Anunţ juridic important

|

52009PC0239

Propunere de decizie a Consiliului privind poziţia care urmează a fi adoptată de către Comunitate în legătură cu propunerea de modificare a Convenţiei vamale privind transportul internaţional de mărfuri sub acoperirea carnetelor TIR (Convenţia TIR din 1975)  /* COM/2009/0239 final - ACC 2009/0069 */

	[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |Bruxelles, 26.5.2009COM(2009) 239 final2009/0069 (ACC)Propunere deDECIZIE A CONSILIULUIprivind poziția care urmează a fi adoptată de către Comunitate în legătură cu propunerea de modificare a Convenției vamale privind transportul internațional de mărfuri sub acoperirea carnetelor TIR (Convenția TIR din 1975)EXPUNERE DE MOTIVE1. CONTEXTUL PROPUNERII1.1 Motivele și obiectivele propuneriiConvenția vamală privind transportul internațional de mărfuri sub acoperirea carnetelor TIR (Convenția TIR) din 14 noiembrie 1975 a fost aprobată, în numele Comunității Economice Europene, prin Regulamentul (CEE) nr. 2112/78 al Consiliului. Convenția a intrat în vigoare în Comunitate la 20 iunie 1983.Propunerea de decizie vizează adoptarea de către Comunitate a ultimelor modificări aduse Convenției TIR și convenite de Grupul de lucru CEE-ONU privind problemele vamale care vizează transporturile.1.2. Contextul generalConvenția TIR, care este administrată de Comisia Economică pentru Europa a ONU (CEE-ONU) cu sediul la Geneva, a instituit o procedură privind tranzitul vamal pentru transportul internațional rutier al mărfurilor. Convenția permite ca mărfurile care se află sub regim suspensiv vamal și fiscal să traverseze frontierele internaționale cu un minim de intervenție din partea autorităților vamale de trecere. Prin diminuarea obstacolelor tradiționale apărute în calea circulației internaționale a mărfurilor, sistemul TIR încurajează dezvoltarea comerțului internațional. Prin reducerea duratei tranzitului, acesta permite realizarea de economii substanțiale în ceea ce privește costurile de transport. Cel mai important avantaj al regimului este faptul că, prin intermediul lanțului internațional de garanție, Convenția TIR permite un acces relativ simplu la garanțiile necesare.Grupul de lucru CEE-ONU privind problemele vamale care vizează transporturile a consimțit că sunt necesare anumite modificări ale convenției TIR. Aceste modificări se referă în principal la articolele care tratează responsabilitatea financiară și recuperarea datoriei vamale. Prin reorganizarea și clarificarea articolelor pertinente procedura este mai ușor de înțeles și de aplicat. Alte amendamente propuse introduc în textul convenției definiția organizației internaționale și definesc în mod explicit procesului de autorizare al acestei organizații în scopul organizării lanțului internațional de garanție.1.3. Dispoziții în vigoare în domeniul propuneriiArticolele 1, 6, 8, 10 și 11 din convenția TIR.1.4. Coerența cu celelalte politici și obiective ale UniuniiPropunerea de decizie este în conformitate cu politica comună în domeniul comerțului și transportului. Prin facilitarea transportului rutier, sistemul TIR permite ca mărfurile să se deplaseze, traversând teritoriile celor 66 de părți contractante, cu un minimum de intervenții din partea administrațiilor vamale și oferă, prin intermediul unui lanț internațional de garanție, un acces relativ simplu la garanțiile necesare. Simplificările realizate prin intermediul Convenției TIR sunt în conformitate cu Strategia de la Lisabona revizuită.2. CONSULTAREA PăRțILOR INTERESATE șI EVALUAREA IMPACTULUI2.1. Consultarea părților interesateMetodele de consultare, principalele sectoare vizate și profilul general al respondențilorAu avut loc consultări pe marginea propunerii cu Uniunea Internațională a Transporturilor Rutiere, IRU. Aceste consultări au avut loc în cadrul reuniunilor Comitetului Codului Vamal și a sesiunilor Grupului de lucru privind problemele vamale care vizează transporturile.Sinteza răspunsurilor și modul în care acestea au fost luate în considerareAviz favorabil.2.2. Obținerea și utilizarea expertizeiNu a fost