				|

		52012PC0238

			Propunere de REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI AL CONSILIULUI privind identificarea electronică și serviciile de asigurare a încrederii pentru tranzacțiile electronice pe piața internă /* COM/2012/0238 final - 2012/0146 (COD) */

			   	EXPUNERE DE MOTIVE
1.           CONTEXTUL PROPUNERII
Prezenta expunere de
motive explică un cadru juridic propus menit să sporească
încrederea în tranzacțiile electronice pe piața internă.
Instaurarea încrederii
în mediul online este esențială pentru dezvoltarea economică.
Lipsa încrederii îi face pe consumatori, întreprinderile și
administrațiile să ezite în efectuarea de tranzacții pe cale
electronică și în adoptarea de noi servicii.
Agenda digitală pentru Europa[1] identifică obstacolele care stau în
prezent în calea dezvoltării digitale a Europei și propune o
legislație privind semnăturile electronice (acțiunea cheie nr. 3)
și recunoașterea reciprocă a identificării și
autentificării electronice (acțiunea cheie nr. 16), stabilind un
cadru juridic clar, astfel încât să se elimine fragmentarea și lipsa
de interoperabilitate, să se consolideze cetățenia digitală
și să se prevină criminalitatea informatică.
Legislația care asigură recunoașterea reciprocă a
identificării și autentificării electronice în UE și
revizuirea directivei privind semnăturile electronice este, de asemenea, o
acțiune cheie din Actul privind piața unică[2], în
vederea realizării pieței unice digitale. Foaia de parcurs
către stabilitate și creștere[3] subliniază rolul cheie pentru
dezvoltarea economiei digitale al viitorului cadru juridic comun pentru
recunoașterea și acceptarea reciprocă a identificării
și autentificării electronice dincolo de frontiere.
Cadrul juridic propus,
constând dintr-un „Regulament al Parlamentului European și al
Consiliului privind identificarea electronică și serviciile de
asigurare a încrederii pentru tranzacțiile electronice pe piața
internă” urmărește să permită interacțiuni
electronice sigure și fără întreruperi între întreprinderi,
cetățeni și autoritățile publice, contribuind astfel
la creșterea eficienței serviciilor online din sectorul public
și privat, a activităților economice electronice și a
comerțului electronic în UE.
Legislația UE
existentă, și anume Directiva 1999/93/CE privind un „cadru
comunitar pentru semnăturile electronice”[4],
reglementează, în esență, numai semnăturile electronice. Nu
există niciun cadru UE transfrontalier și intersectorial
cuprinzător pentru tranzacții electronice sigure, demne de încredere
și ușor de folosit, care să includă identificarea,
autentificarea și semnăturile electronice.
Scopul este de a
consolida legislația existentă și de a o extinde pentru a
reglementa recunoașterea și acceptarea reciprocă, la nivelul UE,
a sistemelor notificate de identificare electronică și a altor
servicii de asigurare a încrederii electronice conexe esențiale.
2.           REZULTATELE CONSULTĂRILOR CU
PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI
Această
inițiativă este rezultatul consultărilor extinse asupra unei
revizuiri a cadrului juridic actual privind semnăturile electronice în
cursul cărora Comisia a colectat reacții din partea statelor membre,
a Parlamentului European și a altor părți interesate[5].
Consultarea publică online a fost completată de un „Grup de
consultare a IMM-urilor” pentru a identifica punctele de vedere și nevoile
specifice ale IMM-urilor și de alte consultări pe teme specifice cu
părțile interesate[6],[7]
Comisia a lansat, de asemenea, o serie de studii în ceea ce privește
identificarea, autentificarea și semnătura electronică și
serviciile conexe de asigurare a încrederii.
Consultările au
indicat în mod clar că majoritatea părților interesate a fost de
acord că este nevoie să se revizuiască actualul cadru pentru a
umple golurile lăsate de directiva privind semnătura electronică.
S-a considerat că acest lucru ar răspunde mai bine provocărilor
reprezentate de dezvoltarea rapidă a noilor tehnologii (în special accesul
online și mobil) și de amplificarea globalizării,
menținând, în același timp, neutralitatea tehnologică a cadrului
juridic.
În conformitate cu
politica sa pentru „o mai bună legiferare”, Comisia a realizat o evaluare
a impactului în ceea ce privește alternativele strategice. Au fost
evaluate trei serii de opțiuni strategice, referitoare respectiv la (1)
domeniul de aplicare al noului cadru, (2) instrumentul juridic și (3)
nivelul de supraveghere necesar[8].
Opțiunea strategică preferată s-a dovedit a fi consolidarea
securității juridice, stimularea coordonării supravegherii
naționale, garantarea recunoașterii și acceptării reciproce
a sistemelor de identificare electronică și încorporarea serviciilor
conexe esențiale de asigurare a încrederii. Evaluarea impactului a
concluzionat că aceasta ar duce la îmbunătățiri
considerabile privind securitatea juridică, securitatea și încredere
în ceea ce privește tranzacțiile electronice transfrontaliere, ceea
ce ar avea drept rezultat o fragmentare mai diminuată a pieței.
3.           ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII
3.1 Temei juridic
Prezenta propunere se bazează pe
articolul 114 din TFUE, care se referă la adoptarea de norme menite
să înlăture barierele existente în calea funcționării
pieței interne. Cetățenii, întreprinderile și
administrațiile vor putea beneficia de recunoașterea și
acceptarea reciprocă a identificării, autentificării și
semnăturilor electronice și ale altor servicii de asigurare a
încrederii dincolo de frontiere atunci când sunt necesare pentru accesarea
și finalizarea procedurilor sau tranzacțiilor electronice.
Se consideră
că un regulament este instrumentul juridic cel mai potrivit. Aplicabilitatea
directă a unui regulament în temeiul articolului 288 din TFUE va reduce
fragmentarea juridică și va oferi mai multă securitate
juridică prin introducerea unui ansamblu armonizat de reguli de bază
care va contribui la funcționarea pieței interne.
3.2 Subsidiaritate și
proporționalitate
Pentru ca acțiunea
UE să fie justificată, trebuie respectat principiul
subsidiarității:
a) Natura
transnațională a problemei (criteriul necesității)
Natura transnațională a
identificării, autentificării și semnăturii electronice
și a serviciilor conexe de asigurare a încrederii necesită o
acțiune la nivelul UE. Doar
acțiunea internă (adică națională) nu ar fi
suficientă pentru îndeplinirea obiectivelor și a țintelor fixate
în Strategia Europa 2020[9]. Dimpotrivă, experiența a arătat
că măsurile naționale au creat obstacole, în fapt, în calea
interoperabilității semnăturilor electronice la nivelul UE
și că acestea au în prezent același efect asupra
identificării electronice, autentificării electronice și
serviciilor conexe de asigurare a încrederii. Prin
urmare, este necesar ca UE să creeze un cadru favorabil abordării
interoperabilității transfrontaliere și să
îmbunătățească coordonarea sistemelor de supraveghere
naționale. Cu toate acestea,
identificarea electronică nu poate fi abordată în propunerea de
regulament în mod generic, ca celelalte servicii electronice de asigurare a
încrederii, deoarece emiterea de mijloace de identificare este o
prerogativă națională. Prin urmare, propunerea se concentrează
în mod strict pe aspectele transfrontaliere ale identificării electronice.

Regulamentul propus creează condiții
de concurență echitabile pentru întreprinderile care prestează
servicii de asigurare a încrederii având în vedere că diferențele
existente în prezent în legislația națională conduc deseori la
incertitudine juridică și la sarcini suplimentare. Securitatea
juridică este sporită în mod semnificativ prin obligația de a
accepta în mod clar a statelor membre a serviciilor calificate de asigurare a
încrederii care vor crea stimulente suplimentare pentru ca întreprinderile
să își desfășoare activitatea în străinătate. De
exemplu, o societate va fi în măsură să participe în mod
electronic la o licitație publică lansată de administrația
unui alt stat membru fără ca semnătura sa electronică
să fie blocată din cauza unor cerințe naționale specifice
și a unor probleme de interoperabilitate. În mod similar, o societate va
avea posibilitatea să semneze contracte în mod electronic cu o societate echivalentă
cu sediul într-un alt stat membru fără să se teamă că
va trebui să respecte cerințe juridice diferite pentru servicii de
asigurare a încrederii cum ar fi sigiliile electronice, documentele electronice
sau marcarea temporală. De asemenea, scrisorile de punere în întârziere
vor fi trimise dintr-un stat membru într-altul având certitudinea
valabilității lor juridice în ambele state membre. În sfârșit,
comerțul online va fi mai demn de încredere atunci când
cumpărătorii vor putea verifica dacă accesează
într-adevăr site-ul internet al comerciantului pe care îl aleg și nu
un site internet care poate să fie fals.
Mijloacele de identificare electronică
recunoscute reciproc și semnăturile electronice larg acceptate vor
facilita prestarea transfrontalieră a numeroase servicii de pe piața
internă și vor permite întreprinderilor să se extindă
dincolo de granițe fără să se confrunte cu obstacole în
interacțiunile cu autoritățile publice. În practică,
aceasta va însemna îmbunătățiri semnificative ale
eficienței atât pentru întreprinderi, cât și pentru
cetățeni atunci când se conformează formalităților
administrative. De exemplu, va exista posibilitatea ca un student să se
înscrie în mod electronic în cadrul unei universități din
străinătate, un cetățean să prezinte declarații
fiscale online într-un alt stat membru sau un pacient să își acceseze
online datele privind sănătatea. În cazul în care nu există
astfel de mijloace de identificare electronică recunoscute reciproc, un
medic nu va putea accesa datele medicale ale unui pacient necesare pentru a-l
trata, iar testele medicale și de laborator pe care pacientul le-a
efectuat deja vor trebui să fie repetate.
b) Valoarea
adăugată (criteriul eficacității)

Obiectivele prezentate
anterior nu sunt în prezent atinse prin coordonarea voluntară între statele
membre și este puțin probabil ca acest lucru să se întâmple în
viitor. Acest lucru conduce la dublarea
eforturilor, stabilirea de standarde diferite, caracteristici
transnaționale ale repercusiunilor generate de TIC și complexitatea
administrativă de a stabili o astfel de coordonare prin intermediul unor
acorduri bilaterale și multilaterale.
În plus, necesitatea de
a depăși astfel de probleme, precum (a) o lipsă de securitate
juridică din cauza dispozițiilor naționale eterogene care provin
din interpretări divergente ale directivei privind semnătura
electronică și (b) o lipsă de interoperabilitate a sistemelor de
semnături electronice instituite la nivel național din cauza
aplicării neuniforme a standardelor tehnice necesită un tip de
coordonare între statele membre ale UE care se poate realiza mai eficient la
nivelul UE.
3.3. Explicarea detaliată a
propunerii
3.3.1      CAPITOLUL I -
DISPOZIȚII GENERALE
Articolul 1 definește obiectul
regulamentului.
Articolul 2 definește domeniul de
aplicare material al regulamentului.
Articolul 3 conține definițiile
termenilor utilizați în regulament. Unele definiții sunt preluate din
Directiva 1999/93/CE, altele sunt clarificate, completate cu elemente
suplimentare sau sunt nou introduse.
Articolul 4 definește principiile pieței
interne cu privire la aplicarea teritorială a regulamentului. Se
menționează în mod explicit că nu se impun restricții
privind libertatea de a presta servicii și libera circulație a
produselor.
3.3.2      CAPITOLUL II – IDENTIFICARE
ELECTRONICĂ
Articolul 5 prevede recunoașterea și
acceptarea reciprocă a mijloacelor de identificare electronică care
intră sub incidența unui sistem care va fi notificat Comisiei în
condițiile prevăzute în regulament. Majoritatea statelor membre ale
UE au introdus, într-o formă sau alta, un sistem de identificare
electronică. Cu toate acestea, ele sunt diferite din multe puncte de
vedere. Lipsa unei baze juridice comune care să impună fiecărui
stat membru recunoașterea și acceptarea mijloacelor de identificare
electronică emise în alte state membre pentru a accesa serviciile online,
precum și interoperabilitatea transfrontalieră inadecvată a
identificărilor electronice naționale creează bariere care
împiedică cetățenii și întreprinderile să beneficieze
pe deplin de piața unică digitală. Recunoașterea și
acceptarea reciprocă a oricărui mijloc de identificare
electronică care intră sub incidența unui sistem notificat în
temeiul prezentului regulament înlătură aceste obstacole juridice.
Regulamentul nu obligă statele membre
să introducă sau să notifice sisteme de identificare
electronică, ci să recunoască și să accepte
identificări electronice notificate pentru serviciile online în cazul
cărora identificarea electronică este necesară pentru a fi
accesate la nivel național. Creșterea potențială a
economiilor de scară create prin utilizarea transfrontalieră a
mijloacelor de identificare electronică notificate și a sistemelor de
autentificare poate stimula statele membre să notifice sistemele lor de identificare
electronică. Articolul 6 stabilește cele cinci condiții pentru
notificarea sistemelor de identificare electronică:
Statele membre pot notifica sistemele de
identificare electronică pe care le acceptă sub jurisdicția lor
în cazul în care identificarea electronică este necesară pentru
serviciile publice. O cerință suplimentară este ca mijloacele
respective de identificare electronică să fie emise de către, în
numele sau cel puțin sub responsabilitatea statului membru care
notifică un sistem.
Statele membre trebuie să asigure o
legătură lipsită de ambiguitate între datele privind
identificarea electronică și persoana în cauză. Această
obligație nu înseamnă că o persoană nu poate dispune de mai
multe mijloace de identificare electronică, dar toate trebuie să
trimită către aceeași persoană.
Fiabilitatea unei identificări
electronice depinde de disponibilitatea mijloacelor de autentificare (și
anume posibilitatea de a verifica valabilitatea datelor privind identificarea
electronică). Regulamentul obligă statele membre care notifică
să furnizeze autentificare online gratuită părților
terțe. Posibilitatea de autentificare trebuie să fie disponibilă
fără întrerupere. Nu pot fi impuse cerințe tehnice specifice,
precum hardware sau software, părților care recurg la o astfel de
autentificare. Această dispoziție nu se aplică niciunei
cerințe față de utilizatorii (deținătorii) mijloacelor
de identificare electronică care sunt necesare din punct de vedere tehnic
pentru utilizarea mijloacelor de identificare electronică, precum
dispozitivele de citire a cardurilor.
Statele membre trebuie să accepte
răspunderea pentru lipsa de ambiguitate a legăturii (și anume
că datele privind identificarea atribuite persoanei nu trimit la nicio
altă persoană) și posibilitatea de autentificare (și anume
posibilitatea de a verifica valabilitatea datelor privind identificarea
electronică). Răspunderea statelor membre nu vizează alte
aspecte ale procesului de identificare și nici alte tranzacții care
necesită identificare.
Articolul 7 cuprinde norme privind notificarea
Comisiei cu privire la sistemele de identificare electronică.
Articolul 8 are scopul de a asigura
interoperabilitatea tehnică a sistemelor de identificare notificate
printr-o abordare de coordonare, inclusiv prin actele delegate.
3.3.3      CAPITOLUL III – SERVICII DE
ASIGURARE A ÎNCREDERII
3.3.3.1 Secțiunea 1 – Dispoziții
generale
Articolul 9 stabilește principiile
referitoare la răspunderea prestatorilor de servicii de asigurare a
încrederii calificați și necalificați. El se bazează pe
articolul 6 din Directiva 1999/93/CE și extinde dreptul la
despăgubiri la daunele cauzate de orice prestator neglijent de servicii de
asigurare a încrederii care nu a respectat bunele practici de securitate, ceea
ce rezultă într-o încălcare a securității care are un
impact important asupra serviciului.
Articolul 10 descrie mecanismul de
recunoaștere și acceptare a serviciilor calificate de asigurare a
încrederii oferite de un prestator stabilit într-o țară
terță. Acesta se bazează pe articolul 7 din Directiva 1999/93/CE,
dar reține doar singura opțiune care este posibilă din punct de
vedere practic, și anume de a permite o astfel de recunoaștere în
conformitate cu un acord internațional între Uniunea Europeană
și țări terțe sau organizații internaționale.
Articolul 11 stabilește principiile de
protecție și minimizare a datelor. Acesta se bazează pe
articolul 8 din Directiva 1999/93/CE.
Articolul 12 prevede că serviciile de
asigurare a încrederii trebuie să fie accesibile persoanelor cu handicap.
3.3.3.2 Secțiunea 2 – Supraveghere
Articolul 13 obligă statele membre
să instituie organisme de supraveghere, pe baza articolului 3 alineatul (3)
din Directiva 1999/93/CE, clarificând și lărgind mandatul acestora cu
privire la prestatorii de servicii de asigurare a încrederii și la
prestatorii de servicii de asigurare a încrederii calificați.
Articolul 14 introduce un mecanism explicit de
asistență reciprocă între organismele de supraveghere din
statele membre pentru a facilita supravegherea transfrontalieră a
prestatorilor de servicii de asigurare a încrederii. Acesta introduce reguli
privind operațiunile comune și dreptul autorităților de
supraveghere de a participa la astfel de operațiuni.
Articolul 15 introduce o obligație atât
pentru prestatorii de servicii de asigurare a încrederii calificați, cât
și pentru cei necalificați, de a pune în aplicare măsuri tehnice
și organizatorice adecvate pentru a asigura securitatea
activităților lor. Mai mult, organismele de supraveghere competente
și alte autorități relevante trebuie să fie informate cu
privire la orice încălcare a securității. Dacă este cazul,
acestea vor informa, la rândul lor, celelalte organisme de supraveghere ale
statelor membre și vor informa publicul, direct sau prin intermediul
prestatorului de servicii de asigurare a încrederii în cauză.
