               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 31.5.2018
            COM(2018) 360 final
            Propunere de
            DECIZIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
            privind mobilizarea Fondului de solidaritate al Uniunii Europene în vederea furnizării de asistență Bulgariei, Greciei, Lituaniei și Poloniei

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.Contextul propunerii

               Prezenta decizie se referă la mobilizarea sumei de 33 992 206 EUR din Fondul de solidaritate al Uniunii Europene (FSUE), în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 2012/2002 al Consiliului din 11 noiembrie 2002
                  1
                (denumit în continuare „regulamentul”), în vederea furnizării de asistență Bulgariei, Greciei, Lituaniei și Poloniei în urma catastrofelor care au afectat aceste țări în cursul anului 2017. Această mobilizare este însoțită de proiectul de buget rectificativ (PBR) nr. 4/2018
                  2
               , care propune înscrierea creditelor necesare în bugetul general 2018.

               2.Informații și condiții

               2.1Bulgaria — inundații

               În perioada 25-26 octombrie 2017, în partea sud-estică a Bulgariei au fost înregistrate precipitații abundente neobișnuite și furtuni violente, având drept consecință avarierea podurilor, a canalizărilor, a digurilor, precum și a infrastructurii de bază.

               (1)Bulgaria a solicitat o contribuție financiară din Fondul de solidaritate la 11 ianuarie 2018, respectând termenul de 12 săptămâni de la data înregistrării primelor daune, și anume 25 octombrie 2017. Cererea a fost depusă în temeiul articolului 2 alineatul (3) din regulament, invocându-se producerea unei „catastrofe regionale”.

               (2)Catastrofa este de origine naturală și, prin urmare, se încadrează în domeniul de aplicare al FSUE.

               (3)Autoritățile bulgare estimează că daunele directe totale cauzate de catastrofă se ridică la 90,3 milioane EUR. Cererea a fost prezentată pe baza dispozițiilor privind „catastrofele regionale”, astfel cum se prevede la articolul 2 alineatul (3) din regulament, care definește o „catastrofă regională” drept orice catastrofă naturală care provoacă într-o regiune de nivel NUTS 2 dintr-un stat eligibil pagube directe care depășesc 1,5 % din produsul intern brut (PIB) al regiunii respective. Daunele provocate de inundațiile din Burgas reprezintă 1,6 % din PIB-ul regiunii de nivel NUTS 2 în cauză,Yugoiztochen
                  3
               , și, prin urmare, depășesc pragul de 1,5 % prevăzut în regulament. În consecință, cererea depusă de Bulgaria este eligibilă pentru a beneficia de o contribuție din FSUE.

               (4)În cererea lor, autoritățile bulgare au solicitat plata unui avans. În urma unei evaluări preliminare a cererii, Comisia a considerat că suma solicitată pentru daune care depășesc ușor pragul de eligibilitate necesită o evaluare mai aprofundată, plata unui avans nefiind, prin urmare, justificată.

               (5)Cererea Bulgarei prezintă în detaliu situația meteorologică și consecințele furtunii. În perioada 25-26 octombrie 2017, precipitații intense și abundente, vânturi puternice și o furtună violentă dinspre Marea Neagră au lovit teritoriul districtului Burgas, generând o situație critică. A fost declarată starea de urgență și a fost pus în aplicare Planul regional de apărare împotriva catastrofelor. Inundațiile s-au soldat cu 5 victime, au afectat aproximativ 6 000 de persoane, iar 142 de proprietăți rezidențiale și peste 1 200 de proprietăți nerezidențiale au fost inundate. Nivelul ridicat al apelor și valurile uriașe au determinat inundarea podurilor și distrugerea infrastructurii rutiere, a canalizărilor, a canalelor colectoare și a digurilor, inclusiv a rețelei naționale de drumuri. Infrastructura municipală, inclusiv drumuri, poduri, conducte de apă, diguri, protecții de drenare, baraje, albii, infrastructura medicală și de îngrijire a copilului, a fost avariată sau distrusă. Depozitul regional de deșeuri solide a fost puternic avariat și dezafectat temporar. Stația de epurare a apelor reziduale din Dolno Ezerovo a fost inundată și scoasă temporar din uz.

               (6)Costul operațiunilor de urgență și de recuperare eligibile în temeiul articolului 3 alineatul (2) din regulament a fost estimat de Bulgaria la 90,1 milioane EUR și a fost prezentat defalcat pe tipuri de operațiuni. De departe, ponderea cea mai mare din costurile eligibile (aproape 65 de milioane EUR) vizează sectorul transporturilor.

               (7)Autoritățile bulgare au declarat că 0,33 % din costurile eligibile sunt asigurate. Prin urmare, acestea nu pot beneficia de o contribuție din FSUE.

               (8)Regiunile afectate sunt eligibile pentru a beneficia de finanțare din fondurile structurale și de investiții europene (ESI) (2014-2020) ca „regiuni mai puțin dezvoltate”. Autoritățile bulgare nu au semnalat Comisiei că intenționează să realoce fonduri din programele aferente fondurilor ESI pentru măsurile de recuperare.

               (9)Bulgaria nu a activat mecanismul de protecție civilă al Uniunii.

               (10)În ceea ce privește punerea în aplicare a legislației Uniunii referitoare la prevenirea și gestionarea riscurilor de catastrofe, în prezent nu se desfășoară nicio procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor.

               (11)Cererea Bulgariei include o descriere succintă cu privire la punerea în aplicare a legislației Uniunii referitoare la prevenirea și gestionarea riscurilor de catastrofe legate de natura catastrofei. În consecință, Directiva 2000/60/CE (Directiva-cadru privind apa) și Directiva 2007/60/CE (Directiva privind inundațiile) au fost transpuse în Legea apelor adoptată în Bulgaria. Directiva 2008/114/CE a Consiliului privind infrastructurile critice a fost transpusă în Legea privind apărarea împotriva efectelor catastrofelor adoptată în Bulgaria.

               2.2Grecia — cutremurul care a afectat insula Kos în 2017

               La 20 iulie 2017, un cutremur cu magnitudinea de 6,6 grade pe scara Richter, urmat de numeroase replici, a afectat regiunea Egeea de Sud între Bodrum (Turcia) și insula Kos (Grecia). Daunele provocate au afectat în cea mai mare parte infrastructura și bunurile publice, precum și importante situri din patrimoniul cultural.

               (1)Grecia a solicitat o contribuție financiară din FSUE la 11 octombrie 2017, respectând termenul de 12 săptămâni de la data înregistrării primelor daune, și anume 21 iulie 2017. Cererea a fost depusă în temeiul articolului 2 alineatul (3) din regulament, invocându-se producerea unei „catastrofe regionale”. La 9 martie 2018, în urma unei cereri din partea Comisiei, Grecia a furnizat informații suplimentare necesare în vederea finalizării evaluării acestui caz.

               (2)Catastrofa este de origine naturală și, prin urmare, se încadrează în domeniul de aplicare al FSUE.

               (3)Autoritățile elene estimează că daunele directe totale cauzate de catastrofă se ridică la 101,4 milioane EUR. Cererea a fost prezentată pe baza dispozițiilor privind „catastrofele regionale”, astfel cum se prevede la articolul 2 alineatul (3) din regulament, care definește o „catastrofă regională” drept orice catastrofă naturală care provoacă într-o regiune de nivel NUTS 2 dintr-un stat eligibil daune directe care depășesc 1,5 % din PIB-ul regiunii respective. Daunele provocate de cutremurul din Kos reprezintă 1,8 % din PIB-ul regiunii de nivel NUTS 2 în cauză, Egeea de Sud
                  4
               . și, prin urmare, depășesc pragul de 1,5 % prevăzut în regulament. În consecință, cererea depusă de Grecia este eligibilă pentru a beneficia de o contribuție din FSUE.

               (4)În cererea lor, autoritățile elene au solicitat plata unui avans. Comisia a considerat că plata unui avans nu este justificată, deoarece erau necesare informații suplimentare esențiale din partea Greciei pentru realizarea evaluării preliminare prevăzute la articolul 4a din regulament.