necesară consultanță externă.2.3. Evaluarea impactuluiModificările propuse nu schimbă substanța articolelor care definesc procedura de recuperare în cadrul regimului TIR, ci le reorganizează astfel încât procedura să fie mai ușor de înțeles și de aplicat. În plus, având în vedere că organizația internațională este prezentă în regimul TIR, convenția trebuie să definească în mod clar această organizație și să explice modul de aplicare al procesului de autorizare al acestei organizații.Prin introducerea acestor modificări convenția descrie în mod clar ordinea adecvată a etapelor care trebuie urmate în cadrul procedurii de recuperare și sunt, de asemenea, precizate responsabilitățile detaliate ale partenerilor implicați în regimul TIR. Se rezolvă eventualele probleme referitoare la aplicarea actualelor articole 8 și 11.3. ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII3.1. Rezumatul acțiunii propusePropunerea de decizie adoptă modificări ale Convenției TIR în numele Comunității.3.2. Temeiul juridicArticolele 133 și 300 alineatul (2) al doilea paragraf din Tratatul de instituire a Comunității Europene.3.3. Principiul subsidiaritățiiPropunerea este în conformitate cu principiul subsidiarității. Aceasta introduce o modificare a acordului internațional care, ca atare, respectă principiul subsidiarității.Modificările propuse au fost adoptate anterior de către Grupul de lucru CEE-ONU privind problemele vamale care vizează transporturile.3.4. Principiul proporționalitățiiPropunerea este conformă cu principiul proporționalității. Aceasta introduce o modificare la acordul internațional care, ca atare, respectă principiul proporționalității.3.4. Alegerea instrumentelorInstrumentele propuse: Decizie.Acordurile internaționale și amendamentele aduse acestor acorduri sunt, în general, introduse în legislația comunitară prin intermediul unei decizii.4. IMPLICAțIILE BUGETAREPropunerea nu are implicații asupra bugetului comunitar.2009/0069 (ACC)Propunere deDECIZIE A CONSILIULUIprivind poziția care urmează a fi adoptată de către Comunitate în legătură cu propunerea de modificare a Convenției vamale privind transportul internațional de mărfuri sub acoperirea carnetelor TIR (Convenția TIR din 1975)CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 133 coroborat cu articolul 300 alineatul (2) al doilea paragraf,întrucât:1.  Convenția vamală privind transportul internațional de mărfuri sub acoperirea carnetelor TIR (Convenția TIR) din 14 noiembrie 1975 a fost aprobată, în numele Comunității, prin Regulamentul (CEE) nr. 2112/78 al Consiliului din 25 iulie 1978[1] și a intrat în vigoare în Comunitate la 20 iunie 1983[2].2.  În februarie 2009 grupul de lucru CEE-ONU privind problemele vamale care vizează transporturile a hotărât că sunt necesare anumite modificări ale convenției TIR. Aceste modificări se referă în principal la articolele care tratează responsabilitatea financiară și recuperarea datoriei vamale. Prin reorganizarea și clarificarea articolelor pertinente procedura este mai ușor de înțeles și de aplicat. Alte amendamente propuse introduc în textul convenției definiția organizației internaționale și definesc în mod explicit procesul de autorizare al acestei organizații în scopul organizării lanțului internațional de garanție.3.  Reorganizarea propusă a articolelor și explicarea clară a tuturor etapelor care trebuie urmate în cadrul procedurii de recuperare fac această procedură mai ușor de înțeles și de aplicat. Explicațiile suplimentare referitoare la responsabilitățile tuturor părților implicate în regimul TIR fac ca acesta să fie mai transparent.4.  Toate statele membre și-au exprimat avizul favorabil cu privire la propunerea de modificare. Proiectul elaborat de Grupul de lucru privind problemele vamale care vizează transporturile a fost deja discutat în cadrul Comitetului Codului Vamal și a obținut o aprobare prealabilă.5.  Următoarea sesiune a Comitetului de gestionare al Convenției TIR este programată pentru luna septembrie 2009 și se așteaptă ca toate părțile contractante la convenție să fie pregătite să adopte în mod formal modificările propuse ale Convenției TIR.6.  