologiilor de stabilire a ratingurilor, inclusiv
cerința ca agențiile de rating de credit să comunice și să justifice motivele
pentru modificarea metodologiilor lor de stabilire a ratingurilor, precum și
prin obligarea agențiilor de rating de credit să informeze emitenții, cu
suficient timp înainte, cu privire la publicarea unui rating.
Din punctul de vedere al costurilor, ar fi
anumite costuri suplimentare pentru instituțiile financiare, ca urmare a
cerinței de îmbunătățire a administrării interne a riscurilor și a cerinței de
utilizare a unor modele interne de rating în scopuri de reglementare, și pentru
emitenți, ca urmare a consolidării cerințelor de publicare. Agențiile de rating
de credit vor suporta de asemenea costurile recurente implicate de obligația de
conformitate, aferente reducerii riscurilor legate de efectele de contagiune asociate
ratingurilor suverane. Cu toate acestea, măsurile vizând creșterea concurenței
nu ar crește în mod semnificativ costurile suportate de agențiile de rating de
credit. Opțiunea strategică legată de răspunderea civilă a agențiilor de rating
de credit față de investitori ar genera pentru acestea costuri implicate de
obligația de conformitate din cauza necesității de a încheia o asigurare de
răspundere civilă sau, dacă asigurarea nu este posibilă, de a constitui o
rezervă financiară care să acopere eventualele cereri de despăgubire ale
investitorilor. În fine, opțiunile preferate legate de independența agențiilor
de rating de credit nu ar trebui să implice niciun fel de costuri
semnificative.
3.           ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII
3.1.        Temeiul juridic
Propunerea se bazează pe articolul 114 din
Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.
3.2.        Subsidiaritate și
proporționalitate
Conform principiului subsidiarității
[articolul 5 alineatul (3) din TUE], se iau măsuri la nivelul UE numai dacă
obiectivele urmărite nu pot fi realizate suficient de bine de statele membre
individual și, prin urmare, având în vedere amploarea și efectele măsurilor
propuse, obiectivele pot fi realizate mai bine la nivelul UE. Activitatea
agențiilor de rating de credit se desfășoară la nivel mondial. Ratingurile
acordate de o agenție de rating de credit stabilită într-un stat membru sunt
folosite ca referințe de încredere de participanții la piață din toată Uniunea
Europeană. Absența unui cadru de reglementare aplicabil agențiilor de rating de
credit într-un stat membru sau existența unui cadru reglementar deficient ar
putea avea efecte negative asupra participanților la piață și asupra piețelor
financiare la nivelul întregii Uniuni. Prin urmare, în vederea protejării
investitorilor și a piețelor de eventuale disfuncționalități, sunt necesare
reglementări solide aplicabile la scara întregii Uniuni Europene. Prin urmare,
orice fel de măsuri suplimentare în domeniul agențiilor de rating de credit pot
fi aplicate cel mai bine printr-o intervenție la nivelul UE.
Modificările propuse respectă de asemenea
principiul proporționalității prevăzut la articolul 5 alineatul (4) din TUE.
Măsurile nu depășesc ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivelor.
Condițiile de asigurare a independenței agențiilor de rating de credit sunt
consolidate în mod deosebit: emitenții au obligația de a schimba în mod regulat
agenția de rating de credit pe care o plătesc pentru a acorda ratinguri de
credit și de a numi agenții de rating de credit diferite pentru acordarea de
ratinguri de credit vizându-le pe ele și instrumentele lor de datorie. Aceste
obligații, deși limitează libertatea comercială, sunt proporționale cu
obiectivele urmărite și țin cont de cadrul de reglementare. Acestea se aplică
numai în ceea ce privește un serviciu de interes public (ratinguri de credit
care pot fi utilizate în scopuri de reglementare), furnizat de anumite
instituții reglementate (agenții de rating de credit), în anumite condiții
(modelul „emitentul plătește”) și, în cazul rotației, cu titlu temporar. Cu
toate acestea, agențiile de rating de credit nu sunt împiedicate să continue să
furnizeze servicii de rating de credit pe piață: o agenție de rating de credit
căreia i se cere să nu furnizeze servicii de rating de credit unui anumit
emitent poate în continuare să furnizeze ratinguri de credit altor emitenți.
Într-un context de piață în care regula rotației se aplică sistematic, apar
oportunități de afaceri întrucât toți emitenții trebuie să schimbe agenția de
rating de credit. De asemenea, agențiile de rating de credit pot oricând să
acorde ratinguri de credit nesolicitate vizând același emitent, punându-și
astfel în valoare experiența.
Modificările prevăd de asemenea că
investitorii și marile agenții de rating de credit sunt limitate în ceea ce
privește unele opțiuni în materie de investiții. Se interzice investitorilor
care dețin o participație de minimum 5 % într-o agenție de rating de
credit să dețină mai mult de 5 % în orice altă agenție de rating de
credit. Această restricție este necesară pentru a se garanta că agențiile de
rating de credit sunt percepute ca fiind independente, percepție ce ar putea fi
afectată dacă aceiași acționari sau membri ar deține participații semnificative
în diverse agenții de rating de credit care nu aparțin aceluiași grup de
agenții de rating de credit, chiar dacă acești acționari sau membri nu sunt în
măsură să exercite o influență dominantă sau un control din punct de vedere
juridic. Acest risc este mai ridicat având în vedere că agențiile de rating de
credit înregistrate din UE sunt societăți necotate, prin urmare mai puțin
transparente. Cu toate acestea, pentru a se asigura că este încă posibilă
realizarea de investiții de natură pur economică în agențiile de rating de
credit, interdicția de a investi simultan în mai mult de o agenție de rating de
credit nu va fi extinsă la investițiile care trec prin organisme de plasament
colectiv gestionate de părți terțe care sunt independente de investitor și nu
se află sub influența acestuia.
3.3.        Respectarea articolelor 290
și 291 din TFUE
La 23 septembrie
2009, Comisia a adoptat propuneri de regulamente pentru înființarea ABE, AEAPO
și AEVMP. Comisia dorește să reamintească aici declarațiile pe care le-a făcut
în legătură cu articolele 290 și 291 din TFUE la adoptarea regulamentelor de
instituire a autorităților europene de supraveghere: „În ceea ce privește
procesul de adoptare a standardelor de reglementare, Comisia subliniază
caracterul unic al sectorului serviciilor financiare, rezultând din structura Lamfalussy
și recunoscut în mod explicit în declarația nr. 39 anexată la TFUE. Cu toate
acestea, Comisia are îndoieli majore în ceea ce privește conformitatea
restricțiilor privind rolul său în adoptarea actelor delegate și a măsurilor de
punere în aplicare cu articolele 290 și 291 din TFUE.”
3.4.        Explicarea propunerii
Articolul 1 din prezenta propunere modifică
regulamentul privind agențiile de rating de credit. Trimiterile din următoarele
subsecțiuni se referă la articolele modificate sau la articole noi din
regulamentul privind agențiile de rating de credit, dacă nu se specifică
altfel.
3.4.1.     Extinderea domeniului de
aplicare al regulamentului pentru a include perspectivele de rating
Pe lângă ratingurile de credit, agențiile de
rating de credit publică de asemenea „perspective de rating”, care oferă o
opinie asupra viitoarei evoluții probabile a unui rating de credit. Propunerea
Comisiei extinde domeniul de aplicare al regulilor privind ratingurile de
credit pentru a include, atunci când este cazul, și „perspectivele de rating ”.
Textul modificat prevede în special obligația agențiilor de rating de credit de
a face cunoscut momentul în care este de așteptat să intervină o modificare a
ratingului de credit [a se vedea anexa I secțiunea D partea II punctul 2 (f)].
Prin urmare, regulamentul privind agențiile de rating de credit este adaptat în
mod specific în locuri diferite: articolul 3, articolul 6 alineatul (1),
articolul 7 alineatul (5), articolul 8 alineatul (2) și
articolul 10 alineatele (1) și (2); în anexa I secțiunea B, punctele 1, 3
și 7; în secțiunea C, punctele 2, 3 și 7; în secțiunea D partea I, punctele 1,
2, 4 și 5; și în secțiunea E partea I, punctul 3. În plus, modificările
descrise mai jos sunt de asemenea adaptate, atunci când este cazul, la introducerea
conceptului de „perspectivă de rating”.
3.4.2.     Modificări în ceea ce privește
utilizarea ratingurilor de credit
Noul articol 5a introdus în regulamentul
privind agențiile de rating de credit prevede obligația anumitor instituții
financiare de a-și întocmi propria evaluare a riscului de credit. Acestea
trebuie să evite, așadar, să se bazeze exclusiv sau în mod automat pe ratinguri
de credit externe pentru evaluarea bonității activelor. Autoritățile competente
trebuie să supravegheze caracterul adecvat al proceselor de evaluare a
creditului desfășurate de aceste societăți financiare, inclusiv să verifice că
societățile financiare nu acordă o încredere excesivă ratingurilor de credit.
Această regulă decurge din Principiile Consiliului pentru Stabilitate
Financiară pentru reducerea încrederii excesive acordate ratingurilor acordate
de agențiile de rating de credit, publicate în octombrie 2010.
De asemenea, în conformitate cu noul articol
5b, AEVMP, ABE și AEAPO nu trebuie să facă referire la ratingurile de credit în
orientările, recomandările și proiectele lor de standarde tehnice dacă aceste
referiri pot determina autoritățile competente sau participanții la piețele
financiare să manifeste o încredere automată în ratingurile de credit.
Totodată, autoritățile de supraveghere menționate trebuie să își adapteze în
consecință orientările și recomandările existente până la 31 decembrie 2013 cel
târziu.
Alte modificări vizează abordarea riscului pe
care îl prezintă o încredere excesivă în ratingurile de credit din partea
participanților la piețele financiare în ceea ce privește instrumentele
financiare structurate, precum și creșterea calității ratingurilor de credit în
ceea ce privește acest tip de instrumente:
–
Articolul 8a: acest articol nou impune emitenților
(sau inițiatorilor ori sponsorilor) să publice, în permanență, informații
specifice cu privire la produsele financiare structurate, în special privind
principalele elemente ale portofoliilor de active subiacente pentru produselor
financiare structurate, necesare pentru ca investitorii să își întocmească
propria evaluare de credit și să evite astfel necesitatea de a se baza pe
ratinguri externe. Aceste informații sunt publicate prin intermediul unui site
internet centralizat, administrat de AEVMP;
–
Articolul 8b: acest articol nou impune emitenților
(sau părților terțe legate de aceștia) care solicită un rating să angajeze două
agenții de rating de credit, independente una de cealaltă, care să acorde în
paralel două ratinguri de credit independente cu privire la aceleași
instrumente financiare structurate.
În fine, trebuie menționat că Comisia propune
în paralel modificări ale Directivei 2009/65/CE a Parlamentului European și a
Consiliului din 13 iulie 2009 de coordonare a actelor cu putere de lege și a
actelor administrative privind organismele de plasament colectiv în valori
mobiliare (OPCVM)[10] și ale Directivei
2011/61/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 8 iunie 2011 privind
administratorii fondurilor de investiții alternative pentru a se asigura că
principiul de a evita acordarea unei încrederi excesive ratingurilor de credit
este integrat și în legislația națională de punere în aplicare a directivelor
respective.
3.4.3.     Modificări în ceea ce privește
independența agențiilor de rating de credit
Acest grup de modificări stabilește reguli mai
stricte referitoare la independență, care vizează soluționarea conflictelor de
interese cu privire la modelul „emitentul plătește” și la structura de
acționariat a agențiilor de rating de credit:
–
Articolul 6a: acest articol nou interzice oricărui
membru sau acționar al unei agenții de rating de credit care deține o
participație de minimum 5 % să dețină minimum 5 % în cadrul oricărei
alte agenții de rating de credit, cu excepția cazului în care agențiile de rating
de credit în cauză sunt membre ale aceluiași grup;
–
Articolul 6b: acest articol nou introduce o regulă
de rotație pentru agențiile de rating de credit angajate de emitent (adică nu
se aplică ratingurilor nesolicitate) pentru a acorda un rating fie emitentului
însuși, fie instrumentelor de datorie ale acestuia. Agenția de rating de credit
nu trebuie să fie angajată pentru o perioadă mai mare de trei ani sau pentru
mai mult de un an dacă a acordat ratinguri consecutiv la mai mult de zece
instrumente de datorie ale emitentului. Cu toate acestea, dispoziția menționată
anterior nu duce la reducerea perioadei de angajare permise la mai puțin de un
an. Dacă emitentul solicită mai mult de un rating pentru sine sau pentru
instrumentele sale, fie din cauza unei obligații legale, fie în mod voluntar,
rotația nu este obligatorie decât pentru una dintre agenții. Durata maximă de
angajare a fiecăreia dintre aceste agenții de rating de credit este totuși
stabilită la o perioadă de șase ani. Agenția de rating de credit angajată
anterior (sau o altă agenție de rating de credit aparținând aceluiași grup sau
care are legături de acționariat cu agenția angajată anterior) nu trebuie să
fie autorizată să acorde din nou rating aceluiași emitent sau instrumentelor
acestuia înainte de trecerea unei perioade de așteptare. Acest articol prevede,
de asemenea, că agenția de rating de credit care este înlocuită furnizează agenției
de rating de credit care o înlocuiește un dosar de predare cu informațiile
relevante;
Se preconizează că această regulă de rotație va
reduce în mod semnificativ potențialele conflicte de interese legate de modelul
„emitentul plătește”. În plus, Comisia va continua să monitorizeze caracterul
adecvat al modelelor de remunerare ale agențiilor de rating de credit și va
transmite un raport în acest sens Parlamentului European și Consiliului până la
7 decembrie 2012, în conformitate cu articolul 39 alineatul (1) din regulament.
În acest context, Comisia va lua în considerare posibilitatea de a merge mult
mai departe cu soluțiile la această problemă, cum se întâmplă deja în alte
jurisdicții, inclusiv în SUA.
Articolul 6b nu se aplică ratingurilor suverane;
–
Anexa I secțiunea C punctul 8, în ceea ce privește
articolul 7 alineatul (4): regulile privind rotația internă a personalului din
cadrul agențiilor de rating de credit au fost adaptate pentru a ține seama de
noul articol 6b. Noile reguli prevăd că analiștii principali de rating nu
trebuie să fie implicați în activitatea de acordare de rating aceleiași entități
timp de mai mult de patru ani, eliminând astfel posibilitatea ca analiștii
respectivi să se mute la o altă agenție de rating de credit cu dosarul unui
client. Totodată, se prevăd reguli referitoare la reguli interne de rotație în
cazul în care o agenție de rating de credit acordă ratinguri nesolicitate sau
ratinguri suverane;
–
Anexa I secțiunea B punctul 3: regulamentul ar
împiedica o agenție de rating de credit să publice ratinguri de credit (sau ar
impune agenției de rating de credit respective să facă cunoscut faptul că
ratingul de credit ar putea fi influențat) atunci când există conflicte de
interese reale sau potențiale create prin implicarea (în plus față de agenția
de rating de credit și de personalul acesteia, deja reglementate de norme) unor
persoane care dețin mai mult de 10 % din capitalul sau din drepturile de
vot ale agenției de rating de credit sau care sunt în măsură, în alt mod, să
exercite o influență semnificativă asupra activităților agenției de rating de
credit, în anumite situații, cum ar fi investițiile în entitatea căreia i se
acordă ratingul, calitatea de membru al organismului de administrație al entității
căreia i se acordă ratingul etc;
–
Anexa I secțiunea B punctul 4: persoanele care
dețin mai mult de 5 % din capitalul sau din drepturile de vot ale agenției
pe rating de credit sau care sunt, în alt mod, în măsură să exercite o
influență semnificativă asupra activităților agenției de rating de credit nu
trebuie autorizate să furnizeze consultanță sau servicii de consiliere
entității căreia i se acordă un rating cu privire la structura socială sau
juridică, la activele, pasivele sau activitățile entității căreia i se acordă
un rating.
3.4.4.     Modificări în ceea ce privește publicarea de informații
privind metodologiile agențiilor de rating de credit, ratingurile de rating și
perspectivele de rating
Un alt grup de modificări înăsprește regulile
privind publicarea de informații referitoare la metodologiile de stabilire a
ratingurilor, în vederea promovării unor proceduri adecvate de acordare de ratinguri
și, în final, a creșterii calității ratingurilor:
–
Articolul 8 alineatul (5a), articolul 8 alineatul
(6) litera (aa) și articolul 22a alineatul (3): aceste dispoziții propuse
prevăd proceduri pentru elaborarea unor noi metodologii de stabilire a ratingurilor
sau pentru modificarea celor existente. Dispozițiile respective prevăd obligația
de consultare a părților interesate cu privire la noile metodologii sau la
modificările propuse și la justificarea acestora. Agențiile de rating de credit
trebuie să prezinte de asemenea AEVMP metodologiile propuse în vederea
evaluării conformității lor cu cerințele existente. Noile metodologii pot fi
utilizate numai după aprobarea lor de către AEVMP. Regulile prevăd totodată
obligația de a publica noile metodologii împreună cu o explicație detaliată;
–
Articolul 8 alineatul (7): fiecare agenție de
rating de credit va avea obligația de a corecta erorile intervenite în
metodologiile lor sau în aplicarea acestora, precum și de a informa AEVMP,
entitățile cărora li se acordă ratinguri și, în general, publicul cu privire la
astfel de erori;
–
Anexa I secțiunea D partea I punctul 2a: cerința de
a furniza orientări cu privire la metodologii și la ipotezele care stau la baza
ratingurilor este extinsă de la produsele financiare structurate la toate
clasele de active. Orientările furnizate de agențiile de rating de credit
trebuie să fie clare și ușor de înțeles.