               (5)În urma producerii cutremurului au fost aduse la fața locului echipe de salvare pentru evaluarea situației, întreprinderea acțiunilor de salvare, restabilirea pe insulă a funcțiilor vitale (aeroport, port, spital), precum și pentru coordonarea autorităților locale responsabile de gestionarea situațiilor de urgență. Pompierii și Serviciul Național de Ambulanță au participat la acțiuni de căutare a persoanelor blocate și rănite. Echipele speciale au repus în funcțiune sistemul de alimentare cu energie electrică. Grecia a raportat 10 victime și peste 100 de persoane rănite. Populația și un număr mare de turiști au fost nevoiți să doarmă mai multe nopți în școli, parcuri și zone în aer liber. S-a constatat că portul din Kos a fost grav avariat, acesta neputând fi utilizat timp de câteva zile. 150 de case necesită reparații și 10 case trebuie reconstruite. 33 de întreprinderi necesită reparații și 5 trebuie reconstruite. Au fost afectate și 3 clădiri publice. Numeroase bunuri din patrimoniul cultural au fost avariate, în principal cele aflate în partea estică a insulei, care a fost mai aproape de epicentrul cutremurului, în special monumente și situri arheologice din orașul Kos.

               (6)Costul operațiunilor de urgență și de recuperare eligibile în temeiul articolului 3 alineatul (2) din regulament a fost estimat de Grecia la 93,9 milioane EUR și a fost prezentat defalcat pe tipuri de operațiuni. Ponderea cea mai mare din costurile eligibile (peste 47,8 milioane EUR) vizează măsuri de protejare a patrimoniului cultural. Pe locul al doilea în ceea ce privește ponderea costurilor (aproximativ 41,1 milioane EUR) se află costurile de reabilitare a infrastructurii de transport.

               (7)Autoritățile elene au confirmat faptul că nu există nicio asigurare care să acopere costurile eligibile.

               (8)Regiunea afectată este eligibilă pentru a beneficia de finanțare din fondurile structurale și de investiții europene (2014-2020) ca „regiune mai dezvoltată”. Autoritățile elene au semnalat Comisiei că intenționează să realoce fonduri din programele aferente fondurilor ESI pentru măsurile de recuperare.

               (9)Grecia nu a activat mecanismul de protecție civilă al Uniunii.

               (10)Ca efect secundar al cutremurului s-a produs un tsunami la nivel local, care a afectat coasta peninsulei Bodrum și anumite zone de pe litoralul insulei Kos. O echipă internațională formată din oameni de știință din Turcia, Grecia și Centrul Comun de Cercetare al Comisiei a realizat o anchetă în urma producerii evenimentului.

               (11)În ceea ce privește punerea în aplicare a legislației Uniunii referitoare la prevenirea și gestionarea riscurilor de catastrofe, în prezent nu se desfășoară nicio procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor.

               (12)Cererea Greciei include o descriere cu privire la punerea în aplicare a legislației Uniunii referitoare la prevenirea și gestionarea riscurilor de catastrofe legate de natura catastrofei. În urma cutremurelor puternice care au afectat Grecia în perioada 1978-1981, guvernul elen a decis să instituie o politică de prevenire și gestionare a riscurilor de catastrofe naturale. Această politică vizează îmbunătățirea rezilienței comunităților locale, prin intermediul unui cadru pentru punerea în aplicare a unor politici de reducere a riscurilor cunoscute și de gestionare a impactului cutremurelor, precum și a unor proceduri/măsuri de prevenire a noilor riscuri.

               2.3Lituania — inundații

               În cursul verii și toamnei, Lituania a fost afectată de precipitații neîntrerupte care au saturat solul, acesta nemaiavând capacitatea de a absorbi excesul de apă. Această situație a determinat producerea de inundații care au provocat în principal daune la nivelul infrastructurii de rețea, precum și în sectorul agricol.

               (1)Lituania a solicitat o contribuție financiară din Fondul de solidaritate la 22 decembrie 2017, respectând termenul de 12 săptămâni de la data înregistrării primelor daune, și anume 4 octombrie 2017. Cererea a fost depusă în temeiul articolului 2 alineatul (2) din regulament, invocându-se producerea unei „catastrofe majore”. La 6 februarie 2018, Lituania a furnizat informații suplimentare.

               (2)Catastrofa este de origine naturală și, prin urmare, se încadrează în domeniul de aplicare al FSUE.

               (3)Lituania a estimat că daunele directe totale cauzate de inundații se ridică la 407,4 milioane EUR. Această sumă depășește „pragul de catastrofă majoră” pentru mobilizarea FSUE de 214,9 milioane EUR, aplicabil Lituaniei în 2017 (și anume 0,6 % din venitul național brut, pe baza datelor din 2015). Întrucât daunele directe totale estimate depășesc acest prag, catastrofa se califică drept „catastrofă naturală majoră” și, prin urmare, este eligibilă pentru a beneficia de o contribuție din FSUE.

               (4)Lituania nu a solicitat plata unui avans.

               (5)Cererea Lituaniei prezintă în detaliu situația meteorologică și consecințele precipitațiilor de lungă durată. Perioada de precipitații excesive care a durat câteva luni, rata precipitațiilor ajungând până la 280 % față de valoarea normală, a determinat îmbibarea solului cu apă, înregistrarea unor volume excesive ale apelor interioare, precum și supraîncărcarea sistemelor de drenare până la un nivel critic. La 4 octombrie 2017, Lituania a declarat stare de urgență la nivel național. Fluxul de apă în exces pe termen lung, modificările bruște ale nivelului apei, alunecările de teren și aluviunile, precum și presiunea ridicată a apei au avariat sistemele de drenare, aducându-le în stare critică. Sistemele naționale de asanare și drenare a terenurilor nu au reușit să absoarbă apa. Ieșirea din matcă a râurilor a avut drept consecință inundarea terenurilor cultivate, a fermelor, a locuințelor și a centralelor electrice, afectând totodată zonele cimitirelor. De asemenea, ploile abundente au avariat peste 100 km de drumuri districtuale. Au fost înregistrate aproximativ 50 de pene de curent și au fost avariate conducte de încălzire și sisteme de izolare termică.

               (6)Costul operațiunilor de urgență și de recuperare eligibile în temeiul articolului 3 alineatul (2) din regulament a fost estimat de Lituania la 240,2 milioane EUR și a fost prezentat defalcat pe tipuri de operațiuni. Aproape toate costurile eligibile vizează repunerea în funcțiune a infrastructurii în domeniul gestionării apei / apelor uzate, inclusiv a digurilor și a sistemelor de drenare. Cu toate acestea, contribuția din FSUE nu poate fi utilizată pentru reparații care depășesc starea acestor bunuri înainte de producerea catastrofei.

               (7)Autoritățile lituaniene au confirmat faptul că nu există nicio asigurare care să acopere costurile eligibile.

               (8)Regiunea afectată este eligibilă pentru a beneficia de finanțare din fondurile structurale și de investiții europene (2014-2020) ca „regiune mai dezvoltată”. Autoritățile lituaniene nu au semnalat Comisiei că intenționează să realoce fonduri din programele aferente fondurilor ESI pentru măsurile de recuperare. Cu toate acestea, în urma unei cereri din partea Lituaniei vizând acordarea de sprijin fermierilor, prezentată Comisiei în noiembrie 2017, Comisia a adoptat Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/108 privind „o măsură de urgență sub formă de ajutor acordat fermierilor ca urmare a inundațiilor și a precipitațiilor abundente din anumite zone din Lituania, Letonia, Estonia și Finlanda”. Suma maximă acordată Lituaniei este de 9,1 milioane EUR.

               (9)Lituania nu a activat mecanismul de protecție civilă al Uniunii.

               (10)În ceea ce privește punerea în aplicare a legislației Uniunii referitoare la prevenirea și gestionarea riscurilor de catastrofe, în prezent nu se desfășoară nicio procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor.

               (11)Cererea Lituaniei include o descriere a procedurilor de prevenire a situațiilor de urgență instituite la nivel național, fără a se referi însă în mod specific la punerea în aplicare a legislației Uniunii referitoare la prevenirea și gestionarea riscurilor de catastrofe legate de natura catastrofei. Legea privind protecția civilă adoptată în Republica Lituania reglementează procedurile care trebuie aplicate de către instituțiile și entitățile de stat și municipale, ferme și alte organisme în vederea pregătirii pentru situații de urgență și a prevenirii acestora. În temeiul actelor legislative, Ministerul Agriculturii, Ministerul Mediului și administrațiile municipale au aprobat planuri cu o durată de 3 ani privind măsuri de prevenire a situațiilor de urgență. Planul național de gestionare a stărilor de urgență aprobat în 2010 prevede mobilizarea și gestionarea resurselor materiale și umane în urma declarării unei stări de urgență. Potrivit Ordinului nr. 1V-114 din 2007, răspunderea în materie de informare cu privire la evenimentele și situațiile de urgență cauzate de evenimente hidro-meteorologice și geologice revine Ministerului Mediului și organelor subordonate.

               2.4Polonia — furtună

               În perioada 9-12 august 2017, anumite zone din Polonia au fost afectate de furtuni extrem de violente și de ploi abundente care au provocat pagube însemnate pădurilor aflate în proprietatea publică și privată, infrastructurii publice și altor bunuri.