Articolul 16 stabilește condițiile
pentru supravegherea prestatorilor de servicii de asigurare a încrederii
calificați și a serviciilor calificate de asigurare a încrederii
prestate de aceștia. Acesta obligă prestatorii de servicii de asigurare
a încrederii calificați să fie auditați anual de un organism
independent recunoscut, pentru a confirma organismului de supraveghere că
îndeplinesc obligațiile prevăzute în regulament. Mai mult, articolul 16
alineatul (2) acordă organismului de supraveghere dreptul de a efectua, în
orice moment, audituri la fața locului ale prestatorilor de servicii de
asigurare a încrederii calificați. Organismul de supraveghere este, de
asemenea, împuternicit să emită instrucțiuni obligatorii pentru ca
prestatorii de servicii de asigurare a încrederii calificați să
remedieze, în mod proporțional, orice nerespectare a unei obligații
indicată de un audit privind securitatea.
Articolul 17 se referă la activitatea
desfășurată de către organismul de supraveghere la
solicitarea unui prestator de servicii de asigurare a încrederii care
dorește să inițieze un serviciu de asigurare a încrederii
calificat.
Articolul 18 prevede instituirea de liste
sigure[10]
care conțin informații referitoare la prestatorii de servicii de
asigurare a încrederii calificați care fac obiectul supravegherii și
la serviciile calificate pe care le oferă. Aceste informații trebuie
să fie puse la dispoziția publicului prin intermediul unui model
comun, pentru a facilita utilizarea lor automată și pentru a asigura
un nivel adecvat de detaliere.
Articolul 19 stabilește cerințele pe
care trebuie să le îndeplinească prestatorii de servicii de asigurare
a încrederii calificați pentru a fi recunoscuți ca atare. Acesta se
inspiră din anexa II la Directiva 1999/93/CE.
3.3.3.3 Secțiunea 3 – Semnătura
electronică
Articolul 20 consacră normele referitoare
la efectul juridic al semnăturilor electronice ale persoanelor fizice.
Acesta clarifică și extinde articolul 5 din Directiva 1999/93/CE,
introducând obligația explicită de a da semnăturilor electronice
calificate același efect juridic pe care îl au semnăturile olografe.
Mai mult, statele membre trebuie să asigure acceptarea
transfrontalieră a semnăturilor electronice calificate, în contextul
prestării de servicii publice și nu trebuie să introducă
cerințe suplimentare care ar putea duce la obstacole în calea
utilizării acestor semnături.
Articolul 21 stabilește cerințele
pentru certificatele de semnături calificate. Acesta clarifică anexa
I la Directiva 1999/93/CE și elimină dispozițiile care nu au
funcționat în practică (de exemplu, limitările privind valoarea
tranzacțiilor).
Articolul 22 stabilește cerințele
pentru dispozitivele de creare a semnăturilor electronice calificate.
Acesta clarifică cerințele referitoare la dispozitivele sigure de
creare a semnăturilor prevăzute la articolul 3 alineatul (5) din
Directiva 1999/93/CE, care trebuie acum să fie considerate dispozitive de
creare a semnăturilor calificate în temeiul prezentului regulament. De
asemenea, acesta indică în mod clar că definiția unui dispozitiv
de creare a semnăturilor poate fi mult mai largă și nu se
limitează doar la datele de creare a semnăturilor. Comisia poate, de
asemenea, să întocmească o listă de numere de
referință ale standardelor pentru cerințele în materie de
securitate privind dispozitivele.
Articolul 23, care se întemeiază pe
articolul 3 alineatul (4) din Directiva 1999/93/CE, introduce conceptul de
certificare a dispozitivelor de semnături electronice calificate pentru a
determina conformitatea acestora cu cerințele de securitate prevăzute
în anexa II. Toate statele membre trebuie să recunoască că
aceste dispozitive îndeplinesc cerințele în cazul în care se
realizează o procedură de certificare de către un organism de
certificare desemnat de un stat membru. Comisia va publica o listă
pozitivă a acestor dispozitive certificate în conformitate cu articolul 24.
Comisia poate, de asemenea, să întocmească o listă de numere de
referință ale standardelor pentru evaluarea securității
produselor tehnologiei informației menționate la articolul 23
alineatul (1).
Articolul 24 se referă la publicarea de
către Comisie a unei liste de dispozitive de creare a semnăturilor
electronice calificate după notificarea conformității de
către statele membre.
Articolul 25 se bazează pe
recomandările din anexa IV la Directiva 1999/93/CE pentru a stabili
cerințe obligatorii pentru validarea semnăturilor electronice
calificate, în vederea sporirii securității juridice a unei astfel de
validări.
Articolul 26 stabilește condițiile
pentru serviciile de validare calificate.
Articolul 27 stabilește condițiile
pentru păstrarea pe termen lung a semnăturilor electronice
calificate. Acest lucru este posibil datorită utilizării procedurilor
și tehnologiilor capabile să extindă fiabilitatea datelor de
validare a semnăturilor electronice calificate după expirarea
valabilității lor tehnologice, când falsificarea poate deveni
ușor de realizat pentru infractorii informatici.
3.3.3.4 Secțiunea 4 – Sigiliile
electronice
Articolul 28 se referă la efectul juridic
al sigiliilor electronice ale persoanelor juridice. Se acordă o
prezumție juridică specifică unui sigiliu electronic calificat
care garantează originea și integritatea documentelor electronice de
care este legat.
Articolul 29 stabilește cerințele
pentru certificatele calificate pentru sigilii electronice.
Articolul 30 stabilește cerințele
pentru certificarea și publicarea listei pentru dispozitivele de creare a
sigiliilor electronice calificate.
Articolul 31 stabilește condițiile
de validare și păstrare a sigiliilor electronice calificate.
3.3.3.5 Secțiunea 5 – Marca
temporală electronică
Articolul 32 se referă la efectul juridic
al mărcilor temporale electronice. Se acordă o prezumție
juridică specifică mărcilor temporale electronice calificate în
ceea ce privește exactitatea temporală.
Articolul 33 stabilește cerințele
pentru mărcile temporale electronice calificate.
3.3.3.6 Secțiunea 6 – Documentele
electronice
Articolul 34 se referă la efectele
juridice și la condițiile de acceptare a documentelor electronice.
Există o prezumție juridică specifică a
autenticității și integrității oricărui document
electronic semnat cu o semnătură electronică calificată sau
care poartă un sigiliu electronic calificat. Cu privire la acceptarea
documentelor electronice, atunci când este nevoie de un document original sau
de o copie certificată pentru prestarea unui serviciu public, sunt
acceptate în alte state membre fără cerințe suplimentare cel
puțin documentele electronice emise de persoanele care sunt competente
să emită documentele relevante și care sunt considerate a fi
originale sau copii certificate în conformitate cu legislația
națională a statului membru de origine.
3.3.3.7 Secțiunea 7 – Servicii de
distribuție electronică
Articolul 35 se referă la efectul juridic
al datelor trimise sau primite folosind un serviciu de distribuție
electronică. Se garantează o prezumție juridică
specifică pentru serviciile de distribuție electronică
calificate, privind integritatea datelor care sunt trimise sau primite și exactitatea
momentului în care datele sunt trimise sau primite. Aceasta asigură, de
asemenea, recunoașterea reciprocă a serviciilor de distribuție
electronică calificate la nivelul UE.
Articolul 36 stabilește cerințele
pentru serviciile de distribuție electronică calificate.
3.3.3.8 Secțiunea 8 – Autentificarea
unui site internet
Scopul acestei secțiuni este de a se
asigura ca autenticitatea unui site internet cu privire la proprietarul
site-ului va fi garantată.
Articolul 37 stabilește cerințele
pentru certificatele calificate pentru autentificarea unui site internet, care
pot fi utilizate pentru a garanta autenticitatea unui site internet. Un
certificat calificat pentru autentificarea unui site internet va furniza un set
minim de informații demne de încredere privind site-ul internet și
existența juridică a proprietarului acestuia.
3.3.4      CAPITOLUL IV – ACTE DELEGATE
Articolul 38 conține dispozițiile
standard pentru exercitarea delegărilor în conformitate cu articolul 290
din TFUE (acte delegate). Acesta permite organului legislativ să delege
Comisiei competența de a adopta acte fără caracter legislativ
și cu domeniu de aplicare general care completează sau modifică
anumite elemente neesențiale ale unui act legislativ.
3.3.5      CAPITOLUL V – ACTE DE PUNERE
ÎN APLICARE
Articolul 39 cuprinde dispoziții care
vizează procedura comitetului necesară pentru a se acorda Comisiei
competențe de executare de fiecare dată când, în conformitate cu
articolul 291 din TFUE, sunt necesare condiții unitare de punere în
aplicare a actelor obligatorii din punct de vedere juridic ale Uniunii. În
acest caz, se aplică procedura de examinare.
3.3.6      CAPITOLUL VI -
DISPOZIȚII FINALE
Articolul 40 prevede obligația Comisiei
de a evalua regulamentul și de a prezenta rapoarte cu privire la constatările
sale.
Articolul 41 abrogă Directiva 1999/93/CE
și prevede o tranziție armonioasă a infrastructurii existente
privind semnăturile electronice la noile cerințe ale regulamentului.
Articolul 42 stabilește data
intrării în vigoare a regulamentului.
4.           IMPLICAȚII BUGETARE
Implicațiile bugetare specifice ale
propunerii se referă la sarcinile atribuite Comisiei Europene astfel cum
se specifică în fișele financiare legislative care însoțesc
prezenta propunere.
Propunerea nu are implicații asupra
cheltuielilor operaționale.
Fișa financiară legislativă
care însoțește prezenta propunere de regulament vizează
implicațiile bugetare pentru regulamentul în sine.
2012/0146 (COD)
Propunere de
REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN
ŞI AL CONSILIULUI
privind identificarea electronică
și serviciile de asigurare a încrederii pentru tranzacțiile
electronice pe piața internă
(Text cu relevanță pentru SEE)
PARLAMENTUL EUROPEAN ŞI
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind
funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 114,
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
după transmiterea proiectului de act
legislativ către parlamentele naționale,
având în vedere avizul Comitetului Economic
și Social European[11],
după consultarea Autorității
Europene pentru Protecția Datelor[12],
hotărând în conformitate cu procedura
legislativă ordinară,
întrucât:
(1)       Instaurarea încrederii în
mediul online este esențială pentru dezvoltarea economică. Lipsa
încrederii determină consumatorii, întreprinderile și
administrațiile să ezite în efectuarea de tranzacții pe cale
electronică și în adoptarea de noi servicii.
(2)       Obiectivul prezentului
regulament este de a crește încrederea în tranzacțiile electronice de
pe piața internă prin permiterea realizării de interacțiuni
electronice sigure și fără întreruperi între întreprinderi,
cetățeni și autoritățile publice, contribuind astfel
la creșterea eficienței serviciilor online din sectorul public
și privat, a activităților economice electronice și a
comerțului electronic în Uniune.
(3)       Directiva 1999/93/CE a
Parlamentului European și a Consiliului din 13 decembrie 1999 privind un
cadru comunitar pentru semnăturile electronice[13]
reglementa, în esență, semnăturile electronice fără
să ofere un cadru transfrontalier și intersectorial cuprinzător
pentru tranzacții electronice sigure, demne de încredere și ușor
de folosit. Prezentul regulament consolidează și extinde acquis-ul
din directivă.
(4)       Agenda digitală pentru
Europa a Comisiei[14]
a identificat fragmentarea pieței digitale, lipsa interoperabilității
și creșterea criminalității informatice ca obstacole majore
în calea cercului virtuos al economiei digitale. În raportul său privind
cetățenia în 2010, Comisia a scos în evidență, de asemenea,
necesitatea de a soluționa principalele probleme care îi împiedică pe
cetățenii europeni să beneficieze de avantajele unei piețe
unice digitale și de serviciile digitale transfrontaliere[15].
(5)       Consiliul European a invitat
Comisia să creeze o piață unică digitală până în 2015[16] pentru a
realiza progrese rapide în domenii esențiale ale economiei digitale
și pentru a promova o piață unică digitală
integrată în totalitate[17],
prin facilitarea utilizării transfrontaliere a serviciilor online,
acordând atenție în special facilitării identificării și
autentificării electronice sigure.
(6)       Consiliul a invitat Comisia
să contribuie la piața unică digitală prin crearea
condițiilor adecvate pentru recunoașterea reciprocă a
elementelor cheie dincolo de frontiere, cum ar fi identificarea
electronică, documentele electronice, semnăturile electronice și
serviciile de distribuție electronică, precum și pentru
serviciile de e-guvernare interoperabile pe întreg teritoriul Uniunii Europene[18].
(7)       Parlamentul European a
subliniat importanța securității serviciilor electronice, în special
a semnăturilor electronice și importanța necesității
de a crea o infrastructură publică cheie la nivel paneuropean și
a solicitat Comisiei să creeze un portal european al
autorităților de validare pentru a asigura interoperabilitatea
transfrontalieră a semnăturilor electronice și pentru a
crește gradul de securitate a tranzacțiilor efectuate prin
intermediul internetului[19].
(8)       Directiva 2006/123/CE a
Parlamentului European și a Consiliului din 12 decembrie 2006 privind
serviciile în cadrul pieței interne[20] solicită statelor membre să
instituie „ghișee unice” pentru a se asigura că toate procedurile
și formalitățile cu privire la accesul la o activitate de
servicii și la exercitarea acesteia pot fi îndeplinite cu ușurință,
de la distanță și prin mijloace electronice, prin intermediul
ghișeului unic adecvat și al autorităților adecvate. Multe
servicii online accesibile prin intermediul ghișeelor unice necesită
identificare, autentificare și semnătură electronică.
(9)       În majoritatea cazurilor,
prestatorii de servicii din alt stat membru nu își pot utiliza
identificarea electronică pentru a accesa aceste servicii din cauza
că sistemele naționale de identificare electronică din țara
lor nu sunt recunoscute și acceptate în alte state membre. Această
barieră electronică împiedică prestatorii de servicii să se
bucure pe deplin de avantajele oferite de piața internă. Mijloacele
de identificare electronică recunoscute și acceptate reciproc vor
facilita prestarea transfrontalieră de numeroase servicii în piața
internă și vor permite întreprinderilor să își extindă
activitatea peste granițe fără să se confrunte cu multe
obstacole în interacțiunile cu autoritățile publice.
(10)     Directiva 2011/24/UE a
Parlamentului European și a Consiliului din 9 martie 2011 privind aplicarea
drepturilor pacienților în cadrul asistenței medicale
transfrontaliere[21] instituie o rețea
de autorități naționale responsabile pentru
e-sănătate. Pentru a spori siguranța și continuitatea
asistenței medicale transfrontaliere, rețeaua trebuie să elaboreze
orientări privind accesul transfrontalier la datele și serviciile
legate de e-sănătate, inclusiv prin sprijinirea de „măsuri
comune de identificare și de autentificare pentru a facilita
transferabilitatea datelor în cadrul asistenței medicale transfrontaliere”.
Recunoașterea și acceptarea reciprocă a identificării
și autentificării electronice sunt esențiale pentru ca
asistența medicală transfrontalieră pentru cetățenii
europeni să devină o realitate. Când oamenii călătoresc în
scopul realizării unui tratament, datele lor medicale trebuie să fie
accesibile în țara în care se realizează tratamentul. Acest lucru
necesită un cadru de identificare electronică solid, sigur și
fiabil.
(11)     Unul din obiectivele
prezentului regulament este de a elimina barierele existente în calea
utilizării transfrontaliere a mijloacelor de identificare electronică
utilizate în statele membre pentru a accesa cel puțin serviciile publice.
Prezentul regulament nu are drept obiectiv să intervină în sistemele
de gestionare a identității electronice și infrastructurile
conexe stabilite în statele membre. Obiectivul prezentului regulament este de a
garanta că, pentru accesul la serviciile transfrontaliere online oferite
de către statele membre, este posibilă identificarea și autentificarea
electronică sigură.
(12)     Statele membre ar trebui
să dispună în continuare de libertatea de a utiliza sau de a
introduce, în scopuri de identificare electronică, mijloace pentru
accesarea serviciilor online. Acestea ar trebui, de asemenea, să fie în
măsură să decidă dacă să implice sectorul privat
în furnizarea acestor mijloace. Statele membre nu ar trebui să fie
obligate să notifice sistemele lor de identificare electronică.
Alegerea de a notifica fie toate, unele sau niciunul din sistemele de identificare
electronică utilizate la nivel național pentru a accesa cel
puțin serviciile publice online sau serviciile specifice este la
latitudinea statelor membre.
(13)     Trebuie să fie stabilite
în regulament unele condiții cu privire la mijloacele de identificare
electronică care trebuie să fie acceptate și la modul în care
sistemele ar trebui să fie notificate. Acestea ar trebui să ajute
statele membre să dobândească încrederea reciprocă necesară
în sistemele lor de identificare electronică și să recunoască
și să accepte reciproc mijloacele de identificare electronică
care intră sub incidența sistemelor lor notificate. Ar trebui să
se aplice principiul recunoașterii și acceptării reciproce în
cazul în care statul membru care notifică îndeplinește
condițiile de notificare, iar notificarea a fost publicată în
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. Totuși, accesul la aceste servicii
online și furnizarea lor finală către solicitant ar trebui
să fie strâns legate de dreptul de a primi astfel de servicii în
condițiile stabilite de legislația națională.
(14)     Statele membre ar trebui
să fie în măsură să decidă să implice sectorul
privat în emiterea de mijloace de identificare electronică și să
permită sectorului privat să utilizeze mijloace de identificare
electronică în cadrul unui sistem notificat, în scopuri de identificare,
atunci când este nevoie pentru servicii online sau tranzacții electronice.
Posibilitatea de a utiliza aceste mijloace de identificare electronică ar
permite sectorului privat să se bazeze pe identificarea și
autentificarea electronică deja utilizată pe scară largă în
multe state membre cel puțin pentru serviciile publice și să
faciliteze accesul întreprinderilor și cetățenilor la serviciile
lor online dincolo de frontiere. Pentru a facilita utilizarea acestor mijloace
de identificare electronică dincolo de frontiere de către sectorul
privat, posibilitatea de autentificare furnizată de statele membre ar
trebui să fie disponibilă beneficiarilor, fără discriminări
între sectorul public sau privat.
