				|

		52012PC0035

			Propunere de REGULAMENT AL CONSILIULUI privind statutul unei fundații europene (FE) /* COM/2012/035 final - 2012/0022 (APP) */

			   	EXPUNERE DE MOTIVE

1.
CONTEXTUL PROPUNERII

1.1. Context general
Fundațiile au un rol important în UE, în
special în societatea civilă. Prin diferitele activități
derulate în numeroase domenii, ele contribuie la valorile fundamentale și
obiectivele Uniunii, cum ar fi respectarea drepturilor omului, protecția
minorităților, ocuparea forței de muncă și progresul
social, protecția și îmbunătățirea mediului sau
promovarea descoperirilor științifice și tehnologice. În acest
context, fundațiile contribuie substanțial la îndeplinirea
obiectivelor ambițioase în contextul unei creșteri inteligente,
durabile și favorabile incluziunii, definite în strategia Europa 2020[1]. De asemenea, fundațiile
stimulează și facilitează o participare mai activă a
cetățenilor și a societății civile la proiectul
european. Cu toate acestea, în desfășurarea activităților,
fundațiile se lovesc de diferite obstacole pe teritoriul UE.
Comunicarea Actul
privind piața unică[2]
adoptată în aprilie 2011 a evidențiat necesitatea eliminării
caracterului fragmentar al pieței și a barierelor și
obstacolelor din calea circulației serviciilor, a inovației și a
creativității, pentru a genera creștere economică și a
stimula ocuparea forței de muncă și pentru a promova
competitivitatea. Documentul a evidențiat importanța
consolidării încrederii cetățenilor în piața unică
și a faptului că beneficiile acestei piețe sunt transferate
cetățenilor. În ceea ce privește contribuția
fundațiilor la economia socială și la finanțarea
inițiativelor de interes public inovatoare, Actul privind piața
unică a subliniat necesitatea unor măsuri care să ducă la
eliminarea obstacolelor cu care se confruntă fundațiile atunci când
desfășoară activități transfrontaliere. Același
apel a fost formulat și în Raportul pe 2010 privind cetățenia UE
„Eliminarea obstacolelor din calea drepturilor cetățenilor UE“[3], în care s-a subliniat
importanța consolidării dimensiunii europene a
activităților desfășurate de fundațiile de interes
public în scopul promovării acțiunii cetățenești la
nivelul UE.
În comunicarea
intitulată „Inițiativă pentru antreprenoriatul social“ (Social
Business Initiative - SBI) din 25 octombrie 2011[4],
Comisia a subliniat, de asemenea, importanța elaborării unor forme
juridice europene pentru entitățile din sectorul economiei sociale
(de exemplu, fundații, cooperative și societăți mutuale).
Inițiativa SBI are drept scop susținerea dezvoltării
întreprinderilor care, prin activitățile desfășurate, sunt
axate pe generarea unui impact social, iar acțiunile preconizate se
adresează și aduc beneficii acelor entități economice
sociale (inclusiv fundațiile) care îndeplinesc criteriile generale ale
„întreprinderii sociale“ enunțate în comunicare.
În rezoluția formulată ca
reacție la Actul privind piața unică al Comisiei, Parlamentul European
a solicitat un cadru legislativ corespunzător pentru fundații (precum
și pentru societățile și asociațiile mutuale).
Parlamentul European a susținut introducerea statutelor pentru aceste
entități juridice în declarația sa scrisă 84/2010 din
martie 2011; de asemenea, în cadrul rezoluțiilor sale precedente din 2009
și 2006[5],
Parlamentul a solicitat Comisiei să depună eforturi pentru
îndeplinirea acestui obiectiv. Comitetul Economic și Social European a
susținut ideea unui statut în avizul[6]
său din proprie inițiativă din 2010, în care își baza
considerentele pe modul în care acest statut ar trebui elaborat, iar Comitetul
Regiunilor a salutat anunțul Comisiei referitor la inițiativa
legată de fundații din Actul privind piața unică[7].
1.2. Motivele și obiectivele propunerii
Fundațiile nu pot canaliza fonduri
transfrontalier în mod eficient pe teritoriul UE. Atunci când decid să
desfășoare activități transfrontaliere, fundațiile
trebuie să cheltuiască o parte din resursele pe care le
colectează pe consultanță juridică și pentru
îndeplinirea cerințelor juridice și administrative prevăzute de
diferitele legislații naționale.
Prezenta inițiativă instituie o
formă juridică europeană nouă destinată
simplificării procedurilor de înregistrare și funcționare a
fundațiilor pe piața unică. Ea va permite fundațiilor
să canalizeze mai eficient fondurile private pentru obiective de interes
public la nivel transfrontalier pe teritoriul UE. În schimb, acest fapt ar
trebui să ducă - de exemplu, datorită scăderii costurilor
pentru fundații - la mai multe finanțări pentru
activitățile de interes public și, prin urmare, ar trebui
să aibă un impact pozitiv asupra binelui public al
cetățenilor europeni și asupra economiei din UE în ansamblu.
Prezenta propunere nu vizează
situația specială a fundațiilor politice afiliate partidelor
politice la nivel european. Aceste fundații fac obiectul unor
reglementări specifice în baza legislației UE încă din 2007, mai
exact în ceea ce privește accesul la finanțare din partea UE
(împreună cu partidele politice la nivel european)[8]. În prezent, Comisia
revizuiește aceste reglementări și urmează să adopte
în cursul anului 2012 o propunere legislativă de modificare a acestora[9].

2.
REZULTATELE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE
ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI

În elaborarea prezentei propuneri, Comisia s-a
bazat în mare măsură pe experți externi și a comunicat pe
larg cu factorii interesați.
Mai întâi, s-a efectuat un studiu de
fezabilitate de către un consorțiu format din Institutul Max Plank
pentru Drept Privat Internațional și Comparat din Hamburg și
Universitatea din Heidelberg (Centrul pentru Investiții Sociale)[10], care a fost publicat în 2008.
Studiul a sugerat că statutul pentru o fundație europeană (care
abordează sau nu aspecte fiscale) ar fi opțiunea de politică
preferată pentru soluționarea problemelor identificate.
În al doilea rând, în perioada februarie-mai
2009, Comisia a organizat o consultare publică pe marginea
recomandărilor studiului de fezabilitate. Fundațiile și-au
exprimat sprijinul ferm pentru statut, însă autoritățile
naționale și, într-o anumită măsură,
organizațiile de întreprinderi au fost mai sceptice cu privire la
necesitatea și fezabilitatea unei astfel de forme juridice. O consultare
cu caracter mai general organizată în 2010-2011 cu privire la comunicarea
„Către un Act privind piața unică“ a indicat, la rândul
său, un interes puternic pentru statut din partea sectorului
organizațiilor non-profit.
În plus, Comisia a obținut și alte
informații referitoare la anumite probleme concrete întâmpinate în cadrul
discuțiilor bilaterale cu fundațiile, în special în cursul
„Săptămânii fundațiilor europene“ din iunie 2010 și prin
contacte cu Centrul European al Fundațiilor (EFC).
De asemenea, Comisia a obținut
informații privind legislația națională în domeniu de la
autoritățile naționale prin intermediul unui chestionar și
în cadrul discuțiilor ulterioare cu Grupul de experți în dreptul
societăților comerciale (CLEG)[11]
desfășurate în 2009, 2010 și 2011. Multe state membre și-au
exprimat rezervele cu privire la necesitatea unor noi forme juridice europene,
inclusiv pentru fundații.
Comisia a ținut cont de observațiile
și preocupările susmenționate atunci când a întocmit propunerea,
bazându-se pe analiza nevoilor fundațiilor și a sistemelor juridice
naționale și optând pentru soluții (de exemplu, în ceea ce
privește domeniul de aplicare al inițiativei) pe baza cărora
să se poată ajunge mai simplu la un compromis, dată fiind
diversitatea legislațiilor naționale.
Evaluarea impactului a fost elaborată pe
baza datelor obținute prin modalitățile menționate mai sus.
Problema generală identificată a fost faptul că varietatea
normelor civile și fiscale naționale fac ca funcționarea
transfrontalieră a fundațiilor să fie costisitoare și
greoaie, astfel încât canalizarea transfrontalieră a fondurilor private
pentru obiective de interes public prin intermediul fundațiilor nu este
exploatată în întregime. Problemele mai specifice identificate includ
incertitudinea recunoașterii în alte state membre a fundațiilor de
interes public, costurile aferente strângerii și distribuirii
transfrontaliere de fonduri și donațiile transfrontaliere limitate.
Au fost analizate următoarele
opțiuni: (1) nicio măsură politică nouă la nivelul UE;
(2) o campanie de informare și o cartă a calității
respectată în mod voluntar; (3) un statut pentru o fundație
europeană (cu sau fără soluții pentru aspectele fiscale);
și (4) armonizarea limitată a legislațiilor privind
fundațiile.
Opțiunea de a nu lua nicio
măsură politică s-ar baza pe inițiativele în derulare,
inclusiv acțiunile în constatarea încălcării legislației
și acțiunile desfășurate în sectorul fiscal, asigurând
astfel finalizarea punerii în aplicare a Directivei privind serviciile, inițiative
nelegislative în domeniul cercetării și inițiative în sectorul
fundațiilor pentru susținerea donațiilor transfrontaliere.
Opțiunea campaniei de informare ar
încerca să îmbunătățească nivelul de cunoaștere a
drepturilor și obligațiilor fundațiilor în legislațiile
naționale atunci când acestea funcționează în afara
granițelor. În plus, elaborarea de către fundații, în mod
voluntar, a unei carte a calității și a unei „mărci
europene a calității“ care să fie acordată fundațiilor
care aderă la cartă ar avea drept scop asigurarea calității
și a credibilității activităților
desfășurate de fundații.
Opțiunea privind statutul unei
fundații europene fără abordarea aspectelor fiscale propune
o formă juridică alternativă pentru fundații; nu ar fi
necesar să se modifice formele naționale de fundații existente,
iar utilizarea s-ar face în mod voluntar. Statutul ar defini anumite
cerințe (de exemplu, un capital inițial minim, obiective de interes
public acceptate în majoritatea statelor membre) pentru a deveni o
fundație europeană.
Opțiunea privind statutul unei
fundații europene cu abordarea aspectelor fiscale ar solicita în plus
statelor membre să considere o fundație europeană echivalentul
entităților naționale de interes public și, prin urmare,
să îi acorde aceleași beneficii fiscale aplicabile pentru acele fundații
naționale. Aceeași soluție ar fi aplicabilă și
donatorilor și beneficiarilor fundației europene.
Armonizarea limitată a
legislațiilor privind fundațiile ar însemna
armonizarea condițiilor pe care fundațiile trebuie să le
îndeplinească pentru a se înregistra și a funcționa în
străinătate, adică obiectivele acceptabile ale unei
fundații de interes public, valoarea minimă a activelor,
condiții de înregistrare și anumite aspecte legate de guvernanța
internă. Statele membre ar trebui să permită fundațiilor
care îndeplinesc condițiile armonizate să funcționeze în
țara lor fără a mai impune alte cerințe. Au fost luate în
considerare, de asemenea, armonizarea mai amplă a legislațiilor
naționale privind fundațiile și armonizarea tratamentului fiscal
al fundațiilor și al donatorilor lor.
Evaluarea impactului opțiunilor propuse a
indicat că opțiunea corespunzătoare ar fi statutul pentru o
fundație europeană cu aplicarea automată a tratamentului fiscal
nediscriminatoriu, eliminând obstacolele pe care le întâmpină
fundațiile și donatorii și facilitând canalizarea eficientă
a fondurilor pentru obiective de interes public.