               (1)Polonia a solicitat o contribuție financiară din Fondul de solidaritate la 25 octombrie 2017, respectând termenul de 12 săptămâni de la data înregistrării primelor daune, și anume 9 august 2017. Cererea a fost depusă în temeiul articolului 2 alineatul (3) din regulament, invocându-se producerea unei „catastrofe regionale”. La 23 martie 2018, în urma unei cereri din partea Comisiei, Polonia a furnizat informații suplimentare esențiale necesare pentru finalizarea evaluării acestui caz.

               (2)Catastrofa este de origine naturală și, prin urmare, se încadrează în domeniul de aplicare al FSUE.

               (3)Autoritățile poloneze estimează că daunele directe totale cauzate de catastrofă se ridică la 491,2 milioane EUR. Cererea a fost prezentată pe baza dispozițiilor privind „catastrofele regionale”, astfel cum se prevede la articolul 2 alineatul (3) din regulament, care definește o „catastrofă regională” drept orice catastrofă naturală care provoacă într-o regiune de nivel NUTS 2 dintr-un stat eligibil daune directe care depășesc 1,5 % din PIB-ul regiunii respective. Daunele provocate de furtună reprezintă 2,0 % din PIB-ul mediu ponderat
                  5
                la nivelul celor trei regiuni în cauză, și anume voievodatul Kuyavian-Pomeranian, voievodatul Pomerania și voievodatul Polonia Mare și, prin urmare, depășesc pragul de 1,5 % prevăzut în regulament. În consecință, cererea depusă de Polonia este eligibilă pentru a beneficia de o contribuție din partea FSUE.

               (4)Polonia nu a solicitat plata unui avans.

               (5)Cererea Poloniei prezintă în detaliu situația meteorologică de la începutul lunii august 2017. Furtuna s-a manifestat prin precipitații abundente însoțite de grindină la nivel local, provocând 6 victime și 39 de răniți. Districtele Toruń și Gdańsk au fost cel mai grav afectate. Polonia a luat imediat măsuri pentru salvarea de vieți omenești și pentru securizarea clădirilor avariate, precum și pentru îndepărtarea copacilor căzuți care au blocat numeroase drumuri și căi ferate și au întrerupt sistemul de alimentare cu energie electrică. Cele mai multe pagube au fost înregistrate în sectorul forestier. Polonia estimează că în total au fost distruse 9,8 milioane m3 de masă lemnoasă în cele trei regiuni afectate. Catastrofa a provocat pierderi semnificative la nivelul resurselor naturale și a afectat, de exemplu, 22 de rezervații forestiere, 15 specii de păsări și 134 de habitate (Natura 2000), inclusiv cea mai veche rezervație forestieră „Pădurea Czeszewski” din districtul silvic Jarocin. Infrastructura forestieră, cuprinzând drumuri, poduri, cabane și clădiri ale centrelor de educație silvică, situri turistice și alte amenajări, a fost grav afectată. În plus, au fost afectate peste 13 600 de ferme și aproximativ 99 000 ha de culturi. În sectorul energetic, 5 000 de stâlpi, precum și 758 de stații de transformare și peste 451 km de linii electrice au necesitat reparații.

               (6)Pădurile din Polonia au o importanță deosebită pentru mediu și sunt protejate printr-o serie de reglementări. Acestea acoperă aproximativ 30 % din teritoriul Poloniei, 81 % aparținând statului. 77 % din pădurile din Polonia se află în administrația Regiei Naționale a Pădurilor. În acest procent sunt incluse parcuri naționale, rezervații naturale, arii protejate, situri Natura 2000, arii de importanță ecologică, complexe naturale și peisagistice și situri de documentare. Ariile din rețeaua Natura 2000 acoperă aproximativ 20 % din suprafața Poloniei.

               (7)Costul operațiunilor de urgență și de recuperare eligibile în temeiul articolului 3 alineatul (2) din regulament a fost estimat de Polonia la 324,5 milioane EUR și a fost prezentat defalcat pe tipuri de operațiuni. Ponderea cea mai mare din costurile eligibile (peste 259,1 milioane EUR) vizează măsuri legate de reabilitarea imediată a zonelor afectate, pentru a se evita efectele imediate ale eroziunii solului. Pe locul al doilea în ceea ce privește ponderea costurilor (42,4 milioane EUR) se află costurile de reabilitare a infrastructurii de transport.

               (8)Comisia a luat act de faptul că în trecut au apărut probleme în ceea ce privește conformitatea activităților de gestionare a pădurilor cu legislația UE în materie de mediu. Pentru a preveni neconformitatea operațiunilor preconizate referitoare la gestionarea pădurilor cu legislația UE în materie de mediu, Comisia poate include dispoziții corespunzătoare în actul subsecvent de punere în aplicare.

               (9)Autoritățile poloneze au confirmat faptul că nu există nicio asigurare care să acopere costurile eligibile.

               (10)Regiunile afectate sunt eligibile pentru a beneficia de finanțare din fondurile structurale și de investiții europene (ESI) (2014-2020) ca „regiuni mai puțin dezvoltate”. Autoritățile poloneze nu au semnalat Comisiei că intenționează să realoce fonduri din programele aferente fondurilor ESI pentru măsurile de recuperare.

               (11)Polonia nu a activat mecanismul de protecție civilă al Uniunii.

               (12)În ceea ce privește punerea în aplicare a legislației Uniunii referitoare la prevenirea și gestionarea riscurilor de catastrofe, în prezent nu se desfășoară nicio procedură de constatare a neîndeplinirii obligațiilor.

               (13)Cererea Poloniei include o descriere cu privire la punerea în aplicare a legislației Uniunii referitoare la prevenirea și gestionarea riscurilor de catastrofe, cum ar fi Directiva 2007/60/CE privind evaluarea și gestionarea riscurilor de inundații („Directiva privind inundațiile”), precum și Directiva 2008/114/CE privind identificarea și desemnarea infrastructurilor critice europene și evaluarea necesității de îmbunătățire a protecției acestora și Directiva 2012/18/UE privind controlul pericolelor de accidente majore care implică substanțe periculoase. În prezent, nu există nicio legislație a Uniunii care să vizeze în mod expres furtunile.

               2.5Concluzie

               Din motivele prezentate de mai sus, catastrofele menționate în cererile prezentate de Bulgaria, Grecia, Lituania și Polonia îndeplinesc condițiile stabilite în regulament pentru mobilizarea FSUE.

               3.Finanțarea din alocările FSUE pentru 2018

               Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1311/2013 al Consiliului din 2 decembrie 2013 de stabilire a cadrului financiar multianual pentru perioada 2014-2020
                  6
                (denumit în continuare „Regulamentul privind CFM”), în special articolul 10, permite mobilizarea FSUE în limita unui plafon anual de 500 000 000 EUR (la prețurile din 2011). Punctul 11 din Acordul interinstituțional din 2 decembrie 2013 dintre Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară, cooperarea în chestiuni bugetare și buna gestiune financiară
                  7
                (AII) stabilește modalitățile de mobilizare a FSUE.

               Întrucât solidaritatea reprezintă principala justificare pentru crearea FSUE, Comisia consideră că ajutorul acordat ar trebui să fie progresiv. Astfel, potrivit practicilor anterioare, partea din daune care depășește pragul de „catastrofă naturală majoră” pentru mobilizarea FSUE (și anume 0,6 % din VNB sau 3 miliarde EUR la prețurile din 2011, luându-se în considerare suma cea mai mică) ar trebui să beneficieze de o intensitate mai mare a ajutorului în raport cu daunele care nu depășesc pragul. Rata aplicată în trecut pentru stabilirea sumelor alocate pentru catastrofe majore este de 2,5 % din valoarea daunelor directe totale care nu depășesc pragul și de 6 % pentru partea din daune care depășește pragul. Pentru catastrofele regionale și pentru catastrofele acceptate în temeiul dispoziției „țară învecinată”, rata este de 2,5 %.

               Contribuția nu poate depăși costul total estimat al operațiunilor eligibile. Metoda de calcul a ajutorului a fost stabilită în raportul anual pe 2002-2003 privind FSUE și acceptată de Consiliu și de Parlamentul European.