Sunt consolidate și alte obligații de
informare care revin agențiilor de rating de credit:
–
Anexa I secțiunea D partea I punctul 3: această
dispoziție privește informațiile pe care agențiile de rating de credit trebuie
să le furnizeze emitenților cu privire la principalele motive pe care se
bazează un rating sau o perspectivă de rating înainte de publicarea ratingului
sau a perspectivei de rating, pentru a da posibilitatea entității căreia i se
acordă ratingul de a detecta eventualele erori pe care le prezintă acesta.
Regula propusă prevede ca agențiile de rating de credit să informeze emitenții
în cursul orelor de lucru ale entității căreia i se acordă ratingul și cu cel
puțin o zi lucrătoare întreagă înainte de publicare. Această regulă se aplică
tuturor ratingurilor, solicitate sau nesolicitate, și tuturor perspectivelor de
rating;
–
Anexa I secțiunea D partea I punctul 6: agențiile
de rating de credit trebuie să publice informații despre toate entitățile sau
instrumente de datorie care le sunt înaintate pentru evaluare inițială sau
rating preliminar. Astfel, noua regulă extinde această obligație dincolo de
ratingurile acordate produsele financiare structurate. Această modificare
implică eliminarea corespunzătoare a punctului 4 din anexa I secțiunea D partea
II.
3.4.5.     Modificări legate de
ratingurile suverane
Sunt consolidate în mod special regulile care
se aplică în mod specific ratingurilor suverane (ratingul acordat unui stat,
unei autorități regionale sau locale a unui stat ori unui instrument de datorie
sau unei obligații financiare al căror emitent este un stat sau o autoritate
regională ori locală a unui stat), în vederea îmbunătățirii calității acestor
ratinguri:
–
Articolul 8 alineatul (5), al doilea
paragraf (nou): agențiile de rating de credit trebuie să evalueze ratingurilor
suverane mai frecvent: o dată la șase luni în loc de o dată la douăsprezece
luni;
–
Anexa I secțiunea D: se adaugă o parte nouă, partea
III, privind obligații suplimentare referitoare la prezentarea ratingurilor
suverane. Agențiile de rating de credit trebuie să publice, în special, un
raport complet de cercetare atunci când acordă și modifică ratinguri suverane,
în scopul de a crește gradul de transparență și de a simplifica înțelegerea de
către utilizatori. Ratingurile suverane trebuie să fie publicate numai după
încheierea activității și cu cel puțin o oră înainte de deschiderea locurilor
de tranzacționare în UE;
–
Anexa I secțiunea E partea III, punctele 3 și 7:
sunt consolidate regulile privind publicarea, de către agențiile de rating de
credit, a unui raport privind transparența prin adăugarea obligației, pentru
agențiile de rating de credit, de a fi transparente în ceea ce privește
alocarea personalului pentru acordarea de ratinguri referitoare la diferite
clase de active (și anume ratingurile de companii, ratingurile de instrumente
financiare structurate, ratingurile suverane). Agențiile de rating de credit
trebuie să furnizeze, de asemenea, date dezagregate referitoare la cifra lor de
afaceri, inclusiv date privind comisionale încasate pe diferite clase de
active. Aceste informații trebuie să permită evaluarea măsurii în care
agențiile de rating de credit își utilizează resursele pentru acordarea de
ratinguri suverane.
3.4.6.     Modificări în ceea ce privește
comparabilitatea ratingurilor de credit și comisioanele percepute pentru
ratingurile de credit
Intensificarea concurenței pe piața
ratingurilor de credit și îmbunătățirea calității ratingurilor constituie un
alt obiectiv al prezentei propuneri. Acest obiectiv este urmărit în special
prin următoarele modificări, care promovează comparabilitatea ratingurilor de
credit și prevăd o mai mare transparență în privința comisioanelor percepute
pentru ratingurile de credit:
–
Articolul 11a: acest articol nou prevede obligația
agențiilor de rating de credit de a-și comunica ratingurile către AEVMP, fapt
care va asigura că toate ratingurile disponibile pentru un instrument de
datorie sunt publicate sub forma unui indice european de rating (EURIX), pus la
dispoziția investitorilor în mod gratuit;
–
Articolul 21 alineatul (4a) acest nou alineat
acordă AEVMP competența de a elabora proiecte de standarde tehnice, care trebuie
aprobate de Comisie, cu privire la o scală de rating armonizată ce trebuie
utilizată de agențiile de rating de credit. Toate ratingurile ar trebui să
urmeze aceeași scală, garantându-se că investitorii pot compara mai ușor
ratingurile între ele. Această dispoziție ar face EURIX mai util pentru
investitori și alte părți interesate;
–
Anexa I secțiunea B punctul 3(a): comisioanele
percepute de agențiile de rating de credit clienților lor pentru acordarea
ratingurilor (și pentru servicii auxiliare) nu trebuie să aibă caracter
discriminatoriu (adică trebuie să se bazeze pe costurile reale și pe criteriile
referitoare la transparență în ceea ce privește stabilirea prețurilor) și nu
trebuie să depindă în niciun fel de circumstanțe (adică nu trebuie să depindă de
rezultatul sau efectul activității desfășurate). Această nouă dispoziție
vizează, de asemenea, evitarea conflictelor de interese (de exemplu, entitățile
cărora li se acordă ratinguri ar putea plăti comisioane mai mari în schimbul
unor ratinguri extrem de favorabile);
–
Anexa I secțiunea E partea II punctele 2(a) și
2(aa): punctul 2(a) modificat prevede ca agențiile de rating de credit să
transmită anual AEVMP o listă cuprinzând comisioanele percepute fiecărui client
pentru ratinguri individuale și servicii auxiliare. Transmiterea de informații
cu privire la comisioane este completată de noua dispoziție de la punctul 7 din
anexa I secțiunea E partea III, prezentată anterior. Noul punct 2(aa) impune
agențiilor de rating de credit să aducă de asemenea la cunoștința AEVMP propria
politică de prețuri, inclusiv criteriile folosite la stabilirea prețurilor
aplicate în privința acordării de ratinguri pentru diferitele clase de active.
În sfârșit, regulamentul propus prevede ca
AEVMP să efectueze unele activități de monitorizare cu privire la concentrarea
pieței [a se vedea articolul 21 alineatul (5)], iar Comisia să elaboreze un
raport privind această chestiune [articolul 39 alineatul (4)].
3.4.7.     Modificări privind
responsabilitatea civilă a agențiilor de rating de credit față de investitori
Deși prezenta propunere de regulament conține și
dispoziții care vizează reducerea riscului unei încrederi excesive în
ratingurile de credit externe (a se vedea secțiunea 3.4.2 din prezenta expunere
de motive), ratingurile de credit, acordate sau nu în scopuri de reglementare,
vor continua să aibă, în viitorul apropiat, un impact asupra deciziilor de
investiții. Prin urmare, agențiile de rating de credit au o responsabilitate
importantă față de investitori, și anume de a garanta respectarea regulilor din
regulamentul privind agențiile de rating de credit. Acest lucru este reflectat
în propunerea de articol 35a din regulamentul privind agențiile de rating de
credit, conform căruia o agenție de rating de credit va fi ținută răspunzătoare
în cazul în care încalcă, intenționat sau prin neglijență gravă, regulamentul
privind agențiile de rating de credit, provocând astfel prejudicii unui
investitor care s-a bazat pe un rating acordat de agenția de rating de credit
respectivă, cu condiția ca încălcarea în cauză să fi afectat ratingul de
credit.
3.4.8.     Alte modificări
Textul regulamentului este de asemenea adaptat
pentru a se clarifica anumite obligații cu privire la agențiile de rating de
credit „certificate”, stabilite în țări terțe. Prin urmare, articolul 5
alineatul (8), articolul 11 alineatul (2), articolul 19 alineatul (1) și
articolul 21 alineatul (4) litera (e) din regulamentul privind agențiile de
rating de credit se modifică în consecință.
Lista încălcărilor stabilită în anexa III și
articolul 36a alineatul (2) din regulamentul privind agențiile de rating de
credit au fost de asemenea adaptate ca urmare a celorlalte modificări aduse
regulamentului.
În vederea alinierii regulamentului privind
agențiile de rating de credit cu terminologia din Tratatul de la Lisabona,
trimiterile la „Comunitate ” se înlocuiesc cu trimiteri la „Uniune”.
3.4.9      Chestiunea privind Agenția
europeană de rating
Prezenta propunere nu urmărește crearea unei
agenții europene de rating de credit. Astfel cum a solicitat Parlamentul
European în raportul său din 8 iunie 2011 privind agențiile de rating de
credit, această opțiune a fost examinată în detaliu în evaluarea impactului
care însoțește prezenta propunere. În evaluarea impactului s-a concluzionat că,
chiar dacă o agenție de rating de credit finanțată din fonduri publice poate
avea anumite avantaje, cum ar fi o mai mare diversitate a opiniilor pe piața
ratingurilor și crearea unei alternative la modelul „emitentul plătește”, ar fi
dificil să se soluționeze problemele referitoare la conflictele de interese și
la credibilitatea acestei agenții, în special dacă o astfel de agenție de
rating de credit ar acorda ratinguri privind datoria suverană. Cu toate
acestea, alți actori nu ar trebui să se simtă în niciun fel descurajați de
aceste concluzii să înființeze noi agenții de rating de credit. Comisia va
monitoriza în ce măsură intrarea pe piață a unor noi agenții private de rating
de credit ar crea o mai mare diversitate.
O serie de măsuri din actuala propunere ar trebui
să contribuie la o mai mare diversitate și la o ofertă mai largă în sectorul
ratingurilor de credit:
–
regula de rotație propusă va impune schimbarea
periodică a agențiilor de rating de credit, ceea ce ar trebui să deschidă piața
agențiilor de rating de credit pentru agenții noi; și
–
propunerea de a interzice marilor agenții de rating
de credit să achiziționeze alte agenții de rating pe o perioadă de zece ani.
Comisia analizează de asemenea dacă și în ce
măsură ar putea fi folosite fonduri ale Uniunii pentru a promova crearea de rețele
de agenții de rating de credit de mai mici dimensiuni, ceea ce ar permite
acestora să își pună resursele în comun și ar genera beneficii de scară.
4.           IMPLICAȚIILE BUGETARE
Propunerea Comisiei nu are implicații pentru
bugetul Uniunii Europene. În special, sarcinile care urmează să fie
încredințate AEVMP, astfel cum se menționează în propunere, nu vor implica
fonduri suplimentare din partea UE.
De asemenea, trebuie menționat faptul că
articolul 19 din regulamentul privind agențiile de rating de credit[11]
prevede că cheltuielile AEVMP, necesare înregistrării și supravegherii
agențiilor de rating de credit în conformitate cu dispozițiile regulamentului,
sunt acoperite integral din comisioanele percepute agențiilor de rating de
credit.
2011/0361 (COD)
Propunere de
REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI
AL CONSILIULUI
de modificare a Regulamentului (CE) nr.
1060/2009 privind agențiile de rating de credit
(Text cu relevanță pentru SEE)
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL
UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea
Uniunii Europene, în special articolul 114,
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
după transmiterea proiectului de act
legislativ către parlamentele naționale,
având în vedere avizul Băncii Centrale Europene[12],
având în vedere avizul Comitetului Economic și
Social European[13],
hotărând în conformitate cu procedura
legislativă ordinară,
întrucât:
(1)
Regulamentul (CE) nr. 1060/2009 al Parlamentului
European și al Consiliului din 16 septembrie 2009 privind agențiile de rating
de credit[14] impune agențiilor de
rating de credit obligația de a respecta un anumit cod de conduită în scopul de
a reduce eventuale conflicte de interese, de a garanta o calitatea ridicată și
un grad suficient de transparență ale ratingurilor și ale procesului de
acordare de ratinguri. Ca urmare a modificărilor introduse prin Regulamentul
(UE) nr. 513/2011 al Parlamentului European și al Consiliului[15],
s-a acordat Autorității europene pentru valori mobiliare și piețe (AEVMP)
competența de a înregistra și de a supraveghea agențiile de rating de credit.
Această modificare vine în completarea actualului cadru de reglementare
aplicabil agențiilor de rating de credit. Unele dintre problemele abordate
(conflicte de interese din cauza modelului „emitentul plătește”, publicarea de
informații privind instrumentele financiare structurate) au fost identificate,
dar nu au fost pe deplin soluționate prin regulile existente. Actuala criză a
datoriilor suverane a pus în evidență necesitatea revizuirii cerințelor
referitoare la transparență și la proceduri, în mod special pentru ratingurile
suverane.
(2)
Parlamentul European a publicat, la 8 iunie 2011, o
rezoluție privind agențiile de rating de credit, prin care se solicită
consolidarea reglementării cu privire la agențiile de rating de credit[16].
În cadrul unei reuniuni informale a ECOFIN desfășurate în zilele de 30
septembrie și 1 octombrie 2010, Consiliul Uniunii Europene a recunoscut
necesitatea de a se face eforturi suplimentare pentru a aborda o serie de
probleme legate de activitățile de rating de credit, inclusiv riscul acordării
unei încrederi excesive ratingurilor de credit și riscul unor conflicte de
interese generate de modelul de remunerare al agențiilor de rating. Consiliul
European din 23 octombrie 2011 a concluzionat că sunt necesare progrese privind
reducerea încrederii excesive acordate ratingurilor de credit.
(3)
La nivel internațional, Consiliul pentru
Stabilitate Financiară (FSB) a aprobat, la 20 octombrie 2010, principii de
reducere a încrederii acordate de autorități și de instituțiile financiare
ratingurilor publicate de agențiile de rating de credit. Aceste principii au
fost aprobate în cadrul reuniunii la nivel înalt G20 de la Seul, din noiembrie
2010.
(4)
Importanța pentru investitori și emitenți a perspectivelor
de rating și efectele acestora asupra piețelor sunt comparabile cu importanța
și efectele ratingurilor de credit. Prin urmare, toate cerințele Regulamentului
(CE) nr. 1060/2009, care au scopul de a asigura că acțiunile de rating sunt
lipsite de conflicte de interese, sunt precise și transparente trebuie să se
aplice și perspectivelor de rating. În conformitate cu practica actuală de
supraveghere, o serie de cerințe prevăzute de regulamentul respectiv se aplică
perspectivelor de rating. Prezentul regulament introduce o definiție a
perspectivelor de rating și clarifică ce dispoziții specifice se aplică acestor
perspective. În acest mod trebuie să se clarifice regulile și să se asigure
securitate juridică. Definiția perspectivelor de rating în conformitate
cu prezentul regulament trebuie să cuprindă, de asemenea, opiniile privind
direcția probabilă a unui rating de credit pe termen scurt, numite de obicei
„credit watches” (avertisment privind posibila modificare a unui rating de
credit).
(5)
Agențiile de rating de credit sunt actori majori pe
piețele financiare. În consecință, independența și integritatea agențiilor de
rating de credit și ale activităților lor de rating de credit au o importanță
deosebită pentru garantarea credibilității acestora față de participanții la
piață, în special investitori și alți utilizatori ai ratingurilor. Regulamentul
(CE) nr. 1060/2009 prevede că agențiile de rating de credit trebuie să fie
înregistrate și supravegheate întrucât serviciile lor au un impact semnificativ
asupra interesului public. Ratingurile de credit, spre deosebire de cercetarea
pentru investiții, nu sunt simple opinii cu privire la valoarea sau prețul unui
instrument financiar sau ale unei obligații financiare. Agențiile de rating de
credit nu sunt doar analiști financiari sau consilieri în materie de
investiții. Ratingurile de credit au valoare de reglementare pentru
investitorii reglementați, cum sunt instituțiile de credit, societățile de
asigurări și alți investitori instituționali. Deși în prezent continuă să fie
reduse stimulentele pentru acordarea unei încrederi excesive ratingurilor de
credit, acestea încă stau la baza alegerilor privind investițiile, în special
din cauza asimetriilor informațiilor și în scopuri de eficiență. În acest
context, agențiile de rating de credit trebuie să fie independente și percepute
ca atare de participanții la piață.