3.
ELEMETE JURIDICE ALE PROPRUNERII
3.1.
Temei juridic

Temeiul legal al
regulamentului propus privind statutul unei fundații europene este
articolul 352 din TFUE, care prevede temeiul legal adecvat în cazul în care
nicio altă dispoziție din tratat nu conferă instituțiilor
UE competențele necesare pentru a adopta o măsură.
Articolul 352 reprezintă temeiul juridic
ales pentru formele juridice europene existente în materie de drept al
societăților comerciale, adică societatea europeană,
grupurile europene de interes economic și societatea cooperativă
europeană. Curtea de Justiție a Uniunii Europene a confirmat în hotărârea[12] sa privind societatea
cooperativă europeană că articolul 352 a fost temeiul legal
corect.

3.2.
Subsidiaritate și proporționalitate

Măsura propusă este pe deplin conformă cu principiul subsidiarității.
Măsura UE este necesară pentru a elimina actualele obstacole și
restricții naționale întâmpinate de fundații atunci când
funcționează pe teritoriul UE. Situația actuală
demonstrează că problema nu este abordată în mod adecvat la
nivel național, precum și faptul că natura sa transfrontalieră
necesită un cadru comun care să îmbunătățească
mobilitatea fundațiilor.
Numai măsurile adoptate de statele membre nu ar
permite pieței unice să dea rezultate optime pentru
cetățenii UE. Inițiativa oferă fundațiilor
posibilitatea de a alege forma juridică europeană propusă
și facilitează activitățile transfrontaliere ale acestora.
Măsura propusă ar fi adecvată
și nu ar depăși ceea ce este necesar pentru îndeplinirea în mod
satisfăcător a obiectivelor stabilite, respectând astfel principiul proporționalității.
Ea are drept scop instituirea unei forme juridice noi, în plus față
de formele naționale, fără a modifica diferitele legislații
naționale în vigoare. Măsura ar permite statelor membre să
aleagă și să stabilească domeniul de aplicare pentru a susține
și a dezvolta formele juridice naționale proprii. Mai mult, în ceea
ce privește fiscalitatea, ea nu ar înlocui legislațiile statelor
membre privind tratamentul fiscal al fundațiilor de interes public
(și a donatorilor acestora) cu un set de norme armonizate, ci doar ar face
ca normele existente să fie aplicabile în mod automat pentru fundația
europeană (și donatorii acesteia). Măsura propusă ar
rezolva cele mai importante obstacole cu care se confruntă fundațiile
atunci când funcționează peste granițe, fără să
prevadă în mod exhaustiv toate normele aplicabile pentru fundația
europeană și fără a introduce un set nou de norme fiscale.

3.3.
Alegerea instrumentului juridic

Un regulament este
cea mai adecvată modalitate de a garanta uniformitatea statutului în toate
statele membre, deoarece o formă juridică europeană implică
aplicarea directă și uniformă a normelor pe teritoriul UE.

4.
EXPLICAREA DETALIATĂ A PROPUNERII

Capitolul I (Dispoziții generale) cuprinde obiectul, normele aplicabile FE și un set
de definiții care asigură claritatea termenilor utilizați
în sensul regulamentului.
În acest capitol se definesc caracteristicile
principale ale FE: FE este o entitate cu un obiectiv de interes public, cu
personalitate juridică și capacitate juridică deplină în
toate statele membre UE; ea are o dimensiune transfrontalieră în ceea ce
privește activitățile desfășurate sau un obiectiv
stabilit în statut de a-și desfășura activitatea în cel
puțin două state membre; capitalul său inițial este de
minimum 25 000 euro. FE poate să desfășoare activități
economice, cu condiția ca profitul să fie utilizat pentru obiectivul
său (obiectivele sale) de interes public, în conformitate cu regulamentul.
Pentru a se asigura certitudinea juridică, se furnizează o listă
completă a obiectivelor de interes public acceptate în temeiul
legislației civile și fiscale în majoritatea statelor membre.
Capitolul II (Constituire) prevede modalitățile de constituire a FE,
conținutul minim al statutului și condițiile de înregistrare.
În ceea ce privește constituirea,
FE se poate forma ex nihilo (prin dispoziție testamentară, act
notarial sau pe baza unei declarații scrise a oricărei persoane
fizice și/sau persoane juridice sau organism public (organisme publice) în
conformitate cu legislația națională aplicabilă), prin fuziunea
entităților de interes public înregistrate legal în unul sau mai
multe state membre sau prin conversia la FE a unei entități
naționale de interes public înregistrată într-un stat membru.
În acest capitol se stabilește o
listă a documentelor și a informațiilor specifice care trebuie
să însoțească cererea de înregistrare și care
trebuie publicate. Mai mult, pentru a simplifica procesul de înregistrare,
autoritățile de înregistrare sunt obligate să coopereze în ceea
ce privește documentele și informațiile specifice ale FE.
Capitolul III (Organizarea fundației
europene) prevede norme privind consiliul de
conducere, directorii generali și consiliul de supraveghere, inclusiv
privind conflictele de interese. Pentru a-și asigura credibilitatea
și încrederea, FE trebuie să aplice standarde foarte ridicate de
transparență și de asumare a răspunderii.
Capitolul IV (Sediul social și
transferul acestuia). FE își poate transfera
sediul social în alt stat membru, păstrându-și personalitatea
juridică și fără să fie nevoită să își
încheie activitatea.
Capitolul V
(Participarea angajaților și a voluntarilor)
cuprinde norme privind informarea și consultarea angajaților și
a voluntarilor, în conformitate cu legislația UE în domeniu. Propunerea nu cuprinde norme privind participarea
angajaților în consiliile de conducere, deoarece participarea în
consiliile entităților de interes public există în foarte
puține state membre.
Capitolul VI
(Dizolvarea FE) Regulamentul permite conversia
FE înapoi în entitate de interes public reglementată de legislația
statului membru pe teritoriul căruia are sediul social, cu condiția
ca această conversie să fie permisă prin statutul acelei FE. El
cuprinde, de asemenea, norme privind lichidarea în situațiile în
care obiectivul FE a fost îndeplinit sau nu poate fi îndeplinit, a expirat perioada
pentru care a fost constituită ori fundația a pierdut toate activele.
Capitolul VII (Supravegherea în statul
membru) conferă autorităților
naționale de supraveghere competențe importante pentru ca acestea
să poată monitoriza efectiv activitățile entităților
de interes public de care răspund. De exemplu, autoritățile au
competența de a aproba o modificare a obiectivului FE, de a verifica
activitățile desfășurate de FE, de a avertiza consiliul de
conducere și de a impune consiliului de conducere să respecte
statutul FE, regulamentul și legislația națională
aplicabilă, de a demite sau de a propune în instanță demiterea
unui membru al consiliului de conducere ori de a lichida sau de a propune în
instanță lichidarea FE. Autoritățile de supraveghere sunt
obligate să coopereze și să efectueze schimburi de
informații; sunt incluse, de asemenea, norme privind cooperarea
registrelor și a autorităților de supraveghere cu
autoritățile fiscale.
Capitolul VIII (Tratamentul fiscal). Regulamentul dispune ca FE și donatorii săi să
beneficieze automat de aceleași avantaje fiscale acordate
entităților naționale de interes public. Acest fapt este necesar
deoarece statelor membre li s-ar impune să considere o FE ca fiind
echivalentul entităților de interes public constituite în temeiul
legislației statului membru în cauză. Donatorii și beneficiarii
FE trebuie tratați conform aceluiași principiu.
Capitolul IX (Dispoziții finale) solicită statelor membre să definească norme privind
sancțiunile aplicabile în cazul încălcării prevederilor
prezentului regulament și să ia toate măsurile necesare pentru a
se asigura că aceste sancțiuni sunt puse în aplicare. Propunerea
cuprinde o clauză de revizuire.

5.
IMPLICAȚII BUGETARE

Propunerea nu are nicio implicație pentru
bugetul Uniunii Europene.