               Pe baza cererilor prezentate de Bulgaria, Grecia, Lituania și Polonia, calculul contribuției financiare acordate din FSUE, bazat pe estimarea valorii daunelor directe totale, este următorul:

                        State membre

                        Calificarea catastrofei

                        Daune directe totale

                        (milioane EUR)

                        Pragul de catastrofă majoră

                        (milioane EUR)

                        2,5 % din daunele directe care nu depășesc pragul

                        (EUR)

                        6 % din daunele directe care depășesc pragul

                        (EUR)

                        Cuantumul total al ajutorului propus

                        (EUR)

                        Avansuri plătite

                        (EUR)

                        BULGARIA

                        Regională

                        [articolul 2 alineatul (3)]

                        90,329

                        288,020

                        2 258 225

                        -

                        2 258 225

                        0

                        GRECIA

                        Regională

                        [articolul 2 alineatul (3)]

                        101,432

                        1 057,800

                        2 535 796

                        -

                        2 535 796

                        0

                        LITUANIA

                        Majoră

                        [articolul 2 alineatul (2)]

                        407,366

                        214,944

                        5 373 600

                        11 545 341

                        16 918 941

                        0

                        POLONIA

                        Regională

                        [articolul 2 alineatul (4)]

                        491,170

                        2 501,280

                        12 279 244

                        -

                        12 279 244

                        0

                        TOTAL

                        33 992 206

                        0

               În conformitate cu articolul 10 alineatul (1) din Regulamentul privind CFM, suma totală disponibilă pentru mobilizarea FSUE la începutul exercițiului 2018 era de 421 142 057 EUR, reprezentând alocările rămase pentru 2018, în valoare de 280 371 754 EUR (și anume 574 342 834 EUR minus o sumă de 293 971 080 EUR deja mobilizată în 2017
                  8
               ), plus o alocare pentru 2017 în valoare de 140 770 303 EUR care a rămas necheltuită și a fost reportată pentru 2018.

               Suma care poate fi mobilizată în acest moment al anului 2018 este de 173 389 397 EUR. Această sumă corespunde sumei totale disponibile pentru mobilizarea FSUE la începutul anului 2018 (421 142 057 EUR), minus suma de 143 585 709 EUR, care a fost reținută în vederea respectării obligației de a menține în rezervă 25 % din alocarea anuală pe 2018 până la 1 octombrie 2018, astfel cum se prevede la articolul 10 alineatul (1) din Regulamentul privind CFM și minus suma de 104 166 951 EUR mobilizată pentru Grecia, Spania, Franța și Portugalia la începutul acestui an
                  9
               .

                        Finanțarea FSUE - tabel recapitulativ

                        Sumă

                        în EUR

                        Alocare pentru 2017 reportată pentru 2018

                        140 770 303

                        Alocare pentru 2018

                        574 342 834

                        Sumă pentru 2018 alocată anticipat în 2017, în conformitate cu articolul 10 alineatul (2) din Regulamentul privind CFM

                        -293 971 080

                        ----------------

                        Total disponibil la începutul exercițiului 2018

                        421 142 057

                        Minus suma deja mobilizată în 2018 pentru Grecia, Spania, Franța și Portugalia

                        -104 166 951

                        Minus 25 % care au fost reținuți din alocarea pentru 2018

                        -143 585 709

                        ----------------

                        Suma maximă disponibilă în prezent (alocări pentru 2017+2018)

                        173 389 397

                        Cuantumul total al ajutorului propus a fi mobilizat pentru Bulgaria, Grecia, Lituania și Polonia

                        -33 992 206

                        Disponibilități rămase până la 1 octombrie 2018

                        139 397 191

               Propunere de

               DECIZIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI

               privind mobilizarea Fondului de solidaritate al Uniunii Europene în vederea furnizării de asistență Bulgariei, Greciei, Lituaniei și Poloniei

               PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

               având în vedere Regulamentul (CE) nr. 2012/2002 al Consiliului din 11 noiembrie 2002 de instituire a Fondului de solidaritate al Uniunii Europene
                  10
               , în special articolul 4 alineatul (3),

               având în vedere Acordul interinstituțional din 2 decembrie 2013 dintre Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară, cooperarea în chestiuni bugetare și buna gestiune financiară
                  11
               , în special punctul 11,

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Obiectivul Fondului de solidaritate al Uniunii Europene („fondul”) este de a-i permite Uniunii să răspundă într-un mod rapid, eficient și flexibil situațiilor de urgență pentru a-și exprima solidaritatea față de populația din regiunile afectate de catastrofe naturale.

               (2)Fondul nu depășește o valoare anuală maximă de 500 000 000 EUR (la prețurile din 2011), astfel cum se prevede la articolul 10 din Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1311/2013 al Consiliului
                  12
               .

               (3)La 11 ianuarie 2018, Bulgaria a prezentat o cerere de mobilizare a fondului, în urma inundațiilor provocate de precipitații abundente și furtuni violente care au avut loc în perioada 25-26 octombrie 2017.

               (4)La 11 octombrie 2017, Grecia a prezentat o cerere de mobilizare a fondului, în urma cutremurului din 20 iulie 2017 care a afectat regiunea Egeea de Sud și insula Kos.

               (5)La 22 decembrie 2017, Lituania a prezentat o cerere de mobilizare a fondului, în urma inundațiilor provocate de precipitațiile neîntrerupte care au căzut în cursul verii și toamnei anului 2017.

               (6)La 25 octombrie 2017, Polonia a prezentat o cerere de mobilizare a fondului, în urma furtunilor extrem de violente și a ploilor abundente care au avut loc în perioada 912 august 2017.

               (7)Cererile prezentate de Bulgaria, Grecia, Lituania și Polonia îndeplinesc condițiile de acordare a unei contribuții financiare din fond, astfel cum se prevede la articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 2012/2002.

               (8)Prin urmare, fondul ar trebui să fie mobilizat pentru a se acorda o contribuție financiară Bulgariei, Greciei, Lituaniei și Poloniei.

               (9)Pentru a se reduce la minimum perioada necesară pentru mobilizarea fondului, prezenta decizie ar trebui să se aplice de la data adoptării,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               În cadrul bugetului general al Uniunii pentru exercițiul financiar 2018, se mobilizează sumele de 2 258 225 EUR pentru Bulgaria, 2 535 796 EUR pentru Grecia, 16 918 941 EUR pentru Lituania și 12 279 244 EUR pentru Polonia din Fondul de solidaritate al Uniunii Europene, sub formă de credite de angajament și credite de plată.

               Articolul 2

               Prezenta decizie intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

               Decizia se aplică începând din … [data adoptării]
                  13**

               Adoptată la Bruxelles,

                  Pentru Parlamentul European.
                        Pentru Consiliu,

                     (1)

                        JO L 311, 14.11.2002, p. 3.

                     (2)

                        COM(2018) 361, 31.5.2018.

                     (3)

                        BG34 = PIB-ul regional pentru Yugoiztochen este de 5 327 de milioane EUR, pe baza datelor din 2015.

                     (4)

                        EL42 = PIB-ul regional pentru Notio Aigaio/Egeea de Sud este de 6 045 de milioane EUR, pe baza datelor din 2014.

                     (5)

                        PIB-ul mediu ponderat la nivel regional este de 24,1 milioane EUR, pe baza datelor din 2014.

                     (6)

                        JO L 347, 20.12.2013, p. 884.

                     (7)

                        JO C 373, 20.12.2013, p. 1.

                     (8)

                        Decizia (UE) 2017/1599 a Parlamentului European și a Consiliului din 13 septembrie 2017 privind mobilizarea Fondului de solidaritate al Uniunii Europene în vederea furnizării de asistență Italiei (JO L 245, 23.9.2017), însoțită de bugetul rectificativ nr. 4/2017 (JO L 330, 13.12.2017).

                     (9)

                        Propunere de decizie a Parlamentului European și a Consiliului privind mobilizarea Fondului de solidaritate al Uniunii Europene în vederea furnizării de asistență Greciei, Spaniei, Franței și Portugaliei [COM(2018) 150, 22.2.2018], însoțită de proiectul de buget rectificativ nr. 1/2018 [COM(2018) 150, 22.2.2018].

                     (10)

                        JO L 311, 14.11.2002, p. 3.

                     (11)

                        JO C 373, 20.12.2013, p. 1.

                     (12)

                        Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1311/2013 al Consiliului din 2 decembrie 2013 de stabilire a cadrului financiar multianual pentru perioada 2014-2020 (JO L 347, 20.12.2013, p. 884).

                     (13)
                  ** A se introduce data de către Parlament, înainte de publicarea în JO.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 5.6.2018
            COM(2018) 449 final
            2018/0237(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            de autorizare a statelor membre să semneze, în interesul Uniunii Europene, Protocolul de modificare a Convenției Consiliului Europei pentru protejarea persoanelor față de prelucrarea automatizată a datelor cu caracter personal (Convenția 108).