(15)     Utilizarea
transfrontalieră a mijloacelor de identificare electronică în cadrul
unui sistem notificat necesită cooperarea statelor membre în vederea
realizării interoperabilității tehnice. Aceasta exclude orice
norme tehnice naționale specifice care solicită, de exemplu,
părților din alte țări să obțină hardware
sau software specific pentru a verifica și valida identificarea
electronică notificată. Cerințele tehnice privind utilizatorii,
pe de altă parte, care decurg din specificațiile intrinsece referitoare
la tipul de dispozitiv „token” care este utilizat (de exemplu, cardurile cu
memorie) sunt inevitabile.
(16)     Cooperarea statelor membre ar
trebui să contribuie la interoperabilitatea tehnică a sistemelor de
identificare electronică notificate pentru a stimula un nivel ridicat de
încredere și securitate corespunzător gradului de risc. Schimbul de
informații și de cele mai bune practici între statele membre, în
vederea recunoașterii lor reciproce, ar trebui să contribuie la
această cooperare.
(17)     Prezentul regulament ar
trebui, de asemenea, să stabilească un cadru juridic general pentru
utilizarea serviciilor electronice de asigurare a încrederii. Totuși, el
nu ar trebui să creeze o obligație generală de a le utiliza. În
special, regulamentul nu ar trebui să reglementeze prestarea de servicii
bazate pe acorduri voluntare de drept privat, nici aspecte privind încheierea
și valabilitatea contractelor sau a altor obligații juridice, în
cazul în care există cerințe cu privire la formă prevăzute
de legislația națională sau a Uniunii.
(18)     Pentru a contribui la
utilizarea transfrontalieră generală a serviciilor electronice de
asigurare a încrederii, ar trebui să fie posibilă utilizarea acestora
ca probe în procedurile judiciare în toate statele membre.
(19)     Statele membre ar trebui
să dispună în continuare de libertatea de a defini alte tipuri de
servicii de asigurare a încrederii, în plus față de cele care fac
parte din lista închisă de servicii de asigurare a încrederii
prevăzută în prezentul regulament, în scopul recunoașterii la
nivel național ca servicii calificate de asigurare a încrederii.
(20)     Datorită ritmului
schimbărilor tehnologice, prezentul regulament ar trebui să adopte o
abordare deschisă inovațiilor.
(21)     Prezentul regulament ar trebui
să fie neutru din punct de vedere al tehnologiei. Efectele juridice pe
care le acordă ar trebui să fie realizabile prin orice mijloc tehnic,
cu condiția ca cerințele prezentului regulament să fie
îndeplinite.
(22)     Pentru a spori încrederea
cetățenilor în piața internă și pentru a promova
utilizarea serviciilor și produselor de asigurare a încrederii,
noțiunile de servicii calificate de asigurare a încrederii și
prestator de servicii de asigurare a încrederii calificat ar trebui să fie
introduse pentru a indica cerințele și obligațiile de a asigura
securitatea la nivel înalt a oricăror servicii și produse calificate
de asigurare a încrederii utilizate sau furnizate.
(23)     În conformitate cu
obligațiile în temeiul Convenției Națiunilor Unite privind
drepturile persoanelor cu handicap, care a intrat în vigoare în UE, persoanele
cu handicap ar trebui să aibă posibilitatea de a utiliza serviciile
de asigurare a încrederii și produsele destinate utilizatorului final
utilizate la prestarea serviciilor respective, în aceleași condiții
ca și ceilalți consumatori.
(24)     Un prestator de servicii de
asigurare a încrederii este un operator al datelor cu caracter personal
și, prin urmare, trebuie să respecte obligațiile prevăzute
de Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24
octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce
privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera
circulație a acestor date[22].
În special colectarea de date ar trebui să fie minimizată cât se
poate de mult, ținând cont de scopul serviciului prestat.
(25)     Organismele de supraveghere ar
trebui să coopereze și să facă schimb de informații cu
autoritățile pentru protecția datelor, pentru a asigura punerea
în aplicare corespunzătoare a legislației privind protecția
datelor de către prestatorii de servicii. Schimbul de informații ar
trebui să vizeze în special incidentele privind securitatea și
încălcarea securității datelor cu caracter personal.
(26)     Ar trebui să fie
obligatoriu pentru toți prestatorii de servicii de asigurare a încrederii
să aplice bune practici de securitate corespunzătoare riscurilor
legate de activitățile lor, pentru a spori încrederea utilizatorilor
în piața unică.
(27)     Dispozițiile privind
utilizarea pseudonimelor în certificate nu trebuie să împiedice statele
membre să solicite identificarea persoanelor în conformitate cu
legislația Uniunii sau cea națională.
(28)     Toate statele membre ar trebui
să respecte cerințele esențiale comune de supraveghere pentru a
se asigura un nivel de securitate comparabil al serviciilor calificate de
asigurare a încrederii. Pentru a facilita aplicarea consecventă a acestor
cerințe pe întreg teritoriul Uniunii, statele membre ar trebui să
adopte proceduri comparabile și ar trebui să efectueze schimburi de
informații cu privire la activitățile lor de supraveghere
și la cele mai bune practici în domeniu.
(29)     Notificarea cazurilor de
încălcare a securității și evaluarea riscurilor privind
securitatea sunt esențiale în vederea furnizării de informații
corespunzătoare către părțile în cauză, în caz de
încălcare a securității sau de pierdere a
integrității.
(30)     Pentru a permite Comisiei
și statelor membre să evalueze eficiența mecanismului de
notificare a încălcărilor introdus prin prezentul regulament, ar
trebui să li se solicite organismelor de supraveghere să furnizeze
informații sintetizate Comisiei și Agenției Europene pentru
Securitatea Rețelelor Informatice și a Datelor (ENISA).
(31)     Pentru a permite Comisiei
și statelor membre să evalueze impactul prezentului regulament, ar
trebui să li se solicite organismelor de supraveghere să furnizeze
statistici cu privire la serviciile calificate de asigurare a încrederii
și utilizarea lor.
(32)     Pentru a permite Comisiei
și statelor membre să evalueze eficiența mecanismului de supraveghere
consolidată introdus prin prezentul regulament, ar trebui să li se
solicite organismelor de supraveghere să prezinte un raport cu privire la
activitățile lor. Acest lucru ar contribui la facilitarea schimbului
de bune practici între organismele de supraveghere și ar asigura
verificarea punerii în aplicare în mod consecvent și eficient în toate
statele membre a cerințelor esențiale privind supravegherea.
(33)     Pentru a garanta
sustenabilitatea și durabilitatea serviciilor calificate de asigurare a
încrederii și pentru a spori încrederea utilizatorilor în continuitatea
serviciilor calificate de asigurare a încrederii, organismele de supraveghere
ar trebui să se asigure că datele prestatorilor de servicii de
asigurare a încrederii calificați sunt conservate și păstrate
accesibile pentru o perioadă de timp corespunzătoare, chiar și
în cazul în care un prestator de servicii de asigurare a încrederii calificat
încetează să existe.
(34)     Pentru a facilita
supravegherea prestatorilor de servicii de asigurare a încrederii
calificați, de exemplu, atunci când un furnizor își prestează
serviciile pe teritoriul unui alt stat membru și nu face acolo obiectul
supravegherii sau în cazul în care calculatoarele unui prestator sunt situate
pe teritoriul unui alt stat membru decât cel în care este stabilit, ar trebui
să fie instituit un sistem de asistență reciprocă între
organismele de supraveghere din statele membre.
(35)     Este responsabilitatea
prestatorilor de servicii de asigurare a încrederii să îndeplinească
cerințele stabilite în prezentul regulament pentru prestarea de servicii
de asigurare a încrederii, în special pentru serviciile calificate de asigurare
a încrederii. Organismele de supraveghere au responsabilitatea de a supraveghea
modul în care prestatorii de servicii de asigurare a încrederii îndeplinesc
aceste cerințe.
(36)     Pentru a permite un proces de
inițiere eficient, care ar trebui să ducă la includerea
prestatorilor de servicii de asigurare a încrederii calificați și a
serviciilor calificate de asigurare a încrederii pe care le prestează în
listele sigure, interacțiunile preliminare dintre potențialii
prestatori de servicii de asigurare a încrederii calificați și
organismul de supraveghere competent ar trebui să fie încurajate, în
scopul facilitării diligenței necesare care conduce la prestarea de
servicii calificate de asigurare a încrederii.
(37)     Listele sigure sunt elemente
esențiale pentru construirea încrederii între operatorii de
piață, deoarece ele indică statutul de calificat al
prestatorului de servicii în momentul supravegherii; pe de altă parte,
acestea nu sunt o condiție necesară pentru obținerea statutului
de calificat și pentru prestarea de servicii calificate de asigurare a
încrederii care rezultă din respectarea cerințelor din prezentul
regulament.
(38)     După ce a făcut
obiectul unei notificări, un serviciu de asigurare a încrederii calificat
nu poate fi refuzat pentru îndeplinirea unei proceduri sau
formalități administrative de către organismul din sectorul
public în cauză pentru că nu a fost inclus în listele sigure
stabilite de către statele membre. În acest sens, un organism din sectorul
public se referă la orice autoritate publică sau altă entitate
căreia i s-a încredințat prestarea de servicii de e-guvernare, precum
declarațiile fiscale online, cererile pentru certificate de naștere,
participarea la procedurile de achiziții publice electronice etc.
(39)     Deși un nivel ridicat de
securitate este necesar pentru a asigura recunoașterea reciprocă a
semnăturilor electronice, în cazuri speciale, cum ar fi în contextul
Deciziei 2009/767/CE a Comisiei din 16 octombrie 2009 de stabilire a unor
măsuri de facilitare a utilizării procedurilor prin mijloace
electronice prin intermediul „ghișeelor unice” în temeiul Directivei 2006/123/CE
a Parlamentului European și a Consiliului privind serviciile în cadrul
pieței interne[23],
semnăturile electronice cu un nivel mai scăzut de asigurare a
securității ar trebui să fie, de asemenea, acceptate.
(40)     Ar trebui să fie posibil
să se încredințeze dispozitivele de creare a semnăturilor
electronice calificate unei părți terțe de către semnatar,
cu condiția ca mecanismele și procedurile adecvate să fie puse
în aplicare pentru a se asigura că semnatarul are control unic asupra utilizării
datelor sale de creare a semnăturilor electronice și cu condiția
ca utilizarea dispozitivului să îndeplinească cerințele privind
semnătura calificată.
(41)     Pentru a asigura securitatea
juridică cu privire la valabilitatea semnăturii, este esențial
să se ofere detalii referitoare la componentele unei semnături
electronice calificate care trebuie să fie evaluate de către
beneficiarul care efectuează validarea. Mai mult, definirea
cerințelor prestatorilor de servicii de asigurare a încrederii
calificați care pot presta un serviciu de validare calificat
beneficiarilor care nu vor sau care nu pot îndeplini ei înșiși
validarea semnăturilor electronice calificate ar trebui să stimuleze
sectorul public sau privat să investească în astfel de servicii.
Ambele elemente ar trebui să facă validarea semnăturilor
electronice calificate ușoară și convenabilă pentru toate
părțile la nivelul Uniunii.
(42)     Atunci când o tranzacție
necesită un sigiliu electronic calificat de la o persoană
juridică, o semnătură electronică calificată de la
reprezentantul autorizat al persoanei juridice ar trebui să fie, de
asemenea, acceptabilă.
(43)     Sigiliile electronice ar
trebui să servească drept dovadă că un document electronic
a fost emis de către o persoană juridică, asigurând certitudinea
originii și integrității documentului.
(44)     Prezentul regulament ar trebui
să asigure păstrarea pe termen lung a informațiilor, adică
valabilitatea juridică a semnăturilor și sigiliilor electronice
pe perioade lungi de timp, garantând că acestea pot fi validate indiferent
de schimbările tehnologice viitoare.
(45)     Pentru a spori utilizarea
transfrontalieră a documentelor electronice, prezentul regulament ar
trebui să prevadă efectul juridic al documentelor electronice care ar
trebui să fie considerate ca fiind echivalente cu documentele pe suport de
hârtie, în funcție de evaluarea riscului și cu condiția
asigurării autenticității și integrității
documentelor. De asemenea, este important pentru dezvoltarea în continuare a
tranzacțiilor electronice transfrontaliere în cadrul pieței interne
ca documentele electronice originale sau copiile certificate emise de
organismele competente relevante într-un stat membru conform legislației
lor naționale să fie acceptate ca atare, de asemenea, în alte state
membre. Prezentul regulament nu ar trebui să aducă atingere dreptului
statelor membre de a stabili ce constituie un original sau o copie la nivel
național, însă garantează că acestea pot fi utilizate ca
atare și dincolo de frontiere.
(46)     Deoarece
autoritățile competente din statele membre utilizează, în
prezent, formate diferite de semnături electronice avansate pentru
a-și semna documentele în mod electronic, este necesar să se asigure
că cel puțin un număr de formate de semnături electronice
avansate pot fi procesate tehnic de statele membre atunci când primesc
documente semnate în mod electronic. În mod similar, în cazul în care
autoritățile competente din statele membre utilizează sigilii
electronice avansate, ar fi necesar să se asigure că acestea pot
procesa cel puțin un număr de formate de sigilii electronice
avansate.
(47)     În plus față de
autentificarea documentului emis de persoana juridică, sigiliile
electronice pot fi utilizate pentru autentificarea oricărui bun digital al
persoanei juridice, de exemplu, cod de software, servere.
(48)     Posibilitatea de a autentifica
site-urile internet și persoana care le deține ar face mai
dificilă falsificarea site-urilor internet și ar reduce, astfel,
frauda.
(49)     Pentru a completa anumite
aspecte tehnice detaliate ale prezentului regulament într-o manieră flexibilă
și rapidă, competența de a adopta acte în conformitate cu
articolul 290 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene ar trebui
să fie delegată Comisiei în ceea ce privește interoperabilitatea
identificării electronice, măsurile de securitate solicitate din
partea prestatorilor de servicii de asigurare a încrederii, organismele
independente recunoscute responsabile de auditarea prestatorilor de servicii,
listele sigure, cerințele referitoare la nivelurile de securitate a
semnăturilor electronice, cerințele certificatelor calificate pentru
semnături electronice și validarea și păstrarea lor,
organismele responsabile de certificarea dispozitivelor de creare a
semnăturilor electronice calificate, cerințele legate de nivelurile
de securitate a sigiliilor electronice și de certificatele calificate
pentru sigilii electronice și interoperabilitatea între serviciile de
distribuție. Este deosebit de important ca, pe parcursul
activităților pregătitoare, Comisia să desfășoare
consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți.
(50)     Atunci când
pregătește și elaborează acte delegate, Comisia ar trebui
să asigure transmiterea simultană, la timp și adecvată a
documentelor relevante către Parlamentul European și către
Consiliu.
(51)     Pentru a se asigura
condiții uniforme pentru punerea în aplicare a prezentului regulament, ar
trebui să se confere competențe de executare Comisiei, în special
pentru a specifica numerele de referință ale standardelor a
căror utilizare ar oferi o prezumție de conformitate cu anumite cerințe
prevăzute în prezentul regulament sau definite în actele delegate. Aceste
competențe ar trebui să fie exercitate în conformitate cu
Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului European și al Consiliului
din 16 februarie 2011 de stabilire a normelor și principiilor generale
privind mecanismele de control de către statele membre al exercitării
competențelor de executare de către Comisie[24].
(52)     Din motive de securitate
juridică și claritate, Directiva 1999/93/CE ar trebui abrogată.
(53)     Pentru a se asigura
securitatea juridică pentru operatorii de piață care
utilizează deja certificate calificate emise în conformitate cu Directiva 1999/93/CE,
este necesar să se prevadă o perioadă de timp suficientă în
scopuri de tranziție. Este necesar, de asemenea, să se furnizeze
Comisiei mijloacele de a adopta actele de punere în aplicare și actele
delegate înainte de data respectivă.
(54)     Deoarece obiectivele
prezentului regulament nu pot fi realizate în mod satisfăcător de
către statele membre și, în consecință, datorită
amplorii acțiunii, pot fi realizate mai bine la nivelul Uniunii, aceasta
poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul
subsidiarității, astfel cum este prevăzut la articolul 5 din
Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul
proporționalității, astfel cum este definit la articolul
respectiv, prezentul regulament nu depășește ceea ce este
necesar pentru atingerea respectivului obiectiv, în special în privința
rolului Comisiei de coordonator al activităților naționale,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
CAPITOLUL
I
DISPOZIȚII
GENERALE
Articolul 1
Obiect
1.
Prezentul regulament stabilește norme pentru identificarea
electronică și serviciile electronice de asigurare a încrederii
pentru tranzacțiile electronice în vederea asigurării bunei
funcționări a pieței interne.
2. Prezentul regulament stabilește
condițiile în care statele membre recunosc și acceptă mijloacele
de identificare electronică ale persoanelor fizice și juridice care
intră sub incidența unui sistem notificat de identificare
electronică al unui alt stat membru.
3. Prezentul regulament stabilește un cadru
juridic pentru semnăturile electronice, sigiliile electronice,
mărcile temporale electronice, documentele electronice, serviciile de
distribuție electronică și autentificarea unui site internet.
4. Prezentul regulament se asigură că
serviciile și produsele de asigurare a încrederii care sunt conforme cu
prezentul regulament sunt autorizate să circule liber pe piața
internă.
Articolul 2
Domeniul
de aplicare
1. Prezentul regulament se aplică
identificării electronice furnizate de, în numele sau sub
responsabilitatea statelor membre și prestatorilor de servicii de
asigurare a încrederii stabiliți în Uniune.
2. Prezentul regulament nu se aplică
prestării de servicii electronice de asigurare a încrederii bazate pe
acorduri voluntare de drept privat.
3. Prezentul regulament nu se aplică în
cazul aspectelor privind încheierea și valabilitatea contractelor sau a
altor obligații juridice, în cazul în care există cerințe cu
privire la formă prevăzute de legislația națională sau
a Uniunii.