6.
INFORMAȚII SUPLIMENTARE

Regulamentul
propus are relevanță pentru Spațiul Economic European
2012/0022 (APP)
Propunere de
REGULAMENT AL CONSILIULUI
privind statutul unei fundații europene
(FE)
(Text cu relevanță pentru SEE)
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 352,
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
după transmiterea proiectului actului
legislativ către parlamentele naționale,
având în vedere aprobarea Parlamentului European[13],
având în vedere avizul Comitetului Economic
și Social European[14],

având în vedere avizul Comitetului Regiunilor[15],
hotărând în conformitate cu o
procedură legislativă specială,
întrucât:
(1)
Prin diferitele activități derulate în
numeroase domenii, entitățile de interes public contribuie la
valorile fundamentale și la obiectivele Uniunii, cum ar fi respectarea
drepturilor omului, protecția minorităților, ocuparea
forței de muncă și progresul social, protecția, conservarea
și îmbunătățirea mediului sau promovarea descoperirilor
științifice și tehnologice.
(2)
Cadrul legislativ în temeiul căruia
entitățile de interes public își desfășoară
activitățile pe teritoriul Uniunii se bazează pe
legislațiile naționale, fără o armonizare la nivelul Uniunii.
În plus, există diferențe semnificative între legislațiile
civile și fiscale din statele membre. Din cauza acestor diferențe,
funcționarea transfrontalieră a entităților de interes
public este costisitoare și greoaie. Drept urmare, canalizarea
transfrontalieră a fondurilor pentru obiective de interes public
rămâne în mare măsură neexploatată.
(3)
Având în vedere problemele cu care se
confruntă entitățile de interes public și faptul că nu
există o altă formă juridică europeană pe care să
o utilizeze în activitățile desfășurate, ar trebui să
se creeze la nivelul Uniunii o formă europeană concepută special
pentru aceste entități. Această formă juridică ar
trebui să fie cât mai uniformă posibil pe teritoriul Uniunii pentru a
promova cât mai bine activitățile transfrontaliere de interes public.
(4)
Parlamentul European a adoptat rezoluții
privind o piață unică pentru europeni[16] la 6 aprilie 2011, privind
economia socială[17]
la 19 februarie 2009 și privind evoluțiile recente și
perspectivele în raport cu dreptul societăților comerciale[18] la 4 iulie 2006, iar la 10
martie 2011 a publicat o declarație scrisă privind elaborarea
statutului european pentru societăți și asociații mutuale
și pentru fundații[19],
în cadrul căreia a pledat pentru ideea de statut al unei fundații
europene.
(5)
Comitetul Economic și Social European a
publicat un aviz privind statutul fundației europene[20] la 28 aprilie 2010. Comitetul
Regiunilor a publicat un aviz referitor la Actul privind piața unică[21] la 1 aprilie 2011. Ambele
avize au susținut inițiativa Comisiei de a elabora un statut pentru o
fundație europeană.
(6)
Fundația europeană (denumită în
continuare „FE“) trebuie să fie reglementată de normele materiale
definite în prezentul regulament și de statutul FE. Dispozițiile
legislației naționale aplicabile entităților de interes
public trebuie să se aplice aspectelor care nu sunt legiferate prin
regulament sau în baza statutului FE sau care sunt doar parțial
reglementate de acestea.
(7)
FE trebuie să promoveze numai obiective de
interes public; prin acest fapt se înțelege că aduc foloase unui grup
de beneficiari definit în sens larg. Deoarece activitățile
entităților de interes public sunt axate pe sectoarele importante
pentru cetățenii europeni și pentru economia europeană, acest
obiectiv de interes public ar genera cele mai bune avantaje sociale, economice
și de mediu. Pentru a asigura certitudinea
juridică, obiectivul de interes public ar trebui să fie definit prin
intermediul unei liste complete de obiective.
(8)
Obiectivul principal al statutului este de a
elimina obstacolele pe care le întâmpină fundațiile atunci când
desfășoară activități transfrontaliere pe teritoriul
Uniunii. Prin urmare, inițiativa Uniunii trebuie să se concentreze
asupra entităților de interes public care desfășoară
deja activități în alte state membre sau care și-au formulat în
statut intenția de a face acest lucru.
(9)
FE trebuie să dispună de active de peste
o anumită valoare pentru a fi credibilă pentru donatori și
autoritățile publice, pentru a dovedi seriozitatea obiectivului
său și pentru a preveni utilizarea abuzivă a formei juridice. Cu
toate acestea, cerința privind valoarea minimă a activelor nu trebuie
să facă prea costisitoare constituirea fundației europene
și, astfel, această formă juridică să devină mai
dificil de utilizat.
(10)
Pentru a fi pe deplin funcțională, este
necesar ca FE să aibă personalitate juridică și capacitate
juridică deplină în toate statele membre și să poată
să desfășoare orice activități de care este nevoie
pentru a-și îndeplini obiectivul de interes public, cu condiția ca aceste
activități să fie conforme cu statutul său și cu
prezentul regulament.
(11)
Capacitatea de a desfășura
activități economice, asociate sau nu obiectivului său de
interes public, ar furniza FE o sursă importantă de finanțare
și mijloace de majorare a fondurilor destinate obiectivelor de interes
public și ar trebui să fie permisă. Cu toate acestea, este
necesar să se stabilească un prag al activităților
economice neasociate obiectivului FE permise, pentru a se asigura utilizarea
adecvată a activelor și protecția creditorilor.
(12)
Pentru a permite FE să își
desfășoare activitățile transfrontalier, aceasta ar trebui
să beneficieze, dacă este necesar, de un drept de constituire în
sensul articolului 49 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.
(13)
Pentru ca FE să fie disponibilă la
scară largă pentru fondatori și fundații, ar trebui să
fie posibilă crearea ex nihilo a unei FE, prin fuziunea
entităților naționale de interes public sau prin conversia
entităților de interes public naționale în FE. Pentru a facilita
crearea FE prin conversie sau prin fuziune transfrontalieră, regulamentul
trebuie să prevadă norme privind aceste proceduri. Fuziunile între
entități de interes public cu sediile sociale în același stat
membru trebuie să fie reglementate de legislația statului membru în
cauză.
(14)
Pentru a nu impune sarcini inutile
entităților de interes public, formalitățile de
înregistrare a FE ar trebui să se limiteze la acele condiții necesare
pentru garantarea certitudinii juridice. Registrele naționale trebuie
să informeze Comisia cu privire la FE înregistrate.
(15)
Pentru a permite FE să aibă structuri
juridice care se pot adapta nevoilor și dimensiunilor proprii și care
să fie capabile să evolueze odată cu dezvoltarea
activității, FE trebuie să aibă libertatea de a decide în
statut organizarea internă cea mai adecvată. Totuși,
regulamentul trebuie să prevadă câteva norme obligatorii în materie
de guvernanță, precum și norme privind rolul și sarcinile
consiliului de conducere și numărul minim de membri ai acestuia. Este
necesar ca FE să poată constitui un consiliu de supraveghere sau alte
organisme. Pentru a încuraja opiniile independente și provocările
critice, consiliul de conducere și consiliul de supraveghere al FE trebuie
să aibă o componență suficient de diversificată în
ceea ce privește vârsta, raportul bărbați/femei, studiile
și experiența profesională a membrilor. Echilibrul dintre
bărbați și femei este deosebit de important pentru a asigura
reprezentarea adecvată a populației. Datorită
diferențelor dintre sistemele naționale, răspunderea
directorilor trebuie să fie reglementată conform legislației
naționale aplicabile.
(16)
Este esențial ca activele FE să fie
utilizate pentru îndeplinirea obiectivului de interes public al acesteia. Este
necesar să se prevadă norme clare pentru evitarea conflictelor de
interese care ar periclita acest principiu. În această privință,
este de reținut că nu numai un conflict de interese real, ci și
simpla suspiciune că ar putea apărea un conflict de interese este de
natură să afecteze reputația și imaginea unei FE.
(17)
Pentru a se garanta credibilitatea și
fiabilitatea FE trebuie să se aplice standarde foarte ridicate în materie
de transparență și de asumare a răspunderii. Se impune ca
FE să țină evidența tranzacțiilor financiare și a
conturilor anuale. Aceste conturi trebuie auditate în conformitate cu
dispozițiile Directivei 2006/43/CE a Parlamentului European și a
Consiliului din 17 mai 2006 privind auditul legal al conturilor anuale și
al conturilor consolidate, de modificare a Directivelor 78/660/CEE și
83/349/CEE ale Consiliului și de abrogare a Directivei 84/253/CEE[22] a Consiliului.
(18)
Pentru ca FE să poată beneficia pe deplin
de toate avantajele pieței unice, este necesar să poată să
își transfere sediul social dintr-un stat membru în altul.
(19)
Date fiind caracteristicile specifice ale FE,
aceasta trebuie să fie supravegheată de o autoritate de stat
competentă. Acest principiu este aplicat în prezent în toate statele
membre pentru entitățile naționale de interes public. Pentru a
profita de procedurile elaborate deja de autoritățile naționale,
monitorizarea trebuie să se desfășoare la nivel național.
Regulamentul trebuie să stabilească un set minim, dar consistent de
competențe de supraveghere care să garanteze autorităților
de supraveghere competențe adecvate și suficient de uniforme în
întreaga Uniune. Pentru o supraveghere eficientă, este necesar să se
asigure cooperarea autorităților de supraveghere ale statelor membre.