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.OBIECTUL PROPUNERII

               Prezenta propunere se referă la decizia de autorizare a statelor membre să semneze, în interesul Uniunii Europene, Protocolul de modificare a Convenției Consiliului Europei pentru protejarea persoanelor față de prelucrarea automatizată a datelor cu caracter personal (Convenția 108) (denumit în continuare „Protocolul de modificare”). Simultan, Comisia a prezentat o propunere de decizie a Consiliului de autorizare a statelor membre să ratifice, în interesul Uniunii Europene, Protocolul de modificare.

               2.CONTEXTUL PROPUNERII

               2.1.Context

                  Convenția Consiliului Europei pentru protejarea persoanelor față de prelucrarea automatizată a datelor cu caracter personal („Convenția 108”) este singurul acord multilateral cu caracter juridic obligatoriu în domeniul protecției datelor cu caracter personal. Obiectivul convenției este protejarea dreptului la viață privată, recunoscut la articolul 8 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale. Dreptul la viața privată și dreptul la protecția datelor sunt consacrate și de articolele 7 și 8 din Carta drepturilor fundamentale a UE, precum și de articolul 16 din TFUE.

                  Convenția 108 prevede încorporarea de către părți în legislațiile lor naționale a măsurilor necesare pentru a se garanta că tuturor persoanelor le sunt respectate drepturile omului în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal. Convenția a fost una dintre principalele surse de inspirație pentru elaborarea acquis-ului UE în domeniul protecției datelor. În conformitate cu considerentul 11 din Directiva (CE) 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date, unul dintre obiectivele acesteia a fost să precizeze și să amplifice principiile și drepturile conținute în Convenția 108.

                  În prezent, 51 de state membre au ratificat Convenția 108, printre care toate cele 28 de state membre, cele patru state AELS, toate țările din Balcanii de Vest, mai multe țări învecinate (de exemplu, Armenia, Georgia), Federația Rusă, Turcia și mai multe țări din Africa (de exemplu, Senegal și Tunisia), precum și din America Latină (Uruguay). Sunt în curs mai multe solicitări (de exemplu Argentina, Mexic, Maroc), iar o serie de țări au statut de observator (de exemplu, Japonia și Coreea de Sud).

                  Convenția nr. 108 a fost deschisă pentru semnare în 1981, cu mult timp înainte de era internetului și a comunicațiilor electronice. Evoluțiile tehnologice și globalizarea informațiilor aduc provocări noi în ceea ce privește protecția datelor cu caracter personal. Obiectivul Protocolului de modificare este modernizarea Convenției 108, în scopul de a se oferi soluții la aceste provocări.

               2.2.Protocolul de modificare

                  Convenția modernizată (și anume, Convenția 108 modificată de Protocolul de modificare) va avea un domeniu de aplicare uniform pentru toate părțile la convenție, fără posibilitatea de a se exclude în totalitate sectoare sau activități (de exemplu, în domeniul securității naționale) de la aplicarea acesteia, așa cum este cazul cu textul actualei Convenții 108. Astfel, aceasta ar acoperi toate tipurile de prelucrare a datelor aflate sub jurisdicția părților, atât în sectorul public, cât și în cel privat.

                  Protocolul de modificare sporește în mod semnificativ nivelul protecției datelor prevăzut în Convenția 108. În special, convenția modernizată va prevedea în plus principiul prelucrării legale (mai ales în ceea ce privește cerințele referitoare la consimțământ) și va consolida în continuare protecția categoriilor speciale de date (în același timp extinzând categoriile de date la cele recunoscute în dreptul Uniunii ca fiind categorii speciale de date cu caracter personal). În plus, convenția modernizată va prevedea garanții suplimentare pentru persoanele fizice atunci când le sunt prelucrate datele cu caracter personal (în special, obligații de a se examina impactul probabil al unei operațiuni de prelucrare a datelor avute în vedere și de a se pune în aplicare măsuri relevante atât tehnice, cât și organizaționale, precum și obligația de a se raporta încălcări grave ale securității datelor) și, de asemenea, le va consolida drepturile (în special în ceea ce privește transparența și accesul la date). Au fost introduse, de asemenea, drepturi noi pentru persoanele vizate, de exemplu dreptul de a nu face obiectul unei decizii care afectează în mod semnificativ persoana vizată, care se bazează exclusiv pe prelucrarea automatizată, dreptul de a obiecta împotriva prelucrării datelor, precum și dreptul de a recurge la o cale de atac în cazul încălcării drepturilor unei persoane fizice.

                  Convenția modernizată va include dispoziții revizuite (care, în prezent, sunt incluse într-un protocol adițional semnat doar de unele părți), obligând părțile să înființeze una sau mai multe autorități independente responsabile de asigurarea conformității cu dispozițiile Convenției 108. Poziția acestor autorități ar fi consolidată prin dispoziții care vor obliga părțile să le acorde competențe suplimentare, de exemplu competența de a emite decizii cu privire la încălcări ale Convenției 108 și de a impune sancțiuni administrative.

                  Sistemul derogărilor de la drepturile și obligațiile menționate anterior, astfel cum sunt formulate în Protocolul de modificare, îndeplinește trei condiții esențiale: menținerea domeniului de aplicare cuprinzător al Convenției 108 (fără excepții generale), flexibilitatea (care permite reconcilierea standardelor ridicate de protecție a datelor cu alte interese publice importante, de exemplu considerații privind securitatea națională) și coerența generală cu jurisprudența Curții Europene a Drepturilor Omului (în special, absența restricțiilor de natură să afecteze esența dreptului fundamental la protecția datelor).

                  În ansamblu, convenția modernizată ar asigura un nivel ridicat de protecție, lăsând în același timp părților o marjă de flexibilitate în ceea ce privește punerea în aplicare a dispozițiilor sale în legislația națională. Ca atare, accesul la Convenția 108 modernizată ar deveni atractiv pentru acele țări, dar și pentru cele din afara Europei, care au în vedere înființarea sau consolidarea propriilor sisteme de protecție a datelor. Se preconizează că impactul efectiv va fi mult mai mare decât impactul actualei Convenții 108, atât din punctul de vedere al domeniului de aplicare al convenției, cât și al obligațiilor prevăzute de aceasta.

                  Odată intrat în vigoare, Protocolul de modificare introduce posibilitatea ca Uniunea să devină parte la convenție (convenția modernizată). În ceea ce privește drepturile de vot în cadrul comitetului convenției, textul convenit garantează principiul conform căruia Uniunea poate vota în domeniul competențelor sale, acordând un număr de voturi pentru Uniune egal cu numărul de voturi al statelor sale membre care sunt părți la convenție. Pentru a aborda preocupările cu privire la ponderea votului Uniunii, s-a ajuns la o soluție de compromis conform căreia se pot adopta decizii numai cu o „hiper-majoritate” (patru cincimi) a părților și, pentru deciziile cele mai importante privind respectarea convenției de către o parte, există cerința unei „duble majorități” (majoritate calificată împreună cu majoritatea simplă a părților din afara UE).

                  Convenția modernizată ar consolida, de asemenea, eficacitatea protecției datelor prin dispoziția conform căreia comitetul convenției poate evalua eficacitatea măsurilor adoptate în legislația națională pentru a pune în aplicare dispozițiile convenției.

                  Textul Protocolului de modificare a fost convenit cu reprezentanții statelor membre din Grupul de lucru competent din cadrul Consiliului și pune în aplicare directivele de negociere ale Consiliului. De asemenea, textul este în deplină conformitate cu Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date (Regulamentul general privind protecția datelor - RGPD), și cu Directiva (UE) 2016/680 a Parlamentului European și a Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către autoritățile competente în scopul prevenirii, depistării, investigării sau urmăririi penale a infracțiunilor sau al executării pedepselor și privind libera circulație a acestor date (Directiva privind protecția datelor de către autoritățile polițienești), excluzând faptul că statele membre sunt supuse unor obligații diferite sau chiar conflictuale, prevăzute de legislația Uniunii și de legislația Consiliului Europei. Adoptarea unei convenții solide, întemeiată pe aceleași abordări și principii ca și (noul acquis al) acquis-ul Uniunii, are o importanță deosebită pentru strategia internațională a Uniunii în domeniul protecției datelor. Convenția 108, care este deschisă și statelor din afara Europei, a devenit foarte atractivă pentru statele din întreaga lume care se pregătesc sau intenționează să adopte legislație în domeniul protecției datelor. În comunicarea sa din ianuarie 2017 privind „Schimburile de date cu caracter personal și protecția acestora într-o lume globalizată” (COM/2017/07 final), Comisia a făcut trimitere la Convenția 108, recunoscând că la baza convenției modernizate vor fi aceleași principii ca cele prevăzute de legislația UE în domeniul protecției datelor și că, astfel, vor „contribui la convergența către un set de standarde ridicate de protecție a datelor” la nivel mondial. Prin urmare, Comisia și-a exprimat angajamentul de a „promova adoptarea rapidă” a Protocolului de modificare.