(6)
Regulamentul (CE) nr. 1060/2009 a prevăzut deja o
primă serie de măsuri care au abordat chestiunea independenței și a
integrității agențiilor de rating de credit și a activităților de rating de
credit ale acestora. Obiectivele de a garanta independența agențiilor de rating
de credit și de a identifica, a gestiona și, în măsura posibilului, a evita
orice conflict de interese care ar putea apărea au stat deja la baza mai multor
dispoziții din regulamentul din 2009 menționat Cu toate că au oferit o bază
solidă, regulile în vigoare nu par să fi avut un impact suficient în acest
sens. Agențiile de rating de credit nu sunt încă percepute ca fiind actori
suficient de independenți. Selectarea și remunerarea unei agenții de rating de
credit de entitatea căreia i se acordă un rating (modelul „emitentul plătește”)
generează conflicte inerente de interese, insuficient abordate de regulile
existente. În cadrul acestui model, există stimulente pentru ca agențiile de
rating de credit să acorde emitentului ratinguri favorabile pentru a-și asigura
o relație comercială pe termen lung care să garanteze venituri sau pentru a-și
crește volumul de muncă și veniturile. De asemenea, relațiile dintre acționarii
agențiilor de rating de credit și entitățile cărora le acordă ratinguri pot
provoca conflicte de interese care nu sunt abordate îndeajuns prin regulile
existente. În consecință, ratingurile de credit acordate în cadrul modelului „emitentul
plătește” pot fi percepute mai degrabă ca ratinguri de credit convenabile
pentru emitent decât ca ratinguri de credit necesare investitorului. Fără a se
aduce atingere concluziilor raportului care urmează să fie prezentat de Comisie
cu privire la modelul „emitentul plătește” până în decembrie 2012, în
conformitate cu articolul 39 alineatul (1) din Regulamentul (CE)
nr. 1060/2009, este esențial să se consolideze condițiile de independență
aplicabile agențiilor de rating de credit, în scopul de a spori gradul de
credibilitate a ratingurilor de credit acordate în cadrul modelului „emitentul
plătește”.
(7)
Piața ratingurilor de credit arată că, în mod
tradițional, între agențiile de rating de credit și entitățile cărora li se
acordă ratinguri se stabilesc relații pe termen lung. Acest lucru creează
riscul de familiaritate, agenția de rating de credit putând deveni prea atentă
la nevoile entității căreia îi acordă un rating. În aceste condiții,
imparțialitatea agențiilor de rating de credit ar putea deveni, cu timpul,
discutabilă. Într-adevăr, agențiile de rating de credit mandatate și plătite de
o întreprindere emitentă sunt stimulate să emită ratinguri excesiv de
favorabile cu privire la entitatea căreia îi acordă un rating sau la
instrumentele de datorie ale acesteia pentru a menține relația comercială cu
acest emitent. Emitenții beneficiază și ei de stimulente care favorizează
relațiile durabile pe termen lung, cum ar fi efectul de blocare, adică situația
în care un emitent se poate abține de la schimbarea agenției de rating de
credit deoarece acest lucru ar putea da naștere unor îndoieli ale
investitorilor cu privire la bonitatea emitentului. Această problemă a fost
deja identificată în Regulamentul (CE) nr. 1060/2009, care impunea agențiilor
de rating de credit să aplice un mecanism de rotație care să asigure schimbări
progresive în cadrul echipelor de analiză și al comitetelor de rating de
credit, astfel încât independența analiștilor de rating și a persoanelor care
aprobă ratingurile de credit să nu fie compromisă. Succesul acestor reguli a
depins însă foarte mult de adoptarea, la nivelul agențiilor de rating de
credit, a unei soluții interne de reglementare a conduitei acesteia:
independența și profesionalismul reale ale angajaților agenției de rating de
credit față de interesele comerciale ale agenției de rating de credit înseși.
Regulile în cauză nu au fost concepute pentru a garanta într-o măsură
suficientă părților terțe că vor fi efectiv reduse sau evitate conflictele de
interese ce decurg din relațiile de lungă durată. Este, prin urmare, necesar să
se asigure o reacție structurală cu un impact mai mare asupra părților terțe.
Acest lucru ar putea fi realizat în mod eficace prin limitarea perioadei în
care o agenție de rating de credit poate furniza neîntrerupt ratinguri de
credit cu privire la același emitent sau la instrumentele sale de datorie.
Stabilirea unei durate maxime a relației comerciale dintre emitentul căruia i
se acordă un rating sau care a emis instrumentele de datorie cărora li se acordă
un rating și agenția de rating de credit trebuie să elimine stimulentele pentru
acordarea de ratinguri favorabile emitentului respectiv. În plus, prevederea
obligației de a aplica o rotație agențiilor de rating de credit ca practică de
piață normală și regulată trebuie, de asemenea, să soluționeze în mod eficace
problema efectului de blocare (lock-in), adică situația în care un
emitent se abține de la schimbarea agenție de rating de credit deoarece acest
lucru ar da naștere unor îndoieli ale investitorilor cu privire la bonitatea
emitentului. În fine, rotația agențiilor de rating de credit trebuie să aibă
efecte pozitive asupra pieței de rating, deoarece ar facilita intrarea pe piață
a unor agenții noi și ar oferi agențiilor de rating de credit existente posibilitatea
de a-și extinde activitatea în domenii noi.
(8)
Rotația regulată a agențiilor de rating de credit
care acordă ratinguri de credit cu privire la un emitent sau la instrumentele
de datorie ale acestuia trebuie să introducă o mai mare diversitate în procesul
de evaluare a bonității emitentului care selectează și plătește agenția de
rating de credit respectivă. Pluralitatea și diversitatea opiniilor, a
perspectivelor și a metodologiilor aplicate de agențiile de rating de credit
trebuie să genereze ratinguri de credit mai variate și, în cele din urmă, să
îmbunătățirea evaluarea bonității emitenților. Pentru ca această diversitate să
aibă efectul așteptat și pentru a se evita o relație de complezență între
emitenți și agențiile de rating de credit, durata maximă a relației comerciale
dintre agenția de rating de credit și emitentul plătitor trebuie să fie
limitată la un nivel care să garanteze perspective periodice noi asupra bonității
emitenților. Prin urmare, pare adecvată o perioadă de trei ani, luând în
considerare și necesitatea de a asigura o anumită continuitate a ratingurilor
de credit. Riscul de conflict de interese crește în cazul în care agenția de
rating de credit acordă frecvent ratinguri de credit instrumentelor de datorie
ale aceluiași emitent într-o perioadă scurtă de timp. În aceste cazuri, durata
maximă a relației comerciale trebuie să fie mai scurtă pentru a garanta
rezultate similare. Relația comercială trebuie așadar să înceteze după ce o
agenție de rating de credit a acordat ratinguri la zece instrumente de datorie
ale aceluiași emitent. Cu toate acestea, pentru a evita impunerea unor
constrângeri disproporționate pentru emitenți și agențiile de rating de credit,
nu trebuie impusă cerința de a schimba agenția de rating de credit în primele
12 luni ale relației comerciale. Dacă un emitent mandatează mai mult de o agenție
de rating de credit, fie pentru că, în calitate de emitent al unor instrumente
financiare structurate, este obligat să facă acest lucru, fie în mod voluntar,
trebuie să fie suficient ca perioadele stricte de rotație să se aplice numai
uneia dintre agențiile de rating de credit. Cu toate acestea, și în acest caz,
relația comercială dintre emitent și celelalte agenții de rating de credit nu
trebuie să depășească o perioadă de șase ani.
(9)
Regula care prevede obligația existenței unei
rotații a agențiilor de rating de credit trebuie să fie aplicată într-o manieră
credibilă pentru a fi eficientă. Regula referitoare la rotație nu și-ar atinge
obiectivele dacă agenția de rating de credit care este înlocuită ar putea să
furnizeze din nou servicii de rating pentru același emitent într-o perioadă de
timp prea scurtă. Prin urmare, este important să se prevadă o perioadă adecvată
în care agenția de rating de credit respectivă să nu poată fi mandatată de
același emitent să furnizeze servicii de rating. Perioada respectivă trebuie să
fie suficient de lungă pentru a permite viitoarei agenții de rating de credit
să furnizeze efectiv servicii de rating emitentului, pentru a se asigura că
emitentul este cu adevărat supus unui nou control în cadrul unei abordări
diferite și pentru a garanta că ratingurile de credit acordate de noua agenție
de rating de credit oferă suficientă continuitate. Această perioadă trebuie să
fie suficientă pentru ca un emitent să nu se poată baza pe acorduri
confortabile încheiate cu doar două agenții de rating de credit care s-ar
înlocui reciproc în mod permanent, deoarece acest lucru ar duce la menținerea
riscului de familiaritate. Prin urmare, perioada în cursul căreia agenția de
rating de credit înlocuită nu trebuie să furnizeze servicii de rating
emitentului trebuie stabilită, în general, la patru ani.
(10)
Schimbarea agenției de rating de credit crește în
mod inevitabil riscul să se piardă informațiile dobândite de agenția de rating
înlocuită cu privire la entitatea căreia i se acordă un rating. Ca urmare,
viitoarea agenție de rating de credit trebuie să depună eforturi considerabile
pentru a acumula cunoștințele necesare pentru desfășurarea activității sale. Cu
toate acestea, este necesar să se asigure o tranziție fără probleme prin
stabilirea unei cerințe pentru agenția de rating de credit înlocuită de a
transfera informații relevante cu privire la entitatea căreia i se acordă un
rating sau la instrumente acesteia agenției de rating de credit care o înlocuiește.
(11)
Obligația impusă emitenților de a schimba periodic
agenția de rating de credit pe care o mandatează să publice ratinguri de credit
este proporțională cu obiectivul urmărit. Această cerință se aplică numai
anumitor instituții reglementate (agenții de rating de credit înregistrate)
care furnizează un serviciu cu impact asupra interesului public (ratinguri de
credit care pot fi folosite în scopuri de reglementare) în anumite condiții
(modelul „emitentul plătește”). Privilegiul ca propriile servicii să fie
recunoscute ca având un rol important în reglementarea pieței serviciilor
financiare și acela de a fi autorizat pentru a îndeplini această funcție
implică necesitatea de a respecta anumite obligații pentru a garanta independența
și percepția acestei independențe în toate situațiile. O agenție de rating de
credit care este în imposibilitatea de a furniza servicii de rating de credit
unui anumit emitent ar putea în continuare să acorde ratinguri de credit pentru
alți emitenți. Într-un context de piață în care regula rotației se aplică
tuturor actorilor, apar oportunități de afaceri întrucât toți emitenții trebuie
să schimbe agenția de rating de credit. Totodată, agențiile de rating de credit
pot oricând să acorde ratinguri de credit nesolicitate vizând același emitent,
punându-și astfel în valoare experiența. Ratingurile nesolicitate nu se
limitează la modelul „emitentul plătește” și, în consecință, sunt mai puțin
afectate de potențialele conflicte de interese. Pentru emitenți, durata maximă
a relației comerciale cu o agenție de rating de credit sau regula privind
angajarea a mai mult de o agenție de rating de credit constituie , de asemenea,
o restricție privind libertatea de a desfășura o activitate comercială. Această
restricție este necesară însă din motive de interes public, luând în
considerare interferența modelului „emitentul plătește” cu independența
necesară agențiilor de rating de credit pentru a garanta ratinguri de credit
independente care să poată fi utilizate de investitori în scopuri de
reglementare. În același timp, aceste restricții nu depășesc ceea ce este
necesar și trebuie să fie văzute mai degrabă ca un element care crește
bonitatea emitentului față de alte părți, și, în ultimă instanță, față de
piață.
(12)
O caracteristică specifică a ratingurilor suverane
este că, în general, nu se aplică modelul „emitentul plătește”. În schimb,
majoritatea ratingurilor sunt stabilite ca ratinguri nesolicitate, servind ca
bază atât pentru ratingurile solicitate, cât și pentru cele nesolicitate de
instituțiile financiare din țara respectivă. Prin urmare, nu este necesar să se
impună rotația agențiilor de rating de credit care publică ratinguri suverane.
(13)
Independența unei agenții de rating de credit față
de o entitate căreia i se acordă un rating este, de asemenea, afectată de
eventuale conflicte de interese între oricare dintre propriii acționari
importanți și entitatea căreia i se acordă ratingul: acționarul unei agenții de
rating de credit ar putea fi membru al organismului de administrație sau de
supraveghere al unei entități căreia i se acordă un rating sau al unei părți
terțe legate de aceasta. Dispozițiile din Regulamentul (CE) nr. 1060/2009 au
abordat acest gen de situații numai în ceea ce privește conflictele de interese
datorate analiștilor de rating, persoanelor care aprobă ratingurile de credit
sau altor angajați ai agențiilor de rating de credit. Regulamentul nu a abordat
însă potențialele conflicte de interese datorate acționarilor sau membrilor
agențiilor de rating de credit. Cu scopul de a ameliora percepția de
independență în ceea ce privește agențiile de rating de credit în raport cu
entitățile cărora li se acordă ratinguri, este necesară extinderea regulilor
existente aplicabile conflictelor de interese datorate angajaților agențiilor
de rating de credit și la conflictele datorate acționarilor sau membrilor care
dețin o poziție importantă în cadrul agenției de rating de credit. Agenția de
rating de credit trebuie așadar să se abțină de la publicarea de ratinguri de
credit sau trebuie să facă public faptul că ratingul respectiv ar putea fi
afectat în cazul în care un acționar sau un membru care deține 10 % din
drepturile de vot ale agenției respective este și membru al organismului de
administrație sau de supraveghere al entității căreia i se acordă ratingul sau
a investit în entitatea căreia i se acordă ratingul. De asemenea, în cazul în
care un acționar sau un membru este în măsură să influențeze în mod
semnificativ activitatea agenției de rating de credit, persoana respectivă nu
trebuie să furnizeze consultanță sau servicii de consiliere entității căreia i
se acordă un rating sau unei părți terțe legate de aceasta cu privire la
structura socială sau juridică, activele, pasivele sau activitățile acesteia.
(14)
Regulile privind independența și prevenirea
conflictelor de interese ar putea deveni ineficiente dacă agențiile de rating
de credit nu au fost independente unele de altele. Este necesar să existe un
număr suficient de mare de agenții de rating de credit care să nu aibă legătură
nici cu agenția de rating de credit înlocuită în caz de rotație, nici cu
agenția de rating de credit care furnizează în paralel servicii de rating de
credit aceluiași emitent, pentru ca aplicarea regulilor respective să fie
eficace. În lipsa unei oferte suficiente de agenții de rating de credit pe
piața actuală din care emitentul să poată alege, punerea în aplicare a acestor
reguli care urmăresc ameliorarea condițiilor de independență ar risca să devină
ineficientă. Prin urmare, este necesar să se impună o separare strictă a agenției
înlocuite de agenția de rating de credit care o înlocuiește în caz de rotație,
precum și între cele două agenții de rating de credit care furnizează în
paralel servicii de rating aceluiași emitent. Agențiile de rating de credit în
cauză nu trebuie să fie legate între ele printr-o relație de control, și anume
să facă parte din același grup de agenții de rating de credit, să fie acționari
sau membri sau să poată exercita drepturi de vot în oricare dintre celelalte
agenții ori să poată numi membri ai organismelor de administrație, de conducere
sau de supraveghere ale oricăreia dintre celelalte agenții de rating de credit.
(15)
Percepția de independență în privința agențiilor de
rating de credit ar fi în mod special afectată în cazul în care aceiași
acționari sau membri ar investi în diferite agenții de rating de credit care nu
aparțin aceluiași grup de agenții de rating de credit, cel puțin dacă această
investiție atinge un anumit nivel care ar putea permite acționarilor sau membrilor
respectivi să exercite o anumită influență asupra activității agenției. Prin
urmare, pentru a asigura independența agențiilor de rating de credit (și percepția
că sunt independente), este necesar să se prevadă reguli mai stricte privind
relațiile dintre agențiile de rating de credit și acționarii lor. Din acest
motiv, nicio persoană nu trebuie să dețină simultan o participație de minimum
5 % în mai mult de o agenție de rating de credit, cu excepția cazului în
care agențiile respective aparțin aceluiași grup.