Articolul 3
Definiții
În sensul prezentului regulament, se aplică
următoarele definiții:
(1) „identificare electronică”
înseamnă procesul de utilizare a datelor de identificare a persoanelor în
format electronic, reprezentând, în mod lipsit de ambiguitate, o persoană
fizică sau juridică;
(2) „mijloace de identificare electronică”
înseamnă o unitate materială sau imaterială care conține
datele menționate la punctul 1 din prezentul articol și care este utilizată
pentru a accesa serviciile online menționate la articolul 5;
(3) „sistem de identificare electronică”
înseamnă un sistem pentru identificarea electronică în care sunt
emise mijloace de identificare electronică pentru persoanele
menționate la punctul 1 din prezentul articol;
(4) „autentificare” înseamnă un proces
electronic care permite validarea identificării electronice a unei
persoane fizice sau juridice sau a originii și integrității unor
date electronice;
(5) „semnatar” înseamnă o persoană fizică
care creează o semnătură electronică;
(6) „semnătură electronică”
înseamnă date în formă electronică, atașate la sau asociate
logic cu alte date electronice și care sunt utilizate de semnatar pentru a
semna;
(7) „semnătură electronică
avansată” înseamnă o semnătură electronică care
îndeplinește următoarele cerințe:
(a)
face trimitere exclusiv la semnatar;
(b)
permite identificarea semnatarului;
(c)
este creată utilizând date de creare a
semnăturilor electronice pe care semnatarul le poate utiliza exclusiv sub
controlul său, cu un nivel ridicat de încredere; precum și
(d)
este legată de datele la care se
raportează astfel încât orice modificare ulterioară a datelor poate
fi detectată;
(8) „semnătură electronică
calificată” înseamnă o semnătură electronică
avansată care este creată de un dispozitiv de creare a
semnăturilor electronice calificat și care se bazează pe un
certificat calificat pentru semnăturile electronice;
(9) „date de creare a semnăturilor
electronice” înseamnă date unice care sunt utilizate de semnatar pentru a
crea o semnătură electronică;
(10) „certificat” înseamnă o atestare
electronică care face legătura între datele de validare a
semnăturilor sau sigiliilor electronice ale unei persoane fizice sau,
respectiv, juridice și certificat și confirmă acele date ca
fiind ale persoanei respective;
(11) „certificat calificat pentru
semnătură electronică” înseamnă o atestare care este
utilizată pentru a susține semnăturile electronice, este
emisă de un prestator de servicii de asigurare a încrederii calificat și
îndeplinește cerințele prevăzute în anexa I;
(12) „serviciu de asigurare a încrederii”
înseamnă orice serviciu electronic care constă în crearea,
verificarea, validarea, manipularea și păstrarea semnăturilor
electronice, a sigiliilor electronice, a mărcilor temporale electronice, a
documentelor electronice, a serviciilor de distribuție electronică, a
autentificării unui site internet și a certificatelor electronice,
inclusiv certificatele pentru semnăturile și sigiliile electronice;
(13) „serviciu de asigurare a încrederii
calificat” înseamnă un serviciu de asigurare a încrederii care
îndeplinește cerințele aplicabile prevăzute de prezentul
regulament;
(14) „prestator de servicii de asigurare a
încrederii” înseamnă o persoană fizică sau juridică care
prestează unul sau mai multe servicii de asigurare a încrederii;
(15) „prestator de servicii de asigurare a
încrederii calificat” înseamnă un prestator de servicii de asigurare a
încrederii care îndeplinește cerințele prevăzute în prezentul
regulament;
(16) „produs” înseamnă hardware sau
software sau componente relevante ale acestora, destinate să fie utilizate
pentru prestarea de servicii de asigurare a încrederii;
(17) „dispozitiv de creare a semnăturilor
electronice” înseamnă software sau hardware configurat, utilizat pentru a
crea o semnătură electronică;
(18) „dispozitiv de creare a semnăturilor
electronice calificat” înseamnă un dispozitiv de creare a
semnăturilor electronice care îndeplinește cerințele
prevăzute în anexa II;
(19) „creatorul unui sigiliu” înseamnă o
persoană juridică care creează un sigiliu electronic;
(20) „sigiliu electronic” înseamnă date în
formă electronică, atașate la sau asociate logic cu alte date
electronice pentru asigurarea originii și integrității datelor
asociate;
(21) „sigiliu electronic avansat” înseamnă
un sigiliu electronic care îndeplinește următoarele cerințe:
(a)
face trimitere exclusiv la creatorul sigiliului;
(b)
permite identificarea creatorului sigiliului;
(c)
este creat utilizând date de creare a sigiliilor
electronice pe care creatorul sigiliului le poate utiliza sub controlul
său, cu un nivel ridicat de încredere, pentru crearea sigiliilor
electronice; precum și
(d)
este legat de datele la care se raportează
astfel încât orice modificare ulterioară a datelor poate fi
detectată;
(22) „sigiliu electronic calificat”
înseamnă un sigiliu electronic avansat care este creat de un dispozitiv de
creare a sigiliilor electronice calificat și care se bazează pe un
certificat calificat pentru sigiliile electronice;
(23) „date de creare a sigiliilor electronice”
înseamnă date unice care sunt utilizate de creatorul sigiliului electronic
pentru a crea un sigiliu electronic;
(24) „certificat calificat pentru sigiliu electronic”
înseamnă o atestare care este utilizată pentru a susține un
sigiliu electronic, este emisă de un prestator de servicii de asigurare a
încrederii calificat și îndeplinește cerințele prevăzute în
anexa III;
(25) „marcă temporală electronică”
înseamnă date în formă electronică care leagă alte date
electronice de un anumit moment, stabilind dovezi că aceste date au
existat la acel moment;
(26) „marcă temporală electronică
calificată” înseamnă o marcă temporală electronică
care îndeplinește cerințele prevăzute la articolul 33;
(27) „document electronic” înseamnă un
document în orice format electronic;
(28) „serviciu de distribuție
electronică” înseamnă un serviciu care permite transmiterea de date
prin mijloace electronice și furnizează dovezi referitoare la
tratamentul datele transmise, inclusiv dovezi privind trimiterea sau primirea
datelor și care protejează datele transmise împotriva riscului de
pierdere, furt, deteriorare sau orice modificări neautorizate;
(29) „serviciu de distribuție
electronică calificat” înseamnă un serviciu de distribuție
electronică care îndeplinește cerințele prevăzute la
articolul 36;
(30) „certificat calificat pentru autentificarea
unui site internet” înseamnă o atestare care face posibilă
autentificarea unui site internet, face legătura între site-ul internet
și persoana căreia i s-a emis certificatul (de către un
prestator de servicii de asigurare a încrederii calificat) și
îndeplinește cerințele prevăzute în anexa IV;
(31) „date de validare” înseamnă date
care sunt utilizate pentru a valida o semnătură electronică sau
un sigiliu electronic.
Articolul 4
Principiul
pieței interne
1. Nu există nicio restricție
privind prestarea de servicii de asigurare a încrederii pe teritoriul unui stat
membru de către un prestator de servicii de asigurare a încrederii
stabilit în alte state membre, din motive care se încadrează în domeniile
reglementate de prezentul regulament.
2. Produsele care sunt conforme cu prezentul
regulament sunt autorizate pentru a circula liber pe piața internă.
CAPITOLUL
II
IDENTIFICARE
ELECTRONICĂ
Articolul 5
Recunoașterea
și acceptarea reciprocă
Atunci când este necesară o identificare
electronică care utilizează un mijloc de identificare
electronică și o autentificare în temeiul legislației
naționale sau a practicii administrative naționale pentru a accesa un
serviciu online, orice mijloace de identificare electronică emise în alt
stat membru care intră sub incidența unui sistem inclus în lista
publicată de Comisie în conformitate cu procedura menționată la
articolul 7 sunt recunoscute și acceptate în scopul accesării acestui
serviciu.
Articolul 6
Condiții
de notificare a sistemelor de identificare electronică
1. Sistemele de identificare electronică
sunt eligibile pentru notificare în temeiul articolului 7, în cazul în care
sunt îndeplinite toate condițiile de mai jos:
(a)
mijloacele de identificare electronică sunt
emise de către, în numele sau sub responsabilitatea statului membru care
notifică;
(b)
mijloacele de identificare electronică pot fi
utilizate pentru a accesa cel puțin serviciile publice care necesită
identificarea electronică în statul membru care notifică;
(c)
statul membru care notifică se asigură
că datele de identificare a persoanelor sunt atribuite fără
ambiguitate persoanei fizice sau juridice menționate la articolul 3
alineatul (1);
(d)
statul membru care notifică asigură
disponibilitatea unei posibilități de autentificare online, în orice
moment și gratuit, astfel încât orice beneficiar să poată valida
datele de identificare personală primite în formă electronică.
Statele membre nu impun nicio cerință tehnică specifică
beneficiarilor stabiliți în afara teritoriului lor care
intenționează să efectueze o astfel de autentificare. În cazul
în care fie sistemul de identificare notificat, fie posibilitatea de
autentificare este încălcată sau parțial compromisă, statele
membre suspendă sau revocă imediat sistemul de identificare
notificat, posibilitatea de autentificare sau părțile compromise în
cauză și informează celelalte state membre și Comisia în
temeiul articolului 7;
(e)
statul membru care notifică își
asumă răspunderea pentru:
–
(i) atribuirea lipsită de ambiguitate a
datelor de identificare personală menționate la litera (c) și
–
(ii) posibilitatea de autentificare
specificată la litera (d).
2. Alineatul (1) litera (e) nu aduce atingere
răspunderii părților la o tranzacție în care sunt utilizate
mijloacele de identificare electronică care intră sub incidența
sistemului notificat.
Articolul
7
Notificare
1. Statele membre care notifică un sistem
de identificare electronică înaintează Comisiei următoarele
informații și, fără întârzieri nejustificate, orice
modificări ulterioare ale acestora:
(a)
o descriere a sistemului de identificare
electronică notificat;
(b)
autoritățile responsabile pentru sistemul
de identificare electronică notificat;
(c)
informații cu privire la cine gestionează
înregistrarea identificatorilor cu caracter personal lipsiți de
ambiguitate;
(d)
o descriere a posibilității de
autentificare;
(e)
dispoziții pentru suspendarea sau revocarea
sistemului de identificare notificat, a posibilității de
autentificare sau a părților compromise în cauză.
2. La șase luni de la intrarea în vigoare
a regulamentului, Comisia publică în Jurnalul Oficial al Uniunii
Europene lista sistemelor de identificare electronică care au fost
notificate în temeiul alineatului (1) și informațiile de bază cu
privire la acestea.
3. În cazul în care Comisia primește o
notificare după expirarea perioadei menționate la alineatul (2),
aceasta modifică lista în termen de trei luni.
4. Comisia poate, prin intermediul actelor de
punere în aplicare, să definească circumstanțele, formatele
și procedurile de notificare menționate la alineatele (1) și (3).
Actele respective de punere în aplicare se adoptă în conformitate cu
procedura de examinare menționată la articolul 39 alineatul (2).
Articolul 8
Coordonare

1. Statele membre cooperează pentru a asigura
interoperabilitatea mijloacelor de identificare electronică care
intră sub incidența unui sistem notificat și pentru a spori
securitatea acestora.
2. Comisia stabilește, prin intermediul
actelor de punere în aplicare, modalitățile necesare pentru a facilita
cooperarea între statele membre menționate la alineatul (1), în vederea
stimulării unui nivel ridicat de încredere și securitate
corespunzător gradului de risc. Actele respective de punere în aplicare se
referă, în special, la schimbul de informații, de
experiență și de bune practici privind sistemele de identificare
electronică, evaluarea inter pares a sistemelor de identificare
electronică notificate și examinarea evoluțiilor relevante care
au loc în sectorul identificării electronice de către autoritățile
competente ale statelor membre. Actele respective de punere în aplicare se
adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată la
articolul 39 alineatul (2).
3. Comisia este împuternicită să
adopte acte delegate în conformitate cu articolul 38 privind facilitarea
interoperabilității transfrontaliere a mijloacelor de identificare
electronică prin stabilirea de cerințe tehnice minime.
CAPITOLUL
III
SERVICII
DE ASIGURARE A ÎNCREDERII
Secțiunea
1
Dispoziții
generale
Articolul 9
Răspundere
1. Un prestator de servicii de asigurare a
încrederii este răspunzător pentru orice daune directe cauzate
oricărei persoane fizice sau juridice din cauza nerespectării
obligațiilor prevăzute la articolul 15 alineatul (1), cu
excepția cazului în care prestatorul de servicii de asigurare a încrederii
poate dovedi că nu a acționat cu neglijență.
2. Un prestator de servicii de asigurare a
încrederii calificat este răspunzător pentru orice daune directe
cauzate oricărei persoane fizice sau juridice din cauza neîndeplinirii
cerințelor prevăzute în prezentul regulament, în special la articolul
19, cu excepția cazului în care prestatorul de servicii de asigurare a
încrederii calificat poate dovedi că nu a acționat cu
neglijență.
Articolul 10
Prestatori
de servicii de asigurare a încrederii din țări terțe
1. Serviciile calificate de asigurare a
încrederii și certificatele calificate furnizate de prestatori de servicii
de asigurare a încrederii calificați stabiliți într-o țară
terță sunt acceptate ca servicii calificate de asigurare a încrederii
și certificate calificate furnizate de prestatori de servicii de asigurare
a încrederii calificați stabiliți pe teritoriul Uniunii în cazul în
care serviciile calificate de asigurare a încrederii sau certificatele
calificate originare din țara terță sunt recunoscute în cadrul
unui acord dintre Uniune și țările terțe sau
organizațiile internaționale în conformitate cu articolul 218 din
TFUE.
2. Cu trimitere la alineatul (1), aceste
acorduri garantează că cerințele aplicabile serviciilor
calificate de asigurare a încrederii și certificatelor calificate
furnizate de prestatorii de servicii de asigurare a încrederii calificați
stabiliți pe teritoriul Uniunii sunt îndeplinite de prestatorii de
servicii de asigurare a încrederii din țările terțe sau
organizațiile internaționale, în special cu privire la protecția
datelor cu caracter personal, la securitate și la supraveghere.
Articolul 11
Prelucrarea
și protecția datelor
1. Prestatorii de servicii de asigurare a
încrederii și organismele de supraveghere asigură prelucrarea
corectă și legală în conformitate cu Directiva 95/46/CE în ceea
ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal.
2. Prestatorii de servicii de asigurare a
încrederii prelucrează datele cu caracter personal în conformitate cu
Directiva 95/46/CE. Această prelucrare este limitată strict la datele
minime necesare pentru emiterea și menținerea unui certificat sau
pentru prestarea unui serviciu de asigurare a încrederii.
3. Prestatorii de servicii de asigurare a
încrederii garantează confidențialitatea și integritatea datelor
referitoare la persoana căreia îi este furnizat serviciul de asigurare a
încrederii.
4. Fără să aducă atingere
efectului juridic acordat pseudonimelor în temeiul legislației
naționale, statele membre nu împiedică prestatorii de servicii de
asigurare a încrederii să indice în certificatele pentru semnăturile
electronice un pseudonim în loc de numele semnatarului.
Articolul 12
Accesibilitatea pentru persoanele cu handicap
Serviciile de
asigurare a încrederii prestate și produsele destinate utilizatorului
final utilizate pentru prestarea serviciilor respective sunt accesibile pentru
persoanele cu handicap ori de câte ori este posibil.
Secțiunea
2
Supraveghere
Articolul 13
Organismul
de supraveghere
1. Statele membre desemnează un organism
adecvat stabilit pe teritoriul lor sau, de comun acord, în alt stat membru, sub
responsabilitatea statului membru care l-a desemnat. Organismele de
supraveghere sunt învestite cu toate competențele de supraveghere și
de investigare necesare pentru exercitarea sarcinilor lor.
2. Organismul de supraveghere este responsabil
de îndeplinirea următoarelor sarcini:
(a)
monitorizarea prestatorilor de servicii de
asigurare a încrederii stabiliți pe teritoriul statului membru care a efectuat
desemnarea, pentru a se asigura că îndeplinesc cerințele
prevăzute la articolul 15;
(b)
supravegherea prestatorilor de servicii de
asigurare a încrederii calificați stabiliți pe teritoriul statului
membru care a efectuat desemnarea și a serviciilor calificate de asigurare
a încrederii pe care le prestează pentru a se asigura că aceștia
și serviciile calificate de asigurare a încrederii prestate de
aceștia îndeplinesc cerințele aplicabile prevăzute în prezentul
regulament;
(c)
asigurarea faptului că informațiile
și datele relevante menționate la articolul 19 alineatul (2) litera
(g) și înregistrate de prestatorii de servicii de asigurare a încrederii
calificați sunt conservate și păstrate accesibile după ce
activitățile unui prestator de servicii de asigurare a încrederii
calificat au încetat, pentru o perioadă de timp corespunzătoare, în
vederea garantării continuității serviciului.
3. Fiecare organism de supraveghere
prezintă Comisiei și statelor membre un raport anual privind
activitățile de supraveghere din ultimul an calendaristic, până
la sfârșitul primului trimestru al anului următor. Acesta include,
cel puțin:
(a)
informații privind activitățile sale
de supraveghere;
(b)
un rezumat al notificărilor
încălcărilor primit de la prestatorii de servicii de asigurare a
încrederii, în conformitate cu articolul 15 alineatul (2);
(c)
statistici privind piața și utilizarea
serviciilor calificate de asigurare a încrederii, inclusiv informații
privind înșiși prestatorii de servicii de asigurare a încrederii
calificați, serviciile calificate de asigurare a încrederii pe care le
oferă, produsele pe care le utilizează și descrierea
generală a clienților lor.
4. Statele membre notifică Comisiei
și celorlalte state membre denumirile și adresele organismelor lor
respective de supraveghere desemnate.
5. Comisia este împuternicită să
adopte acte delegate, în conformitate cu articolul 38, cu privire la
definiția procedurilor aplicabile sarcinilor menționate la alineatul
(2).
6. Comisia poate, prin intermediul actelor de
punere în aplicare, să definească circumstanțele, formatele
și procedurile pentru raportul menționat la alineatul (3). Actele
respective de punere în aplicare se adoptă în conformitate cu procedura de
examinare menționată la articolul 39 alineatul (2).