(20)
Statele membre beneficiază de libertate de
decizie în ceea ce privește tratamentul fiscal aplicabil
entităților de interes public și donatorilor lor în raport cu
impozitele pe venit și pe câștigurile de capital, impozitele pe
donații și succesiuni, impozitele pe teren și proprietate, taxele
de transfer, taxele de înregistrare, taxele de timbru și altele similare.
În același timp, este necesar să se asigure că statele membre nu
aplică un tratament discriminatoriu entităților de interes
public străine și donatorilor lor.
(21)
Multe state membre prevăd tratamentul fiscal
preferențial al entităților de interes public și al
donatorilor lor. Prin urmare, pentru ca entitățile de interes public
din Uniune să beneficieze de cea mai mare valoare adăugată, FE
ar trebui să se bucure de aceleași avantaje fiscale pe care statul
membru în care și-a constituit sediul social le acordă
entităților naționale de interes public. Acest tratament
nediscriminatoriu ar trebui să se aplice și donatorilor care
contribuie la FE, precum și beneficiarilor FE din statul membru sau din
străinătate. În toate cazurile, acest tratament trebuie să se
aplice fără a mai fi necesar ca FE, donatorii sau beneficiarii
săi să dovedească că FE este echivalentă
entităților naționale de interes public.
(22)
Este necesar ca statele membre să acorde FE
același tratament fiscal pentru activitățile economice
desfășurate, inclusiv pentru activitățile economice
neasociate permise, ca cel aplicat entităților naționale de
interes public. Orice tratament fiscal preferențial acordat unor activități
economice, inclusiv activități economice neasociate permise, trebuie
să respecte dispozițiile tratatului în materie de
concurență, inclusiv dispozițiile privind ajutorul de stat.
(23)
În cazul în care FE are un număr mare de
angajați în state membre diferite, trebuie să se adopte
dispoziții care să garanteze dreptul angajaților de a fi
informați și consultați la nivelul transnațional adecvat.
Pentru a se garanta că angajații corespund situației specifice a
fiecărei FE, este necesar să se instituie proceduri practice pentru
informarea și consultarea angajaților la nivel transnațional, în
principal prin intermediul unui acord între părțile din cadrul FE
sau, în absența acestuia, prin aplicarea unui set de cerințe
subsidiare cuprinse în Directiva 2009/38/CE a Parlamentului European și a
Consiliului din 6 mai 2009 privind instituirea unui comitet european de
întreprindere sau a unei proceduri de informare și consultare a
lucrătorilor în întreprinderile și grupurile de întreprinderi de
dimensiune comunitară[23].
Având în vedere importanța voluntariatului pentru fundații,
voluntarii pe termen lung ar trebui să participe la procesul de informare
și consultare din cadrul FE.
(24)
Pentru aplicarea efectivă a prezentului
regulament, statele membre trebuie să se asigure că prevederile pe
care le adoptă în raport cu prezentul regulament nu generează
restricții normative disproporționate în ceea ce privește FE sau
un tratament discriminatoriu al FE în comparație cu entitățile
de interes public care se supun legislației naționale.
(25)
Este necesar ca statele membre să elaboreze
norme privind sancțiunile aplicabile încălcărilor
dispozițiilor prezentului regulament, inclusiv în cazul nerespectării
obligației de a reglementa în statutul FE aspectele prevăzute de
prezentul regulament și să asigure punerea în aplicare a acestor
norme. Aceste sancțiuni trebuie să fie efective, proporționale
și disuasive.
(26)
Pentru adoptarea prezentului regulament, în
Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene nu se prevăd alte
competențe în afara celor menționate la articolul 352.
(27)
Deoarece obiectivele măsurii propuse de a
facilita activitățile transfrontaliere ale entităților de
interes public nu pot fi îndeplinite în mod suficient de statele membre, în
măsura în care implică crearea unei forme de entitate de interes
public cu elemente comune în întreaga Uniune și, prin urmare,
datorită dimensiunii măsurii, pot fi îndeplinite mai bine la nivelul
Uniunii, Uniunea poate adopta măsuri în conformitate cu principiul
subsidiarității stipulat la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea
Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității
enunțat în articolul menționat, prezentul regulament nu
depășește ceea ce este necesar pentru îndeplinirea acestor
obiective.
(28)
Prezentul regulament nu aduce atingere normelor
privind fundațiile politice la nivel european prevăzute de
Regulamentul (CE) nr. 2004/2003 al Parlamentului European și al
Consiliului din 4 noiembrie 2003 privind statutul și finanțarea
partidelor politice la nivel european[24].
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Capitolul 1
Dispoziții generale
Secțiunea 1
Obiect, norme aplicabile și definiții
Articolul 1
Obiect
Prezentul regulament prevede condițiile
care reglementează constituirea și funcționarea unei
fundații europene (Fundatio Europaea, denumită în continuare
„FE“).
Articolul 2
Definiții
În sensul prezentului regulament, se
aplică următoarele definiții:
(1)          „active“ înseamnă orice resurse
corporale sau necorporale care pot fi deținute și controlate pentru a
produce valoare;
(2)          „activitate comercială
neasociată“ înseamnă o activitate economică a FE care nu îndeplinește
direct obiectivul de interes public al entității de interes public;
(3)          „dispoziție testamentară“
înseamnă orice document juridic, în conformitate cu legislația
națională a statului membru în care testatorul este rezident, care
descrie modul în care proprietatea testatorului va fi gestionată și
distribuită după decesul său;
(4)          „organism public“ înseamnă
orice entitate, indiferent dacă este parte legală în cadrul unei
administrații de stat, naționale, regionale sau locale ori altă
autoritate publică instituită legal care furnizează servicii
publice și îndeplinește funcții publice în baza unui statut;
(5)          „entitate de interes public“
înseamnă o fundație cu un obiectiv de interes public și/sau o
persoană juridică de interes public similară fără o
componență alcătuită conform legislației unuia dintre
statele membre;
(6)          „stat membru de origine“
înseamnă statul membru în care FE are sediul social imediat anterior
transferului sediului său social în alt stat membru;
(7)          „stat membru de gazdă“
înseamnă statul membru în care se transferă sediul social al FE;
Articolul 3
Norme aplicabile pentru FE
1.
FE este reglementată de prezentul regulament
și de statutul FE.
2.
În ceea ce privește aspectele care nu sunt
reglementate sau sunt reglementate parțial de prezentul regulament
și/sau de statutul FE, FE se supune următoarelor norme:
(a)
prevederile adoptate de statele membre pentru a
asigura aplicarea efectivă a prezentului regulament.
(b)
pentru aspectele care nu se încadrează la
litera (a), prevederile legislației naționale aplicabile
entităților de interes public.
Articolul 4
Publicarea de informații
1.
Informațiile referitoare la FE publicate în
temeiul prezentului regulament sunt furnizate în conformitate cu
legislația națională aplicabilă, astfel încât să fie
ușor accesibile publicului.
2.
Scrisorile și formularele de comandă ale
FE, indiferent dacă sunt pe hârtie sau în format electronic, precum
și orice site internet al FE, cuprind următoarele informații
specifice:
(a)
informațiile necesare pentru a identifica
registrul menționat la articolul 22 alineatul (1), cu numărul de
înregistrare al FE în acest registru;
(b)
denumirea FE, statul membru pe teritoriul
căruia FE are sediul social, adresa sediului său social și,
(c)
dacă este cazul, faptul că FE face
obiectul unor proceduri de insolvență sau dizolvare.
Secțiunea 2
Dispoziții generale pentru FE
Articolul 5
Obiectivul de interes public
1.
FE este o entitate constituită separat pentru
un obiectiv de interes public.
2.
FE se află în slujba interesului public în
sens general.
Poate fi constituită numai pentru
următoarele obiective, pentru care sunt destinate irevocabil activele
sale:
(a)
conservarea artei, culturii și istoriei;
(b)
protecția mediului;
(c)
drepturi civile și drepturile omului;
(d)
eliminarea discriminării de gen, rasiale,
etnice, religioase, pe bază de handicap, orientare sexuală sau orice
altă formă de discriminare prescrisă legal;
(e)
bunăstarea socială, inclusiv prevenirea
sau combaterea sărăciei;
(f)
ajutoare umanitare sau în caz de dezastre;
(g)
ajutor pentru dezvoltare și cooperare pentru
dezvoltare;
(h)
sprijin pentru refugiați și
imigranți;
(i)
protecția și sprijinirea copiilor, a
tinerilor și a vârstnicilor;
(j)
acordarea de asistență sau protecția
persoanelor cu handicap;
(k)
protecția animalelor;
(l)
știință, cercetare și inovare;
(m)
educație și formare profesională;
(n)
înțelegerea politicilor europene și