(16)
Obiectivul de a garanta un grad suficient de
independență a agențiilor de rating de credit presupune că investitorii nu
trebuie să dețină simultan investiții cu o valoare de minimum 5 % în mai mult
de o agenție de rating de credit. Directiva 2004/109/CE a Parlamentului
European și a Consiliului din 15 decembrie 2004 privind armonizarea obligațiilor
de transparență în ceea ce privește informația referitoare la emitenții ale
căror valori mobiliare sunt admise la tranzacționare pe o piață reglementată[17]
prevede că persoanele care dețin controlul asupra a 5 % din drepturile de
vot ale unei societăți cotate trebuie să facă public acest lucru deoarece,
printre altele, investitorii sunt interesați să cunoască modificările
intervenite în structura votului din acest tip de societate. Se consideră, prin
urmare, că 5 % din drepturile de vot reprezintă o participație majoră,
care poate influența structura votului în cadrul societății. Este așadar
oportun să se utilizeze nivelul de 5 % în scopul restricționării investițiilor
simultane în mai mult de o agenție de rating de credit. Aceasta măsură nu poate
fi considerată disproporționată, având în vedere că toate agențiile de rating
de credit înregistrate în Uniune sunt întreprinderi necotate, prin urmare nu
intră sub incidența normelor în materie de procedură și transparență care se
aplică societăților cotate din UE. Adesea, întreprinderile necotate sunt
reglementate de acorduri sau protocoale ale acționarilor, iar numărul
acționarilor sau al membrilor este, de obicei, scăzut. Prin urmare, chiar și o
poziție minoritară în cadrul unei agenții de rating de credit necotate ar putea
permite exercitarea unei anumite influențe. Cu toate acestea, pentru a se
asigura că este încă posibilă realizarea de investiții de natură pur economică
în agențiile de rating de credit, această interdicție de a investi simultan în
mai mult de o agenție de rating de credit nu trebuie extinsă la investițiile
care trec prin organisme de plasament colectiv gestionate de părți terțe care
sunt independente de investitor și nu se află sub influența acestuia.
(17)
Noile reguli care limitează durata relației
comerciale dintre un emitent și agenția de rating de credit ar reorganiza în
mod semnificativ piața ratingurilor de credit din Uniune, care se menține în prezent
foarte concentrată. Ar apărea noi oportunități de piață pentru agențiile de
rating de credit mici și mijlocii, care vor trebui să se dezvolte pentru a
profita de oportunitățile respective în primii ani de la intrarea în vigoare a
noilor reguli. Aceste evoluții sunt susceptibile de spori diversitatea pe
piață. Obiectivele și eficacitatea noilor reguli ar fi totuși în mare parte
puse în pericol în cazul în care, în timpul acestor primi ani, agențiile de
rating de credit de mari dimensiuni bine stabilite și-ar împiedica concurenții
să creeze alternative credibile, achiziționându-i. O mai mare consolidare a pieței
ratingurilor de credit în beneficiul marilor actori bine stabiliți ar avea ca
rezultat reducerea numărului de agenții de rating de credit înregistrate
disponibile, creându-se astfel dificultăți pentru emitenți în ceea ce privește
selecția în momentul în care aceștia trebuie să numească periodic una sau mai
multe agenții de rating de credit noi și perturbând buna funcționare a noilor
reguli. Și mai important este faptul că o mai mare consolidare în beneficiul
marilor agenții de rating de credit bine stabilite ar împiedica îndeosebi
crearea unei mai mari diversități pe piață.
(18)
Eficacitatea regulilor referitoare la independență și
la prevenirea conflictelor de interese, conform cărora agențiile de rating de
credit nu trebuie să furnizeze servicii de rating aceluiași emitent o perioadă
mare de timp, ar putea fi compromisă dacă agențiile de rating de credit ar fi
autorizate să devină, direct sau indirect, acționari sau membri ai altor agenții
de rating de credit.
(19)
Este important să se asigure că modificările aduse
metodologiilor de stabilire a ratingurilor nu au drept rezultat metodologii mai
puțin riguroase. În acest scop, emitenții, investitorii și alte părți
interesate trebuie să aibă posibilitatea de a prezenta observații cu privire la
orice modificare avută în vedere a metodologiilor de stabilire a ratingurilor.
Acest lucru îi va ajuta să înțeleagă motivele care stau la baza noilor
metodologii și pentru care se realizează schimbarea respectivă. Observațiile
furnizate de emitenți și de investitori cu privire la proiectele de metodologii
pot avea contribuții valoroase la definirea metodologiilor de către agențiile
de rating de credit. În plus, AEVMP trebuie să verifice și să confirme
conformitatea noilor metodologii de stabilire a ratingurilor cu dispozițiile de
la articolul 8 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1060/2009, precum
și cu standardele tehnice de reglementare relevante înainte ca metodologiile să
fie puse în practică. AEVMP trebuie să verifice că metodologiile propuse sunt
riguroase, sistematice, continue și sunt supuse validării bazate pe experiența
anterioară, inclusiv pe controlul a posteriori. Acest proces de
verificare nu trebuie să acorde însă AEVMP nicio competență de a evalua
caracterul adecvat al metodologiei propuse sau al conținutului ratingurilor de
credit acordate în urma aplicării metodologiilor.
(20)
Din cauza complexității instrumentelor financiare
structurate, agențiile de rating de credit nu au reușit să asigure întotdeauna
o calitate suficient de ridicată a ratingurilor de credit acordate pentru
aceste instrumente, ceea ce a condus la o pierdere a încrederii pieței în acest
tip de ratinguri de credit. Pentru a recâștiga încrederea, ar fi necesar să se
solicite emitenților sau părților terțe legate de aceștia să angajeze două
agenții de rating de credit diferite care să acorde ratinguri de credit cu
privire la instrumente financiare structurate, ceea ce ar putea duce la
evaluări diferite și concurente, precum și la reducerea încrederii excesive
acordate unui singur rating de credit.
(21)
Directiva xxxx/xx/UE a Parlamentului European și a
Consiliului din […] privind accesul la activitatea instituțiilor de credit și
supravegherea prudențială a instituțiilor de credit și a societăților de
investiții[18] a introdus o dispoziție
prin care se solicită băncilor și societăților de investiții să evalueze riscul
de credit al entităților și al instrumentelor financiare în care investesc
acestea și să nu se bazeze în acest sens numai pe ratinguri externe. Această
dispoziție trebuie extinsă și la alte societăți financiare reglementate de
dreptul Uniunii, inclusiv la administratorii de investiții. Statele membre nu
trebuie autorizate să impună norme care să permită o mai mare dependență a
acestor investitori de ratinguri externe.
(22)
De asemenea, posibilitățile investitorilor de a-și
forma o opinie avizată despre bonitatea instrumentelor financiare structurate
ar crește dacă li s-ar furniza investitorilor informații suficiente cu privire
la aceste instrumente. Acest lucru va reduce dependența investitorilor de
ratingurile de credit. De asemenea, publicarea de informații relevante privind
instrumentele financiare structurate este susceptibilă de a intensifica concurența
dintre agențiile de rating de credit, deoarece acest fapt ar putea duce la o
creștere a numărului de ratinguri nesolicitate.
(23)
Investitorii, emitenții și alte părți interesate
trebuie să aibă acces la informații actualizate referitoare la ratinguri pe un
site internet central. Un indice european de rating (EURIX) stabilit de AEVMP
trebuie să permită investitorilor să compare cu ușurință toate ratingurile
existente cu privire la o anumită entitate și să le furnizeze ratinguri medii.
Pentru a permite investitorilor să compare ratingurile referitoare la aceeași
entitate publicate de agenții de rating de credit diferite, este necesar ca
acestea să folosească o scală de rating armonizată, care trebuie elaborată de
AEVMP și adoptată de Comisie ca standard tehnic de reglementare. Utilizarea
scalei de rating armonizate trebuie să fie obligatorie numai pentru publicarea
ratingurilor pe site-ul internet al EURIX, iar agențiile de rating de credit
trebuie să fie libere să își utilizeze propriile scale de rating atunci când
publică ratingurile pe propriile site-uri internet. Folosirea obligatorie a
unei scale de rating armonizate nu trebuie să aibă un efect de armonizare a
metodologiilor și a proceselor agențiilor de rating de credit, ci trebuie doar
să faciliteze comparabilitatea ratingurilor finale. Este important ca pe
site-ul internet al EURIX să fie publicate, pe lângă un indice de rating
agregat, toate ratingurile disponibile pentru fiecare instrument pentru a
permite investitorilor să țină seama de o întreagă varietate de opinii înainte
de a lua propria decizie de investiții. Indicele de rating agregat poate ajuta
investitorii să beneficieze de o primă indicație cu privire la bonitatea unei
entități. EURIX trebuie să ajute agențiile de rating de credit noi și de mai
mici dimensiuni să devină mai vizibile. Indicele european de rating ar urma să
completeze informațiile privind performanțele anterioare, pe care agențiile de
rating de credit trebuie să le publice în registrul central al AEVMP.
Parlamentul European a susținut crearea unui astfel de indice european de
rating în rezoluția sa privind agențiile de rating de credit din 8 iunie 2011[19].
(24)
Ratingurilor de credit, fie că sunt acordate în
scopuri de reglementare sau nu, au un impact semnificativ asupra deciziilor de
investiții. Prin urmare, agențiile de rating de credit au responsabilitatea
importantă față de investitori de a garanta că respectă regulile din
Regulamentul (CE) nr. 1060/2009, astfel încât ratingurile lor să fie
independente, obiective și de o calitate corespunzătoare. Cu toate acestea, în
lipsa unei relații contractuale între agenția de rating de credit și
investitor, investitorii nu sunt întotdeauna în măsură să invoce
responsabilitatea agenției față de ei. Prin urmare, este important să se
prevadă un drept adecvat de a exercita căi de recurs pentru investitorii care
s-au bazat pe un rating de credit acordat cu încălcarea regulilor din
Regulamentul (CE) nr. 1060/2009. Investitorul trebuie să poată ține
responsabilă agenția de rating de credit pentru orice fel de prejudicii cauzate
în urma unei încălcări a regulamentului respectiv care a avut un impact asupra
ratingului final. Încălcările care nu au niciun impact asupra ratingului final,
cum sunt încălcările obligațiilor referitoare la transparență, nu trebuie să
ducă la acțiuni în răspundere civilă.
(25)
Agențiile de rating de credit trebuie să fie ținute
răspunzătoare numai în cazul în care încalcă în mod intenționat sau prin
neglijență gravă oricare dintre obligațiile ce le sunt impuse prin Regulamentul
(CE) nr. 1060/2009. Acest criteriu al culpabilității presupune faptul că nu
trebuie inițiate acțiuni în răspundere civilă împotriva agențiilor de rating de
credit dacă acestea nu își îndeplinesc obligațiile individuale care le revin în
baza regulamentului fără a-și neglija în mod grav îndatoririle. Acest criteriu
al culpabilității este adecvat deoarece activitatea de rating de credit implică
un anumit grad de evaluare a unor factori economici complecși, aplicarea unor
metodologii diferite putând conduce la obținerea unor rezultate diferite,
dintre care niciunul nu poate fi calificat ca incorect.
(26)
Este important să se acorde investitorilor dreptul
efectiv de a exercita căi de recurs împotriva agențiilor de rating de credit.
Întrucât investitorii nu cunosc îndeaproape procedurile interne ale agențiilor
de rating de credit, pare adecvată o inversare parțială a sarcinii cu privire
la dovedirea existenței unei încălcări și a impactului încălcării asupra
ratingului final în cazul în care investitorul a adus argumente suficiente în
favoarea existenței unei astfel de încălcări. Cu toate acestea, întrucât țin
mai mult de sfera investitorului, sarcina de a dovedi existența unui prejudiciu
și sarcina de a demonstra că infracțiunea reprezintă cauza prejudiciului
trebuie să îi revină investitorului.
(27)
În ceea ce privește aspectele care se referă la
răspunderea civilă a unei agenții de rating de credit și nu sunt reglementate
de prezentul regulament, acestea trebuie reglementate de dreptul național
aplicabil în conformitate cu dispozițiile pertinente ale dreptului
internațional privat. Instanța competentă să decidă cu privire la o acțiune în
răspundere civilă inițiată de un investitor trebuie stabilită prin dispozițiile
pertinente în materie de competență judiciară internațională.
(28)
Faptul că investitorii instituționali, inclusiv
administratorii de investiții, sunt obligați să realizeze propria evaluare a
bonității activelor nu trebuie să împiedica instanțele să constate că o
încălcare a prezentului regulament de către o agenție de rating de credit a
cauzat unui investitor prejudicii pentru care este răspunzătoare agenția de
rating de credit respectivă. Prezentul regulament va îmbunătăți posibilitățile
investitorilor de a efectua o analiză de risc proprie, însă aceștia vor
continua să aibă un acces mai limitat la informații decât agențiile de credit
înseși. Totodată, în special investitorii mai mici nu vor avea de multe ori
capacitatea de a evalua în mod critic un rating extern furnizat de o agenție de
rating de credit.
(29)
Pentru a reduce și mai mult conflictele de interese
și a favoriza concurența loială pe piața ratingurilor de credit, este important
să se asigure că comisioanele percepute de agențiile de rating de credit clienților
nu au caracter discriminatoriu. Diferențele dintre comisioanele percepute
pentru același tip de serviciu trebuie să fie justificabile doar printr-o
diferență între costurile reale pentru furnizarea acestui serviciu unor clienți
diferiți. De asemenea, comisioanele percepute unui anumit emitent pentru serviciile
de rating nu trebuie să depindă de rezultatele sau efectele activității
efectuate sau de furnizarea de servicii conexe (auxiliare). În plus, în scopul
de a permite supravegherea eficace a respectării regulilor respective,
agențiile de rating de credit trebuie să aducă la cunoștința AEVMP comisioanele
primite de la fiecare dintre clienții lor și politica lor de prețuri generală.
(30)
Pentru a contribui la publicarea de ratinguri
suverane actualizate și credibile și a înlesni înțelegerea de către
utilizatori, este important ca ratingurile să fie revizuite în mod regulat.
Este, de asemenea, importantă creșterea gradului de transparență cu privire la
activitatea de cercetare desfășurată, la personalul alocat pentru elaborarea
ratingurilor și la ipotezele care stau la baza ratingurilor de credit realizate
de agențiile de rating de credit cu privire la datoria suverană.
(31)
Regulile actuale prevăd deja că ratingurile trebuie
să fie anunțate entității căreia i se acordă ratingul cu 12 ore înainte de
publicarea lor. Pentru a evita ca această notificare să se facă în afara orelor
de lucru și pentru a lăsa entității căreia i se acordă ratingul suficient timp
să verifice corectitudinea datelor care stau la baza ratingului, este necesar
să se clarifice faptul că entitatea căreia i se acordă ratingul trebuie să fie
anunțată cu o zi lucrătoare întreagă înainte de publicarea ratingului sau a
perspectivei de rating.
(32)
Având în vedere particularitățile ratingurilor
suverane și cu scopul de a reduce riscul de volatilitate, este necesar să se
solicite agențiilor de rating de credit să publice ratingurile respective numai
după încheierea activității la locurile de tranzacționare stabilite în Uniune
și cu cel puțin o oră înainte de deschiderea acestora.
(33)
Standardele tehnice în materie de servicii
financiare trebuie să asigure o protecție corespunzătoare a deponenților, a
investitorilor și a consumatorilor din întreaga Uniune. Este eficient și
oportun să se încredințeze AEVMP, ca organism cu înaltă specializare, sarcina
de a elabora proiecte de standarde tehnice de reglementare și de punere în
aplicare care nu implică alegeri strategice și de a le înainta Comisiei.
(34)
Comisia trebuie să adopte proiectele de standarde
tehnice de reglementare elaborate de AEVMP referitoare la: conținutul dosarului
de predare în cazul în care o agenție de rating de credit este înlocuită de o
altă agenție de rating de credit, conținutul, frecvența și prezentarea
informațiilor ce trebuie furnizate de emitenți cu privire la instrumentele
financiare structurate, armonizarea scalei de rating standard pe care trebuie
să o utilizeze agențiile de rating de credit, prezentarea informațiilor
(inclusiv structura, formatul, metoda și termenele de raportare) pe care
agențiile de rating de credit trebuie să le aducă la cunoștința AEVMP în
legătură cu EURIX, precum și la conținutul și formatul rapoartelor periodice
privind comisioanele percepute de agențiile de rating de credit în scopul
asigurării unei supravegheri continue de către AEVMP. Comisia trebuie să adopte
standardele respective prin intermediul unor acte delegate, în conformitate cu
articolul 290 din tratat și cu articolele 10-14 din Regulamentul (UE) nr.
1095/2010.