               2.3.Legislația în vigoare și politica în domeniu ale Uniunii

                  În prezent, domeniul reglementat de convenția modificată este acoperit în mare parte de cadrul legislativ al Uniunii în domeniul protecției datelor. RGPD, aplicabil începând din 25 mai 2018, precum și Directiva privind protecția datelor de către autoritățile polițienești, a cărei perioadă de transpunere s-a încheiat la 6 mai 2018, prevăd un sistem cuprinzător de norme în domeniul protecției datelor și asigură cel puțin un standard de protecție echivalent și, în multe cazuri, mai ridicat. Conform articolului 13 din convenția modernizată, părțile pot asigura persoanelor vizate „măsuri mai extinse de protecție comparativ cu cele prevăzute de prezenta convenție”, lăsându-le astfel libertatea de a adopta măsuri de protecție mai ferme.

               2.4.Motivele propunerii

                  Protocolul de modificare va intra în vigoare odată ce toate părțile își vor fi depus instrumentele de ratificare, de acceptare sau de aprobare, la Secretarul General al Consiliului Europei. În plus, având în vedere numărul mare de părți pentru care este necesară ratificarea, Protocolul de modificare permite „intrarea parțială”, după cinci ani, în cadrul unui grup mai mic de părți, odată ce minimum 38 de părți își vor fi exprimat consimțământul de a-și asuma obligații în temeiul acestuia. Ceremonia de semnare a Protocolului de modificare este prevăzută să aibă loc la 25 iunie 2018 la Strasbourg.

                  Statele membre ale UE (în prezent, singurele care sunt părți la Convenția 108) ar trebui să ia măsurile necesare pentru a asigura intrarea rapidă în vigoare a Protocolului de modificare:

                  În primul rând, având în vedere că în convenția modernizată vor fi prevăzute garanții în mare parte similare cu cele ale RGPD și ale Directivei privind protecția datelor de către autoritățile polițienești, intrarea în vigoare (parțială) va contribui la promovarea la nivel mondial a standardelor Uniunii în domeniul protecției datelor. Într-adevăr, Convenția 108 a îndeplinit un rol esențial în ceea ce privește răspândirea la nivel mondial a „modelului european de protecție a datelor”, întrucât este luat adeseori ca sursă de inspirație de către țările care iau în considerare adoptarea sau modernizarea propriilor legi privind protecția vieții private. Acest lucru este și mai important în prezent, având în vedere numărul crescând de țări care adoptă o astfel de legislație în numeroase regiuni ale globului. Sporirea de către părțile la convenție a standardelor în domeniul protecției datelor ar facilita, de asemenea, fluxurile de date dintre UE și părțile terțe la convenție. În cazul câtorva țări, aderarea la Convenția 108 s-a dovedit, de asemenea, a fi o pregătire utilă pentru o posibilă constatare de către Comisia Europeană a gradului de adecvare. RGPD consolidează acest aspect prin prevederea în mod expres a faptului că aderarea la Convenția 108 reprezintă un factor important de care Comisia Europeană trebuie să țină seama în cadrul evaluării pe care o va efectua cu privire la gradul de adecvare. Chiar și în absența adecvării, un nivel mai ridicat de protecție (în special în ceea ce privește disponibilitatea căilor de atac judiciare și extrajudiciare, precum și supervizarea efectivă de către autoritățile de supraveghere) ar facilita schimbul de date pe baza unor garanții adecvate (îndeosebi având în vedere faptul că aceste garanții ar putea fi mai ușor de pus în aplicare în sistemele juridice ale părților).

                  În al doilea rând, este important să se mențină convenția modernizată în conformitate deplină cu dispozițiile RGPD și ale Directivei privind protecția datelor de către autoritățile polițienești, astfel încât statele membre ale UE să rămână părți la convenție și să se conformeze dispozițiilor acesteia fără să încalce legislația Uniunii. Acest lucru se referă, în special, la dispozițiile privind fluxul liber de date dintre părți, având în vedere faptul că în convenția modernizată (spre deosebire de textul actual) se prevede o exceptare de la aceste norme a părților „care sunt supuse normelor de protecție armonizate, comune statelor care fac parte dintr-o organizație regională cu caracter internațional”. Acest lucru va asigura conformitatea la nivelul statelor membre ale UE, indiferent de condițiile privind transferurile internaționale prevăzute în temeiul legislației UE privind protecția datelor.

                  În al treilea rând, actuala Convenție 108 nu prevede posibilitatea aderării organizațiilor internaționale. Protocolul de modificare schimbă acest lucru și, prin urmare, intrarea sa în vigoare reprezintă o condiție de aderare în viitor a UE la convenție.

               3.TEMEIUL JURIDIC

                  Propunerea de decizie a Consiliului se întemeiază pe articolul 218 alineatul (5) din TFUE, coroborat cu articolul 16 din TFUE.

               2018/0237 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               de autorizare a statelor membre să semneze, în interesul Uniunii Europene, Protocolul de modificare a Convenției Consiliului Europei pentru protejarea persoanelor față de prelucrarea automatizată a datelor cu caracter personal (Convenția 108).

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 218 alineatul (5), coroborat cu articolul 16,

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)La 31 mai 2013, Consiliul a autorizat Comisia să participe, în numele Uniunii, la negocierile privind modernizarea Convenției Consiliului Europei pentru protejarea persoanelor față de prelucrarea automatizată a datelor cu caracter personal (Convenția 108) și privind condițiile și modalitățile de aderare a Uniunii la convenția modernizată.

               (2)Protocolul de modificare a Convenției 108 (denumit în continuare „Protocolul de modificare”) a fost adoptat de Comitetul de Miniștri al Consiliului Europei la 18 mai 2018 și va fi deschis pentru semnare începând cu 25 iunie 2018.

               (3)Protocolul de modificare vizează extinderea domeniului de aplicare și sporirea și îmbunătățirea eficacității protecției datelor prevăzută de Convenția 108.

               (4)În măsura în care se aplică prelucrării datelor cu caracter personal în contextul activităților care intră în domeniul de aplicare al dreptului Uniunii, dispozițiile Convenției 108 modificate pot afecta normele comune sau pot modifica domeniul de aplicare al acestora în sensul articolului 3 alineatul (2) din TFUE, întrucât aceste dispoziții coincid cu obligațiile prevăzute de Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului
                  1
                și de Directiva (UE) 2016/680 a Parlamentului European și a Consiliului
                  2
               .

               (5)Având în vedere că în Convenția 108 modernizată sunt prevăzute în mare măsură aceleași garanții ca în Regulamentul (UE) 2016/679 și în Directiva (UE) 2016/680, intrarea în vigoare va contribui la promovarea la nivel mondial a standardelor UE de protecție a datelor, va facilita fluxurile de date dintre UE și părțile terțe la convenție, va asigura respectarea de către statele membre ale UE a obligațiilor lor internaționale care le revin în temeiul convenției și va permite viitoarea aderare a UE la convenție.

               (6)Uniunea Europeană nu poate semna sau ratifica Protocolul de modificare întrucât, în temeiul actualei Convenții 108, doar statele membre sunt părți.

               (7)Statele membre ar trebui, prin urmare, să fie autorizate să semneze Protocolul de modificare, acționând împreună în interesul Uniunii,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Statele membre sunt autorizate să semneze, în interesul Uniunii Europene, Protocolul de modificare a Convenției Consiliului Europei pentru protejarea persoanelor față de prelucrarea automatizată a datelor cu caracter personal (Convenția 108), în măsura în care dispozițiile acestuia intră în domeniul de competență al Uniunii.

               Articolul 2

               Statele membre sunt încurajate să semneze protocolul în Strasbourg, în timpul ceremoniei de semnare, la 25 iunie 2018 sau cât mai curând posibil după această dată.

               Articolul 3

               Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

               Articolul 4

               Prezenta decizie se adresează statelor membre.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)

                        Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46/CE (Regulamentul general privind protecția datelor) (JO L 119, 4.5.2016, p. 1).

                     (2)

                        Directiva (UE) 2016/680 a Parlamentului European și a Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice referitor la prelucrarea datelor cu caracter personal de către autoritățile competente în scopul prevenirii, depistării, investigării sau urmăririi penale a infracțiunilor sau al executării pedepselor și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Deciziei-cadru 2008/799/JAI a Consiliului (JO L 119, 4.5.2016, p. 89).