internaționale;
(o)
sănătate, bunăstare și
asistență medicală;
(p)
protecția consumatorului;
(q)
sprijinirea și protecția persoanelor
vulnerabile sau dezavantajate;
(r)
sporturi recreative;
(s)
asistență în materie de infrastructură
pentru organizațiile de interes public;
Articolul 6
Componenta transfrontalieră
În momentul înregistrării, FE
desfășoară activități sau are ca obiectiv stipulat în
statut desfășurarea de activități în minimum două
state membre.
Articolul 7
Active
1.
Activele FE sunt exprimate în euro.
2.
FE deține active în valoare minimă de 25 000
EUR.
Articolul 8
Răspundere
Răspunderea FE se limitează la
valoarea activelor sale.
Secțiunea 3
Personalitate juridică și capacitate
juridică
Articolul 9
Personalitate juridică
FE are personalitate juridică în toate
statele membre.
FE obține personalitatea juridică la
data la care este înregistrată în registru în conformitate cu articolele
21, 22 și 23.
Articolul 10
Capacitate juridică
1.
FE are capacitate juridică deplină în
toate statele membre.
Cu excepția cazului în care i se interzice
prin statut, FE are toate drepturile necesare pentru a-și
desfășura activitățile, inclusiv dreptul de a deține
bunuri mobile și imobile, de a acorda granturi, de a strânge fonduri, de a
primi și a păstra donații de orice fel, inclusiv acțiuni
și alte instrumente negociabile, succesiuni și donații „în
natură” din orice sursă legitimă, inclusiv din țări
terțe.
Dacă este necesar pentru
desfășurarea activităților sale, FE are dreptul de a se
stabili în orice stat membru.
2.
FE poate să își îndeplinească
obiectivul prin orice modalitate legală permisă prin statut și
conformă cu obiectivul său de interes public, precum și cu
prezentul regulament.
3.
Cu excepția cazului în care i se interzice
prin statut, FE poate să desfășoare activități în
orice țară terță.
Articolul 11
Activități economice
1.
Cu excepția cazului în care i se interzice
prin statut, FE are capacitatea și libertatea de a efectua tranzacții
sau alte activități economice cu condiția ca profitul să
fie utilizat exclusiv pentru obiectivul său (obiectivele sale) de interes
public.
2.
Activitățile economice neasociate
obiectivului de interes public al FE sunt permise în proporție de maximum
10% din cifra de afaceri anuală netă a FE, cu condiția ca
rezultatele activităților neasociate să fie prezentate separat
în conturi.
Capitolul II
Constituire
Secțiunea 1
Modalități de constituire
Articolul 12
Modalități de constituire
1.
FE poate fi constituită prin una dintre
modalitățile următoare:
(a)
dispoziție testamentară a unei persoane
fizice, după cum se prevede la articolul 13;
(b)
act notarial sau declarație scrisă a unei
(unor) persoane fizice și/sau juridice sau organism public (organisme
publice) în conformitate cu legislația națională în vigoare,
după cum se prevede la articolul 13;
(c)
fuziunea unor entități de interes public
constituite legal în unul sau mai multe state membre, după cum se prevede
la articolele 14, 15 și 16;
(d)
conversia în FE a unei entități
naționale de interes public constituită legal într‑un stat
membru, după cum se prevede la articolele 17 și 18.
2.
FE este constituită pe o perioadă
nedeterminată sau, în cazul în care se dispune în mod expres în statut,
pentru o perioadă specificată, dar nu mai puțin de doi ani.
Articolul 13
Constituirea prin dispoziție
testamentară, act notarial sau declarație scrisă
Dispoziția testamentară, actul
notarial sau declarația scrisă îndeplinesc cel puțin
următoarele condiții:
(a)
exprimă intenția de a constitui FE;
(b)
exprimă intenția de a efectua o
donație către FE;
(c)
stabilește capitalul inițial al FE;
(d)
stabilește obiectivul de interes public al FE;
Articolul 14
Constituirea prin fuziune
1.
FE poate fi creată prin fuziunea unor
entități de interes public stabilite legal în unul sau mai multe
state membre, cu condiția să se îndeplinească următoarele
condiții:
(a)
fuziunea între entități naționale de
interes public este permisă în temeiul legislației naționale în
vigoare;
(b)
fuziunea este permisă în temeiul statutului
fiecărei entități care fuzionează.
2.
Consiliul de conducere al fiecărei
entități care fuzionează decide cu privire la fuziune. Decizia
respectă cerințele referitoare la cvorum și majoritate care s-ar
aplica în cazul în care o entitate națională de interes public dorește
să fuzioneze cu altă entitate națională de interes public
ori, în absența unor norme în acest sens, cerințele aplicabile unei
entități naționale de interes public care dorește să
își modifice statutul.
3.
Fără a aduce atingere dispozițiilor
articolului 16, fuziunea entităților de interes public stabilite
legal în același stat membru se efectuează în conformitate cu
legislația națională în vigoare.
Fuziunea entităților de interes public
stabilite legal în state membre diferite se efectuează în conformitate cu
articolul 15.
Articolul 15
Cererea de fuziune transfrontalieră
1.
Fiecare entitate care fuzionează depune o
cerere detaliată în vederea efectuării unei fuziuni asupra
căreia a decis consiliul de conducere în conformitate cu articolul 14
alineatul (2) pe lângă autoritatea competentă din statul membru în
care fiecare entitate este constituită legal și, după caz, o
face publică în conformitate cu normele statului membru în cauză.
2.
Cererea de efectuare a unei fuziuni cuprinde
decizia consiliului de conducere menționată la articolul 14 alineatul
(2) și condițiile comune de fuziune propuse care includ cel
puțin următoarele informații:
(a)
denumirea și adresa fiecărei
entități de interes public care fuzionează;
(b)
denumirea și adresa sediului social preconizat
pentru FE;
(c)
statutul propus al FE;
(d)
formele de protecție a drepturilor
creditorilor și ale angajaților entităților care
fuzionează.
3.
Fiecare autoritate competentă tratează
cererea de fuziune în conformitate cu procedurile și principiile
aplicabile în cazul unei cereri de fuziune prin care s-ar crea o entitate
națională de interes public.
4.
Autoritatea competentă din fiecare stat membru
în cauză emite, fără întârzieri nejustificate, un certificat de
finalizare a documentelor și formalităților premergătoare
fuziunii.
5.
După înregistrarea FE în conformitate cu
articolele 21, 22 și 23, registrul înștiințează
fără întârziere autoritățile competente menționate la
alineatul (1) și, dacă este cazul, autoritatea responsabilă
pentru înregistrarea entităților de interes public dizolvate prin
fuziune.
Dacă este cazul, radierea vechii
înregistrări se efectuează fără întârziere, dar nu înainte
de primirea notificării.
Articolul 16
Consecințele fuziunii
1.
În cazul unei fuziuni în urma căreia
rezultă o persoană juridică nouă, toate activele și
pasivele fiecărei entități de interes public sunt transferate
noii FE, iar entitățile care au fuzionat nu mai există.
2.
În cazul unei fuziuni prin absorbție, toate
activele și pasivele aparținând entității de interes public
care a fost absorbită sunt transferate entității de interes
public care a absorbit-o, entitatea absorbită își încetează
existența, iar persoana juridică care a efectuat absorbția
devine FE.
Articolul 17
Constituirea prin conversie
1.
FE poate fi creată prin conversia unei
entități de interes public stabilită legal într-un stat membru,
cu condiția ca acest fapt să fie permis prin statutul
entității care efectuează conversia.
2.
Consiliul de conducere al entității
trebuie să decidă asupra conversiei la FE și asupra
modificărilor care se impun la statut.
3.
Formarea prin conversie a unei FE nu are drept
consecință lichidarea entității de interes public care
efectuează conversia ori pierderea sau suspendarea
personalității sale juridice și nici nu afectează drepturile
sau obligațiile existente înainte de conversie.
Articolul 18
Cererea de conversie
1.
Se depune o cerere detaliată în vederea
efectuării unei conversii asupra căreia a decis consiliul de
conducere în conformitate cu articolul 17 alineatul (2) la autoritatea
competentă din statul membru în care entitatea este stabilită legal
și, după caz, cererea este publicată în conformitate cu normele
statului membru în cauză.
2.
Cererea de conversie cuprinde decizia consiliului
de conducere menționată la articolul 17 alineatul (2) și
condițiile propuse ale conversiei, care includ cel puțin
următoarele informații:
(a)
denumirea și adresa entității de
interes public care efectuează conversia;
(b)
denumirea și adresa sediului social preconizat
pentru FE;
(c)
statutul propus al FE;
(d)
formele de protecție a drepturilor
angajaților entității de interes public care efectuează
conversia.
3.
Autoritatea competentă tratează cererea
de conversie în conformitate cu aceleași proceduri și principii care
s-ar aplica în cazul unei cereri de modificare a statutului entității
de interes public.
4.
Autoritatea competentă publică,