(35)
Regulamentul (UE) nr. 1060/2009 permite folosirea
ratingurilor acordate în țări terțe în scopuri de reglementare dacă acestea
sunt acordate de agenții de rating de credit certificate în conformitate cu
articolul 5 sau sunt avizate de agenții de rating de credit stabilite în Uniune
în conformitate cu articolul 4 alineatul (3) din regulamentul respectiv. Pentru
certificare este necesar ca Comisia să fi adoptat o decizie de echivalență
referitoare la regimul de reglementare al țării terțe pentru agențiile de
rating de credit, iar pentru avizare este necesar ca activitatea agenției de
rating de credit din țara terță să îndeplinească cerințe cel puțin la fel de
stricte ca regulile pertinente din UE. Unele dintre dispozițiile introduse prin
prezentul regulament nu trebuie să se aplice evaluărilor efectuate în vederea
unei echivalențe sau a unei avizări; este cazul dispozițiilor care stabilesc
obligații doar pentru emitenți, nu și pentru agențiile de rating de credit. De
asemenea, articolele care se referă la structura pieței de rating din UE, însă
nu stabilesc un cod de conduită pentru agențiile de rating de credit nu trebuie
să fie luate în considerare în acest context. În scopul de a acorda țărilor
terțe suficient timp să își actualizeze cadrele de reglementare în ceea ce
privește celelalte dispoziții noi substanțiale, aceste dispoziții trebuie să se
aplice numai în scopul realizării de evaluări cu privire la echivalență și la
avizare începând cu 1 iunie 2014. Este important să se reamintească în acest
sens că regimul de reglementare al unei țări terțe nu conține dispoziții
identice cu cele prevăzute de prezentul regulament. După cum s-a precizat deja
în Regulamentul (CE) nr. 1060/2009, pentru ca regimul de reglementare al
țării terțe să fie considerat echivalent sau la fel de strict ca regimul de
reglementare al UE, este suficient ca regimul respectiv să urmărească atingerea
acelorași obiective și producerea acelorași efecte în practică.
(36)
Întrucât obiectivele prezentului regulament, și
anume de a consolida independența agențiilor de rating de credit, de a promova
proceduri și metodologii de rating de credit adecvate, de a reduce riscurile
asociate ratingurilor suverane, de a reduce riscul ca participanții la piață să
acorde o încredere excesivă ratingurilor de credit și de a asigura dreptul la
căi de recurs pentru investitori, nu pot fi realizate în mod suficient la
nivelul statelor membre și pot fi, prin urmare, realizate mai bine la nivelul
Uniunii datorită structurii și impactului paneuropene ale activităților de
rating de credit care trebuie supravegheate, Uniunea poate adopta măsuri, în
conformitate cu principiul subsidiarității prevăzut la articolul 5 din Tratatul
privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității,
astfel cum este enunțat la respectivul articol, prezentul regulament nu
depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivelor respective.
(37)
Prin urmare, Regulamentul (CE) nr. 1060/2009
trebuie modificat în consecință,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Modificări ale Regulamentului (CE) nr. 1060/2009
Regulamentul (CE) nr. 1060/2009 se modifică
după cum urmează:
(1)          articolul 1 se înlocuiește cu
următorul text:
„Articolul 1
Obiectul
Prezentul regulament introduce o abordare de
reglementare comună pentru a spori integritatea, transparența,
responsabilitatea, buna guvernanță și fiabilitatea activităților de rating de
credit, contribuind astfel la calitatea ratingurilor de credit acordate în
Uniune și la buna funcționare a pieței interne și asigurând, în același timp,
un nivel ridicat de protecție a consumatorilor și a investitorilor. Acesta
stabilește condițiile de acordare a ratingurilor de credit, precum și regulile
referitoare la organizarea și la modul în care acționează agențiile de rating
de credit, inclusiv acționarii și membrii acestora, în vederea promovării
independenței agențiilor de rating de credit, a evitării conflictelor de
interese și a consolidării protecției consumatorilor și investitorilor.
Prezentul regulament stabilește de asemenea
obligații pentru emitenții, inițiatorii și sponsorii stabiliți în Uniune în
privința instrumentelor financiare structurate.”
(2)          la articolul 2, la primul alineat,
„Comunitate” se înlocuiește cu „Uniune”;
(3)          la articolul 3, alineatul (1) se
modifică după cum urmează:
(a)     la litera (g), „comunitare” se
înlocuiește cu „Uniunii”;
(b)     la litera (m), „Comunitate” se
înlocuiește cu „Uniune”;
(c)     se adaugă următoarele litere:
„(s)    «emitent» înseamnă un emitent astfel cum
este definit la articolul 2 alineatul (1) litera (h) din Directiva 2003/71/CE;
(t)      «inițiator» înseamnă un inițiator astfel
cum este definit la articolul 4 punctul 41 din Directiva 2006/48/CE;
(u)     «sponsor» înseamnă un sponsor astfel cum
este definit la articolul 4 punctul 42 din Directiva 2006/48/CE;
(v)     «rating suveran» înseamnă:
(i)      un rating de credit în cazul căruia
entitatea căreia i se acordă ratingul este un stat sau o autoritate regională
ori locală a unui stat,
(ii)      un rating de credit în cazul căruia
emitentul datoriei sau al obligației financiare, al unui titlu de creanță sau
al altui instrument financiar este un stat sau o autoritate regională ori
locală a unui stat;
(w)    «perspectivă de rating» înseamnă o opinie
privind direcția probabilă a unui rating de credit pe termen scurt și mediu.”;
(4)          articolul 4 se modifică după cum
urmează:
(a)     la alineatul 1, la al doilea paragraf,
„Comunitate” se înlocuiește cu „Uniune”;
(b)     la alineatul (2), „Comunitate” se
înlocuiește cu „Uniune”;
(c)     alineatul (3) se modifică după cum
urmează:
(i)      în teza introductivă, „Comunitate” se
înlocuiește cu „Uniune”;
(ii)      litera (b) se înlocuiește cu următorul
text:
„agenția de rating de credit a verificat și este
în măsură să demonstreze în permanență Autorității europene de supraveghere
(Autorității europene pentru valori mobiliare și piețe) instituite prin
Regulamentul (UE) nr. 1095/1060 al Parlamentului European și al Consiliului (*)
(AEVMP) faptul că desfășurarea de către agenția de rating de credit din țara
terță a unor activități de rating de credit care au drept rezultat acordarea
ratingului de credit care trebuie avizat îndeplinește cerințe cel puțin la fel
de stricte precum cele prevăzute la articolele 6-12, cu excepția articolelor
6a, 8a, 8b și 11a.
(*)           JO L 331, 15.12.2010, p. 84.”;
(d)     la alineatul (4), „Comunitate” se
înlocuiește cu „Uniune”;
(5)          articolul 5 se modifică după cum
urmează:
(a)     la alineatul (1), „Comunitate” se înlocuiește
cu „Uniune”;
(b)     la alineatul (6), la al doilea paragraf,
punctul (b) se înlocuiește cu următorul text:
„(b)    agențiile de rating de credit din țara
terță respectivă sunt supuse unor norme legale obligatorii care sunt
echivalente cu cele prevăzute la articolele 6‑12 și în anexa I, cu
excepția articolelor 6a, 8a, 8b și 11a; și”;
(c)     alineatul (8) se înlocuiește cu următorul
text:
„Articolele 20, 23b și 24 se aplică agențiilor de
rating de credit certificate și ratingurilor de credit acordate de acestea.”;
(6)          se introduc următoarele articole 5a
și 5b:
„Articolul 5a
Încredere excesivă acordată ratingurilor de credit
de către instituțiile financiare
Instituțiile de credit, societățile de investiții,
întreprinderile de asigurări și de reasigurări, instituțiile pentru furnizarea
de pensii ocupaționale, societățile de administrare și de investiții,
administratorii fondurilor de investiții alternative și contrapartidele
centrale, astfel cum sunt definite în Regulamentul (UE) nr. xx/201x al
Parlamentului European și al Consiliului din xx xxx 201x privind instrumentele
financiare derivate extrabursiere, contrapartidele centrale și registrele
centrale de tranzacții[20] trebuie să facă
propriile evaluări ale riscului de credit și nu să se bazeze în mod exclusiv
sau automat pe ratinguri de credit pentru evaluarea bonității unei entități sau
a unui instrument financiar. Autoritățile competente însărcinate cu
supravegherea acestor întreprinderi verifică atent caracterul adecvat al
proceselor de evaluare a creditului desfășurate de întreprinderi.
Articolul 5b
Încrederea acordată ratingurilor de credit de
Autoritățile europene de supraveghere și de Comitetul european pentru risc
sistemic
Autoritatea europeană de supraveghere (Autoritatea
bancară europeană) instituită prin Regulamentul (UE) nr. 1093/2010 al
Parlamentului European și al Consiliului (*) (ABE), Autoritatea Europeană de
Supraveghere (Autoritatea europeană pentru asigurări șipensii ocupaționale)
instituită prin Regulamentul (UE) nr. 1094/2010 al Parlamentului European și al
Consiliului (**) (AEAPO) și AEVMP nu trebuie să se refere la ratingurile de
credit în orientările, recomandările și proiectele lor de standarde tehnice
dacă aceste referiri pot determina autoritățile competente sau participanții la
piețele financiare să acorde o încredere automată ratingurilor de credit. În
consecință, cel târziu până la data de 31 decembrie 2013, ABE, AEAPO și AEVMP
trebuie să revizuiască și să elimine, dacă este cazul, toate referirile la
ratingurile de credit din orientările și recomandările existente.
Comitetul european pentru risc sistemic (CERS)
înființat prin Regulamentul (UE) nr. 1092/2010 al Parlamentului European
și al Consiliului din 24 noiembrie 2010 privind supravegherea macroprudențială
la nivelul Uniunii Europene a sistemului financiar și de înființare a unui
Comitet european pentru risc sistemic (***) nu se referă la ratingurile de
credit în avertismentele și recomandările sale dacă aceste referiri pot genera
o încredere automată în ratingurile de credit.
* JO L , , p. .
** JO L 331, 15.12.2010, p.48.
*** JO L 331, 15.12.2010, p. 1.”;
(7)          la articolul 6, alineatul (1) se
înlocuiește cu următorul text:
„1.     Agențiile de rating de credit iau toate
măsurile necesare pentru a se asigura că acordarea unui rating de credit sau a
unei perspective de rating nu este afectată de existența sau potențiala
existență a unui conflict de interese sau a unei relații comerciale implicând
agenția de rating de credit care acordă ratingul de credit sau perspectiva de
rating respectivă, cadrele sale de conducere, analiștii de rating sau angajații
acesteia, orice persoană fizică ale cărei servicii sunt puse la dispoziția
agenției de rating sau se află sub controlul acesteia sau orice altă persoană
legată în mod direct sau indirect de aceasta printr-o relație de control.”;
(8)          se introduc următoarele articole 6a
și 6b:
„Articolul 6a
Conflicte de interese privind investițiile în
agențiile de rating de credit
1. Un acționar sau un membru al unei agenții de
rating de credit care deține minimum 5 % din capitalul agenției respective
sau din drepturile de vot în cadrul acesteia nu trebuie
(a)     să dețină 5 % sau mai mult din
capitalul oricărei alte agenții de rating de credit. Această interdicție nu se
aplică participațiilor deținute în organisme de plasament colectiv
diversificat, inclusiv fondurile de plasament precum fondurile de pensii sau
asigurările de viață, cu condiția ca participațiile în organisme de plasament
colectiv diversificat să nu îl plaseze pe acesta în poziția de a exercita o
influență semnificativă asupra activităților acestor organisme;
(b)     să aibă dreptul sau competența de a
exercita 5 % sau mai mult din drepturile de vot în cadrul oricărei alte
agenții de rating de credit;
(c)     să aibă dreptul sau competența de a numi
sau de a demite membri ai organismului de administrație, de conducere sau de
supraveghere al oricărei alte agenții de rating de credit;
(d)     să fie membru în organismul de administrație,
de conducere sau de supraveghere al oricărei alte agenții de rating de credit;
(e)     să aibă competența de a exercita sau să
exercite efectiv o influență dominantă sau controlul asupra oricărei alte
agenții de rating de credit.
2. Prezentul articol nu se aplică investițiilor în
alte agenții de rating de credit aparținând aceluiași grup de agenții de rating
de credit.
Articolul 6b
Durata maximă a relației contractuale cu agenția
de rating de credit
1. În cazul în care o agenție de rating de credit
a încheiat un contract cu un emitent sau cu o parte terță legată de acesta
pentru acordarea de ratinguri de credit cu privire la respectivul emitent,
aceasta nu acordă ratinguri de credit cu privire la respectivul emitent pentru
o perioadă mai mare de trei ani.
2. În cazul în care o agenție de rating de credit
a încheiat un contract cu un emitent sau cu o parte terță legată de acesta
pentru acordarea de ratinguri de credit cu privire la instrumentele de datorie
ale emitentului respectiv, se aplică următoarele dispoziții:
(a)     dacă ratingurile de credit în cauză sunt
acordate într-o perioadă care depășește o perioadă inițială de douăsprezece
luni, dar este mai scurtă de trei ani, agenția de rating de credit nu mai
acordă alte ratinguri de credit cu privire la instrumentele de datorie
respective din momentul în care au fost acordate ratinguri la zece instrumente
de datorie;
(b)     dacă cel puțin zece ratinguri de credit
sunt acordate într-o perioadă inițială de douăsprezece luni, agenția de rating
de credit respectivă nu acordă alte ratinguri de credit cu privire la
instrumentele de datorie respective după sfârșitul perioadei în cauză;
(c)     dacă sunt acordate mai puțin de zece
ratinguri de credit, agenția de rating de credit nu mai acordă alte ratinguri
de credit cu privire la instrumentele de datorie respective din momentul în
care s-a scurs o perioadă de 3 ani.
3. Dacă un emitent a încheiat un contract
referitor cu același obiect cu mai mult de o agenție de rating de credit,
limitările stabilite la alineatele (1) și (2) se aplică numai uneia dintre
aceste agenții. Niciuna dintre agenții nu trebuie să aibă, totuși, cu emitentul
o relație contractuală mai mare de șase ani.
4. Agenția de rating de credit menționată la
alineatele (1)-(3) nu încheie niciun contract cu emitentul sau cu părțile terțe
legate de acesta pentru acordarea de ratinguri de credit cu privire la emitent
sau la instrumentele de datorie ale acestuia pe o perioadă de patru ani de la
sfârșitul duratei maxime a relației contractuale menționate la alineatele
(1)-(3).
Primul paragraf se aplică și:
(a)     unei agenții de rating de credit care
aparține aceluiași grup de agenții de rating de credit ca și agenția de rating
de credit menționată la alineatele (1) și (2);
(b)     unei agenții de rating de credit care
este acționar sau membru al agenției de rating de credit menționate la
alineatele (1) și (2);
(c)     unei agenții de rating de credit în
cadrul căreia agenția de rating de credit menționată la alineatele (1) și (2)
este acționar sau membru.
5. Alineatele (1)-(4) nu se aplică ratingurilor
suverane.
6. În cazul în care, după sfârșitul duratei maxime
a relației contractuale, în conformitate cu regulile de la alineatele (1) și
(2), o agenție de rating de credit este înlocuită de o altă agenție de rating
de credit, agenția de rating de credit care este înlocuită furnizează agenției
de rating de credit care o înlocuiește un dosar de predare. Acest dosar trebuie
să cuprindă informații relevante cu privire la entitatea și instrumentele de
datorie cărora li s-a acordat un rating, întrucât este posibil să fie necesar,
în mod rezonabil, să se asigure comparabilitatea cu ratingurile stabilite de
agenția de rating de credit înlocuită.
Agenția de rating înlocuită trebuie să fie în
măsură să demonstreze AEVMP că au fost furnizate aceste informații agenției de
rating de credit care o înlocuiește.
7. AEVMP elaborează proiecte de standarde tehnice
de reglementare pentru a specifica cerințele tehnice privind conținutul
dosarului de predare menționat la alineatul (5).
AEVMP înaintează aceste proiecte de standarde
tehnice de reglementare Comisiei până la data de 1 ianuarie 2013.
Se deleagă Comisiei competența de a adopta
standardele tehnice de reglementare menționate la prezentul paragraf, în
conformitate cu procedura prevăzută la articolele 10-14 din Regulamentul
(UE) nr. 1095/2010.
(9)          la articolul 7, alineatul (5) se
înlocuiește cu următorul text:
„5.     Remunerarea și evaluarea performanței
analiștilor de rating și a persoanelor care aprobă ratingurile de credit sau
perspectivele de rating nu trebuie să depindă de veniturile pe care agenția de
rating de credit le obține de la entitățile cărora li se acordă ratinguri sau
de la părți terțe legate de acestea.”;
(10)        articolul 8 se modifică după cum
urmează:
(a)     alineatul (2) se înlocuiește cu următorul
text:
„2.        Agențiile de rating de credit adoptă,
instituie și aplică măsuri adecvate pentru a se asigura că ratingurile de
credit și perspectivele de rating pe care le acordă se bazează pe o analiză
detaliată a tuturor informațiilor de care dispun și care sunt relevante pentru
analiză, conform metodologiilor aplicabile de stabilire a ratingurilor.