Prin urmare, trebuie stabilită poziția Comunității în legătură cu propunerea de modificare.ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:Articolul 1Poziția Comunităț ii în cadrul Comitetului de gestionare se bazează pe propunerile de modificare prezentate în anexă.Articolul 2Prezenta decizie se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles,Pentru ConsiliuPreședinteANEXĂ1. Articolul 1 litera (q) se modifică după cum urmează:Termenul „agreată” se înlocuiește cu termenul „autorizată”.2. Articolul 1 litera (q) se modifică după cum urmează:Termenul „pentru să garanteze” se înlocuiește cu „să acționeze în calitate de garant”.3. La articolul 1 se adaugă litera (r) după cum urmează:„(r) prin «organizație internațională» se înțelege o organizație autorizată de Comitetul de gestionare să își asume responsabilitatea organizării și funcționării eficace a unui sistem internațional de garanții.”4. Se modifică articolul 6 alineatul 2 bis după cum urmează:„2 bis O organizație internațională este autorizată de către comitetul de gestiune să își asume responsabilitatea organizării și funcționării eficace a unui sistem internațional de garanții. Autorizația este acordată atâta timp cât organizația îndeplinește condițiile și cerințele stabilite în anexa 9 partea III. Comitetul de gestionare poate revoca autorizația în situația în care aceste condiții și cerințe nu mai sunt îndeplinite.”5. Se modifică articolul 8 alineatul (1) după cum urmează:„1. Asociația garantă se angajează să achite taxele de import sau de export exigibile până la concurența valorii maxime a garanției, majorate, dacă este cazul, cu dobânzile de întârziere, care trebuie să fie achitate potrivit legilor și reglementărilor vamale ale părții contractante în care se constată o abatere legată de operațiunea TIR care atrage după sine o reclamație împotriva asociației garante. Asociația garantă este obligată, împreună și solidar cu persoanele care datorează sumele susmenționate, la plata acestor sume.”6. La articolul 8 se elimină alineatul (7).7. Se modifică articolul 10 alineatul (2) după cum urmează:Termenul „țări” se înlocuiește cu termenul „părți contractante”.8. Se modifică articolul 11 alineatul (1) după cum urmează:„1. În cazul în care o operațiune TIR nu a fost descărcată, autoritățile competente:(a) notifică titularul carnetului TIR la adresa indicată în carnetul TIR cu privire la nedescărcarea operațiunii;(b) notifică asociația garantă cu privire la nedescărcarea operațiunii.Autoritățile competente notifică asociația garantă într-un termen maxim de un an de la data acceptării carnetului TIR de către acestea sau de doi ani în cazul în care certificatul de încheiere a operațiunii TIR a fost falsificat sau a fost obținut în mod abuziv sau fraudulos”.9. La articolul 11 se adaugă alineatul (2) după cum urmează:„2. Atunci când sumele menționate în articolul 8 alineatele (1) și (2) devin exigibile, autoritățile competente pretind, în măsura în care acest lucru este posibil, plata de la persoana sau persoanele care datorează aceste sume, înainte de a introduce o reclamație pe lângă asociația garantă.”10. La articolul 11 se renumerotează alineatul (2) în alineatul (3).11. Se modifică articolul 11 alineatul (3) după cum urmează:„3. Cererea de plată a sumelor menționate la articolul 8 alineatele (1) și (2 ) este adresată asociației garante cel mai devreme la trei luni de la data la care asociația a fost informată că operațiunea TIR nu a fost descărcată sau că certificatul de încheiere a operațiunii TIR a fost falsificat sau obținut în mod abuziv sau fraudulos, dar cel târziu în termen de doi ani de la data respectivă. Însă, în cazurile operațiunilor TIR care, în termenul de doi ani indicat anterior, fac obiectul unor proceduri administrative sau judiciare legate de obligația de plată a persoanei sau persoanelor menționate la alineatul (2) din prezentul articol, cererea de plată se adresează într-un termen de un an de la data la care hotărârea autorităților competente sau hotărârea