fără întârzieri nejustificate, un certificat de finalizare a
documentelor și formalităților premergătoare conversiei.
5.
După înregistrarea FE în conformitate cu
articolele 21, 22 și 23, registrul înștiințează
fără întârziere autoritatea competentă menționată la
alineatul (1) și, dacă este cazul, autoritatea responsabilă
pentru înregistrarea entității de interes public care efectuează
conversia.
Dacă este cazul, radierea vechii
înregistrări se efectuează fără întârziere, dar nu înainte
de primirea notificării.
Secțiunea 2
Statutul
Articolul 19
Conținutul minim al statutului
1.
Statutul FE cuprinde cel puțin:
(a)
numele fondatorilor
(b)
denumirea FE
(c)
adresa sediului social
(d)
o descriere a obiectivului de interes public
(e)
activele deținute la momentul constituirii
(f)
datele aferente exercițiului financiar al FE
(g)
numărul de membri din consiliul de conducere
(h)
norme privind desemnarea și demiterea
membrilor consiliului de conducere
(i)
organismele FE, altele decât consiliul de
conducere, precum și funcțiile acestora, după caz
(j)
procedura de modificare a statutului
(k)
perioada de timp exactă de existență
a FE în cazul în care aceasta nu este constituită pe o perioadă
nedeterminată
(l)
distribuția activelor nete după lichidare
(m)
data la care a fost adoptat statutul.
2.
Statutul FE se întocmește în scris și
face obiectul dispozițiilor oficiale ale legislației naționale
în vigoare.
Articolul 20
Modificarea statutului
1.
Atunci când statutul curent nu mai este adecvat
pentru funcționarea FE, consiliul de conducere poate decide modificarea
statutului.
2.
Obiectivul FE se poate modifica numai dacă
obiectivul existent a fost îndeplinit sau nu poate fi îndeplinit ori atunci
când obiectivul existent (obiectivele existente) nu mai furnizează în mod
clar o modalitate adecvată și efectivă de utilizare a activelor
FE.
3.
Orice modificare a statutului, în măsura în
care afectează obiectivul FE, respectă voința fondatorului.
4.
Consiliul de conducere adoptă în unanimitate
orice modificare a obiectivului FE și o depune spre aprobare autorității
de supraveghere.
Secțiunea 3
Înregistrare
Articolul 21
Înregistrare
1.
FE este înregistrată într-un singur stat
membru.
2.
FE creată prin fuziunea a două
entități de interes public stabilite legal în același stat
membru este înregistrată în statul membru în cauză.
3.
FE creată prin fuziune transfrontalieră
este înregistrată într-unul dintre statele membre în care
entitățile care au fuzionat au fost stabilite legal.
4.
FE creată prin conversie este
înregistrată în statul membru în care entitatea care a efectuat conversia
a fost stabilită inițial.
Articolul 22
Registrul
1.
Fiecare stat membru desemnează un registru în
scopul înregistrării FE și notifică Comisia cu privire la
acesta.
2.
Registrele desemnate în temeiul alineatului (1)
sunt responsabile cu stocarea informațiilor privind FE înregistrate.
Registrele cooperează în ceea ce
privește documentele, informațiile și datele specifice cu
privire la FE.
3.
Registrele transmit Comisiei anual, până la 31
martie, denumirea, adresa sediului social, numărul de înregistrare și
domeniul de activitate ale FE înregistrate sau radiate din registru în anul
calendaristic precedent, precum și numărul total de FE înregistrate
până la data de 31 decembrie anul precedent.
Articolul 23
Formalități legate de
înregistrare
1.
Cererea de înregistrare ca FE este
însoțită de următoarele documente și informații
specifice, în limba solicitată de legislația națională în
vigoare:
(a)
denumirea FE și adresa sediului social
preconizat în Uniunea Europeană;
(b)
documentele de înființare;
(c)
o declarație semnată privind activele
alocate obiectivelor FE sau alte dovezi de plată a aportului în numerar
sau de furnizare a aportului în natură și detalii cu privire la
acestea;
(d)
statutul FE
(e)
numele și adresele, precum și orice
informații necesare, în conformitate cu legislația
națională în vigoare, pentru a identifica:
(i)      toți membrii consiliului de
conducere, precum și membrii supleanți, dacă există,
(ii)      orice persoană autorizată se
reprezinte FE în relațiile cu terți și în procedurile judiciare,
(iii)     auditorul (auditorii) FE;
(f)
dacă persoanele menționate la litera (e)
punctele (i) și (ii) reprezintă FE individual sau în comun;
(g)
denumirile, obiectivele și adresele
organizațiilor fondatoare, în cazul în care acestea sunt
entități juridice ori informații relevante similare privind
organismele publice;
(h)
denumirile și adresele sediilor FE, dacă
există, și informațiile necesare pentru identificarea
registrului competent și numărul de înregistrare;
(i)
în cazul în care FE a fost creată prin
fuziune, documentele următoare
(i)      condițiile fuziunii;
(ii)      certificatele menționate la
articolul 15 alineatul (4), care să nu fie emise cu mai mult de șase
luni înainte de data depunerii cererii;
(iii)     dovada că au fost îndeplinite
cerințele din legislația națională aplicabilă privind
protecția creditorilor și a angajaților;
(j)
în cazul în care FE a fost creată prin
conversie, documentele următoare
(i)      condițiile conversiei;
(ii)      certificatul menționat la
articolul 18 alineatul (4), emis cu mai puțin de șase luni înainte de
data depunerii cererii;
(iii)     dovada că au fost îndeplinite
cerințele din legislația națională în vigoare privind
protecția angajaților;
(k)
un certificat de la organismul care emite caziere
judiciare și o declarație a membrilor consiliului de conducere
conform căreia aceștia nu au fost suspendați din calitatea de
membri ai consiliului de conducere.
Statele membre nu solicită și alte
documente sau informații specifice în scopul înregistrării.
Registrul sau, după caz, altă autoritate
competentă verifică conformitatea documentelor și a
informațiilor specifice cu dispozițiile prezentului regulament
și cu legislația națională aplicabilă.
2.
Registrul sau, după caz, altă autoritate
competentă verifică dacă solicitantul îndeplinește
cerințele prezentului regulament.
3.
Registrul înregistrează FE în termen de
douăsprezece săptămâni de la data cererii, dacă au fost
depuse toate documentele și informațiile specifice menționate la
alineatul (1) și dacă sunt îndeplinite cerințele prezentului
regulament.
După înregistrare nu mai este necesară
nicio altă autorizare din partea statului membru.
4.
Decizia registrului împreună cu
informațiile menționate la prezentul articol alineatul (1) literele
(a) și (d)-(h) sunt publicate.
Articolul 24
Modificarea documentelor și a
informațiilor specifice depuse în scopul înregistrării
1.
Consiliul de conducere sau orice persoană
autorizată să reprezinte FE depun la registru orice modificare
survenită la documentele sau informațiile specifice menționate
la articolul 23 alineatul (1) în termen de 14 zile calendaristice de la data la
care a avut loc modificarea.
2.
După fiecare modificare a statutului, FE
depune la registru textul integral actualizat al statutului. Comunicarea a unei
modificări a informațiilor înregistrate este însoțită de
documente care atestă că modificarea a fost decisă în mod
legitim.
3.
Înregistrarea modificărilor documentelor
și informațiilor specifice menționate la articolul 23 alineatul
(4) se publică.
Articolul 25
Denumirea FE
1.
Denumirea FE include abrevierea „FE“.
2.
Numai FE pot utiliza abrevierea „FE“ în denumire.
Cu toate acestea, entitățile cu o
denumire care include „FE“ sau care este urmată de abrevierea „FE“ și
care au fost înregistrate într-un stat membru anterior intrării în vigoare
a prezentului regulament nu sunt obligate să își schimbe denumirea sau
abrevierea respectivă.
Articolul 26
Răspunderea pentru
activitățile efectuate anterior înregistrării FE
Răspunderea pentru activitățile
efectuate anterior înregistrării FE este reglementată de
legislația națională în vigoare.
Capitolul III
Organizarea FE
Articolul 27
Consiliul de conducere
1.
FE este condusă de un consiliu de conducere
alcătuit dintr-un număr impar de cel puțin trei membri, conform
statutului FE.
2.
Fiecare membru al consiliului dispune de un singur
vot atunci când sunt votate rezoluțiile.
3.
Cu excepția cazurilor în care statutul sau
prezentul regulament prevăd altfel, consiliul decide cu majoritate de
voturi.
Articolul 28
Membrii consiliului de conducere
1.
Membrii consiliului de conducere au capacitate
juridică deplină și nu pot fi suspendați din calitatea de
membri ai consiliului în temeiul legislației unui stat membru sau al unei
decizii administrative sau judiciare pronunțate într-un stat membru.
2.
Membrii consiliului de conducere pot demisiona
oricând.
Un membru al consiliului de conducere trebuie
să demisioneze în următoarele situații:
(a)
membrul nu îndeplinește condițiile
definite la alineatul (1);
(b)
membrul nu îndeplinește condițiile de
admitere stabilite în actul constitutiv sau în statutul FE;
(c)