Agențiile adoptă toate măsurile necesare pentru ca informațiile pe care le
utilizează pentru acordarea ratingurilor și a perspectivelor de rating să fie
de o calitate satisfăcătoare și să provină din surse fiabile.”;
(b)     la alineatul (5) se adaugă al doilea
paragraf cu următorul text:
„ Ratingurile suverane sunt revizuite cel puțin o
dată la șase luni.”;
(c)     se introduce următorul alineat (5a):
„5a. Agenția de rating de credit care
intenționează să modifice sau să utilizeze metodologii, modele sau ipoteze
principale de rating noi publică modificările propuse sau metodologiile noi
propuse pe site-ul său internet, invitând părțile interesate să transmită
observații timp de cel puțin o lună, împreună cu o explicație detaliată a
motivelor modificărilor propuse sau ale metodologiilor noi propuse și a
implicațiilor acestora.
După expirarea perioadei de consultări menționate
la primul paragraf, agențiile de rating de credit trebuie să informeze AEVMP cu
privire la modificările avute în vedere sau la metodologiile noi propuse.”;
(d)     alineatul (6) se modifică după cum
urmează:
(i)      teza introductivă se înlocuiește cu
următorul text:
„6. În cazul în care metodologiile, modelele sau
ipotezele principale utilizate în activitățile de rating de credit se schimbă
în urma deciziei luate de AEVMP, menționate la articolul 22a alineatul (3),
agențiile de rating de credit: ”;
(ii)      se adaugă următorul punct (aa):
„(aa)  publică imediat pe site-ul lor internet
noile metodologii împreună cu o explicație detaliată a acestora;”;
(e)     se adaugă urmărul alineat (7):
„7. În cazul în care o agenție de rating de credit
sesizează erori în metodologiile sale ori în aplicarea lor, aceasta întreprinde
imediat următoarele acțiuni:
(a)     notifică erorile respective AEVMP și
tuturor entităților cărora li se acordă un rating și care sunt afectate;
(b)     publică toate aceste erori pe site-ul său
internet;
(c)     corectează în metodologii erorile
respective; și
(d)     aplică măsurile menționate la alineatul
(6) literele (a)-(c).”;
(11)        se introduc următoarele articole 8a
and 8b:
„Articolul 8a
Informații despre instrumentele financiare
structurate
1. Emitentul, inițiatorul și sponsorul unui
instrument financiar structurat stabilit în Uniune aduce la cunoștința
publicului, în conformitate cu alineatul (4), informații cu privire la
calitatea creditului și la performanța activelor individuale subiacente ale
instrumentului financiar structurat, la structura tranzacției de securitizare,
la fluxurile de trezorerie și la orice garanție reală aferentă unei expuneri de
securitizare, precum și orice fel de informații necesare pentru efectuarea unor
teste de rezistență cuprinzătoare și bine informate privind fluxurile de
trezorerie și valorile garanțiilor colaterale care sprijină expunerile
subiacente.
2. Obligația de a publica informații în
conformitate cu alineatul (1) nu privește și furnizarea de informații care ar
contraveni dispozițiilor statutare care reglementează protecția
confidențialității surselor de informații sau prelucrarea datelor cu caracter
personal.
3. AEVMP elaborează proiecte de standarde tehnice
de reglementare pentru a preciza:
(a)     informațiile pe care persoanele
menționate la alineatul (1) trebuie să le publice pentru a respecta obligația
care rezultă de la alineatul (1);
(b)     frecvența cu care trebuie actualizate
informațiile respective;
(c)     prezentarea informațiilor prin
intermediul unui formular standardizat de prezentare.
AEVMP înaintează aceste proiecte de standarde
tehnice de reglementare Comisiei până la data de 1 ianuarie 2013.
Se deleagă Comisiei competența de a adopta
standardele tehnice de reglementare menționate la primul paragraf, în
conformitate cu procedura prevăzută la articolele 10-14 din Regulamentul
(UE) nr. 1095/2010.
4. AEVMP creează o pagină de internet pentru
publicarea informațiilor privind instrumentele financiare structurate în
conformitate cu alineatul (1).
Articolul 8b
Ratinguri duble de credit ale instrumentelor
financiare structurate
1. În cazul în care un emitent sau o parte terță
legată de acesta are intenția de a solicita un rating de credit al unui
instrument financiar structurat, aceasta mandatează cel puțin două agenții de
rating de credit. Fiecare agenție de rating de credit furnizează propriul
rating de credit independent.
2. Agențiile de rating de credit mandatate de un
emitent sau de părțile terțe legate de acesta menționate la alineatul (1)
trebuie să respecte următoarele condiții:
(a)     agențiile de rating de credit nu aparțin
aceluiași grup de agenții de rating de credit;
(b)     niciuna dintre agențiile de rating de credit
nu trebuie să fie acționar sau membru al vreuneia dintre celelalte agenții de
rating de credit;
(c)     niciuna dintre agențiile de rating de
credit nu are dreptul sau competența de a exercita drepturi de vot în vreuna
dintre celelalte agenții de rating de credit;
(d)     niciuna dintre agențiile de rating de
credit nu are dreptul sau competența de a numi sau de a demite membri ai
organismului de administrație, de conducere sau de supraveghere al vreuneia
dintre celelalte agenții de rating de credit;
(e)     niciunul dintre membrii organismului de
administrație, de conducere sau de supraveghere al unei agenții de rating de
credit nu este membru în organismul de administrație, de conducere sau de
supraveghere al vreuneia dintre celelalte agenții de rating de credit;
(f)      niciuna dintre agențiile de rating de
credit nu are competența de a exercita și nu exercită efectiv o influență
dominantă ori controlul asupra vreuneia dintre celelalte agenții de rating de
credit.”;
(12)        la articolul 10, alineatele (1) și
(2) se înlocuiesc cu următorul text:
„1. Agențiile de rating de credit publică toate
ratingurile de credit sau perpectivele de rating, precum și orice decizie de a
întrerupe un proces de rating, în mod neselectiv și în timp util. În cazul unei
decizii de a întrerupe un proces de rating de credit, informațiile publicate
includ motivarea completă a deciziei.
Primul paragraf se aplică, de asemenea,
ratingurilor de credit distribuite pe baza unui abonament.
2. Agențiile de rating de credit se asigură că
ratingurile de credit și perspectivele de rating sunt prezentate și prelucrate
în conformitate cu cerințele prevăzute în anexa I secțiunea D.”;
(13)        la articolul 11, alineatul (2) se
înlocuiește cu următorul text:
„2. Toate agențiile de rating de credit
înregistrate și certificate transmit registrului central creat de AEVMP
informații și date referitoare la performanțele lor anterioare, inclusiv
frecvența tranziției ratingurilor, precum și informații despre ratingurile de
credit acordate anterior și modificările aduse acestora. Agențiile de rating de
credit transmit informații registrului într-un format standard stabilit de
AEVMP. AEVMP pune informațiile în cauză la dispoziția publicului și publică
anual sinteze privind principalele evoluții constatate.”;
(14)        se introduce următorul articol 11a:
„Articolul 11a
Indicele european de rating
1. Toate agențiile de rating de credit
înregistrate și certificate transmit AEVMP, atunci când acordă un rating de
credit sau o perspectivă de rating, informații referitoare la rating, inclusiv
ratingul și perspectiva de rating a instrumentului căruia i s-au acordat
acestea, informații privind tipul rating, tipul măsurii de acordare a
ratingului, data și ora publicării. Ratingul transmis se bazează pe scala de
rating armonizată menționată la articolul 21 alineatul (4a) litera (a).
2. AEVMP stabilește un indice european de rating
care va îngloba toate ratingurile de credit transmise către AEVMP în
conformitate cu alineatul (1), precum și un indice de rating agregat pentru
orice instrument de datorie căruia i s-a acordat un rating. Indicele și
ratingurile de credit individuale se publică pe site-ul internet al AEVMP.”;
(15)        la articolul 14 alineatul (1),
„Comunitate ” se înlocuiește cu „Uniune”;
(16)        la articolul 18, alineatul (2) se
înlocuiește cu următorul text:
„2. AEVMP comunică Comisiei, ABE, AEAPO,
autorităților competente și autorităților competente de la nivel sectorial
orice decizie adoptată în temeiul articolelor 16, 17 sau 20.”
(17)        la articolul 19, alineatul (1) se
înlocuiește cu următorul text:
„1. AEVMP aplică agențiilor de rating de credit
comisioane în conformitate cu prezentul regulament și cu regulamentul privind
taxele menționat la alineatul (2). Comisioanele respective acoperă integral
cheltuielile AEVMP necesare înregistrării, certificării și supravegherii
agențiilor de rating de credit, precum și rambursării oricăror costuri pe care
le pot suporta autoritățile competente care desfășoară activități în temeiul
prezentului regulament, în special ca urmare a delegării unor sarcini în
conformitate cu articolul 30;”
(18)        articolul 21 se modifică după cum
urmează:
(a)     alineatul (4) se modifică după cum
urmează:
(i)      teza introductivă se înlocuiește cu
următorul text:
„AEVMP elaborează proiecte de standarde tehnice de
reglementare pentru a preciza:”
(ii)      litera (e) se înlocuiește cu următorul
text:
„(e)    conținutul și formatul rapoartelor
periodice privind datele referitoare la ratinguri, care trebuie solicitate din
partea agențiilor de rating de credit înregistrate și certificate în scopul
supravegherii continue de către AEVMP.”
(iii)     după litera (e) se adaugă următoarele
paragrafe:
„AEVMP înaintează Comisiei respectivele proiecte
de standarde tehnice de reglementare până la data de 1 ianuarie 2012.
Se deleagă Comisiei competența de a adopta
standardele tehnice de reglementare menționate la primul paragraf, în
conformitate cu procedura prevăzută la articolele 10-14 din Regulamentul
(UE) nr. 1095/2010.”
(b)     se introduce următorul alineat (4a):
„4a. AEVMP elaborează proiecte de standarde tehnice
de reglementare pentru a preciza:
(a)     o scală de rating armonizată care trebuie
utilizată, în conformitate cu articolul 11a, de agențiile de rating de credit
înregistrate și certificate, care se va baza pe o metodă de măsurare a riscului
de credit și numărul categoriilor de rating, precum și valorile prag pentru
fiecare categorie de rating;
(b)     conținutul și prezentarea informațiilor,
inclusiv structura, formatul, metoda și termenele de raportare, pe care
agențiile de rating de credit trebuie să le aducă la cunoștința AEVMP în
conformitate cu articolul 11a alineatul (1); și
(c)     conținutul și formatul rapoartelor
periodice cu privire la comisioanele percepute de agențiile de rating de
credit, care trebuie solicitate din partea agențiilor de rating de credit în
scopul unei supravegheri continue de către AEVMP.
AEVMP înaintează Comisiei aceste proiecte de
standarde tehnice de reglementare până la data de 1 ianuarie 2013.
Se deleagă Comisiei competența de a adopta
standardele tehnice de reglementare menționate la primul paragraf, în
conformitate cu procedura prevăzută la articolele 10-14 din Regulamentul
(UE) nr. 1095/2010.”;
(c)     la alineatul 5 se adaugă un nou paragraf:
„Acest raport trebuie să evalueze de asemenea
gradele de concentrarea a pieței, riscurile care decurg din gradul ridicat de
concentrare și impactul asupra stabilității globale a sectorului financiar.”;
(19)        articolul 22a se modifică după cum
urmează:
(a)     titlul articolului se înlocuiește cu
următorul text:
„Examinarea metodologiilor de rating”;
(b)     se adaugă urmărul alineat (3):
„3. AEVMP verifică de asemenea că modificările
avute în vedere ale metodologiilor de stabilire a ratingurilor, notificate de o
agenție de rating de credit în conformitate cu articolul 8 alineatul (5a),
respectă criteriile prevăzute la articolul 8 alineatul (3), astfel cum se
precizează în standardul tehnic de reglementare menționat la articolul 21
alineatul (4) litera (d). Agenția de rating de credit poate aplica noua
metodologie de stabilire a ratingurilor numai după ce AEVMP a confirmat
conformitatea metodologiei cu dispozițiile articolului 8 alineatul (3).
[AEVMP trebuie să poată exercita competențele
menționate la primul paragraf începând cu data intrării în vigoare a
standardului tehnic de reglementare menționat la articolul 21 alineatul (4)
litera (d) din Regulamentul (CE) nr. 1060/2009].
Dacă standardul tehnic de reglementare menționat
la articolul 21 alineatul (4) litera (d) nu este în vigoare, AEVMP nu poate
exercita competența menționată la primul paragraf. ”;
(20)        după articolul 35 se introduce
următorul titlu IIIa:
„TITLUL IIIa
RĂSPUNDEREA CIVILĂ A AGENȚIILOR DE RATING DE
CREDIT
Articolul 35a
Răspunderea civilă
1. În cazul în care o agenție de rating de credit
a comis intenționat sau prin neglijență gravă una dintre încălcările enumerate
în anexa III cu impact asupra unui rating de credit pe care un investitor s-a
bazat la achiziționarea unui instrument căruia i s-a acordat rating,
investitorul respectiv poate introduce o acțiune împotriva respectivei agenții
de rating de credit pentru orice fel de prejudicii care i-au fost produse.
2. O încălcare este considerată ca având efecte
asupra unui rating de credit dacă ratingul de credit care a fost acordat de
agenția de rating de credit este diferit de ratingul care ar fi fost acordat
dacă agenția de rating de credit nu ar fi comis respectiva încălcare.
3. O agenție de rating de credit acționează dând
dovadă de neglijență gravă în cazul în care neglijează în mod grav îndatoririle
care îi revin prin prezentul regulament.
4. Atunci când un investitor stabilește fapte din
care se poate deduce că o agenție de rating de credit a comis oricare dintre
încălcările enumerate în anexa III, va reveni agenției de rating de credit
obligația de a dovedi că aceasta nu a săvârșit respectiva încălcare sau că
încălcarea nu a avut niciun efect asupra ratingului de credit acordat.
5. Răspunderea civilă menționată la alineatul (1)
nu poate fi exclusă, nici limitată în prealabil prin intermediul unui acord.
Orice clauză inclusă în astfel de acorduri care exclude sau limitează în
prealabil răspunderea civilă este considerată nulă și neavenită.”;
(21)        articolul 36a se modifică după cum
urmează:
(a)     la alineatul (2), literele (a)-(e) se
înlocuiesc cu următorul text:
„(a)    pentru încălcările menționate în anexa
III secțiunea I la punctele 1-5, 11-15, 19, 20, 23, 26a-26d, 28, 30, 32, 33,
35, 41, 43, 50 și 51, cuantumul amenzii este de minimum 500 000 EUR și de
maximum 750 000 EUR;
(b)     pentru încălcările menționate în anexa
III secțiunea I la punctele 6-8, 16-18, 21, 22, 24, 25, 27, 29, 31, 34, 37-40,
42, 45-49a, 52 și 54, cuantumul amenzii este de minimum 300 000 EUR și de
maximum 450 000 EUR;
(c)     pentru încălcările menționate în anexa
III secțiunea I la punctele 9, 10, 26, 26e, 36, 44 și 53, cuantumul amenzii
este de minimum 100 000 EUR și de maximum 200 000 EUR;
(d)     pentru încălcările menționate în anexa
III secțiunea II la punctele 1, 6, 7 și 8 și 9, cuantumul amenzii este de
minimum 50 000 EUR și de maximum 150 000 EUR;
(e)     pentru încălcările menționate în anexa
III secțiunea II la punctele 2, 3a, 3b, 4, 4a și 5, cuantumul amenzii este de
minimum 25 000 EUR și de maximum 75 000 EUR;”;
(b)     la alineatul (2), literele (g) și (h) se
înlocuiesc cu următorul text:
„(g)    pentru încălcările menționate în anexa
III secțiunea III la punctele 1-3a și 11, cuantumul amenzii este de minimum
150 000 EUR și de maximum 300 000 EUR;
(h)     pentru încălcările menționate în anexa
III secțiunea III punctele 4, 4a, 4b, 4c, 6, 8 și 10, cuantumul amenzii este de
minimum 90 000 EUR și de maximum 200 000 EUR;”;
(22)        la articolul 38a, alineatul (1) se
înlocuiește cu următorul text:
„1. Competența de a adopta actele delegate
menționate la articolul 5 alineatul (6) al treilea paragraf, la articolul 19
alineatul (2), la articolul 23e alineatul (7) și la articolul 37 este conferită
Comisiei pentru o perioadă de patru ani începând cu 1 iunie 2011. Comisia
prezintă un raport privind delegarea de competențe cel târziu cu șase luni
înainte de încheierea perioadei de patru ani. Delegarea de competențe se
reînnoiește automat pentru perioade de timp identice, cu excepția cazului în
care Parlamentul European sau Consiliul o revocă, în conformitate cu articolul
38b.”;
(23)        la articolul 38b, alineatul (1) se
înlocuiește cu următorul text:
„1. Parlamentul European sau Consiliul poate
revoca în orice moment delegarea de competențe menționată la articolul 5
alineatul (6) al treilea paragraf, la articolul 19
alineatul (2), la articolul 23e alineatul (7) și la articolul 37.”;
(24)        articolul 39 se modifică după cum
urmează:
(a)     alineatul (1) se înlocuiește cu următorul
text:
„Până la 7 decembrie 2012, Comisia evaluează
punerea în aplicare a prezentului regulament, inclusiv gradul de încredere
acordat ratingurilor de credit în Uniune, impactul asupra nivelului de
concentrare a pieței ratingurilor de credit, costurile și beneficiile efectelor
regulamentului, precum și caracterul adecvat al plăților primite de agențiile
de rating de credit de la entitățile cărora li se acordă ratinguri (modelul
„emitentul plătește”) și transmite un raport pe această temă Parlamentului
European și Consiliului.”;
(b)     se adaugă urmărul alineat (4):
„4. Până la 1 iulie 2015, Comisia evaluează
situația pieței ratingurilor de credit, în special disponibilitatea unei oferte
suficiente pentru a se respecta cerințele prevăzute la articolele 6b și 8b.