Articolul 14
Asistență
reciprocă
1. Organismele de supraveghere cooperează
cu scopul de a face schimb de bune practici și de a-și oferi
reciproc, în cel mai scurt timp, informații relevante și
asistență reciprocă, astfel încât activitățile să
poată fi efectuate în mod coerent. Asistența reciprocă
vizează, în special, solicitările de informații și
măsurile de supraveghere, cum ar fi solicitările de a
desfășura inspecții legate de auditurile privind securitatea
menționate la articolele 15, 16 și 17.
2. Un organism de supraveghere căruia i
se adresează o solicitare de asistență nu poate refuza să
îi dea curs, cu excepția cazului în care:
(a)
nu are competența de a trata solicitarea sau
(b)
a da curs solicitării ar contraveni
prezentului regulament.
3. După caz, organismele de supraveghere
pot efectua anchete comune în care este implicat personalul din organismele de
supraveghere ale celorlalte state membre.
Organismul de supraveghere al statului membru
în care urmează să aibă loc ancheta, în conformitate cu propria
legislație națională, poate să delege misiuni de
anchetă personalului organismului de supraveghere asistat. Aceste
competențe pot fi exercitate doar sub îndrumarea și în prezența
personalului din organismul de supraveghere-gazdă. Personalul organismului
de supraveghere asistat este supus legislației naționale a
organismului de supraveghere-gazdă. Organismul de supraveghere-gazdă
își asumă responsabilitatea pentru acțiunile personalului
organismului de supraveghere asistat.
4. Comisia poate, prin intermediul actelor de
punere în aplicare, să specifice formatele și procedurile pentru
asistența reciprocă prevăzută la prezentul articol. Actele
respective de punere în aplicare se adoptă în conformitate cu procedura de
examinare menționată la articolul 39 alineatul (2).
Articolul 15
Cerințe
de securitate aplicabile prestatorilor de servicii de asigurare a încrederii
1. Prestatorii de servicii de asigurare a
încrederii care sunt stabiliți pe teritoriul Uniunii iau măsurile
tehnice și organizatorice corespunzătoare pentru a gestiona riscurile
pentru securitatea serviciilor de asigurare a încrederii pe care le
prestează. Având în vedere stadiul actual al tehnologiei, aceste
măsuri garantează că nivelul securității este
corespunzător gradului de risc. În special, se iau măsuri pentru a
preveni și minimiza impactul incidentelor legate de securitate și pentru
a informa părțile interesate cu privire la efectele negative ale
oricăror incidente.
Fără a aduce atingere articolului 16
alineatul (1), orice prestator de servicii de asigurare a încrederii poate
prezenta organismului de supraveghere raportul unui audit privind securitatea
efectuat de un organism independent recunoscut pentru a confirma faptul că
au fost luate măsuri de securitate corespunzătoare.
2. Prestatorii de servicii de asigurare a
încrederii notifică, fără întârzieri nejustificate și,
dacă este posibil, în termen de cel mult 24 de ore după ce au aflat,
organismului de supraveghere competent, organismului național competent
pentru securitatea informațiilor și altor părți terțe
relevante, precum autoritățile pentru protecția datelor, orice
încălcare a securității sau pierdere a integrității
care are un impact semnificativ asupra serviciului de asigurare a încrederii
prestat și asupra datelor cu caracter personal păstrate de acesta.
După caz, în special dacă o
încălcare a securității sau o pierdere a integrității
se referă la două sau mai multe state membre, organismul de
supraveghere în cauză informează organismele de supraveghere din alte
state membre și Agenția Europeană pentru Securitatea Rețelelor
Informatice și a Datelor (ENISA).
Organismul de supraveghere în cauză
poate, de asemenea, să informeze publicul sau să solicite
prestatorului de servicii de asigurare a încrederii să facă acest
lucru, în cazul în care consideră că dezvăluirea încălcării
servește interesului public.
3. Organismul de supraveghere furnizează
ENISA și Comisiei, o dată pe an, un rezumat al notificărilor
încălcărilor primite de la prestatorii de servicii de asigurare a
încrederii.
4. În scopul punerii în aplicare a alineatelor
(1) și (2), organismul de supraveghere competent are competența de a
emite instrucțiuni obligatorii pentru prestatorii de servicii de asigurare
a încrederii.
5. Comisia este împuternicită să
adopte acte delegate, în conformitate cu articolul 38, privind definirea mai
precisă a măsurilor menționate la alineatul (1).
6. Comisia poate, prin intermediul actelor de
punere în aplicare, să definească circumstanțele, formatele
și procedurile, inclusiv termenele, aplicabile în sensul alineatelor (1) -
(3). Actele respective de punere în aplicare se adoptă în conformitate cu
procedura de examinare menționată la articolul 39 alineatul (2).
Articolul 16
Supravegherea prestatorilor de servicii de asigurare a încrederii
calificați
1. Prestatorii de servicii de asigurare a
încrederii calificați sunt auditați de către un organism
independent recunoscut o dată pe an pentru a se confirma că atât ei,
cât și serviciile calificate de asigurare a încrederii pe care le
prestează îndeplinesc cerințele stabilite în prezentul regulament
și prezintă organismului de supraveghere raportul care rezultă
în urma auditului privind securitatea.
2. Fără a aduce atingere alineatului
(1), organismul de supraveghere poate, în orice moment, să auditeze
prestatorii de servicii de asigurare a încrederii calificați pentru a
confirma că atât ei, cât și serviciile calificate de asigurare a
încrederii prestate de aceștia continuă să îndeplinească
condițiile stabilite în prezentul regulament, fie din proprie
inițiativă, fie ca răspuns la o solicitare din partea Comisiei.
Organismul de supraveghere informează autoritățile pentru
protecția datelor cu privire la rezultatele auditurilor sale, în cazul în
care par să fi fost încălcate normele de protecție a datelor cu
caracter personal.
3. Organismul de supraveghere are
competența de a da instrucțiuni obligatorii prestatorilor de servicii
de asigurare a încrederii calificați pentru a remedia orice nerespectare a
cerințelor indicate în raportul auditului privind securitatea.
4. Cu trimitere la alineatul (3), în cazul în
care prestatorul de servicii de asigurare a încrederii calificat nu
remediază orice astfel de nerespectare într-un termen stabilit de
către organismul de supraveghere, acesta își pierde statutul de
calificat și este informat de către organismul de supraveghere
că statutul său va fi modificat în consecință în listele
sigure menționate la articolul 18.
5. Comisia este împuternicită să
adopte acte delegate în conformitate cu articolul 38 privind specificarea
condițiilor în care este recunoscut organismul independent care
efectuează auditul menționat la alineatul (1) din prezentul articol,
la articolul 15 alineatul (1) și la articolul 17 alineatul (1).
6. Comisia poate, prin intermediul actelor de
punere în aplicare, să definească circumstanțele, procedurile
și formatele aplicabile în sensul alineatelor (1), (2) și (4). Actele
respective de punere în aplicare se adoptă în conformitate cu procedura de
examinare menționată la articolul 39 alineatul (2).
Articolul 17
Inițierea
unui serviciu de asigurare a încrederii calificat
1. Prestatorii de servicii de asigurare a
încrederii calificați notifică organismului de supraveghere
intenția lor de a începe prestarea unui serviciu de asigurare a încrederii
calificat și prezintă organismului de supraveghere un raport al
auditului privind securitatea efectuat de un organism independent recunoscut,
astfel cum este prevăzut la articolul 16 alineatul (1). Prestatorii de
servicii de asigurare a încrederii calificați pot începe să furnizeze
serviciul de asigurare a încrederii calificat după ce au prezentat
organismului de supraveghere notificarea și raportul auditului privind
securitatea.
2. De îndată ce documentele relevante
sunt prezentate organismului de supraveghere în conformitate cu alineatul (1),
prestatorii de servicii calificați sunt incluși în listele sigure menționate
la articolul 18, indicând că notificarea a fost prezentată.
3. Organismul de supraveghere verifică
respectarea de către prestatorul de servicii de asigurare a încrederii
calificat și de către serviciile calificate de asigurare a încrederii
prestate de acesta a cerințelor regulamentului.
Dacă verificarea dă naștere
unor concluzii pozitive, organismul de supraveghere indică statutul de
calificat al prestatorilor de servicii calificați și al serviciilor
calificate de asigurare a încrederii pe care aceștia le prestează în
listele sigure, în termen de cel mult o lună de la notificare, în
conformitate cu alineatul (1).
În cazul în care verificarea nu este
încheiată în termen de o lună, organismul de supraveghere
informează prestatorul de servicii de asigurare a încrederii calificat,
specificând motivele întârzierii și termenul în care se încheie
verificarea.
4. Un serviciu de asigurare a încrederii
calificat care a făcut obiectul notificării menționate la
alineatul (1) nu poate fi refuzat pentru îndeplinirea unei proceduri sau
formalități administrative de către organismul din sectorul
public în cauză pentru că nu a fost inclus în listele menționate
la alineatul (3).
5. Comisia poate, prin intermediul actelor de
punere în aplicare, să definească circumstanțele, formatele
și procedurile în sensul alineatelor (1), (2) și (3). Actele
respective de punere în aplicare se adoptă în conformitate cu procedura de
examinare menționată la articolul 39 alineatul (2).
Articolul 18
Listele
sigure
1. Fiecare stat membru instituie, menține
și publică liste sigure cu informații referitoare la prestatorii
de servicii de asigurare a încrederii calificați pentru care este
competent, împreună cu informații referitoare la serviciile calificate
de asigurare a încrederii prestate de aceștia.
2. Statele membre instituie, mențin
și publică, în mod sigur, listele sigure semnate sau sigilate
electronic prevăzute la alineatul (1), într-o formă adecvată
pentru prelucrarea automată.
3. Statele membre notifică Comisiei,
fără întârzieri nejustificate, informații cu privire la
organismul responsabil pentru instituirea, menținerea și publicarea
listelor sigure naționale și detalii despre locul unde sunt publicate
aceste liste, certificatul utilizat pentru semnarea sau sigilarea listelor sigure
și orice modificări ale acestora.
4. Comisia pune la dispoziția publicului,
printr-un canal sigur, informațiile menționate la alineatul (3)
într-o formă purtând o semnătură electronică sau un sigiliu
electronic adecvată pentru prelucrarea automată.
5.
Comisia este împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu
articolul 38 privind definirea informațiilor menționate la
alineatul (1).
6. Comisia poate, prin intermediul actelor de
punere în aplicare, să definească specificațiile tehnice și
formatele pentru listele sigure aplicabile în sensul alineatelor (1) - (4).
Actele respective de punere în aplicare se adoptă în conformitate cu
procedura de examinare menționată la articolul 39 alineatul (2).
Articolul 19
Cerințe
pentru prestatorii de servicii de asigurare a încrederii calificați
1. Atunci când emite un certificat calificat, un prestator
de servicii de asigurare a încrederii calificat verifică, prin mijloace
corespunzătoare și în conformitate cu legislația
națională, identitatea și, atunci când este cazul,
calitățile speciale ale persoanei fizice sau juridice căreia i
s-a emis un certificat calificat.
Aceste informații sunt verificate de către
prestatorul de servicii calificat sau de către o parte terță
autorizată care acționează sub responsabilitatea prestatorului
de servicii calificat:
(a)
de către persoana fizică sau un
reprezentant autorizat al persoanei juridice, în persoană sau
(b)
de la distanță, utilizând mijloace de
identificare electronică în cadrul unui sistem notificat emis în
conformitate cu litera (a).
2. Prestatorii de servicii de asigurare a încrederii
calificați care prestează servicii calificate de asigurare a
încrederii:
(a)
angajează personal care posedă expertiza,
experiența și calificările necesare, care aplică proceduri
administrative și de gestionare care corespund standardelor europene sau
internaționale și care a beneficiat de o formare adecvată cu
privire la normele de protecție a securității și a datelor
cu caracter personal;
(b)
își asumă răspunderea pentru daune
prin menținerea de resurse financiare suficiente sau printr-un sistem
adecvat de asigurări de răspundere;
(c)
înainte de stabilirea unei relații
contractuale, informează orice persoană care dorește să
utilizeze un serviciu de asigurare a încrederii calificat de clauzele și
condițiile exacte privind utilizarea acelui serviciu;
(d)
utilizează sisteme și produse demne de
încredere care sunt protejate împotriva modificărilor și
garantează siguranța tehnică și fiabilitatea procesului
susținut de acestea;
(e)
utilizează sisteme demne de încredere pentru a
stoca datele care le sunt furnizate, într-o formă care poate fi
verificată, astfel încât:
–
acestea sunt disponibile publicului pentru
cercetări numai în cazul în care a fost obținut
consimțământul persoanei căreia i-au fost emise datele,
–
numai persoanele autorizate pot introduce și
modifica date,
–
autenticitatea informației poată fi
controlată;
(f)
iau măsuri împotriva falsificării și
furtului de date;
(g)
înregistrează pentru o perioadă de timp
corespunzătoare toate informațiile relevante referitoare la datele
emise și primite de către prestatorul de servicii de asigurare a
încrederii calificat, în special în scopul de a furniza dovezi în procedurile
judiciare. Aceste înregistrări pot fi efectuate în mod electronic;
(h)
au un plan actualizat, în cazul încetării
serviciului, pentru a asigura continuitatea serviciului în conformitate cu
dispozițiile emise de către organismul de supraveghere, în
conformitate cu articolul 13 alineatul (2) litera (c);
(i)
asigură prelucrarea legală a datelor cu
caracter personal în conformitate cu articolul 11.
3. Prestatorii de servicii de asigurare a
încrederii calificați care emit certificate calificate înregistrează
în baza lor de date de certificate revocarea certificatului în zece minute
după această revocare.
4. Cu privire la alineatul (3), prestatorii de
servicii de asigurare a încrederii calificați care emit certificate
calificate furnizează oricărui beneficiar informații cu privire
la valabilitatea sau revocarea statutului de certificate calificate emise de
aceștia. Aceste informații sunt puse la dispoziție în orice
moment cel puțin pe baza unui certificat în mod automat, fiabil, gratuit
și eficient.
5. Comisia poate, prin intermediul actelor de
punere în aplicare, să stabilească numere de referință ale
standardelor pentru sisteme și produse demne de încredere. Conformitatea
cu cerințele prevăzute la articolul 19 este presupusă atunci
când sistemele și produsele demne de încredere respectă standardele
respective. Actele respective de punere în aplicare se adoptă în
conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 39
alineatul (2). Comisia publică actele respective în Jurnalul Oficial al
Uniunii Europene.
Secțiunea
3
Semnătura
electronică
Articolul 20
Efecte
juridice și acceptarea semnăturilor electronice
1. Unei semnături electronice nu i se
refuză efectul juridic și posibilitatea de a fi acceptată ca
dovadă în procedurile judiciare doar din motiv că este sub formă
electronică.
2. O semnătură electronică
calificată are efectul juridic echivalent al unei semnături olografe.
3. Semnăturile electronice calificate
sunt recunoscute și acceptate în toate statele membre.
4. Dacă se solicită o
semnătură electronică cu un nivel de asigurare a
securității sub cel al semnăturii electronice calificate, în
special de un stat membru pentru a accesa un serviciu online oferit de un
organism din sectorul public pe baza unei evaluări adecvate a riscurilor
implicate într-un astfel de serviciu, sunt recunoscute și acceptate toate
semnăturile electronice care au cel puțin același nivel de asigurare
a securității.
5. Statele membre nu solicită pentru
accesul transfrontalier la un serviciu online oferit de un organism din
sectorul public o semnătură electronică la un nivel de asigurare
a securității mai ridicat decât cel al semnăturii electronice
calificate.
6. Comisia este împuternicită să
adopte acte delegate în conformitate cu articolul 38 în ceea ce privește
definirea diferitelor niveluri de securitate a semnăturii electronice
menționate la alineatul (4).
7. Comisia poate, prin intermediul actelor de
punere în aplicare, să stabilească numere de referință ale
standardelor pentru nivelurile de securitate ale semnăturii electronice.
Conformitatea cu nivelul de securitate definit într-un act delegat adoptat în
temeiul alineatului (6) este presupusă atunci când o semnătură
electronică îndeplinește standardele respective. Actele respective de
punere în aplicare se adoptă în conformitate cu procedura de examinare
menționată la articolul 39 alineatul (2). Comisia publică
actele respective în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Articolul 21
Certificate
calificate pentru semnătura electronică
1. Certificatele calificate pentru
semnătura electronică îndeplinesc cerințele prevăzute în
anexa I.
2. Certificatele calificate pentru
semnătura electronică nu fac obiectul niciunei cerințe
obligatorii în plus față de cerințele prevăzute în anexa I.
3. În cazul în care un certificat calificat
pentru semnătura electronică a fost revocat după activarea
inițială, acesta își pierde valabilitatea și nu se revine
în niciun caz la statutul său prin reînnoirea valabilității
sale.
4. Comisia este împuternicită să
adopte acte delegate în conformitate cu articolul 38 privind definirea mai
precisă a cerințelor prevăzute în anexa I.
5. Comisia poate, prin intermediul actelor de
punere în aplicare, să stabilească numere de referință ale
standardelor pentru certificatele calificate pentru semnătura
electronică. În cazul în care un certificat calificat pentru
semnătura electronică îndeplinește standardele respective, se
presupune că respectă cerințele prevăzute în anexa I.
Actele respective de punere în aplicare se adoptă în conformitate cu
procedura de examinare menționată la articolul 39 alineatul (2).
Comisia publică actele respective în Jurnalul Oficial al Uniunii
Europene.
Articolul 22
Cerințe
pentru dispozitivele de creare a semnăturilor electronice calificate
1. Dispozitivele de creare a semnăturilor
electronice calificate îndeplinesc cerințele prevăzute în anexa II.