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 5.6.2018
            COM(2018) 451 final
            2018/0238(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            de autorizare a statelor membre să ratifice, în interesul Uniunii Europene, Protocolul de modificare a Convenției Consiliului Europei pentru protejarea persoanelor față de prelucrarea automatizată a datelor cu caracter personal (Convenția 108).

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.OBIECTUL PROPUNERII

               Prezenta propunere se referă la decizia de autorizare a statelor membre să ratifice, în interesul Uniunii Europene, Protocolul de modificare a Convenției Consiliului Europei pentru protejarea persoanelor față de prelucrarea automatizată a datelor cu caracter personal (Convenția 108), (denumit în continuare „Protocolul de modificare”).

               2.CONTEXTUL PROPUNERII

               2.1.Context

                  Convenția Consiliului Europei pentru protejarea persoanelor față de prelucrarea automatizată a datelor cu caracter personal (Convenția 108) este singurul acord multilateral cu caracter juridic obligatoriu în domeniul protecției datelor cu caracter personal. Obiectivul convenției este protejarea dreptului la viața privată, recunoscut la articolul 8 din Convenția europeană pentru apărarea drepturilor omului și a libertăților fundamentale. Dreptul la viața privată și dreptul la protecția datelor sunt consacrate și de articolele 7 și 8 din Carta drepturilor fundamentale a UE, precum și de articolul 16 din TFUE.

                  Convenția 108 prevede încorporarea de către părți în legislațiile lor naționale a măsurilor necesare pentru a se garanta că tuturor persoanelor le sunt respectate drepturile omului în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal. Convenția a fost una dintre principalele surse de inspirație pentru elaborarea acquis-ului UE în domeniul protecției datelor. În conformitate cu considerentul 11 din Directiva (CE) 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date, unul dintre obiectivele acesteia a fost să precizeze și să amplifice principiile și drepturile conținute în Convenția 108.

                  În prezent, 51 de state au ratificat Convenția 108, printre care toate cele 28 de state membre, cele patru state AELS, toate țările din Balcanii de Vest, mai multe țări învecinate (de exemplu, Armenia, Georgia), Federația Rusă, Turcia și mai multe țări din afara Europei - din Africa (de exemplu, Senegal și Tunisia), precum și din America Latină (Uruguay). Sunt în curs mai multe solicitări (de exemplu, Argentina, Mexic, Maroc), iar o serie de țări au statutul de observator (de exemplu, Japonia și Coreea de Sud).

                  Convenția 108 a fost deschisă pentru semnare în 1981, cu mult timp înainte de era internetului și a comunicațiilor electronice. Evoluțiile tehnologice și globalizarea informațiilor aduc provocări noi în ceea ce privește protecția datelor cu caracter personal. Obiectivul Protocolului de modificare este modernizarea Convenției 108, în scopul de a se oferi soluții la aceste provocări.

               2.2.Protocolul de modificare

                  Convenția modernizată (și anume, Convenția 108 modificată de Protocolul de modificare) va avea un domeniu de aplicare uniform pentru toate părțile la convenție, fără posibilitatea de a se exclude în totalitate sectoare sau activități (de exemplu, în domeniul securității naționale) de la aplicarea acesteia, așa cum este cazul cu textul actualei Convenții 108. Astfel, aceasta ar acoperi toate tipurile de prelucrare a datelor aflate sub jurisdicția părților, atât în sectorul public, cât și în cel privat.

                  Protocolul de modificare sporește în mod semnificativ nivelul protecției datelor prevăzut în Convenția 108. În special, convenția modernizată va prevedea în plus principiul prelucrării legale (mai ales în ceea ce privește cerințele referitoare la consimțământ) și va consolida în continuare protecția categoriilor speciale de date (în același timp extinzând categoriile de date la cele recunoscute în dreptul Uniunii ca fiind categorii speciale de date cu caracter personal). În plus, convenția modernizată va prevedea garanții suplimentare pentru persoanele fizice atunci când le sunt prelucrate datele cu caracter personal (în special, obligații de a se examina impactul probabil al unei operațiuni de prelucrare a datelor avute în vedere și de a se pune în aplicare măsuri relevante atât tehnice, cât și organizaționale, precum și obligația de a se raporta încălcări grave ale securității datelor) și, de asemenea, le va consolida drepturile (în special în ceea ce privește transparența și accesul la date). Au fost introduse, de asemenea, drepturi noi pentru persoanele vizate, de exemplu dreptul de a nu face obiectul unei decizii care afectează în mod semnificativ persoana vizată, care se bazează exclusiv pe prelucrarea automatizată, dreptul de a obiecta împotriva prelucrării datelor, precum și dreptul de a recurge la o cale de atac în cazul încălcării drepturilor unei persoane fizice.

                  Convenția modernizată va include dispoziții revizuite (care, în prezent, sunt incluse într-un protocol adițional semnat doar de unele părți), obligând părțile să înființeze una sau mai multe autorități independente responsabile de asigurarea conformității cu dispozițiile Convenției 108. Poziția acestor autorități ar fi consolidată prin dispoziții care vor obliga părțile să le acorde competențe suplimentare, de exemplu competența de a emite decizii cu privire la încălcări ale Convenției 108 și de a impune sancțiuni administrative.

                  Sistemul derogărilor de la drepturile și obligațiile menționate anterior, astfel cum sunt formulate în Protocolul de modificare, îndeplinește trei condiții esențiale: menținerea domeniului de aplicare cuprinzător al Convenției 108 (fără excepții generale), flexibilitatea (care permite reconcilierea standardelor ridicate de protecție a datelor cu alte interese publice importante, de exemplu considerații privind securitatea națională) și coerența generală cu jurisprudența Curții Europene a Drepturilor Omului (în special, absența restricțiilor de natură să afecteze esența dreptului fundamental la protecția datelor).

                  În ansamblu, convenția modernizată ar asigura un nivel ridicat de protecție, lăsând în același timp părților o marjă de flexibilitate în ceea ce privește punerea în aplicare a dispozițiilor sale în legislația națională. Ca atare, accesul la Convenția 108 modernizată ar deveni atractiv pentru acele țări, dar și pentru cele din afara Europei, care au în vedere înființarea sau consolidarea propriilor sisteme de protecție a datelor. Se preconizează că impactul efectiv va fi mult mai mare decât impactul actualei Convenții 108, atât din punctul de vedere al domeniului de aplicare al convenției, cât și al obligațiilor prevăzute de aceasta.

                  Odată intrat în vigoare, Protocolul de modificare introduce posibilitatea ca Uniunea să devină parte la convenție (convenția modernizată). În ceea ce privește drepturile de vot în cadrul comitetului convenției, textul convenit garantează principiul conform căruia Uniunea poate vota în domeniul competențelor sale, acordând un număr de voturi pentru Uniune egal cu numărul de voturi al statelor sale membre care sunt părți la convenție. Pentru a aborda preocupările cu privire la ponderea votului Uniunii, s-a ajuns la o soluție de compromis conform căreia se pot adopta decizii numai cu o „hiper-majoritate” (patru cincimi) a părților și, pentru deciziile cele mai importante privind respectarea convenției de către o parte, există cerința unei „duble majorități” (majoritate calificată împreună cu majoritatea simplă a părților din afara UE).

                  Convenția modernizată ar consolida, de asemenea, eficacitatea protecției datelor prin dispoziția conform căreia comitetul convenției poate evalua eficacitatea măsurilor adoptate în legislația națională pentru a pune în aplicare dispozițiile convenției.

                  Textul Protocolului de modificare a fost convenit cu reprezentanții statelor membre din Grupul de lucru competent din cadrul Consiliului și pune în aplicare directivele de negociere ale Consiliului. De asemenea, textul este în deplină conformitate cu Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date (Regulamentul general privind protecția datelor - RGPD), și cu Directiva (UE) 2016/680 a Parlamentului European și a Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice referitor la prelucrarea datelor cu caracter personal de către autoritățile competente în scopul prevenirii, depistării, investigării sau urmăririi penale a infracțiunilor sau al executării pedepselor și privind libera circulație a acestor date (Directiva privind protecția datelor de către autoritățile polițienești), excluzând faptul că statele membre sunt supuse unor obligații diferite sau chiar conflictuale, prevăzute de legislația Uniunii și de legislația Consiliului Europei. Adoptarea unei convenții solide, întemeiată pe aceleași abordări și principii ca și (noul acquis al) acquis-ul Uniunii, are o importanță deosebită pentru strategia internațională a Uniunii în domeniul protecției datelor. Convenția 108, care este deschisă și statelor din afara Europei, a devenit foarte atractivă pentru statele din întreaga lume care se pregătesc sau intenționează să adopte legislație în domeniul protecției datelor. În comunicarea sa din ianuarie 2017 privind „Schimburile de date cu caracter personal și protecția acestora într-o lume globalizată” (COM/2017/07 final), Comisia a făcut trimitere la Convenția 108, recunoscând că la baza convenției modernizate vor fi aceleași principii ca cele prevăzute de legislația UE în domeniul protecției datelor și că, astfel, vor „contribui la convergența către un set de standarde ridicate de protecție a datelor” la nivel mondial. Prin urmare, Comisia și-a exprimat angajamentul de a „promova adoptarea rapidă” a Protocolului de modificare.