Evaluarea analizează și necesitatea de a extinde sfera obligațiilor prevăzute
la articolul 8a pentru a include alte produse financiare, inclusiv
obligațiunile garantate”;
(25)        anexa I se modifică în conformitate
cu anexa I la prezentul regulament.
(26)        anexa II se modifică în conformitate
cu anexa II la prezentul regulament.
(27)        anexa III se modifică în conformitate
cu anexa III la prezentul regulament.
Articolul 2
Intrare în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în ziua
următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Cu toate
acestea, punctele 7, 9, 10, 12, 13 și 25 de la articolul 1 din prezentul
regulament se aplică de la 1 iunie 2014 în scopul realizării evaluării
menționate la articolul 4 alineatul (3) litera (b) și la articolul 5 alineatul
(6) al doilea paragraf litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1060/2009
pentru a stabili dacă cerințele țărilor terțe sunt cel puțin la fel de stricte
ca și cele prevăzute la articolele 6-12 din respectivul regulament.
Articolul 1
punctul 8 din prezentul regulament, coroborat cu articolul 6a alineatul (1)
litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1060/2009 se aplică de la [un an de
la intrarea în vigoare a prezentului regulament] în privința oricărui acționar
sau membru al unei agenții de rating de credit care deținea, la 15 noiembrie
2011, minimum 5 % din capitalul a mai mult de o agenție de rating de
credit.
Prezentul regulament este obligatoriu
în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles,
Pentru Parlamentul European                      Pentru
Consiliu
Președintele                                                  Președintele
ANEXA I
Anexa I la Regulamentul (CE)
nr. 1060/2009 se modifică după cum urmează:
(1)          secțiunea B se modifică după cum
urmează:
(a)     punctul 1 se înlocuiește cu următorul
text:
„1.        Agenția de rating de credit identifică,
elimină sau gestionează și divulgă în mod clar și vizibil orice conflict de
interese existent sau potențial care ar putea influența analizele și opiniile
analiștilor săi de rating, ale angajaților săi sau ale oricăror alte persoane
fizice ale căror servicii se află la dispoziția sau sub controlul agenției de
rating de credit și care sunt implicate în mod direct în activitățile de
acordare de ratinguri de credit, precum și ale persoanelor care aprobă
ratingurile de credit și perspectivele de rating.”;
(b)     punctul 3 se modifică după cum urmează:
(i)      teza introductivă de la primul paragraf
se înlocuiește cu următorul text:
„3.           Agenția de rating de credit nu
acordă un rating de credit sau o perspectivă de rating în niciuna dintre
următoarele situații sau, în cazul unui rating de credit sau al unei
perspective de rating existente, anunță imediat că ratingul de credit sau
perspectiva de rating sunt potențial compromise în următoarele situații:”
(ii)      după punctul (a) se introduce următorul
punct (aa):
„(aa)  un acționar sau un membru al unei agenții
de rating de credit care deține, în mod direct sau indirect, minimum 10% din
capitalul ori din drepturile de vot ale respectivei agenții de rating de credit
sau este în alt mod în măsură să exercite o influență semnificativă asupra
activităților agenției de rating de credit, deține, în mod direct sau indirect,
instrumente financiare ale entității căreia i se acordă rating sau ale unei părți
terțe legate de aceasta sau deține, în mod direct sau indirect, participații în
capitaluri proprii în entitatea sau partea respectivă, altele decât
participațiile în organismele de plasament colectiv diversificat, inclusiv
fondurile administrate, cum ar fi fondurile de pensii sau asigurările de viață,
care nu îl plasează în poziția de a exercita o influență semnificativă asupra
activităților organismului respectiv;”;
(iii)     după punctul (b) se introduce următorul
punct (ba):
„(ba)  ratingul de credit acordat privește o
entitate căreia i se acordă un rating sau o parte terță legată de aceasta care
deține, în mod direct sau indirect, minimum 10% din capitalul ori din
drepturile de vot ale agenției de rating de credit în cauză;”;
(iv)     după punctul (c) se introduce următorul
punct (ca):
„(ca)  un acționar sau un membru al unei agenții
de rating de credit care deține, în mod direct sau indirect, minimum 10% din
capitalul ori drepturile de vot ale respectivei agenții de rating de credit sau
este în alt mod în măsură să exercite o influență semnificativă asupra
activităților agenției de rating de credit, este membru al organismului de
administrație sau de supraveghere al entității căreia i se acordă un rating sau
al unei părți terțe legate de aceasta;”;
(v)     al doilea paragraf se înlocuiește cu
următorul text:
„Totodată, agenția de rating de credit apreciază
imediat dacă există motive pentru modificarea sau retragea ratingului de credit
sau a perspectivei de credit existente.”;
(c)     se introduce următorul punct 3a:
„3a.      Agenția de rating de credit se asigură
că comisioanele percepute clienților săi pentru acordarea unui rating și pentru
serviciile auxiliare nu au caracter discriminatoriu și sunt bazate pe costuri
reale. Comisioanele percepute pentru serviciile de rating nu depind de nivelul
ratingului de credit acordat de agenția de rating de credit și de niciun fel de
alte rezultate sau efecte ale activității desfășurate.”;
(d)     la punctul 4, primul paragraf se
înlocuiește cu următorul text:
„4.        Nicio agenție de rating de credit și
nicio altă persoană care deține, în mod direct sau indirect, minimum 5 %
din capitalul sau din drepturile de vot ale agenției de rating de credit sau
care este în alt mod în măsură să influențeze în mod semnificativ activitățile
agenției de rating de credit nu furnizează consultanță sau servicii de
consiliere entității căreia i se acordă un rating sau unei părți terțe legate
de aceasta cu privire la structura socială sau juridică, la activele, pasivele
sau activitățile entității căreia i se acordă un rating sau ale părții terțe
legate de aceasta.”;
(e)     punctul 7 se modifică după cum urmează:
(i)      punctul (a) se înlocuiește cu următorul
text:
„(a)    pentru fiecare decizie de publicare a
unui rating de credit și a unei perspective de rating, identitatea analiștilor
de rating care participă la stabilirea ratingului de credit sau a perspectivei
de rating, identitatea persoanelor care au aprobat ratingul de credit sau
perspectiva de rating de credit, informații privind existența sau absența unei
solicitări de acordare a ratingului și data la care a fost publicat ratingul de
credit;”;
(ii)      punctul (d) se înlocuiește cu următorul
text:
„(d)    evidențe privind procedurile și
metodologiile stabilite și utilizate de agenția de rating de credit în
determinarea ratingurilor de credit și a perspectivelor de rating;”;
(iii)     litera (e) se înlocuiește cu următorul
text:
„(e)    evidențele și dosarele interne, inclusiv
informațiile și documentele de lucru fără caracter public, utilizate în
fundamentarea oricăror decizii de publicare de ratinguri și de perspective de
rating;”;
(2)          secțiunea C se modifică după cum
urmează:
(a)     la punctul 2, teza introductivă se
înlocuiește cu următorul text:
„2.        Niciuna dintre persoanele menționate la
punctul 1 nu participă la stabilirea ratingului de credit sau a perspectivei de
rating acordate unei entități și nu le influențează în niciun fel, dacă
persoana respectivă:”;
(b)     la punctul 3, punctul (b) se
înlocuiește cu următorul text:
„(b)    nu dezvăluie niciun fel informații
referitoare la ratinguri de credit, la posibile viitoare ratinguri de credit
sau perspective de rating ale agenției de rating de credit, cu excepția celor
transmise entității căreia i se acordă ratingul sau părții terțe legate de
aceasta;”;
(c)     punctul 7 se înlocuiește cu următorul
text:
„7.        Nicio persoană dintre cele menționate
la punctul 1 nu ocupă o poziție-cheie de conducere în cadrul entității căreia i
se acordă un rating sau al unei părți terțe legate de aceasta timp de șase luni
de la publicarea ratingului de credit sau a perspectivei de rating.”
(d)     punctul 8 se înlocuiește cu următorul
text:
„8.        În conformitate cu articolul 7
alineatul (4):
(a)     agențiile de rating de credit se asigură
că analiștii principali de rating nu participă la activități de rating de
credit referitoare la aceeași entitate căreia i se acordă un rating sau la
părțile terțe legate de aceasta pe parcursul unei perioade mai mari de patru
ani;
(b)     agențiile de rating de credit, altele
decât cele mandatate de un emitent sau de o parte terță legată de acesta, și
toate agențiile de rating de credit care acordă ratinguri suverane se asigură
că:
(i)      analiștii de rating nu participă la
activități de rating de credit referitoare la aceeași entitate căreia i se
acordă un rating sau la părțile terțe legate de aceasta pe parcursul unei
perioade mai mari de cinci ani;
(ii)      persoanele care aprobă ratingurile de
credit nu participă la activități de rating de credit referitoare la aceeași
entitate căreia i se acordă un rating sau la părțile terțe legate de aceasta pe
parcursul unei perioade mai mari de șapte ani.
Persoanele menționate la primul paragraf
punctele (a) și (b) nu pot fi implicate în activități de rating de credit
referitoare la entitatea căreia i se acordă un rating sau la părțile terțe
legate de aceasta menționate la punctele indicate, pe parcursul unei perioade
de doi ani de la expirarea perioadelor prevăzute la punctele respective.”;
(3)          titlul secțiunii D se înlocuiește cu
următorul text:
„Reguli referitoare la prezentarea ratingurilor de
credit și a perspectivelor de rating”;
(4)          în secțiunea D, partea I se modifică
după cum urmează:
(a)     punctul 1 se înlocuiește cu următorul
text:
„1.        Agenția de rating de credit se asigură
că în ratingurile de credit și în perspectivele de rating sunt indicate în mod
clar și vizibil numele și funcția analistului principal de rating din fiecare
activitate de rating de credit, precum și numele și funcția persoanei care a
avut responsabilitatea principală pentru aprobarea ratingului sau a
perspectivei de rating.”;
(b)     punctul 2 se modifică după cum urmează:
(i)      punctul (a) se înlocuiește cu următorul
text:
„(a)    sunt indicate toate sursele importante
folosite la realizarea ratingurilor de credit sau a perspectivelor de rating,
inclusiv entitatea căreia i se acordă ratingul, sau, dacă este cazul, o parte
terță legată de aceasta și că se precizează dacă ratingul de credit sau
perspectiva de rating a fost comunicată entității în cauză sau părții terțe
respective și modificată ca urmare a acestei comunicări înaintea acordării acestuia/acesteia;”;
(ii)      punctele (d) și (e) se înlocuiesc cu
următorul text:
„(d)    sunt indicate în mod clar și vizibil data
la care ratingul de credit, inclusiv eventualele perspective de rating, a fost
publicat pentru prima oară și data la care a fost actualizat ultima oară;
(e)     se precizează dacă ratingul de credit
vizează un instrument financiar nou-emis și dacă agenția de rating acordă un
rating instrumentului financiar respectiv pentru prima dată; și”;
(iii)     se adaugă punctul (f) cu următorul
text:
„(f)     în cazul unei perspective de rating, se
precizează momentul în care este de așteptat să intervină modificarea unui
rating de credit.”;
(c)     se introduce următorul punct 2a:
„2a.      O agenție de rating de credit trebuie să
publice, odată cu metodologiile, modelele și principalele ipoteze de rating,
orientări care să explice ipotezele, parametrii, limitele și incertitudinile
referitoare la modelele și metodologiile de stabilire a ratingurilor utilizate
în ratingurile de credit, inclusiv scenariile de simulare de criză întocmite de
agenție atunci când stabilește ratingurile, informații privind ratingul de
credit referitoare la analiza fluxurilor de trezorerie pe care a realizat-o sau
pe care se bazează, precum și, dacă este cazul, indicații privind eventuale modificări
ale ratingului de credit care se așteaptă să intervină. Aceste orientări
trebuie să fie clare și ușor de înțeles.”;
(d)     punctul 3 se înlocuiește cu următorul
text:
„3.        Agenția de rating de credit informează
entitatea căreia îi acordă ratingul în timpul orelor de lucru ale entității
căreia i se acordă ratingul și cu cel puțin o zi lucrătoare întreagă înainte de
publicarea acestuia sau a perspectivelor de rating. Aceste informații trebuie
să includă principalele considerente pe care se bazează ratingul sau
perspectiva de rating, astfel încât entitatea în cauză să aibă posibilitatea de
a semnala agenției de rating de credit orice fel de erori materiale.”;
(e)     la punctul 4, primul paragraf se
înlocuiește cu următorul text:
„4.        O agenție de rating de credit indică în
mod clar și vizibil, în momentul publicării unor ratinguri de credit sau a unor
perspective de rating, toate atributele și limitările ratingului de credit sau
ale perspectivei de rating. În special, agenția de rating de credit indică în
mod vizibil, în momentul publicării unui rating sau a unei perspective de
rating, dacă apreciază drept satisfăcătoare calitatea informațiilor disponibile
cu privire la entitatea căreia i se acordă ratingul și în ce măsură a verificat
informațiile care i-au fost furnizate de această entitate sau de o parte terță
legată de aceasta. Dacă un rating de credit sau o perspectivă de rating se
referă la un tip de entitate sau de instrument financiar pentru care datele
istorice sunt limitate, agenția de rating de credit menționează în mod clar și
vizibil limitările ratingului respectiv;”;
(f)      la punctul 5, primul paragraf se
înlocuiește cu următorul text:
„5.        Atunci când publică un rating de credit
sau o perspectivă de rating, agenția de rating de credit explică, în comunicatul
de presă sau în rapoarte, principalele elemente care se află la baza acestui
rating de credit sau a perspectivei de rating.”;
(g)     se adaugă următorul punct 6:
„6.        Agenția de rating de credit publică
permanent pe site-ul său internet informații despre toate entitățile sau
instrumentele de datorie care îi sunt înaintate pentru evaluare inițială sau
rating preliminar. Această publicare se face indiferent dacă emitenții încheie
sau nu cu agenția de rating de credit un contract pentru un rating final.”;
(5)          se elimină punctele 3 și 4 din
secțiunea D partea II ;
(6)          în secțiunea D se adaugă următoarea
parte III:
„III. Obligații suplimentare referitoare la
ratingurile suverane
1. În cazul în care o agenție de rating de credit
publică un rating suveran sau o perspectivă de rating aferentă, ratingul sau
perspectiva de rating trebuie să fie însoțite de un raport de cercetare
detaliat în care se explică toate ipotezele, toți parametrii, toate limitele și
toate incertitudinile, precum și orice alt element luat în considerare la
stabilirea ratingului sau a perspectivei de rating respective. Raportul
respectiv trebuie să fie clar și ușor de înțeles.
2. Un raport de cercetare care însoțește o
modificare față de ratingul suveran anterior sau de perspectiva de rating aferentă
trebuie să includă următoarele elemente:
(a)     o evaluare detaliată a modificărilor
ipotezei cantitative care să justifice motivele modificării ratingului și
ponderea relativă a acesteia. Evaluarea detaliată trebuie să includă o
descriere a următoarelor elemente: venitul pe cap de locuitor, creșterea PIB,
inflația, echilibrul financiar, balanța externă, datoria externă, un indicator
al dezvoltării economice, un indicator al riscului de incapacitate de plată și
orice alt factor relevant luat în considerare. Aceasta trebuie completată cu
ponderea relativă a fiecărui factor;
(b)     o evaluare detaliată a modificărilor
ipotezei calitative care să justifice motivele modificării ratingului și
ponderea relativă a acesteia;
(c)     o descriere detaliată a riscurilor, limitelor
și incertitudinilor legate de modificarea ratingului; și
(d)     un rezumat al proceselor-verbale ale
reuniunilor comitetului de rating care a decis modificarea ratingului.