judecătorească a devenit executorie.”12. În articolul 11 se renumerotează alineatul (3) în alineatul (4).13. Se modifică articolul 11 alineatul (4) după cum urmează:„4. Asociația garantă plătește sumele pretinse în termen de trei luni de la data la care i-a fost adresată cererea de plată.”14. La articolul 11 se adaugă alineatul (5) după cum urmează:„5. Asociația garantă obține rambursarea sumelor plătite dacă, în termen de doi ani de la data cererii de plată, s-a făcut dovada pentru autoritățile competente că nu s-a comis nicio abatere în legătură cu operațiunea TIR în cauză. Termenul limită de doi ani se poate extinde în conformitate cu legislația națională.”15. Se modifică nota explicativă 0.8.3 din anexa 6 după cum urmează:Termenul „autorităților vamale” se înlocuiește cu termenul „părților contractante”.16. Se modifică nota explicativă 0.8.5 din anexa 6 după cum urmează:Se înlocuiește „se solicită garanția” cu „se adresează o cerere de plată asociației garante”.17. Se elimină nota explicativă 0.8.7 din anexa 6.18. În anexa 6 se renumerotează nota explicativă 0.10 pentru a deveni nota explicativă 0.10-1.19. În anexa 6 se adaugă nota explicativă 0.10-2 după cum urmează:„0.10-2 Expresia «sau dacă încheierea operațiunii nu a avut loc» cuprinde situațiile în care certificatul de încheiere a operațiunii a fost falsificat.”20. În anexa 6 se modifică nota explicativă 0.11-1 după cum urmează:„0.11-1 Forma de notificare se stabilește de către legislația națională.”21. În anexa 6 se adaugă nota explicativă 0.11-2 după cum urmează:„0.11-2 Eforturile care trebuie întreprinse de autoritățile competente pentru a pretinde plata de la persoana sau persoanele responsabile de plata sumelor datorate includ cel puțin trimiterea cererii de plată titularului carnetului TIR la adresa indicată în carnetul TIR sau persoanei ori persoanelor responsabile, dacă sunt diferite, stabilite în conformitate cu legislația națională. Cererea de plată adresată titularului carnetului TIR poate fi combinată cu notificarea menționată la alineatul (1) litera (a) din prezentul articol.”22. În anexa 6 se renumerotează nota explicativă 0.11-2 pentru a deveni nota explicativă 0.11-3-1.23. Se modifică nota explicativă 0.11-3-1 din anexa 6 după cum urmează:Termenul „vamale” se înlocuiește cu termenul „competente”.24. În anexa 6 se adaugă nota explicativă 0.11-3-2 după cum urmează:„0.11-3-2 Autoritățile competente pot informa asociația garantă în legătură cu inițierea procedurilor administrative sau judiciare referitoare la obligația de plată. În orice caz, Autoritățile competente informează asociația garantă în legătură cu procedurile care se pot încheia după termenul limită de doi ani, înainte de expirarea respectivului termen.”25. În anexa 6 se renumerotează nota explicativă 0.11-3 pentru a deveni nota explicativă 0.11-4.26. Se modifică nota explicativă 0.11-4 din anexa 6 după cum urmează:Se înlocuiește „la articolul 11” cu „în prezentul articol”.27. În anexa 6, nota explicativă 0.11-4, la sfârșitul paragrafului, se adaugă următoarea frază:„Termenul limită se aplică și în cazul în care asociația garantă, la primirea cererii, consultă organizația internațională menționată la articolul 6 alineatul (2) în legătură cu poziția sa referitoare la cerere.”28. În anexa 6 se renumerotează nota explicativă 0.28 pentru a deveni nota explicativă 0.28-1.29. În anexa 6 se adaugă nota explicativă 0.28-2 după cum urmează:0.28.2 Acest articol prevede că terminarea unei operațiuni TIR are loc sub rezerva plasării mărfurilor sub un alt regim vamal sau sub un alt sistem de control vamal. Aici intră vămuirea mărfurilor pentru consum intern (fie total, fie supus anumitor condiții), transferul peste frontieră într-o țară terță (export) sau într-o zonă liberă, sau stocarea mărfurilor într-un loc agreat de autoritățile vamale în așteptarea declarării unui alt regim.”[1] JO L 252, 14.9.1978[2] JO L 31, 2.2.1983, p. 13


Anunţ juridic important

|

52009PC0522