               2.3.Legislația în vigoare și politica în domeniu ale Uniunii

                  În prezent, domeniul reglementat de convenția modificată este acoperit în mare parte de cadrul legislativ al Uniunii privind protecția datelor. RGPD, aplicabil începând din 25 mai 2018, precum și Directiva privind protecția datelor de către autoritățile polițienești, a cărei perioadă de transpunere s-a încheiat la 6 mai 2018, prevăd un sistem cuprinzător de norme în domeniul protecției datelor și asigură cel puțin un standard de protecție echivalent și, în multe cazuri, mai ridicat. Conform articolului 13 din convenția modernizată, părțile pot asigura persoanelor vizate „măsuri mai extinse de protecție comparativ cu cele prevăzute de prezenta convenție”, lăsându-le astfel libertatea de a adopta măsuri de protecție mai ferme.

               2.4.Motivele propunerii

                  Protocolul de modificare va intra în vigoare odată ce toate părțile își vor fi depus instrumentele de ratificare, de acceptare sau de aprobare, la Secretarul General al Consiliului Europei. În plus, având în vedere numărul mare de părți pentru care este necesară ratificarea, Protocolul de modificare permite „intrarea parțială”, după cinci ani, în cadrul unui grup mai mic de părți, odată ce minimum 38 de părți își vor fi exprimat consimțământul de ași asuma obligații în temeiul acestuia.

                  Statele membre ale UE (în prezent, singurele care sunt părți la Convenția 108) ar trebui să adopte măsurile necesare pentru a asigura intrarea în vigoare cu celeritate a Protocolului de modificare:

                  În primul rând, având în vedere că în convenția modernizată vor fi prevăzute garanții în mare parte similare cu cele ale RGPD și ale Directivei privind protecția datelor de către autoritățile polițienești, intrarea în vigoare (parțială) va contribui la promovarea la nivel mondial a standardelor Uniunii în domeniul protecției datelor. Într-adevăr, Convenția 108 a îndeplinit un rol esențial în ceea ce privește răspândirea la nivel mondial a „modelului european de protecție a datelor”, întrucât este luat adeseori ca sursă de inspirație de către țările care iau în considerare adoptarea sau modernizarea propriilor legi privind protecția vieții private. Acest lucru este și mai important în prezent, având în vedere numărul crescând de țări care adoptă o astfel de legislație în numeroase regiuni ale globului. Sporirea de către părțile la convenție a standardelor în domeniul protecției datelor ar facilita, de asemenea, fluxurile de date dintre UE și părțile terțe la convenție. În cazul câtorva țări, aderarea la Convenția 108 s-a dovedit, de asemenea, a fi o pregătire utilă pentru o posibilă constatare de către Comisia Europeană a gradului de adecvare. RGPD consolidează acest aspect prin prevederea în mod expres a faptului că aderarea la Convenția 108 reprezintă un factor important de care Comisia Europeană trebuie să țină seama în cadrul evaluării pe care o va efectua cu privire la gradul de adecvare. Chiar și în absența adecvării, un nivel mai ridicat de protecție (în special în ceea ce privește disponibilitatea căilor de atac judiciare și extrajudiciare, precum și supervizarea efectivă de către autoritățile de supraveghere) ar facilita schimbul de date pe baza unor garanții adecvate (îndeosebi având în vedere faptul că aceste garanții ar putea fi mai ușor de pus în aplicare în sistemele juridice ale părților).

                  În al doilea rând, este important să se mențină convenția modernizată în conformitate deplină cu dispozițiile RGPD și ale Directivei privind protecția datelor de către autoritățile polițienești, astfel încât statele membre ale UE să rămână părți la convenție și să se conformeze dispozițiilor acesteia fără să încalce legislația Uniunii. Acest lucru se referă, în special, la dispozițiile privind fluxul liber de date dintre părți, având în vedere faptul că în convenția modernizată (spre deosebire de textul actual) se prevede o exceptare de la aceste norme a părților „care sunt supuse normelor de protecție armonizate, comune statelor care fac parte dintr-o organizație regională cu caracter internațional”. Acest lucru va asigura conformitatea la nivelul statelor membre ale UE, indiferent de condițiile privind transferurile internaționale prevăzute în cadrul legislației UE privind protecția datelor.

                  În al treilea rând, actuala Convenție 108 nu prevede posibilitatea aderării organizațiilor internaționale. Protocolul de modificare schimbă acest lucru și, prin urmare, intrarea sa în vigoare reprezintă o condiție de aderare în viitor a UE la convenție.

               3.TEMEIUL JURIDIC

                  Propunerea de decizie a Consiliului se întemeiază pe articolul 218 alineatul (6) din TFUE, coroborat cu articolul 16 din TFUE.

               2018/0238 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               de autorizare a statelor membre să ratifice, în interesul Uniunii Europene, Protocolul de modificare a Convenției Consiliului Europei pentru protejarea persoanelor față de prelucrarea automatizată a datelor cu caracter personal (Convenția 108).

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 218 alineatul (6) litera (a) punctul (v), coroborat cu articolul 16,

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               având în vedere aprobarea Parlamentului European,

               întrucât:

               (1)La 31 mai 2013, Consiliul a autorizat Comisia să participe, în numele Uniunii, la negocierile privind modernizarea Convenției Consiliului Europei pentru protejarea persoanelor față de prelucrarea automatizată a datelor cu caracter personal (Convenția 108) și privind condițiile și modalitățile de aderare a Uniunii la convenția modernizată.

               (2)Protocolul de modificare a Convenției 108 („Protocolul de modificare”) a fost adoptat de Comitetul de Miniștri al Consiliului Europei la 18 mai 2018 și va fi deschis pentru semnare începând cu 25 iunie 2018.

               (3)Protocolul de modificare vizează extinderea domeniului de aplicare și sporirea și îmbunătățirea eficacității protecției datelor prevăzută de Convenția 108.

               (4)În măsura în care se aplică prelucrării datelor cu caracter personal în contextul activităților care intră în domeniul de aplicare al dreptului Uniunii, dispozițiile Convenției 108 modificate pot afecta normele comune sau pot modifica domeniul de aplicare al acestora în sensul articolului 3 alineatul (2) din TFUE, întrucât aceste dispoziții coincid cu obligațiile prevăzute de Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului
                  1
                și de Directiva (UE) 2016/680 a Parlamentului European și a Consiliului
                  2
               .

               (5)Având în vedere că în Convenția 108 modernizată sunt prevăzute în mare măsură aceleași garanții ca în Regulamentul (UE) 2016/679 și în Directiva (UE) 2016/680, intrarea în vigoare va contribui la promovarea la nivel mondial a standardelor UE de protecție a datelor, va facilita fluxurile de date dintre UE și părțile terțe la convenție, va asigura respectarea de către statele membre ale UE a obligațiilor internaționale care le revin în temeiul convenției și va permite viitoarea aderare a UE la convenție.

               (6)Uniunea Europeană nu poate semna sau ratifica Protocolul de modificare întrucât, în temeiul actualei Convenții 108, doar statele membre sunt părți.

               (7)Statele membre ar trebui, prin urmare, să fie autorizate să ratifice Protocolul de modificare, acționând împreună în interesul Uniunii,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Statele membre sunt autorizate să ratifice, în interesul Uniunii Europene, Protocolul de modificare a Convenției Consiliului Europei pentru protejarea persoanelor față de prelucrarea automatizată a datelor cu caracter personal (Convenția 108), în măsura în care dispozițiile acestuia intră în domeniul de competență al Uniunii.

               Articolul 2

               Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

               Articolul 3

               Prezenta decizie se adresează statelor membre.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)

                        Regulamentul (UE) nr. 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46/CE (Regulamentul general privind protecția datelor) (JO L 119, 4.5.2016, p. 1)..

                     (2)

                        Directiva (UE) 2016/680 a Parlamentului European și a Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice referitor la prelucrarea datelor cu caracter personal de către autoritățile competente în scopul prevenirii, depistării, investigării sau urmăririi penale a infracțiunilor sau al executării pedepselor și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Deciziei-cadru 2008/799/JAI a Consiliului (JO L 119, 4.5.2016, p. 89).