2. Comisia poate, prin intermediul actelor de
punere în aplicare, să stabilească numere de referință ale
standardelor pentru dispozitivele de creare a semnăturilor electronice
calificate. În cazul în care un dispozitiv de creare a semnăturilor
electronice calificat îndeplinește standardele respective, se presupune
că respectă cerințele prevăzute în anexa II. Actele
respective de punere în aplicare se adoptă în conformitate cu procedura de
examinare menționată la articolul 39 alineatul (2). Comisia
publică actele respective în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Articolul 23
Certificarea
dispozitivelor de creare a semnăturilor electronice calificate
1. Dispozitivele de creare a semnăturilor
electronice calificate pot fi certificate de organisme publice sau private
adecvate desemnate de statele membre, cu condiția ca acestea să fi
fost supuse unui proces de evaluare a securității efectuat în
conformitate cu una din normele pentru evaluarea securității
produselor tehnologiei informației incluse pe o listă care este
stabilită de Comisie prin intermediul actelor de punere în aplicare.
Actele respective de punere în aplicare se adoptă în conformitate cu
procedura de examinare menționată la articolul 39 alineatul (2).
Comisia publică actele respective în Jurnalul Oficial al Uniunii
Europene.
2. Statele membre notifică Comisiei
și celorlalte state membre denumirile și adresele organismului public
sau privat desemnat de acestea, astfel cum se menționează la
alineatul (1).
3. Comisia este împuternicită să
adopte acte delegate în conformitate cu articolul 38 privind stabilirea de
criterii specifice care urmează să fie îndeplinite de către
organismele desemnate menționate la alineatul (1).
Articolul 24
Publicarea
unei liste de dispozitive de creare a semnăturilor electronice certificate
și calificate
1. Statele membre notifică Comisiei
fără întârzieri nejustificate informații cu privire la
dispozitivele de creare a semnăturilor electronice calificate care au fost
certificate de către organismele menționate la articolul 23. Ele
notifică Comisiei, de asemenea, fără întârzieri nejustificate,
informații cu privire la dispozitivele de creare a semnăturilor
electronice care nu ar mai fi certificate.
2. Pe baza informațiilor primite, Comisia
stabilește, publică și menține o listă a
dispozitivelor de creare a semnăturilor electronice certificate și
calificate.
3. Comisia poate, prin intermediul actelor de
punere în aplicare, să definească circumstanțele, formatele
și procedurile aplicabile în sensul alineatului (1). Actele respective de
punere în aplicare se adoptă în conformitate cu procedura de examinare
menționată la articolul 39 alineatul (2).
Articolul 25
Cerințe
pentru validarea semnăturilor electronice calificate
1. O semnătură electronică
calificată este considerată valabilă dacă se poate stabili,
cu un grad ridicat de certitudine, că în momentul semnării:
(a)
certificatul care stă la baza semnăturii
este un certificat calificat pentru semnătura electronică care
respectă dispozițiile prevăzute în anexa I;
(b)
certificatul calificat necesar este autentic
și valabil;
(c)
datele de validare a semnăturilor corespund
datelor furnizate de beneficiar;
(d)
setul de date care reprezintă fără
ambiguitate semnatarul este furnizat corect beneficiarului;
(e)
utilizarea vreunui pseudonim este indicată
clar beneficiarului în cazul în care se folosește un pseudonim;
(f)
semnătura electronică a fost creată
printr-un dispozitiv de creare a semnăturilor electronice calificat;
(g)
integritatea datelor semnate nu a fost
compromisă;
(h)
cerințele prevăzute la articolul 3
alineatul (7) sunt respectate;
(i)
sistemul utilizat pentru validarea semnăturii
furnizează beneficiarului rezultatul corect al procesului de validare
și permite beneficiarului să detecteze orice aspecte relevante pentru
securitate.
2. Comisia este împuternicită să
adopte acte delegate în conformitate cu articolul 38 privind definirea mai
precisă a cerințelor prevăzute la alineatul (1).
3. Comisia poate, prin intermediul actelor de
punere în aplicare, să stabilească numere de referință ale
standardelor pentru validarea semnăturilor electronice calificate. În
cazul în care validarea semnăturilor electronice calificate
îndeplinește standardele respective, se presupune că respectă
cerințele prevăzute la alineatul (1). Actele respective de punere în
aplicare se adoptă în conformitate cu procedura de examinare
menționată la articolul 39 alineatul (2). Comisia publică
actele respective în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Articolul 26
Serviciul
de validare calificat pentru semnăturile electronice calificate
1. Un serviciu de validare calificat pentru
semnături electronice calificate este prestat de către un prestator
de servicii de asigurare a încrederii calificat care:
(a)
furnizează validare în conformitate cu
articolul 25 alineatul (1) și
(b)
permite beneficiarilor să primească
rezultatul procesului de validare în mod automat, fiabil, eficient și care
poartă semnătura electronică avansată sau sigiliul
electronic avansat al prestatorului care oferă serviciul de validare
calificat.
2. Comisia poate, prin intermediul actelor de
punere în aplicare, să stabilească numere de referință ale standardelor
pentru serviciul de validare calificat menționat la alineatul (1). În
cazul în care serviciul de validare pentru semnătura electronică
calificată îndeplinește standardele respective, se presupune că
respectă cerințele prevăzute la alineatul (1) litera (b). Actele
respective de punere în aplicare se adoptă în conformitate cu procedura de
examinare menționată la articolul 39 alineatul (2). Comisia
publică actele respective în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Articolul 27
Păstrarea
semnăturilor electronice calificate
1. Un serviciu de păstrare a
semnăturilor electronice calificate este prestat de un prestator de
servicii de asigurare a încrederii calificat care utilizează proceduri
și tehnologii capabile să extindă fiabilitatea datelor de validare
a semnăturilor electronice calificate dincolo de perioada de valabilitate
tehnologică.
2. Comisia este împuternicită să
adopte acte delegate în conformitate cu articolul 38 privind definirea mai
precisă a cerințelor prevăzute la alineatul (1).
3. Comisia poate, prin intermediul actelor de
punere în aplicare, să stabilească numere de referință ale
standardelor pentru păstrarea semnăturilor electronice calificate. În
cazul în care dispozițiile pentru păstrarea semnăturilor
electronice calificate îndeplinesc standardele respective, se presupune că
respectă cerințele prevăzute la alineatul (1). Actele respective
de punere în aplicare se adoptă în conformitate cu procedura de examinare
menționată la articolul 39 alineatul (2). Comisia publică
actele respective în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Secțiunea
4
Sigilii
electronice
Articolul 28
Efectele
juridice ale sigiliilor electronice
1. Nu se refuză efectul juridic al unui
sigiliu electronic și posibilitatea de a fi acceptat ca dovadă în
procedurile judiciare doar din motiv că este sub formă
electronică.
2. Un sigiliu electronic calificat
beneficiază de prezumția juridică de a garanta originea și
integritatea datelor de care este legat.
3. Un sigiliu electronic calificat este
recunoscut și acceptat în toate statele membre.
4. Dacă se solicită un nivel de
asigurare a securității sigiliului electronic sub cel al sigiliului
electronic calificat, în special de un stat membru pentru a accesa un serviciu
online oferit de un organism din sectorul public pe baza unei evaluări
adecvate a riscurilor implicate de un astfel de serviciu, sunt acceptate toate
sigiliile electronice care au cel puțin același nivel de asigurare a
securității.
5. Statele membre nu solicită pentru a
accesa un serviciu online oferit de un organism din sectorul public un sigiliu
electronic la un nivel de asigurare a securității mai ridicat decât
cel al sigiliilor electronice calificate.
6. Comisia este împuternicită să
adopte acte delegate în conformitate cu articolul 38 în ceea ce privește
definirea diferitelor niveluri de asigurare a securității sigiliilor
electronice menționate la alineatul (4).
7. Comisia poate, prin intermediul actelor de
punere în aplicare, să stabilească numere de referință ale
standardelor pentru nivelurile de asigurare a securității sigiliilor
electronice. Conformitatea cu nivelul de asigurare a securității
definit într-un act delegat adoptat în temeiul alineatului (6) este
presupusă atunci când un sigiliu electronic îndeplinește standardele
respective. Actele respective de punere în aplicare se adoptă în
conformitate cu procedura de examinare menționată la articolul 39
alineatul (2). Comisia publică actele respective în Jurnalul Oficial al
Uniunii Europene.
Articolul 29
Cerințe
pentru certificatele calificate pentru sigilii electronice
1. Certificatele calificate pentru sigiliile
electronice îndeplinesc cerințele prevăzute în anexa III.
2. Certificatele calificate pentru sigiliile
electronice nu fac obiectul niciunei cerințe obligatorii în plus
față de cerințele prevăzute în anexa III.
3. În cazul în care un certificat calificat
pentru un sigiliu electronic a fost revocat după activarea
inițială, acesta își pierde valabilitatea și nu se revine
în niciun caz la statutul său anterior prin reînnoirea valabilității
sale.
4. Comisia este împuternicită să
adopte acte delegate în conformitate cu articolul 38 privind definirea mai
precisă a cerințelor prevăzute în anexa III.
5. Comisia poate, prin intermediul actelor de
punere în aplicare, să stabilească numere de referință ale
standardelor pentru certificatele calificate pentru sigiliile electronice. În
cazul în care un certificat calificat pentru sigiliul electronic
îndeplinește standardele respective, se presupune că respectă
cerințele prevăzute în anexa III. Actele respective de punere în
aplicare se adoptă în conformitate cu procedura de examinare
menționată la articolul 39 alineatul (2). Comisia publică
actele respective în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Articolul 30
Dispozitive
de creare a sigiliilor electronice calificate
1. Articolul 22 se aplică mutatis
mutandis cerințelor pentru dispozitivele de creare a sigiliilor
electronice calificate.
2. Articolul 23 se aplică mutatis
mutandis certificării dispozitivelor de creare a sigiliilor
electronice calificate.
3. Articolul 24 se aplică mutatis
mutandis publicării unei liste a dispozitivelor de creare a sigiliilor
electronice certificate și calificate.
Articolul 31
Validarea
și păstrarea sigiliilor electronice calificate
Articolele 25, 26 și 27 se aplică mutatis
mutandis validării și păstrării sigiliilor electronice
calificate.
Secțiunea
5
Marca
temporală electronică
Articolul 32
Efectul
juridic al mărcii temporale electronice
1. Nu se refuză efectul juridic al unei mărci
temporale electronice și posibilitatea de a fi acceptată ca
dovadă în procedurile judiciare doar din motiv că este sub formă
electronică.
2. Marca temporală electronică calificată
beneficiază de o prezumție juridică de a garanta timpul pe care
îl indică și integritatea datelor la care se raportează timpul indicat.

3. O marcă temporală electronică
calificată este recunoscută și acceptată în toate statele
membre.
Articolul 33
Cerințe
pentru mărcile temporale electronice calificate
1. O marcă temporală electronică
calificată îndeplinește următoarele cerințe:
(a)
este precis legată de ora universală
coordonată astfel încât să excludă orice posibilitate ca datele
să fie schimbate fără ca acest lucru să fie detectat;
(b)
se bazează pe o sursă de timp
precisă;
(c)
este emisă de un prestator de servicii de
asigurare a încrederii calificat;
(d)
este semnată utilizând o semnătură
electronică avansată sau un sigiliu electronic avansat al
prestatorului de servicii de asigurare a încrederii calificat sau printr-o
metodă echivalentă.
2. Comisia poate, prin intermediul actelor de punere în
aplicare, să stabilească numere de referință ale
standardelor pentru exactitatea legăturii între timp și date și
exactitatea sursei timpului indicat. În cazul în care exactitatea
legăturii între timp și date și exactitatea sursei timpului
indicat îndeplinesc standardele respective, se presupune că se
respectă cerințele prevăzute la alineatul (1). Actele respective
de punere în aplicare se adoptă în conformitate cu procedura de examinare
menționată la articolul 39 alineatul (2). Comisia publică
actele respective în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Secțiunea
6
Documente
electronice
Articolul 34
Efecte
juridice și acceptarea documentelor electronice
1. Un document electronic este considerat
echivalent cu un document pe suport de hârtie și admisibil ca dovadă
în procedurile judiciare, având în vedere nivelul său de asigurare a
autenticității și integrității.
2. Un document care poartă o
semnătură electronică calificată sau un sigiliu electronic
calificat al persoanei care este competentă să emită documentul
relevant beneficiază de prezumția juridică a
autenticității și integrității sale, cu condiția
ca documentul să nu conțină niciun element dinamic capabil
să modifice automat documentul.
3. Atunci când un document original sau o copie
certificată este necesar(ă) pentru prestarea unui serviciu online
oferit de un organism din sectorul public, sunt acceptate în alte state membre
fără cerințe suplimentare cel puțin documentele electronice
emise de persoanele care sunt competente să emită documentele
relevante și care sunt considerate a fi originale sau copii certificate în
conformitate cu legislația națională a statului membru de
origine.
4. Comisia poate, prin intermediul actelor de
punere în aplicare, să definească formatele semnăturilor și
sigiliilor electronice care se acceptă ori de câte ori un document semnat
sau sigilat este solicitat de un stat membru pentru prestarea unui serviciu
online oferit de un organism din sectorul public menționat la alineatul (2).
Actele respective de punere în aplicare se adoptă în conformitate cu
procedura de examinare menționată la articolul 39 alineatul (2).

Secțiunea
7
Servicii
de distribuție electronică calificate
Articolul 35
Efectul
juridic al unui serviciu de distribuție electronică
1. Datele trimise sau primite utilizând un
serviciu de distribuție electronică sunt admisibile ca dovezi în
procedurile judiciare cu privire la integritatea datelor și exactitatea
datei și orei la care datele au fost trimise sau primite de către un
destinatar precizat.
2. Datele trimise sau primite utilizând un
serviciu de distribuție electronică calificat beneficiază de
prezumția juridică a integrității datelor și preciziei
datei și orei trimiterii sau primirii datelor indicate de sistemul de distribuție
electronică calificat.
3. Comisia este împuternicită să
adopte acte delegate în conformitate cu articolul 38 privind specificarea
mecanismelor pentru trimiterea sau primirea datelor utilizând serviciile de
distribuție electronică, care sunt utilizate în scopul
stimulării interoperabilității între serviciile de
distribuție electronică.
Articolul 36
Cerințe
pentru serviciile de distribuție electronică calificate
1. Serviciile de distribuție
electronică calificate îndeplinesc următoarele cerințe:
(a)
trebuie să fie prestate de către unul sau
mai mulți prestatori de servicii de asigurare a încrederii
calificați;
(b)
trebuie să permită identificarea
lipsită de ambiguitate a expeditorului și, dacă este cazul, a
destinatarului;
(c)
procesul de trimitere sau primire a datelor trebuie
să fie sigur printr-o semnătură electronică avansată
sau un sigiliu electronic avansat al prestatorului de servicii de asigurare a
încrederii calificat astfel încât să excludă posibilitatea ca datele
să fie schimbate fără ca acest lucru să fie detectat;
(d)
orice modificare a datelor necesare în scopul de a
trimite sau primi datele trebuie să fie clar indicată expeditorului
și destinatarului datelor;
(e)
data trimiterii, primirii și a oricărei
modificări a datelor trebuie să fie indicată printr-o marcă
temporală electronică calificată;
(f)
în cazul datelor transferate între doi sau mai
mulți prestatori de servicii de asigurare a încrederii calificați,
cerințele de la literele (a) - (e) se aplică tuturor prestatorilor de
servicii de asigurare a încrederii calificați.
2. Comisia poate, prin intermediul actelor de
punere în aplicare, să stabilească numere de referință ale
standardelor pentru procesele de trimitere și primire de date.
Conformitatea cu cerințele prevăzute la alineatul (1) este
presupusă în cazul în care procesul de trimitere și primire de date
îndeplinește standardele respective. Actele respective de punere în
aplicare se adoptă în conformitate cu procedura de examinare
menționată la articolul 39 alineatul (2). Comisia publică
actele respective în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Secțiunea
8
Autentificarea
unui site internet
Articolul 37
Cerințe
pentru certificatele calificate pentru autentificarea unui site internet
1. Certificatele calificate pentru
autentificarea unui site internet îndeplinesc cerințele prevăzute în
anexa IV.
2. Certificatele calificate pentru
autentificarea unui site internet sunt recunoscute și acceptate în toate
statele membre.
3. Comisia este împuternicită să
adopte acte delegate în conformitate cu articolul 38 privind definirea mai
precisă a cerințelor prevăzute în anexa IV.
4. Comisia poate, prin intermediul actelor de
punere în aplicare, să stabilească numere de referință ale
standardelor pentru certificatele calificate pentru autentificarea unui site
internet. În cazul în care un certificat calificat pentru autentificarea unui
site internet îndeplinește standardele respective, se presupune că
respectă cerințele prevăzute în anexa IV. Actele respective de
punere în aplicare se adoptă în conformitate cu procedura de examinare menționată
la articolul 39 alineatul (2). Comisia publică actele respective în Jurnalul
Oficial al Uniunii Europene.
CAPITOLUL
IV
ACTE
DELEGATE
Articolul 38
Exercitarea
delegării
1. Competența de a adopta acte delegate
este conferită Comisiei în condițiile prevăzute la prezentul
articol.
2. Competența de a adopta actele delegate
menționată la articolul 8 alineatul (3), articolul 13 alineatul (5),
articolul 15 alineatul (5), articolul 16 alineatul (5), articolul 18 alineatul
(5), articolul 20 alineatul (6), articolul 21 alineatul (4), articolul 23
alineatul (3), articolul 25 alineatul (2), articolul 27 alineatul (2),
articolul 28 alineatul (6), articolul 29 alineatul (4), articolul 30 alineatul
(2), articolul 31, articolul 35 alineatul (3) și articolul 37 alineatul (3)
este conferită Comisiei pentru o perioadă de timp nedeterminată
de la data intrării în vigoare a prezentului regulament.