Propunere de decizie a Consiliului de autorizare a Regatului Suediei și a Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord în vederea aplicării unei măsuri de derogare de la articolul 167 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată  /* COM/2009/0522 final */

	[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |Bruxelles, 13.10.2009COM(2009) 522 finalPropunere deDECIZIE A CONSILIULUIde autorizare a Regatului Suediei și a Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord în vederea aplicării unei măsuri de derogare de la articolul 167 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugatăEXPUNERE DE MOTIVE1. Contextul propuneriiÎn conformitate cu articolul 395 din Directiva 2006/112/CE din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (denumită în continuare „directiva TVA”), Consiliul, hotărând în unanimitate, la propunerea Comisiei, poate autoriza orice stat membru să introducă măsuri speciale de derogare de la directiva menționată, în scopul simplificării procedurii de colectare a taxei pe valoarea adăugată (TVA) sau al evitării anumitor fraude sau evaziuni fiscale.Regatul Suediei (denumit în continuare „Suedia”) și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (denumit în continuare „Regatul Unit”) au fost autorizate prin Decizia 2007/133/CE a Consiliului din 30 ianuarie 2007 (JO L 57 24.2.2007, p. 12) să introducă o măsură specială de derogare de la articolul 167 din directiva TVA până la 31 decembrie 2009.Această autorizare le permite amânarea apariției dreptului de deducere a TVA până în momentul în care aceasta este plătită furnizorului de bunuri sau prestatorului de servicii, pentru persoanele impozabile care au o cifră de afaceri anuală care nu depășește 3 000 000 SEK în cazul Suediei și 1 350 000 GBP în cazul Regatului Unit, ceea ce le permite să beneficieze de un regim opțional (denumit contabilitatea de casă) în aplicarea căruia, în conformitate cu articolul 66 litera (b) din directiva TVA, taxa pe valoarea adăugată pentru operațiunile lor în aval devine exigibilă în momentul în care acestea încasează plata.Prin scrisoarea înregistrată la Secretariatul General al Comisiei la 3 martie 2009, Suedia a solicitat autorizarea de a prelungi această măsură. Prin scrisoarea înregistrată la Secretariatul General al Comisiei la 15 ianuarie 2009, Regatul Unit a solicitat autorizarea de a prelungi această măsură, dar și ridicarea plafonului cifrei de afaceri anuale până la 1 500 000 GBP. Regatul Unit a arătat că o astfel de majorare ar permite menținerea unei legături aproximative cu pragul de 2 000 000 EUR valabil pentru microîntreprinderi, ținându-se seama de rata actuală de schimb a lirei sterline în raport cu euro, și ar avea ca efect disponibilitatea regimului pentru un număr suplimentar de 6 800 de întreprinderi.În conformitate cu articolul 395 alineatul (2) din directiva TVA, prin scrisorile din 9 iulie 2009, Comisia a transmis cererile Suediei și Regatului Unit celorlalte state membre și, prin scrisorile din 13 iulie 2009, a informat Suedia și Regatul Unit că are la dispoziție toatele informațiile pe care le consideră necesare pentru evaluarea cererilor.Regimul contabilității de casă este un regim de impunere simplificat și opțional, dedicat întreprinderilor mici care nu beneficiază de scutirea de la plata taxei. Acest regim permite persoanelor impozabile să aplice o regulă simplă, bazată pe data plății cheltuielilor lor în amonte și pe data operațiunilor lor în aval pentru a determina în ce moment trebuie să își exercite dreptul de deducere a TVA, respectiv să plătească taxa la Trezorerie. Prin urmare, regimul reprezintă o măsură de simplificare, în special pentru întreprinderile care au dificultăți în a stabili, conform regulilor normale, data exigibilității operațiunilor lor în amonte și în aval și pentru cele care nu țin o contabilitate de angajament. În plus, acest regim conferă un avantaj de trezorerie în special întreprinderilor care declară în principal cheltuieli care nu fac obiectul TVA, precum salariile, sau care suportă din partea clienților lor întârzieri la plăți importante, fără a fi în măsură să transfere aceste creanțe furnizorilor lor.Trebuie reamintit că în