membrul este găsit vinovat de o
instanță pentru un delict financiar;
(d)
prin acțiunile sau omisiunile sale, membrul
s-a dovedit în mod clar a fi nepotrivit pentru a îndeplini îndatoririle de
membru al consiliului.
3.
Atunci când statutul FE cuprinde prevederi în acest
sens, consiliul de conducere sau consiliul de supraveghere poate demite un
membru al consiliului de conducere pentru motivele enumerate la alineatul (2)
al doilea paragraf.
Autoritatea de supraveghere poate să
demită un membru al consiliului de conducere în temeiul motivelor
enumerate la alineatul (2) al doilea paragraf sau, în cazul în care
legislația națională în vigoare cuprinde dispoziții în
acest sens, să propună demiterea în cadrul unei instanțe
competente.
Articolul 29
Obligațiile consiliului de conducere
și ale membrilor săi
1.
Consiliul de conducere are următoarele
obligații:
(a)
răspunde de buna administrare, gestionare
și desfășurare a activităților FE;
(b)
asigură respectarea statutului FE, a
prezentului regulament și a legislației naționale în vigoare.
2.
Membrii consiliului de conducere acționează
în interesul FE și pentru îndeplinirea obiectivului său de interes
public și își respectă obligația de a da dovadă de
loialitate în exercitarea responsabilităților.
Articolul 30
Directori executivi
1.
Consiliul de conducere poate desemna unul sau mai
mulți directori executivi responsabili pentru gestionarea cotidiană a
FE, sub îndrumarea consiliului.
Președintele și majoritatea membrilor
consiliului de conducere nu pot ocupa, în același timp, și
poziția de director executiv.
2.
Directorii executivi acționează în
interesul FE și pentru îndeplinirea obiectivului său de interes
public și își respectă obligația de loialitate în
exercitarea responsabilităților.
Articolul 31
Alte organisme ale FE
Statutul FE poate să prevadă un
consiliu de supraveghere și alte organisme.
Articolul 32
Conflicte de interese
1.
Fondatorul și alți membri ai consiliului
care pot avea o relație de afaceri, familială sau de altă
natură cu fondatorul sau unii cu ceilalți, relație care ar putea
genera un conflict de interese real sau potențial, de natură să
le influențeze capacitatea de judecată, nu constituie majoritatea în
consiliul de conducere.
2.
Nicio persoană nu poate fi în același
timp atât membru al consiliului de conducere, cât și membru al consiliului
de supraveghere.
3.
Un fondator, un membru al consiliului de conducere
sau de supraveghere, un director executiv sau un auditor nu poate primi
beneficii directe sau indirecte, nici nu le poate transfera unei persoane cu
care are o relație de afaceri sau o relație familială apropiată,
cu excepția cazului în care beneficiile servesc la îndeplinirea
obligațiilor sale în cadrul FE.
Articolul 33
Reprezentarea FE în relațiile cu
terții
Consiliul de conducere, precum și orice
altă persoană autorizată de consiliul de conducere și care
acționează conform instrucțiunilor sale, pot să reprezinte
FE în relațiile cu terții și în cadrul procedurilor judiciare.
Articolul 34
Transparență și asumarea
răspunderii
1.
FE păstrează o evidență
integrală și corectă a tuturor tranzacțiilor financiare.
2.
În termen de șase luni de la încheierea
exercițiului financiar, FE întocmește și transmite registrului
național competent și autorității de supraveghere conturile
anuale și un raport anual de activitate.
Prima perioadă de raportare este
cuprinsă între data la care FE este introdusă în registru în
conformitate cu articolele 21, 22 și 23 și ultima zi a
exercițiului financiar, precizată în statului FE.
3.
Raportul anual de activitate cuprinde cel
puțin următoarele:
(a)     informații privind
activitățile desfășurate de FE;
(b)     prezentarea modului în care au fost
promovate în cursul exercițiului financiar respectiv obiectivele de
interes public pentru care a fost constituită FE;
(c)     o listă a granturilor distribuite,
ținând seama de dreptul beneficiarilor de a le fi respectată
viața privată.
4.
Conturile anuale ale FE sunt auditate de una sau
mai multe persoane autorizate să efectueze audituri legale în conformitate
cu reglementările naționale adoptate în temeiul Directivei 2006/43/CE
a Parlamentului European și a Consiliului.
5.
Conturile anuale, aprobate de consiliul de
conducere, alături de avizul emis de persoana responsabilă de
auditarea conturilor, precum și raportul de activitate sunt publicate.
Capitolul IV
Sediul social și transferul acestuia
Articolul 35
Sediul FE
FE are sediul social și
administrația centrală sau locul principal de desfășurare a
activității pe teritoriul Uniunii Europene.
Articolul 36
Transferul sediului social
1.
FE își poate transfera sediul social dintr-un
stat membru în altul.
Acest transfer nu are drept consecință
lichidarea FE sau crearea unei entități juridice noi sau nu
afectează drepturile sau obligațiile existente anterior transferului.
2.
Transferul intră în vigoare la data
înregistrării FE în statul membru gazdă.
3.
FE nu își poate transfera sediul social atunci
când face obiectul exercitării competențelor de supraveghere
menționate la articolul 46 alineatul (2) al doilea paragraf, când se
află în dizolvare în conformitate cu articolul 40 sau dacă a fost
introdusă împotriva sa o procedură de lichidare, insolvență
sau alte proceduri similare ori dacă transferul este interzis prin statut
sau ar periclita îndeplinirea obiectivului FE.
4.
Înregistrarea în statul membru gazdă și
radierea din registrul statului membru de origine sunt publicate.
Articolul 37
Procedura de transfer
1.
Consiliul de conducerea al FE transmite
autorității competente din statul membru de origine o propunere de
transfer.
2.
Propunerea de transfer cuprinde cel puțin
următoarele informații specifice:
(a)
denumirea FE, adresa sediului social în statul membru
de origine, informațiile necesare pentru identificarea registrului
menționat la articolul 22 alineatul (1) și numărul FE în acest
registru;
(b)
denumirea propusă a FE și adresa sediului
social preconizat din statul membru gazdă;
(c)
statutul modificat al FE, dacă este cazul;
(d)
calendarul propus pentru transfer;
(e)
un raport prin care se explică și se
motivează aspectele juridice și economice ale transferului propus
și se explică implicațiile transferului pentru creditorii
și angajații FE.
3.
Autoritatea competentă din statul membru de
origine verifică dacă FE nu se regăsește în vreuna din
situațiile enumerate la articolul 36 alineatul (3) și emite,
fără întârzieri nejustificate, un certificat care atestă
realizarea acțiunilor și a formalităților care trebuie
îndeplinite anterior transferului.
4.
FE transmite autorității competente din
statul membru gazdă următoarele documente și informații
specifice:
(a)
certificatul menționat la alineatul (3);
(b)
propunerea de transfer aprobată de consiliul
de conducere;
(c)
documentele și informațiile specifice
enumerate la articolul 23 alineatul (1).
5.
Autoritatea competentă din statul membru
gazdă verifică, fără întârzieri nejustificate, dacă
sunt îndeplinite condițiile de formă și de fond prevăzute
în prezentul capitol în ceea ce privește transferul sediului social
și comunică decizia luată registrului competent din statul
membru gazdă.
Autoritatea competentă din statul membru
gazdă poate refuza transferul numai dacă nu sunt îndeplinite
condițiile menționate în paragraful anterior.
6.
FE este înregistrată de registrul competent al
statului membru gazdă. Autoritatea competentă din statul membru
gazdă înștiințează fără întârziere registrul
competent din statul membru de origine cu privire la înregistrarea FE în statul
membru gazdă.
Registrul competent din statul membru de origine
radiază fără întârziere FE, dar nu înainte de primirea
notificării.
Capitolul V
Participarea angajaților și a
voluntarilor
                                                                  Articolul
38
Reprezentarea angajaților și a
voluntarilor
1.
Atunci când numărul total al angajaților FE
de pe teritoriul Uniunii și din cadrul sediilor sale atinge sau
depășește 50 și, în cel puțin doua state membre, se
situează la minimum 10 angajați în fiecare stat membru, FE constituie
un comitet european de întreprindere care să reprezinte angajații în
conformitate cu alineatul (2).
2.
FE cu până la 200 de angajați constituie
un comitet european de întreprindere la solicitarea a minimum 20 dintre
angajații săi, sau a reprezentanților acestora, în cel
puțin două state membre.
FE care are peste 200 de angajați constituie
un comitet european de întreprindere la solicitarea a minimum 10% din
angajații săi sau a reprezentanților acestora în cel puțin
două state membre.
Pentru constituirea comitetului european de
întreprindere se aplică măsurile naționale privind
cerințele subsidiare prevăzute la punctul 1 literele (a)-(e) din
anexa I la Directiva 2009/38/CE a Parlamentului European și a Consiliului.