3. Delegarea competenței menționate
la articolul 8 alineatul (3), articolul 13 alineatul (5), articolul 15
alineatul (5), articolul 16 alineatul (5), articolul 18 alineatul (5),
articolul 20 alineatul (6), articolul 21 alineatul (4), articolul 23 alineatul
(3), articolul 25 alineatul (2), articolul 27 alineatul (2), articolul 28
alineatul (6), articolul 29 alineatul (4), articolul 30 alineatul (2),
articolul 31, articolul 35 alineatul (3) și articolul 37 alineatul (3)
poate fi revocată în orice moment de către Parlamentul European sau
de către Consiliu. Decizia de revocare pune capăt delegării
competenței menționate în decizia respectivă. Aceasta produce
efecte începând cu ziua următoare datei publicării deciziei în Jurnalul
Oficial al Uniunii Europene sau la o dată ulterioară
specificată în decizie. Aceasta nu aduce atingere valabilității
actelor delegate aflate deja în vigoare.
4. De îndată ce adoptă un act delegat,
Comisia îl notifică simultan Parlamentului European și Consiliului.
5. Un act delegat adoptat în temeiul
articolului 8 alineatul (3), articolului 13 alineatul (5), articolului 15
alineatul (5), articolului 16 alineatul (5), articolului 18 alineatul (5),
articolului 20 alineatul (6), articolului 21 alineatul (4), articolului 23
alineatul (3), articolului 25 alineatul (2), articolului 27 alineatul (2),
articolului 28 alineatul (6), articolului 29 alineatul (4), articolului 30
alineatul (2), articolului 31, articolului 35 alineatul (3) și articolului
37 alineatul (3) intră în vigoare numai în cazul în care Parlamentul
European sau Consiliul nu a exprimat nicio obiecție în termen de două
luni de la notificarea actului respectiv Parlamentului European și Consiliului
sau dacă, înainte de expirarea termenului respectiv, atât Parlamentul
European, cât și Consiliul informează Comisia că nu vor formula
obiecții. La inițiativa Parlamentului European sau a Consiliului,
termenul respectiv se prelungește cu două luni.
CAPITOLUL
V
ACTE
DE PUNERE ÎN APLICARE
Articolul 39
Procedura
comitetelor
1. Comisia este asistată de un comitet.
Comitetul respectiv este un comitet în sensul Regulamentului (UE) nr. 182/2011.
2. Atunci când se face trimitere la prezentul
alineat, se aplică articolul 5 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011.
CAPITOLUL
VI
DISPOZIȚII
FINALE
Articolul 40
Raportare
Comisia prezintă Parlamentului European
și Consiliului rapoarte cu privire la aplicarea prezentului regulament.
Primul raport se transmite în termen de cel mult patru ani de la data
intrării în vigoare a prezentului regulament. Ulterior, următoarele
rapoarte se transmit o dată la patru ani.
Articolul 41
Abrogare

1. Directiva 1999/93/CE se abrogă.
2. Trimiterile la directiva abrogată se
interpretează ca trimiteri la prezentul regulament.
3. Dispozitivele sigure de creare a
semnăturilor a căror conformitate a fost determinată în
conformitate cu articolul 3 alineatul (4) din Directiva 1999/93/CE sunt
considerate dispozitive de creare a semnăturilor calificate în temeiul
prezentului regulament.
4. Certificatele calificate emise în temeiul
Directivei 1999/93/CE sunt considerate certificate calificate pentru
semnături electronice în temeiul prezentului regulament până la
expirare, dar nu mai mult de cinci ani de la intrarea în vigoare a prezentului
regulament.
Articolul 42
Intrarea
în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în
a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al
Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate
elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles,
Pentru Parlamentul European,                     Pentru
Consiliu,
Președintele                                                  Președintele
ANEXA I
Cerințe
pentru certificatele calificate pentru semnături electronice
Certificatele calificate pentru semnături
electronice conțin:
(a)
o indicație, cel puțin într-o formă
adecvată pentru prelucrarea automată, că certificatul a fost
emis ca certificat calificat pentru semnături electronice;
(b)
un set de date reprezintă fără
ambiguitate prestatorul de servicii de asigurare a încrederii calificat care
emite certificatele calificate care includ cel puțin statul membru în care
este stabilit prestatorul respectiv și
–
pentru o persoană juridică: numele
și numărul de înregistrare astfel cum se menționează în
registrele oficiale,
–
pentru o persoană fizică: numele
persoanei;
(c)
un set de date care reprezintă fără
ambiguitate semnatarul căruia i-a fost emis certificatul care include cel
puțin numele semnatarului sau un pseudonim, care este identificat ca
atare;
(d)
datele de validare a semnăturilor electronice
care corespund datelor de creare a semnăturilor electronice;
(e)
detalii privind începutul și sfârșitul
perioadei de valabilitate a certificatului;
(f)
codul de identitate al certificatului care trebuie
să fie unic pentru prestatorul de servicii de asigurare a încrederii
calificat;
(g)
semnătura electronică avansată sau
sigiliul electronic avansat al prestatorului de servicii de asigurare a
încrederii calificat emitent;
(h)
locul în care certificatul care stă la baza
semnăturii electronice avansate sau a sigiliului electronic avansat
menționate la litera (g) este disponibil gratuit;
(i)
localizarea serviciilor privind statutul
valabilității certificatului care pot fi utilizate pentru a
cunoaște statutul valabilității certificatului calificat;
(j)
în cazul în care datele de creare a
semnăturilor electronice legate de datele de validare a semnăturilor
electronice sunt situate într-un dispozitiv de creare a semnăturilor
electronice calificat, o indicație corespunzătoare referitoare la
aceasta, cel puțin într-o formă adecvată pentru prelucrarea
automată.
ANEXA II
Cerințe
pentru dispozitivele de creare a semnăturilor calificate
1. Dispozitivele de creare a semnăturilor
electronice calificate garantează, prin mijloace tehnice și
procedurale adecvate, cel puțin că:
(a)
secretul datelor de creare a semnăturilor
electronice utilizate pentru generarea semnăturii electronice este
asigurat;
(b)
datele de creare a semnăturilor electronice
utilizate pentru generarea semnăturii electronice pot să apară
numai o dată;
(c)
există suficiente asigurări că
datele de creare a semnăturilor electronice utilizate pentru generarea
semnăturilor electronice nu pot să fie descoperite prin deducție
și că semnătura electronică este protejată împotriva
falsificării utilizând tehnologia disponibilă în prezent;
(d)
datele de creare a semnăturilor electronice
utilizate pentru generarea semnăturilor electronice pot să fie
protejate în mod fiabil de către semnatarul legitim împotriva
utilizării de către alte persoane.
2. Dispozitivele de creare a semnăturilor
electronice calificate nu modifică datele care urmează să fie
semnate sau nu împiedică prezentarea lor semnatarului înainte de a semna.
3. Generarea sau gestionarea datelor de creare
a semnăturilor electronice în numele semnatarului se realizează de
către un prestator de servicii de asigurare a încrederii calificat.
4. Prestatorii de servicii de asigurare a
încrederii calificați care gestionează datele de creare a
semnăturilor electronice în numele semnatarului pot duplica datele de
creare a semnăturilor electronice în scopul de a le avea de rezervă,
cu condiția ca următoarele cerințe să fie îndeplinite:
(a)
securitatea seturilor de date duplicate trebuie
să fie la același nivel ca pentru seturile de date originale;
(b)
numărul seturilor de date duplicate nu
depășește minimul necesar pentru a asigura continuitatea
serviciului.
ANEXA III
Cerințe
pentru certificatele calificate pentru sigilii electronice
Certificatele calificate pentru sigilii
electronice conțin:
(a)
o indicație, cel puțin într-o formă
adecvată pentru prelucrarea automată, că certificatul a fost
emis ca certificat calificat pentru sigilii electronice;
(b)
un set de date care reprezintă fără
ambiguitate prestatorul de servicii de asigurare a încrederii calificat care
emite certificatele calificate care include cel puțin statul membru în
care este stabilit prestatorul respectiv și
–
pentru o persoană juridică: numele
și numărul de înregistrare astfel cum se menționează în
registrele oficiale,
–
pentru o persoană fizică: numele
persoanei;
(c)
un set de date care reprezintă fără
ambiguitate persoana juridică căreia i s-a emis certificatul, care
include cel puțin numele și numărul de înregistrare astfel cum
se menționează în registrele oficiale;
(d)
datele de validare a sigiliilor electronice care
corespund datelor de creare a sigiliilor electronice;
(e)
detalii privind începutul și sfârșitul
perioadei de valabilitate a certificatului;
(f)
codul de identitate al certificatului care trebuie
să fie unic pentru prestatorul de servicii de asigurare a încrederii
calificat;
(g)
semnătura electronică avansată sau
sigiliul electronic avansat al prestatorului de servicii de asigurare a
încrederii calificat emitent;
(h)
locul în care certificatul care stă la baza
semnăturii electronice avansate sau a sigiliului electronic avansat
menționate la litera (g) este disponibil gratuit;
(i)
localizarea serviciilor privind statutul
valabilității certificatului care pot fi utilizate pentru a
cunoaște statutul valabilității certificatului calificat;
(j)
în cazul în care datele de creare a sigiliilor
electronice legate de datele de validare a sigiliilor electronice sunt situate
într-un dispozitiv de creare a sigiliilor electronice calificat, o
indicație corespunzătoare referitoare la aceasta, cel puțin
într-o formă adecvată pentru prelucrarea automată.
ANEXA IV
Cerințe
pentru certificatele calificate pentru autentificarea unui site internet
Certificatele calificate pentru autentificarea
unui site internet conțin:
(a)
o indicație, cel puțin într-o formă
adecvată pentru prelucrarea automată, că certificatul a fost
emis ca certificat calificat pentru autentificarea unui site internet;
(b)
un set de date care reprezintă fără
ambiguitate prestatorul de servicii de asigurare a încrederii calificat care
emite certificatele calificate care include cel puțin statul membru în
care este stabilit prestatorul respectiv și
–
pentru o persoană juridică: numele
și numărul de înregistrare astfel cum se menționează în
registrele oficiale,
–
pentru o persoană fizică: numele
persoanei;
(c)
un set de date care reprezintă fără
ambiguitate persoana juridică căreia i s-a emis certificatul, care
include cel puțin numele și numărul de înregistrare astfel cum
se menționează în registrele oficiale;
(d)
elemente ale adresei, care includ cel puțin
orașul și statul membru, ale persoanei juridice căreia i s-a
emis certificatul, astfel cum se menționează în registrele oficiale;
(e)
numele domeniului gestionat de persoana
juridică căreia i s-a emis certificatul;
(f)
detalii privind începutul și sfârșitul
perioadei de valabilitate a certificatului;
(g)
codul de identitate al certificatului care trebuie
să fie unic pentru prestatorul de servicii de asigurare a încrederii
calificat;
(h)
semnătura electronică avansată sau
sigiliul electronic avansat al prestatorului de servicii de asigurare a
încrederii calificat emitent;
(i)
locul în care certificatul care stă la baza
semnăturii electronice avansate sau a sigiliului electronic avansat
menționate la litera (g) este disponibil gratuit;
(j)
localizarea serviciilor privind statutul
valabilității certificatului care pot fi utilizate pentru a
cunoaște statutul valabilității certificatului calificat.
FIȘĂ
FINANCIARĂ LEGISLATIVĂ
1.           CADRUL PROPUNERII/INIȚIATIVEI
Prezenta fișă financiară
detaliază cerințele în ceea ce privește cheltuielile
administrative în vederea punerii în aplicare a regulamentului propus privind
identificarea electronică și serviciile de asigurare a încrederii
pentru tranzacțiile electronice pe piața internă.
În urma procedurii legislative și a
discuției pentru adoptarea de către Parlamentul European și
Consiliu a regulamentului propus, Comisia va avea nevoie de douăsprezece
persoane ocupate în echivalent normă întreagă (ENI) pentru a elabora
actele delegate și de punere în aplicare conexe, pentru a asigura
disponibilitatea standardelor organizaționale și tehnice, pentru a
trata informațiile notificate de statele membre, în special pentru a
menține informațiile referitoare la listele sigure, pentru a asigura
sensibilizarea părților interesate – în special cetățeni
și IMM-uri – cu privire la avantajele utilizării identificării,
autentificării și semnăturii electronice și a serviciilor
conexe de asigurare a încrederii și pentru a angaja discuții cu
țările terțe în vederea realizării
interoperabilității identificării, autentificării și semnăturii
electronice și a serviciilor conexe de asigurare a încrederii la nivel
mondial.
1.1.        Denumirea
propunerii/inițiativei
Propunere a Comisiei de regulament privind identificarea
electronică și serviciile de asigurare a încrederii pentru
tranzacțiile electronice pe piața internă
1.2.        Domeniul (domeniile) de
politică în cauză în structura ABM/ABB[25]
09 SOCIETATEA INFORMAȚIONALĂ
1.3.        Tipul
propunerii/inițiativei
¨ Propunerea/inițiativa
se referă la o acțiune nouă
¨ Propunerea/inițiativa
se referă la o acțiune nouă ca urmare a unui proiect-pilot/a
unei acțiuni pregătitoare[26]

¨ Propunerea/inițiativa se referă la prelungirea
unei acțiuni existente
þ Propunerea/inițiativa
se referă la o acțiune reorientată către o acțiune
nouă
1.4.        Obiective
1.4.1.     Obiectivul (obiectivele)
strategic(e) multianual(e) al(e) Comisiei vizat(e) de
propunere/inițiativă
Obiectivele
generale ale propunerii sunt cele din politicile generale ale UE în care se
situează propunerea, precum Strategia UE 2020. Aceasta vizează
să garanteze că Europa ar „fi transformată într-o economie
inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii, care
obține un nivel ridicat de ocupare a forței de muncă, de
productivitate și de coeziune socială.”
1.4.2.     Obiectiv(e) specific(e)
și activitatea (activitățile) ABM/ABB în cauză
Pentru
a spori încrederea în tranzacțiile electronice paneuropene și pentru
a asigura recunoașterea juridică transfrontalieră a
identificării, autentificării și semnăturii electronice
și a serviciilor conexe de asigurare a încrederii, precum și un nivel
ridicat de protecție a datelor și responsabilizarea utilizatorilor pe
piața unică (a se vedea Agenda digitală pentru Europa,
acțiunile-cheie 3 și 16).
Activitatea (activitățile) ABM/ABB în cauză
09
02 - Cadru de reglementare pentru Agenda digitală pentru Europa
1.4.3.     Rezultatul (rezultatele)
și impactul preconizate
A se preciza efectele
pe care propunerea/inițiativa ar trebui să le aibă asupra
beneficiarilor vizați/grupurilor vizate.
Stabilirea unui mediu de
reglementare clar pentru identificarea, autentificarea și semnătura
electronică și serviciile conexe de asigurare a încrederii, care ar
spori confortul și încrederea utilizatorilor în lumea digitală.
1.4.4.     Indicatori de rezultat și
de impact
A se preciza
indicatorii care permit monitorizarea punerii în aplicare a
propunerii/inițiativei.
1. Existența
furnizorilor de identificare, autentificare și semnătură
electronică și servicii conexe de asigurare a încrederii care
desfășoară activități în mai multe state membre ale
UE:
2. Gradul de
interoperabilitate pe care îl ating dispozitivele (de exemplu, dispozitive de
citire a cardurilor cu memorie) între sectoare și țări;
3. Utilizarea
identificării, autentificării și semnăturii electronice
și a serviciilor conexe de asigurare a încrederii de către toate
categoriilor de populație;
4. Măsura în care
identificarea, autentificarea și semnătura electronică și
serviciile conexe de asigurare a încrederii sunt utilizate de către
utilizatorii finali pentru tranzacțiile naționale și
internaționale (transfrontaliere);
5. Gradul de armonizare
între statele membre a legislației privind identificarea, autentificarea
și semnătura electronică și serviciile conexe de asigurare
a încrederii;
6. Sistemele de
identificare electronică notificate Comisiei;
7. Servicii accesibile
prin mijloace notificate de identificare electronică în sectorul public
(de exemplu, e-guvernare, e-sănătate, e-justiție și
achiziții publice electronice);
8. Servicii accesibile prin mijloace notificate de
identificare electronică în sectorul privat (de exemplu, servicii bancare
online, comerț electronic, jocuri de noroc online, conectare la site-uri
internet și servicii de internet mai sigure).
1.5.        Motivul (motivele)
propunerii/inițiativei
1.5.1.     Cerința (cerințele)
care trebuie îndeplinită (îndeplinite) pe termen scurt sau lung
Divergențele
în ceea ce privește punerea în aplicare la nivel național a
directivei privind semnătura electronică ca urmare a diferitelor
interpretări ale statelor membre conduc la probleme de interoperabilitate
transfrontalieră, și, astfel, la o situație segmentată în
UE și la denaturări pe piața internă. Acestea sunt
însoțite de o lipsă de încredere în sistemele electronice care
împiedică cetățenii europeni să beneficieze de același
tip de servicii în mediul digital ca și în viața reală.
1.5.2.     Valoarea adăugată a
implicării UE
Acțiunea
la nivelul UE ar prezenta avantaje clare în comparație cu acțiunea la
nivelul statelor membre. Experiența a arătat, într-adevăr,
că măsurile naționale nu sunt numai insuficiente pentru a face
ca tranzacțiile electronice să devină posibile peste
granițe, ci dimpotrivă, au creat obstacole în calea
interoperabilității semnăturilor electronice la nivelul UE
și au în prezent același efect pentru identificarea electronică,
autentificarea electronică și serviciile conexe de asigurare a
încrederii.
1.5.3.     Învățăminte
desprinse din experiențe anterioare similare
Propunerea
se bazează pe experiența acumulată în contextul directivei
privind semnătura electronică și pe problemele întâlnite din
cauza transpunerii și punerii în aplicare fragmentate a directivei
respective, care au împiedicat-o să își realizeze obiectivele.
1.5.4.     Coerența și posibila
sinergie cu alte instrumente relevante
Mai
multe alte inițiative ale UE care vizează eliminarea problemelor
legate de interoperabilitate și de recunoașterea și acceptarea
transfrontalieră referitoare la anumite tipuri de interacțiuni
electronice, de exemplu, directiva privind serviciile, directivele privind
achizițiile publice, directiva TVA revizuită (facturarea
electronică) sau regulamentul privind inițiativa cetățenească
europeană fac referire la directiva privind semnătura
electronică.