propunerea de directivă din 28 ianuarie 2009 de modificare a Directivei 2006/112/CE în ceea ce privește normele privind facturarea [COM(2009) 21 final], Comisia a introdus dispoziții care permiteau tuturor statelor membre să amâne apariția dreptului de deducere a TVA până în momentul plății acesteia către furnizorul de bunuri sau prestatorul de servicii, pentru persoanele impozabile a căror cifră de afaceri anuală nu depășește un plafon care poate fi stabilit de statele membre până la valoarea de 2 000 000 EUR (acesta fiind pragul pentru microîntreprinderi în conformitate cu Recomandarea 2003/361/CE a Comisiei din 6 mai 2003, JO L 124, 20.5.2003, p. 36) și care beneficiază, de asemenea, de un regim opțional potrivit căruia TVA aferentă tranzacțiilor lor în aval nu devine exigibilă decât în momentul în care aceste întreprinderi încasează plățile.Având în vedere dispozițiile de la articolul 395 din directiva TVA și argumentele prezentate de Suedia și Regatul Unit, Comisia estimează că derogarea solicitată satisface condițiile prevăzute la articolul respectiv și că, în special, deoarece se înscrie în cadrul regimului opțional al contabilității de casă, permite simplificarea colectării taxei pentru microîntreprinderi. Prin urmare, având în vedere, de asemenea, elementele contextuale amintite mai sus, Comisia nu are nicio obiecție în ceea ce privește această solicitare și consideră, așadar, că trebuie să prezinte Consiliului propunerea corespunzătoare. În special, plafoanele cifrei de afaceri anuale în cadrul regimului sunt, după aplicarea regulilor de conversie prevăzute la articolele 399 și 400 din directiva TVA, mai mici decât cea propusă de Comisie.Totuși, Comisia consideră, pe de o parte, că această derogare ar trebui să aibă o durată de aplicare limitată pentru a se putea evalua periodic, în special pe baza informațiilor corespunzătoare furnizate de statele membre în cauză, dacă temeiurile juridice și factuale care fac ca această măsură să fie justificată în prezent se mențin. Pe de altă parte, Comisia estimează că, în orice caz, această derogare ar trebui să înceteze a mai fi aplicabilă în momentul intrării în vigoare a normelor armonizate propuse de Comisie pentru acest regim special.2. Consultarea părților interesate și analiza impactuluiPropunerea de decizie permite menținerea unui regim opțional numit contabilitatea de casă, care are ca scop simplificarea aplicării normelor privind TVA de către microîntreprinderi, îmbunătățind în același timp starea fluxului de numerar al acestora. Decizia va avea, prin urmare, un impact pozitiv asupra acestora. Nu a fost necesar să se apeleze la experți externi, să se consulte părțile interesate sau să se evalueze impactul unei astfel de decizii. În orice caz, acest impact ar fi limitat datorită domeniului de aplicare restrâns al deciziei și duratei limitate de aplicare a acesteia.3. Elemente juridice ale propuneriiScopul deciziei propuse este de a permite Suediei și Regatului Unit să continue să beneficieze de o derogare de la articolul 167 din directiva TVA și să amâne astfel apariția dreptului de deducere a TVA până în momentul efectuării plății către furnizorul de bunuri sau prestatorul de servicii, pentru persoanele impozabile care au o cifră de afaceri anuală care nu depășește 3 000 000 SEK în cazul Suediei și 1 500 000 GBP în cazul Regatului Unit, și care beneficiază, de asemenea, de regimul opțional numit contabilitatea de casă în aplicarea căruia, în conformitate cu articolul 66 litera (b) din directiva TVA, taxa pe valoarea adăugată pentru operațiunile lor în aval nu devine exigibilă decât în momentul în care acestea încasează plățile.Temeiul juridic al acestei decizii este constituit de dispozițiile articolului 395 din directiva TVA, care la rândul lor sunt stabilite în temeiul articolului 93 din Tratatul de instituire a Comunității Europene. În conformitate cu aceste dispoziții, statul membru care dorește să introducă măsuri speciale de derogare de la directiva sus-menționată trebuie să obțină autorizarea Consiliului, care va lua forma unei decizii a