3.
Reprezentanții voluntarilor care
participă pentru o perioadă îndelungată la activități
oficiale de voluntariat ale FE primesc statutul de observatori în cadrul
comitetului european de întreprindere.
Numărul acestor reprezentanți este de
cel puțin unul pentru fiecare stat membru în care sunt prezenți cel
puțin 10 astfel de voluntari.
Articolul 39
Informarea și consultarea
angajaților și a voluntarilor
1.
Angajații și voluntarii FE sunt
informați și consultați la nivelul Uniunii cu privire la
situația, evoluția, organizarea și aspectele legate de ocuparea
forței de muncă ale FE prin intermediul comitetului european de întreprindere
constituit în conformitate cu articolul 38.
2.
Comitetul european de întreprindere și
consiliul de conducere sau, dacă este cazul, directorii executivi ai FE,
pot încheia un acord privind anumite proceduri practice de informare și
consultare a angajaților FE.
3.
Atunci când nu se încheie un astfel de acord sau în
cazul unor aspecte care nu sunt reglementate de un astfel de acord se
aplică măsurile naționale privind cerințele subsidiare
prevăzute la punctele 2-6 din anexa I la Directiva 2009/38/CE a Parlamentului
European și a Consiliului.
Capitolul VI
Dizolvarea FE
Articolul 40
Modalități de dizolvare
FE poate fi dizolvată prin una dintre
modalitățile următoare:
(a)          conversia FE într-o entitate de
interes public în temeiul legislației naționale, astfel cum se
prevede la articolele 41 și 42;
(b)          lichidarea FE, astfel cum se prevede
la articolele 43 și 44.
Articolul 41
Dizolvarea prin conversie
1.
FE poate fi transformată într-o entitate de
interes public reglementată de legislația statului membru în care are
sediul social, cu condiția ca conversia să fie permisă prin
statutul FE.
Conversia se poate efectua numai după doi ani
de la înregistrarea FE.
2.
Consiliul de conducere al FE decide efectuarea
conversiei și a modificărilor necesare în statut.
3.
Conversia nu are drept consecință
lichidarea entității sau crearea unei entități juridice noi
și nu afectează drepturile sau obligațiile existente anterior
conversiei.
Articolul 42
Cererea de dizolvare prin conversie
1.
FE depune la autoritatea competentă din statul
membru în care are sediul social o cerere detaliată de dizolvare prin
conversie în conformitate cu legislația statului membru în cauză.
2.
Cererea de dizolvare prin conversie cuprinde
decizia consiliului de conducere al FE menționată la articolul 41
alineatul (2), denumirea și adresa sediului social al FE care
realizează conversia, denumirea propusă, adresa și statutul noii
entități de interes public și formele de protecție a
drepturilor angajaților FE care efectuează conversia.
3.
În cazul în care autoritatea competentă
aprobă cererea de dizolvare prin conversie, o transmite registrului
și, dacă este cazul, autorității responsabile cu
înregistrarea noii entități de interes public.
4.
La primirea cererii aprobate de dizolvare prin
conversie, registrul radiază FE fără întârziere, cu
condiția ca noua entitate de interes public să fi încheiat
formalitățile legale de stabilire.
5.
Conversia intră în vigoare la data la care FE
este radiată de registrul competent.
Conversia este publicată.
Articolul 43
Decizia de lichidare
1.
Consiliul de conducere al FE poate decide să
lichideze FE în una dintre situațiile următoare:
(a)     obiectivul FE a fost îndeplinit sau nu
poate fi îndeplinit;
(b)     a expirat perioada pentru care a fost
constituită fundația;
(c)     FE a pierdut toate activele.
Consiliul de conducere depune spre aprobare la
autoritatea de supraveghere decizia de lichidare.
2.
După audierea consiliul de conducere al FE,
autoritatea de supraveghere poate decide să lichideze FE sau, dacă
legislația națională în vigoare conține prevederi în acest
sens, poate propune unei instanțe competente lichidarea sa, în
situațiile următoare:
(d)
atunci când consiliul de conducere nu a luat
măsuri în situațiile menționate la alineatul (1);
(e)
atunci când FE încalcă în mod constant
statutul, prezentul regulament sau legislația națională în
vigoare.
Articolul 44
Lichidarea
1.
În cazul în care autoritatea de supraveghere a
aprobat decizia consiliului de conducere în conformitate cu articolul 43
alineatul (1) al doilea paragraf ori în cazul în care autoritatea de
supraveghere sau, dacă este cazul, o instanță, a decis
lichidarea FE, activele deținute de FE sunt utilizate în conformitate cu
prezentul articol alineatul (2).
2.
După ce creditorii au fost plătiți
integral, activele rămase ale FE sunt transferate unei alte
entități de interes public cu un obiectiv de interes public similar
sau sunt utilizate pentru obiective de interes public cât mai apropiate de
obiectivele pentru care a fost creată FE.
3.
Conturile finale până la data intrării în
vigoare a lichidării și un raport care cuprinde informații
despre distribuția activelor rămase sunt transmise
autorității de supraveghere de consiliul de conducere ori de
lichidatorul responsabil pentru lichidare. Aceste documente sunt publicate.
Capitolul VII
Supravegherea în statul membru
Articolul 45
Autoritatea de supraveghere
Fiecare stat membru desemnează o
autoritate de supraveghere în scopul monitorizării FE înregistrate în
statul membru respectiv și informează Comisia cu privire la aceasta.
Articolul 46
Competențele și obligațiile
autorității de supraveghere
1.
Autoritatea de supraveghere ia măsurile
necesare pentru a garanta că consiliul de conducere acționează
în conformitate cu statutul FE, cu prezentul regulament și cu
legislația națională în vigoare.
2.
Autoritatea de supraveghere deține
competența de a aproba modificarea obiectivului FE în temeiul articolului
20 alineatul (4) și lichidarea FE în temeiul articolului 43 alineatul (1)
al doilea paragraf.
În sensul alineatului (1), autoritatea de
supraveghere deține cel puțin următoarele competențe:
(a)
în cazul în care are motive rezonabile să
considere că consiliul de conducere al FE nu acționează în
conformitate cu statutul FE, cu prezentul regulament sau cu legislația
națională în vigoare, autoritatea de supraveghere are competența
de a verifica activitățile respectivei FE și, în acest scop, de
a solicita directorilor și angajaților FE, precum și auditorului
(auditorilor), toate informațiile și probele necesare;
(b)
în cazul în care există dovezi privind
nereguli financiare, o gestiune defectuoasă sau un abuz grav,
competența de a desemna un expert independent care să verifice
activitățile FE, pe cheltuiala FE;
(c)
în cazul în care există dovezi conform
cărora consiliul de conducere nu a acționat în conformitate cu
statutul FE, prezentul regulament sau legislația națională în
vigoare, competența de a emite avertismente către consiliul de
conducere și de a impune consiliului de conducere să respecte
statutul FE, prezentul regulament și legislația națională
în vigoare;
(d)
competența de a demite un membru al
consiliului de conducere sau, atunci când legislația națională
conține prevederi în acest sens, de a propune unei instanțe
competente demiterea în conformitate cu articolul 28 alineatul (3) al doilea
paragraf;
(e)
competența de a decide lichidarea FE sau,
atunci când legislația națională conține prevederi în acest
sens, de a propune unei instanțe competente lichidarea FE în conformitate
cu articolul 43 alineatul (2);
3.
Fără a aduce atingere dispozițiilor
alineatului (2), autoritatea de supraveghere nu are competența de a
interveni în administrarea FE.
Articolul 47
Cooperarea între autoritățile de
supraveghere
1.
Pentru exercitarea competențelor de
supraveghere și pentru a urma pașii necesari prevăzuți la
articolul 46, autoritatea de supraveghere din statul membru pe teritoriul
căreia FE are sediul social cooperează cu autoritățile de
supraveghere din statele membre în care FE își desfășoară
activitatea.
2.
În cazul în care FE încalcă sau este
suspectată că încalcă statutul propriu, prezentul regulament sau
legislația națională în vigoare, autoritățile de
supraveghere își furnizează reciproc toate informațiile
pertinente.
3.
La solicitarea autorității de
supraveghere din statul membru în care FE își desfășoară
activitatea, autoritatea de supraveghere din statul membru în care FE are
sediul social efectuează investigații cu privire la
încălcările de care este suspectată FE.
Autoritatea de supraveghere căreia îi este
adresată solicitarea informează autoritatea de supraveghere
solicitantă cu privire la concluziile formulate pe baza informațiilor
disponibile, precum și privind măsurile luate.
Articolul 48
Cooperarea cu autoritățile
fiscale
1.
Autoritatea de supraveghere din statul membru pe
teritoriul căruia FE are sediul social informează
autoritățile fiscale din acest stat membru imediat ce demarează
verificarea neregulilor suspectate în temeiul articolului 46 alineatul (2) al
doilea paragraf litera (a), precum și atunci când desemnează un
expert independent în temeiul articolului 46 alineatul (2) al doilea paragraf
litera (b).
2.
Autoritatea de supraveghere informează, de
asemenea, aceste autorități fiscale cu privire la evoluțiile
și rezultatul investigațiilor, dar și cu privire la eventualele
avertismente emise sau sancțiuni impuse.
3.
Registrul și autoritatea de supraveghere din
statul membru pe teritoriul căruia FE are sediul social pun la
dispoziția autorității fiscale din oricare stat membru, la
cerere, orice documente sau informații privind FE.
Capitolul VIII
Tratamentul fiscal
Articolul 49
Tratamentul fiscal al FE
1.
În ceea ce privește impozitele pe venit
și pe câștiguri de capital, impozitele pe donații și
succesiuni, impozitele pe teren și proprietate, taxele de transfer, taxele
de înregistrare, taxele de timbru și taxele similare, statul membru pe
teritoriul căruia FE are sediul social supune FE aceluiași tratament
fiscal aplicabil entităților de interes public constituite în statul
membru în cauză.
2.
În ceea ce privește impozitele și taxele
menționate la alineatul (1), alte state membre decât acelea pe teritoriul
cărora FE are sediul social supun FE aceluiași tratament fiscal
aplicabil entităților de interes public constituite în statele membre
în cauză.
3.
În sensul alineatelor (1) și (2), FE este
considerată echivalentă entităților de interes public constituite
în temeiul legislației statelor membre în cauză.
Articolul 50
Tratamentul fiscal al donatorilor FE
1.
În ceea ce privește impozitele pe venit,
impozitele pe donații, taxele de transfer, taxele de înregistrare, taxele
de timbru și taxele similare, orice persoană fizică sau
juridică care efectuează donații către FE în interiorul sau
în afara granițelor este supusă aceluiași tratament fiscal
aplicabil donațiilor efectuate către entitățile de interes
public stabilite în statul membru în care donatorul are reședința
fiscală.
2.
În sensul alineatului (1), FE care primește
donația este considerată echivalentă entităților de
interes public constituite în temeiul legislației statului membru în care
donatorul are reședința fiscală.
Articolul 51
Tratamentul fiscal al beneficiarilor FE
În ceea ce privește granturile și
alte beneficii primite, beneficiarii FE sunt tratați ca și cum
beneficiile ar fi acordate de o entitate de interes public constituită în
statul membru în care beneficiarul are reședința fiscală.
Capitolul IX
Dispoziții finale
Articolul 52
Aplicarea efectivă
Statele membre elaborează dispoziții
adecvate pentru a asigura punerea în aplicare efectivă a prezentului
regulament în termen de maximum doi ani de la intrarea sa în vigoare.
Articolul 53
Sancțiuni
Statele membre stabilesc norme privind
sancțiunile aplicabile în cazul încălcării prevederilor
prezentului regulament și iau toate măsurile necesare pentru a
garanta că aceste sancțiuni sunt puse în aplicare. Sancțiunile
prevăzute trebuie să fie efective, proporționale și
disuasive. Statele membre transmit aceste dispoziții Comisiei în termen de
maximum [doi ani de la intrarea în vigoare] și
înștiințează Comisia fără întârzieri nejustificate cu
privire la orice modificare ulterioară care produce efecte asupra
acestora.
Articolul 54
Revizuirea regulamentului
La șapte ani de la intrarea în vigoare a
prezentului regulament, Comisia transmite Consiliului și Parlamentului
European un raport privind aplicarea regulamentului și propuneri de
modificare, dacă este necesar.
Articolul 55
Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în
a douăzecea zi de la data publicării sale în Jurnalul Oficial al
Uniunii Europene.
Este aplicabil începând cu [2 ani de la
intrarea în vigoare].
Prezentul
regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică
direct în toate statele membre.
Adoptată la Bruxelles, 8.2.2012.
                                                                       Pentru
Consiliu
                                                                       Președintele
[1]               COM (2010) 2020.
[2]               COM(2011) 206.
[3]               COM (2010) 603.
[4]               COM(2011) 682.
[5]               Rezoluția PE din 6 aprilie 2011 privind o
piață unică pentru europeni [2010/2278(INI)]; declarația
scrisă 84/2010, P7_DCL(2010)0084; rezoluția PE din 19 februarie
2009 privind economia socială [2008/2250(INI)] și rezoluția PE
din 4 iulie 2006 privind evoluțiile și perspectivele recente în raport
cu dreptul societăților comerciale [2006/2051(INI)].
[6]               INT/498 - CESE 634/2010 - aprilie 2010.
[7]               CdR 330/2010 fin.
[8]                      A se vedea Regulamentul (CE) nr. 1524/2007 al Parlamentului European
și al Consiliului din 18 decembrie 2007 de modificare a Regulamentului
(CE) nr. 2004/2003 privind statutul și finanțarea partidelor politice
la nivel european.
[9]               Programul de lucru al Comisiei pentru 2012,
inițiativa cu nr. 76.
[10]             A se vedea http://ec.europa.eu/internal_market/company/docs/eufoundation/feasibilitystudy_en.pdf,
denumit în continuare „studiul de fezabilitate“.
[11]             CLEG reunește experți în materie de dreptul
societăților comerciale din cadrul administrațiilor
naționale și se întrunește de trei ori pe an, sub conducerea DG
Piața Internă și Servicii.
[12]             C-436/03 Parlamentul European/Consiliul Uniunii Europene.
[13]             JO C , , p. .
[14]             JO C , , p. .
[15]             JO C , , p. .
[16]             2010/2278(INI).
[17]             2008/2250(INI).
[18]             2006/2051(INI).
[19]             Declarația scrisă 84/2010, P7_DCL(2010)0084.
[20]             INT/498 - CESE 634/2010 - aprilie 2010.
[21]             CdR 330/2010 fin.
[22]             JO L 157, 9.6.2006, p. 87.
[23]             JO L 122, 16.5.2009, p. 28.
[24]             JO L 297, 15.11.2003, p. 1.