În
plus, regulamentul propus va oferi un cadru juridic benefic pentru adoptarea
generalizată a proiectelor-pilot la scară largă care au fost
instituite la nivelul UE pentru a sprijini dezvoltarea mijloacelor de
comunicare electronică interoperabile și demne de încredere (inclusiv
SPOCS, care sprijină punerea în aplicare a directivei privind serviciile;
STORK, care sprijină elaborarea și utilizarea identificărilor
electronice interoperabile; PEPPOL, care sprijină elaborarea și
utilizarea soluțiilor interoperabile în domeniul achizițiilor publice
electronice; epSOS, care sprijină elaborarea și utilizarea
soluțiilor interoperabile în domeniul e-sănătății;
eCodex, care sprijină elaborarea și utilizarea soluțiilor
interoperabile în domeniul e-justiției).
1.6.        Durata și impactul
financiar
¨ Propunere/inițiativă cu durată
limitată
–
¨  Propunere/inițiativă în vigoare din [ZZ/LL]AAAA până
la [ZZ/LL]AAAA
–
¨  Impact financiar din AAAA până în AAAA
þ Propunere/inițiativă cu durată
nelimitată
1.7.        Modul (modurile) de gestiune
preconizat(e)[27]
þ Gestiune centralizată directă de către Comisie
¨ Gestiune centralizată indirectă, prin delegarea sarcinilor de execuție către:
–
¨  agenții executive
–
¨  organisme instituite de Comunități[28]
–
¨  organisme publice naționale/organisme cu misiune de serviciu
public
–
¨  persoane cărora li se încredințează executarea unor
acțiuni specifice în temeiul titlului V din Tratatul privind Uniunea
Europeană, identificate în actul de bază relevant în sensul
articolului 49 din Regulamentul financiar
¨ Gestiune partajată cu statele membre
¨ Gestiune descentralizată împreună cu țări terțe
¨ Gestiune în comun cu
organizații internaționale (a se preciza)
Dacă se
indică mai multe moduri de gestiune, se furnizează detalii
suplimentare în secțiunea „Observații”.
Observații
[//]
2.           MĂSURI DE GESTIUNE
2.1.        Dispoziții în materie de
monitorizare și raportare
A se preciza
frecvența și condițiile aferente acestor dispoziții.
Prima
evaluare va avea loc la patru ani după intrarea în vigoare a
regulamentului. În regulament este inclusă o clauză explicită
privind raportul pe care Comisia îl va prezenta Parlamentului European și
Consiliului privind punerea în aplicare a regulamentului. Ulterior,
următoarele rapoarte vor fi transmise o dată la patru ani. Se va
aplica metodologia Comisiei privind evaluarea. Aceste evaluări vor fi
efectuate cu ajutorul unor studii specifice privind punerea în aplicare a
instrumentelor juridice, al unor chestionare adresate autorităților
naționale, al unor discuții cu experți, al unor ateliere, al
unor sondaje Eurobarometru etc.
2.2.        Sistemul de gestiune și
control
2.2.1.     Riscul (riscurile)
identificat(e)
S-a
efectuat o evaluare a impactului care să însoțească propunerea
de regulament. Noul instrument juridic va prevedea recunoașterea și
acceptarea reciprocă a identificării electronice peste granițe,
îmbunătățirea cadrului actual privind semnăturile
electronice, consolidarea supravegherii naționale a prestatorilor de
servicii de asigurare a încrederii și oferirea de efect juridic și
recunoaștere juridică serviciilor conexe de asigurare a încrederii.
Acesta introduce, de asemenea, utilizarea actelor delegate și de punere în
aplicare ca un mecanism care să asigure flexibilitate în raport cu
evoluțiile tehnologice.
2.2.2.     Metoda (metodele) de control
preconizată (preconizate)
Metodele
de control existente aplicate de către Comisie vor acoperi creditele
suplimentare.
2.3.        Măsurile de prevenire a
fraudelor și a neregulilor
A se preciza
măsurile de prevenire și de protecție existente sau preconizate.
Măsurile
existente de prevenire a fraudelor aplicate de către Comisie vor acoperi
creditele suplimentare.
3.           IMPACTUL FINANCIAR ESTIMAT AL
PROPUNERII/INIȚIATIVEI
3.1.        Rubrica (rubricile) din
cadrul financiar multianual și linia (liniile) bugetară (bugetare) de
cheltuieli afectată (afectate)
·      Linii bugetare de cheltuieli existente
În ordinea rubricilor
din cadrul financiar multianual și a liniilor bugetare.
 Rubrica din cadrul financiar multianual || Linia bugetară || Tip de cheltuieli || Contribuție
 Numărul [Descrierea………………………...……….] || Dif./ Nedif. ([29]) || din partea țărilor AELS[30] || din partea țărilor candidate[31] || din partea țărilor terțe || în sensul articolului 18 alineatul (1) litera (aa) din Regulamentul financiar
 5 || 09. 01 01 01 Cheltuieli cu personalul în activitate din cadrul Direcției Generale Societatea Informațională și Media || Nedif. || NU || NU || NU || NU
 5 || 09. 01 02 01 Personal extern || Nedif. || NU || NU || NU || NU
3.2.        Impactul estimat asupra cheltuielilor

3.2.1.     Sinteza impactului estimat
asupra cheltuielilor
 Rubrica din cadrul financiar multianual: || Numărul || [Rubrica 1. Creștere inteligentă și favorabilă incluziunii ……………...……………………………………………………………….]
 DG: INFSO ||   ||   || Anul 2014 || Anul  2015 || Anul 2016 || Anul 2017 ||   Anul 2018 || Anul 2019 || Anul 2020 || TOTAL
  Credite operaționale ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Numărul liniei bugetare - N.A. || Angajamente || (1) || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000
 Plăți || (2) || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000
 Numărul liniei bugetare - N.A. || Angajamente || (1a) || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000
 Plăți || (2a) || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000
 Credite cu caracter administrativ finanțate  din bugetul anumitor programe[32] || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000
 Numărul liniei bugetare ||   || (3) || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000
 TOTAL credite pentru DG INFSO || Angajamente || =1+1a +3 || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000
 Plăți || =2+2a +3 || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000 || 0,000
 Rubrica din cadrul financiar multianual: || 5 || „Cheltuieli administrative”
milioane EUR (cu 3 zecimale)
   ||   ||   || Anul 2014 || Anul 2015 || Anul 2016 || Anul 2017 || Anul 2018 || Anul 2019 || Anul 2020 || TOTAL
 DG: INFSO
  Resurse umane || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 9 408
  Alte cheltuieli administrative ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 TOTAL DG INFSO || Credite || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 9 408
 TOTAL credite în cadrul RUBRICII 5 din cadrul financiar multianual || (Total angajamente = Total plăți) || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 9 408
milioane EUR (cu 3 zecimale)
   ||   ||   || Anul 2014 || Anul 2015 || Anul 2016 || Anul 2017 || Anul 2018 || Anul 2019 || Anul 2020 || TOTAL
 TOTAL credite în cadrul RUBRICILOR 1 - 5 din cadrul financiar multianual || Angajamente || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 9 408
 Plăți || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 9 408
3.2.2.     Impactul estimat asupra
creditelor operaționale
–
þ  Propunerea/inițiativa nu implică utilizarea de credite
operaționale
–
¨  Propunerea/inițiativa implică utilizarea de credite
operaționale, conform explicațiilor de mai jos:
3.2.3.     Impactul estimat asupra
creditelor cu caracter administrativ
3.2.3.1.  Sinteză
–
¨  Propunerea/inițiativa nu implică utilizarea de credite
administrative
–
þ  Propunerea/inițiativa implică utilizarea de credite administrative,
conform explicațiilor de mai jos:
milioane EUR (cu 3
zecimale)
   || Anul N 2014 || Anul 2015 || Anul 2016 || Anul 2017 || Anul 2018 || Anul 2019 || Anul 2020 || TOTAL
 RUBRICA 5 din cadrul financiar multianual ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Resurse umane || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 9 408
 Alte cheltuieli administrative ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Subtotal RUBRICA 5 din cadrul financiar multianual || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 9 408
 În afara RUBRICII 5[33] din cadrul financiar multianual ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Resurse umane ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Alte cheltuieli cu caracter administrativ ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Subtotal în afara RUBRICII 5 din cadrul financiar multianual ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 TOTAL || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 1 344 || 9 408
3.2.3.2.  Necesarul de resurse umane
estimat
–
¨  Propunerea/inițiativa nu implică utilizarea de resurse
umane
–
þ  Propunerea/inițiativa implică utilizarea de resurse umane,
conform explicațiilor de mai jos:
Estimarea trebuie exprimată în valoare
întreagă (sau cel mult cu o zecimală)
   || Anul 2014 || Anul 2015 || Anul 2016 || Anul 2017 || Anul 2018 || Anul 2019 || Anul 2020
  Posturi din schema de personal (posturi de funcționari și de agenți temporari)
 09 01 01 01 (la sediu și în birourile de reprezentare ale Comisiei) || 9 || 9 || 9 || 9 || 9 || 9 || 9
 XX 01 01 02 (în delegații) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 XX 01 05 01 (cercetare indirectă) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 10 01 05 01 (cercetare directă) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
  Personal extern (în unități echivalent normă întreagă: ENI)[34]
 09 01 02 01 (AC, INT, END din „pachetul global”) || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3 || 3
 XX 01 02 02 (AC, INT, JED, AL și END în delegații) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 XX 01 04 yy[35] || - la sediu[36] ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 - în delegații ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 XX 01 05 02 (AC, INT, END - în cadrul cercetării indirecte) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 10 01 05 02 (AC, INT, END - în cadrul cercetării directe) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 Alte linii bugetare (a se preciza) ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
 TOTAL || 12 || 12 || 12 || 12 || 12 || 12 || 12
Necesarul de resurse umane
va fi acoperit de efectivele de personal ale DG-ului în cauză alocate deja
gestionării acțiunii și/sau realocate intern în cadrul DG-ului,
completate, după caz, prin resurse suplimentare ce ar putea fi alocate
DG-ului care gestionează acțiunea în cadrul procedurii de alocare
anuală și în lumina constrângerilor bugetare.
Descrierea sarcinilor
care trebuie efectuate:
 Funcționari și agenți temporari || Gestionarea procedurilor legislative pentru adoptarea de către Parlamentul European și Consiliu a regulamentului planificat și a actelor delegate/de punere în aplicare conexe. Domenii prioritare: 1.    Stabilirea unui nou cadru legislativ privind serviciile electronice de asigurare a încrederii 2.    Stimularea adoptării serviciilor electronice de asigurare a încrederii prin sporirea sensibilizării IMM-urilor și a cetățenilor cu privire la potențialul lor 3.    Monitorizarea Directivei 1999/93/CE, inclusiv aspectele internaționale 4.    Exploatarea efectului de pârghie a proiectelor-pilot la scară largă pentru a accelera realizarea concretă a obiectivul noului cadru legislativ.
 Personal extern || La fel ca mai sus
3.2.4.     Compatibilitatea cu cadrul
financiar multianual existent
–
þ  Propunerea/inițiativa este compatibilă cu cadrul financiar
multianual existent.
–
¨  Propunerea/inițiativa necesită o reprogramare a rubricii
corespunzătoare din cadrul financiar multianual.
A se explica reprogramarea necesară,
precizându-se liniile bugetare în cauză și sumele aferente.
–
¨  Propunerea/inițiativa necesită recurgerea la instrumentul
de flexibilitate sau la revizuirea cadrului financiar multianual[37].
A se explica acțiunea necesară, precizând
rubricile și liniile bugetare în cauză, precum și sumele
aferente.
3.2.5.     Participarea terților
–
þ Propunerea/inițiativa nu prevede cofinanțare din partea terților

–
¨ Propunerea/inițiativa prevede cofinanțare, estimată în
cele ce urmează:
3.3.      Impactul estimat asupra veniturilor
–
þ  Propunerea/inițiativa nu are impact financiar asupra
veniturilor.
–
¨  Propunerea/inițiativa are următorul impact financiar:
·
¨            asupra resurselor proprii
·
¨            asupra diverselor venituri
[1]               COM(2010)
245, 19.5.2010.
[2]               COM(2011)
206 final, 13.4.2011
[3]               COM(2011)
669, 12.10.2011.
[4]               JO
L 13, 19.1.2000, p. 12.
[5]               Pentru
detalii privind consultările, a se vedea http://ec.europa.eu/information_society/policy/esignature/eu_legislation/revision
[6]               La
10.3.2011 a fost organizat un atelier cu părțile interesate, la care
au participat reprezentanți din sectorul public, sectorul privat și
din mediul academic pentru a discuta ce măsuri legislative sunt necesare
pentru abordarea provocărilor viitoare. Acesta a fost un forum interactiv
pentru a schimba opinii și pentru a marca diferitele poziții privind
temele abordate în timpul consultării publice. Mai multe organizații
au trimis spontan documente în care și-au exprimat poziția.
[7]               Președinția
poloneză a UE, în special, a organizat o reuniune cu statele membre
privind semnătura electronică la Varșovia la 9.11.2011 și
privind identificarea electronică la Poznan la 17.11.2011. La 25.1.2012,
Comisia a convocat un atelier cu statele membre pentru a discuta chestiunile
nesoluționate cu privire la identificarea, autentificarea și
semnăturile electronice.
[8]               În
prima serie, au fost examinate patru opțiuni: abrogarea directivei privind
semnătura electronică; nicio modificare a politicii; consolidarea
securității juridice, stimularea coordonării supravegherii
naționale și garantarea recunoașterii și acceptării
reciproce a identificării electronice în întreaga UE; și în al
patrulea rând, o extindere pentru a încorpora anumite servicii conexe de
asigurare a încrederii. A doua serie a constat în evaluarea meritelor relative
ale oportunităților de reglementare prin unul sau două
instrumente și printr-o directivă în locul unui regulament. A treia
serie a examinat posibilitățile oferite de punerea în aplicare
sistemelor naționale de supraveghere bazate pe cerințe esențiale
comune de supraveghere în locul unui sistem de supraveghere la nivelul UE. Cu
ajutorul unui grup care a reunit toate direcțiile generale interesate ale
Comisiei, fiecare opțiune strategică a fost evaluată în ceea ce
privește eficacitatea sa în realizarea obiectivelor strategice, impactul
său economic asupra părților interesate (inclusiv asupra
bugetului instituțiilor UE), impactul său social și la nivelul
mediului și efectul său asupra sarcinii administrative.
[9]               Comunicarea
Comisiei: Europa 2020. O strategie europeană pentru o creștere
inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii COM(2010) 2020,
3.3.2010.
[10]             Lista
sigură, astfel cum a fost instituită prin Decizia 2009/767/CE a
Comisiei, astfel cum a fost modificată prin Decizia 2010/425/UE a
Comisiei, trebuie să fie baza pentru o nouă decizie a Comisiei
privind listele sigure în temeiul prezentului regulament.
[11]             JO
C , , p. .
[12]             JO
C , , p. .
[13]             JO
L 13, 19.1.2000, p. 12.
[14]             COM(2010)
245 final/2
[15]             Raport
privind cetățenia UE în 2010: Eliminarea obstacolelor din calea
drepturilor cetățenilor UE, COM(2010) 603 final, punctul 2.2.2,
pagina 13.
[16]             4/2/2011:
EUCO 2/1/11.
[17]             23/10/2011:
EUCO 52/1/11.
[18]             Concluziile
Consiliului privind Planul european de acțiune privind guvernarea electronică
2011-2015, a 3093-a reuniune a Consiliului pentru transporturi,
telecomunicații și energie, Bruxelles, 27 mai 2011.
[19]             Rezoluția
Parlamentului European din 21.9.2010 privind realizarea pieței interne
pentru comerțul electronic, 21.9.10, P7_TA(2010)0320 și
rezoluția Parlamentului European din 15.6.2010 referitoare la guvernarea
internetului: următoarele etape, P7_TA(2010)0208.
[20]             JO
L 376, 27.12.2006, p. 36.
[21]             JO
L 88, 4.4.2011, p. 45.
[22]             JO
L 281, 23.11.1995, p. 31.
[23]             JO
L 274, 20.10.2009, p. 36.
[24]             JO
L 55, 28.2.2011, p. 13
[25]             ABM
(Activity Based Management): gestionarea pe activități – ABB
(Activity Based Budgeting): stabilirea bugetului pe activități.
[26]             Astfel
cum se menționează la articolul 49 alineatul (6) litera (a) sau (b)
din Regulamentul financiar.
[27]             Detalii privind modurile de
gestionare, precum și trimiterile la Regulamentul financiar sunt
disponibile pe site-ul BudgWeb: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html.
[28]             Astfel
cum sunt menționate la articolul 185 din Regulamentul financiar.
[29]             Dif.
= credite diferențiate / Nedif. = credite nediferențiate
[30]             AELS:
Asociația Europeană a Liberului Schimb.
[31]             Țările
candidate și, după caz, țările potențial candidate din
Balcanii de Vest.
[32]             Asistență
tehnică și/sau administrativă și cheltuieli de sprijin
pentru punerea în aplicare a programelor și/sau a acțiunilor UE
(fostele linii „BA”), cercetare indirectă și cercetare directă.
[33]             Asistență
tehnică și/sau administrativă și cheltuieli de sprijin
pentru punerea în aplicare a programelor și/sau a acțiunilor UE
(fostele linii „BA”), cercetare indirectă și cercetare directă.
[34]             AC=
agent contractual; INT = personal pus la dispoziție de agenți de
muncă temporară („Intérimaire”); JED = „Jeune Expert en Délégation”
(expert tânăr în delegații); AL= agent local; END= expert
național detașat.
[35]             Sub
plafonul pentru personal extern din credite operaționale (fostele linii
„BA”).
[36]             În
special pentru fonduri structurale, Fondul european agricol pentru dezvoltare
rurală (FEADR) și Fondul european pentru pescuit (FEP).
[37]             A se vedea punctele 19 și 24 din Acordul
interinstituțional.