3. În cazul în care acordă ratinguri suverane sau
perspective de rating aferente, o agenție de rating de credit publică aceste
ratinguri sau perspective de rating numai după încheierea activității în
locurile de tranzacționare stabilite în Uniune și cu cel puțin o oră înainte de
deschiderea acestora. Punctul 3 din secțiunea D partea I rămâne neschimbat.”;
(7)          în secțiunea E, partea I se modifică
după cum urmează:
(a)     punctul 3 se înlocuiește cu următorul
text:
„3.        politica agenției de rating cu privire
la publicarea ratingurilor de credit și la alte comunicări legate de acestea,
inclusiv persepctivele de rating;”;
(b)     punctul 6 se înlocuiește cu următorul
text:
„6.        orice modificare semnificativă a
sistemelor, resurselor și procedurilor sale;
(8)          în secțiunea E partea II punctul 2,
primul paragraf se modifică după cum urmează:
(a)     punctul (a) se înlocuiește cu următorul
text:
„(a)    o listă a comisioanelor percepute
fiecărui client pentru ratinguri individuale și pentru orice fel de servicii
auxiliare;”
(b)     se adaugă următoarea literă (aa):
„(aa)  politica sa de prețuri, inclusiv structura
comisioanelor și criteriile de stabilire a prețurilor în ceea ce privește
ratingurile pentru diferite clase de active;”;
(9)          în secțiunea E, partea III se
modifică după cum urmează:
(a)     punctul 3 se înlocuiește cu următorul
text:
„3.        statistici referitoare la repartizarea
angajaților pentru acordarea de noi ratinguri de credit, pentru revizuirea de
ratinguri de credit, pentru evaluarea metodologiilor sau a modelelor și pentru
activitățile de conducere a agenției, și la alocarea personalului pentru activitățile
de rating cu privire la diferitele clase de active (ratinguri de companii,
ratingurile de instrumente financiare structurate, ratingurile suverane);”;
(b)     punctul 7 se înlocuiește cu următorul
text:
„7. informații de natură financiară cu privire la veniturile
agenției de rating de credit, inclusiv cifra de afaceri totală, împărțite în
comisioane percepute pentru activitățile de rating și serviciile auxiliare,
împreună cu o descriere completă a fiecăruia, inclusiv veniturile obținute din
serviciile auxiliare furnizate clienților serviciilor de rating, și
repartizarea comisioanelor în funcție de diferitele clase de active cărora li
s-au acordat ratinguri. Informațiile privind cifra de afaceri totală cuprind de
asemenea o repartizare geografică a cifrei de afaceri respective în venituri
generate în cadrul Uniunii și la nivel mondial;”.
ANEXA II
În anexa II la Regulamentul (CE) nr.
1060/2009, la punctul 1, „Comunitate” se înlocuiește cu „Uniune ”.
ANEXA III
Anexa III la Regulamentul (CE)
nr. 1060/2009 se modifică după cum urmează:
(1)          partea I se modifică după cum
urmează:
(a)     punctele 19, 20 și 21 se înlocuiesc cu
următorul text:
„19. Agenția de rating de credit încalcă
dispozițiile de la articolul 6 alineatul (2), coroborat cu punctul 1 din anexa
I secțiunea B, dacă nu identifică, nu elimină sau nu gestionează și nu divulgă
în mod clar sau vizibil orice conflict de interese existent sau potențial care
ar putea influența analizele sau opiniile analiștilor săi de rating, ale
angajaților săi sau ale oricăror alte persoane fizice ale căror servicii se
află la dispoziția sau sub controlul agenției de rating de credit și care sunt
implicate în mod direct în acordarea de ratinguri de credit sau ale persoanelor
care aprobă aceste ratinguri de credit și perspective de credit.
20. Agenția de rating de credit încalcă
dispozițiile de la articolul 6 alineatul (2), coroborat cu punctul 3 primul
paragraf din anexa I secțiunea B, dacă acordă un rating de credit sau o
perspectivă de credit în oricare dintre situațiile prevăzute la primul paragraf
de la punctul respectiv sau, în cazul unui rating de credit existent, nu face
public imediat faptul că ratingul de credit sau perspectiva de credit ar putea
fi afectate de situațiile respective.
21. Agenția de rating de credit încalcă
dispozițiile de la articolul 6 alineatul (2), coroborat cu punctul 3 al doilea
paragraf din anexa I secțiunea B, dacă nu analizează imediat dacă există motive
pentru modificarea sau retragerea unui rating de credit sau a unei perspective
de rating existente.”;
(b)     se introduc punctele noi 26a-26f, cu
următorul text:
„26a. Agenția de rating de credit care a încheiat
un contract cu un emitent sau cu o parte terță legată de acesta pentru
acordarea unor ratinguri de credit cu privire la emitent încalcă dispozițiile
de la articolul 6b alineatul (1) dacă publică ratinguri de credit în privința
acestui emitent pentru o perioadă mai mare de trei ani.
26b. Agenția de rating de credit care a încheiat
un contract cu un emitent sau cu o parte terță legată de acesta pentru
acordarea de ratinguri de credit cu privire la instrumentele de datorie ale
emitentului încalcă dispozițiile de la articolul 6b alineatul (2) dacă publică
ratinguri de credit pentru cel puțin zece instrumente de datorie ale aceluiași
emitent în cursul unei perioade mai mari de 12 luni sau publică ratinguri de
credit cu privire la instrumentele de datorie ale emitentului pentru o perioadă
mai mare de trei ani.
26c. Agenția de rating de credit care a încheiat
un contract cu un emitent împreună cu cel puțin încă o agenție de rating de
credit încalcă dispozițiile de la articolul 6b alineatul (3) dacă se află
într-o relație contractuală cu emitentul pentru o perioadă mai mare de șase
ani.
26d. Agenția de rating de credit care a încheiat
un contract cu un emitent sau cu o parte terță legată de acesta pentru
acordarea de ratinguri de credit cu privire la emitent sau la instrumentele de
datorie ale emitentului încalcă dispozițiile de la articolul 6b alineatul (4)
dacă nu respectă interdicția de a publica ratinguri de credit cu privire la
emitent sau la instrumentele de datorie ale acestuia timp de patru ani începând
cu sfârșitul perioadei maxime de durată a relației contractuale menționate la
articolul 6b alineatele (1)-(3).
26e. Agenția de rating de credit care a încheiat
un contract cu un emitent sau cu o parte terță legată de acesta pentru
acordarea unor ratinguri de credit cu privire la emitent sau la instrumentele
de datorie ale emitentului încalcă dispozițiile de la articolul 6b alineatul
(6) dacă nu pune la dispoziție, la sfârșitul perioadei maxime de durată a
relației contractuale cu emitentul sau cu partea terță legată de acesta, un
dosar de predare cu informațiile solicitate de care are nevoie agenția de
rating de credit viitoare, cu care emitentul sau partea terță legată de acesta
a încheiat un contract pentru acordarea de ratinguri de credit cu privire la
emitentul respectiv sau la instrumentele sale de datorie.
”;
(c)     punctul 33 se înlocuiește cu următorul
text:
„Agenția de rating de credit încalcă dispozițiile
de la articolul 7 alineatul (3), coroborat cu punctul 2 din anexa I secțiunea
C, dacă nu se asigură că persoanele menționate la punctul 1 din secțiunea
respectivă nu participă la stabilirea unui rating de credit sau a unei
perspective de rating și nici nu își exercită în alt fel influența în acest
scop, după cum se precizează la punctul 2 din secțiunea respectivă.”;
(d)     punctul 36 se înlocuiește cu următorul
text:
„36. Agenția de rating de credit încalcă
dispozițiile de la articolul 7 alineatul (3), coroborat cu punctul 7 din anexa
I secțiunea C, dacă nu se asigură că persoanele menționate la punctul 1 din
secțiunea respectivă nu ocupă o poziție-cheie de conducere în cadrul entității
căreia i se acordă un rating sau al unei părți terțe legate de aceasta în
primele șase luni de la acordarea ratingului de credit sau a perspectivei de
rating.”;
(e)     punctele 38, 39 și 40 se înlocuiesc cu
următorul text:
„38. Agenția de rating de credit încalcă
dispozițiile de la articolul 7 alineatul (4), coroborat cu punctul 8 primul
paragraf punctul (b) din anexa I secțiunea C, dacă nu se asigură că, atunci
când furnizează ratinguri de credit nesolicitate, un analist de rating nu
participă la activități de rating de credit referitoare la aceeași entitate
căreia i se acordă un rating sau la părțile terțe legate de aceasta pe
parcursul unei perioade mai mari de cinci ani.
39. Agenția de rating de credit încalcă
dispozițiile de la articolul 7 alineatul (4), coroborat cu punctul 8 primul
paragraf punctul (b) punctul (ii) din anexa I secțiunea C, dacă nu se asigură
că, atunci când furnizează ratinguri de credit nesolicitate, o persoană care
aprobă ratinguri de credit nu este implicată în activități de rating de credit
referitoare la aceeași entitate căreia i se acordă un rating sau la părțile
terțe legate de aceasta pe parcursul unei perioade mai mari de șapte ani.
40. Agenția de rating de credit încalcă
dispozițiile de la articolul 7 alineatul (4), coroborat cu punctul 8 al doilea
paragraf din anexa I secțiunea C, dacă nu se asigură că persoana menționată la
primul paragraf punctele (a) și (b) de la punctul menționat nu sunt
implicate în activități de rating de credit cu privire la entitatea căreia i se
acordă ratingul sau la părți terțe legate de aceasta, menționate la punctele
respective, pe parcursul unei perioade de doi ani de la încheierea perioadelor
prevăzute la punctele respective.”;
(f)      punctul 42 se înlocuiește cu următorul
text:
„Agenția de rating de credit încalcă dispozițiile
de la articolul 8 alineatul (2) dacă nu adoptă, nu instituie sau nu aplică
măsuri adecvate pentru a se asigura că ratingurile de credit și perspectivele
de rating pe care le acordă se bazează pe o analiză aprofundată a tuturor
informațiilor de care dispune și care sunt relevante pentru analiză, conform
metodologiilor sale de stabilire a ratingurilor.”;
(g)     punctul 46 se înlocuiește cu următorul
text:
„Agenția de rating de credit încalcă prima teză de
la articolul 8 alineatul (5) primul paragraf dacă nu își monitorizează
ratingurile de credit, cu excepția ratingurilor suverane, sau dacă nu își
revizuiește, în permanență și cel puțin o dată pe an, nici ratingurile de
credit, cu excepția celor suverane, nici metodologiile .”
(h)     se introduce următorul punct 46a:
„46a.    Agenția de rating de credit încalcă
dispozițiile de la articolul 8 alineatul (5) al doilea paragraf, coroborate cu
prima teză de la articolul 8 alineatul (5) primul paragraf dacă nu își
monitorizează ratingurile suverane sau nu își revizuiește ratingurile suverane
în permanență și cel puțin o dată la șase luni.”;
(i)      se introduce următorul punct 49a:
„49a. Agenția de rating de credit încalcă
dispozițiile de la articolul 8 alineatul (7) litera (c), coroborat cu articolul
8 alineatul (6) litera (c), dacă nu modifică un rating de credit atunci când
anumite erori intervenite în metodologii sau în aplicarea lor au afectat
stabilirea respectivului rating de credit.”;
(2)          partea II se modifică după cum
urmează:
(a)     se introduc următoarele puncte 3a și 3b:
„3a. Agenția de rating de credit încalcă
dispozițiile de la articolul 8 alineatul (5a) al doilea paragraf dacă nu
notifică AEVMP cu privire la schimbările pe care preconizează că le va aduce
metodologiilor, modelelor sau ipotezelor principale de rating ori cu privire la
noile metodologii, modele sau ipoteze principale.
3b. Agenția de rating de credit încalcă
dispozițiile de la articolul 8 alineatul (7) litera (a) dacă nu notifică AEVMP
cu privire la erorile identificate în metodologiile lor sau în aplicarea
acestora.”;
(b)     se introduce următorul punct 4a:
„4a. Agenția de rating de credit încalcă
dispozițiile de la articolul 11a alineatul (1) dacă nu pune la dispoziție
informațiile cerute sau nu furnizează informațiile respective în formatul
corespunzător, după cum se menționează la alineatul respectiv.”;
(3)          partea III se modifică după cum
urmează:
(a)     se introduce următorul punct 3a:
„3a. Agenția de rating de credit încalcă
dispozițiile de la articolul 8 alineatul (5a) primul paragraf dacă nu publică
pe site-ul său internet modificările propuse la metodologii, modele sau
ipotezele principale de rating ori noile metodologii, modele sau ipoteze
principale de rating propuse, împreună cu o explicație detaliată a motivelor pe
care s-au bazat modificările propuse și a implicațiilor acestora.”;
(b)     se introduc următoarele puncte 4a, 4b și
4c:
„4a. Agenția de rating de credit încalcă
dispozițiile de la articolul 8 alineatul (6) litera (aa) dacă, în cazul în care
intenționează să utilizeze metodologii noi, nu publică imediat, pe site-ul său
internet, noile metodologii, împreună cu o explicație detaliată a acestora.
4b. Agenția de rating de credit încalcă
dispozițiile de la articolul 8 alineatul (7) litera (a) dacă nu notifică
erorile identificate în metodologiile lor sau în aplicarea acestora entităților
cărora li s-a acordat un rating și care sunt afectate de aceste erori.”;
4c. Agenția de rating de credit încalcă
dispozițiile de la articolul 8 alineatul (7) litera (b) dacă nu publică, pe
site-ul său internet, erorile identificate în metodologiile lor sau în
aplicarea acestora.”;
(c)     punctele 6 și 7 se înlocuiesc cu
următorul text:
„6. Agenția de rating de credit încalcă
dispozițiile de la articolul 10 alineatul (2), coroborat cu anexa I secțiunea D
partea I punctul 1 sau 2, punctul 2a, punctul 4 primul paragraf ori punctul 5
sau 6, sau cu anexa I secțiunea D partea II sau III dacă nu furnizează
informațiile astfel cum se prevede în dispozițiile respective atunci când
prezintă un rating de credit sau o perspectivă de credit.
7. Agenția de rating de credit încalcă
dispozițiile de la articolul 10 alineatul (2), coroborat cu punctul 3 din anexa
I secțiunea D partea I dacă nu informează entitatea căreia îi acordă un rating
în timpul orelor de lucru ale entității căreia i se acordă ratingul și cu cel
puțin o zi lucrătoare înainte de publicarea ratingului de credit sau a
perspectivei de rating.
[1]               Regulamentul (CE) nr. 1060/2009 al Parlamentului
European și al Consiliului din 16 septembrie 2009 privind agențiile de rating
de credit, JO L 302, 17.11.2009.
[2]               Regulamentul (UE) nr. 513/2011 al Parlamentului European
și al Consiliului din 11 mai 2011 de modificare a Regulamentului (CE) nr.
1060/2009 privind agențiile de rating de credit, JO L 145, 31.5.2011.
[3]               COM(2010) 301 final.
[4]               Disponibil la http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/2010/cra_en.htm.
[5]               http://www.europarl.europa.eu/oeil/FindByProcnum.do?lang=en&procnum=INI/2010/2302.
[6]               http://www.financialstabilityboard.org/publications/r_101027.pdf
.
[7]               Propunerea Comisiei din 20 iulie 2011 de directivă a
Parlamentului European și a Consiliului cu privre la activitatea instituțiilor
de credit și supravegherea prudențială a instituțiilor de credit și a
societăților de investiții și de modificare a Directivei 2002/87/CE a
Parlamentului European și a Consiliului privind supravegherea suplimentară a
instituțiilor de credit, a întreprinderilor de asigurare și a societăților de
investiții care aparțin unui conglomerat financiar, COM(2011) 453 final. A se
vedea articolul 77 punctul (b).
[8]               Propunerea Comisiei din 15 noiembrie 2011 de directivă a
Parlamentului European și a Consiliului de modificare a Directivei 2009/65/CE
de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind
organismele de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM) și a Directivei
2011/61/UE privind administratorii fondurilor de investiții alternative în ceea
ce privește încrederea excesivă acordată ratingurilor de credit, COM (2011) XXX
final.
[9]               „Căderile bruște” (cliff effects) sunt variații
bruște declanșate de scăderea ratingului sub un anumit prag; astfel, scăderea
ratingului unui singur titlu de capital poate avea efecte în cascadă
disproporționate.
[10]             JO L 302, 17.11.2009, p. 32.
[11]             „1. AEVMP aplică agențiilor de rating de credit taxe în
conformitate cu prezentul regulament și cu regulamentul privind taxele
menționat la alineatul
(2). Taxele respective acoperă integral cheltuielile AEVMP necesare
înregistrării și supravegherii agențiilor de rating de credit, precum și
rambursarea oricăror costuri pe care le pot suporta autoritățile competente
care desfășoară activități în temeiul prezentului regulament, în special ca
urmare a delegării unor sarcini în conformitate cu articolul 30.”
[12]               JO C , , p.
[13]               JO C , , p.
[14]               JO L 302, 17.11.2009, p. 1.
[15]               JO L 145, 31.5.2011, p. 30.
[16]               2010/2302/INI.
[17]               JO L 390, 31.12.2004, p. 38.
[18]               JO C , , p.
[19]               2010/2302 (INI).
[20]               JO L …, p.