Consiliului. Având în vedere că măsura în cauză este o măsură de punere în aplicare care privește armonizarea legislativă cu privire la impozitele pe cifra de afaceri, principiul subsidiarității este respectat.Propunerea respectă principiul proporționalității și, astfel, nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivului de simplificare urmărit, deoarece nu vizează decât un număr redus de persoane impozabile care, în plus, nu trebuie să respecte normele acestui regim decât în mod opțional. Astfel, măsura nu reprezintă o derogare de la principiile TVA decât în mod limitat și corespunzător.4. Implicațiile bugetarePropunerea nu are nicio implicație asupra bugetului Comunității.5. Informații suplimentarePropunerea prevede că perioada de aplicare a deciziei se va încheia în mod automat în ziua intrării în vigoare a dispozițiilor de stabilire a unor norme armonizate permițând tuturor statelor membre să aplice măsura specială de derogare solicitată.Propunere deDECIZIE A CONSILIULUIde autorizare a Regatului Suediei și a Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord în vederea aplicării unei măsuri de derogare de la articolul 167 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugatăCONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 93,având în vedere Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată[1], în special articolul 395 alineatul (1),având în vedere propunerea Comisiei[2],întrucât:(1) Regatul Suediei (denumit în continuare „Suedia”) și Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord (denumit în continuare „Regatul Unit”) au fost autorizate, prin Decizia 2007/133/CE a Consiliului[3], prin derogare de la articolul 167 din Directiva 2006/112/CE, să amâne apariția dreptului de deducere a taxei pe valoarea adăugată (TVA) până în momentul efectuării plății către furnizorul de bunuri sau prestatorul de servicii, pentru persoanele impozabile care utilizează un regim opțional numit contabilitatea de casă potrivit căruia, în conformitate cu articolul 66 litera (b) din directiva menționată, TVA pentru livrările de bunuri și prestările de servicii ale acestora devine exigibilă în momentul în care sunt încasate plățile. Pentru a beneficia de acest regim, cifra lor de afaceri anuală nu trebuie să depășească 3 000 000 SEK în cazul Suediei și 1 350 000 GBP în cazul Regatului Unit.(2) Suedia și Regatul Unit au solicitat autorizarea de a prelungi această măsură specială de derogare prin scrisorile înregistrate la Secretariatul General al Comisiei la 3 martie 2009 în cazul Suediei și la 15 ianuarie 2009 în cazul Regatului Unit. Regatul Unit a solicitat, de asemenea, posibilitatea de a majora plafonul cifrei de afaceri anuale în scopul acestui regim până la 1 500 000 GBP.(3) În conformitate cu articolul 395 alineatul (2) din Directiva 2006/112/CE, prin scrisorile din 9 iulie 2009, Comisia a transmis cererile Suediei și Regatului Unit celorlalte state membre și, prin scrisorile din 13 iulie 2009, a informat Suedia și Regatul Unit că dispune de toate informațiile care îi sunt necesare pentru evaluarea cererilor.(4) Regimul denumit contabilitatea de casă este un regim simplificat și opțional dedicat micilor întreprinderi care nu beneficiază de scutirea de la plata taxei. Regimul permite acestor persoane impozabile să aplice o regulă simplă, bazată pe data plății cheltuielilor lor în amonte și pe data operațiunilor lor în aval, pentru a determina în ce moment trebuie să își exercite dreptul de deducere a TVA, respectiv să plătească taxa la Trezorerie. Acest regim constituie, prin urmare, pentru aceste persoane impozabile, o măsură de simplificare care poate, în plus, să le ofere un avantaj de trezorerie.(5) La 28 ianuarie 2009, Comisia a propus o directivă [COM(2009) 21 final] de modificare a Directivei 2006/112/CE în ceea ce privește normele privind facturarea, care permite, de asemenea, ca statele membre să amâne apariția dreptului de deducere a TVA până în momentul efectuării plății către furnizorul de bunuri sau prestatorul de servicii, pentru persoanele impozabile a căror cifră de afaceri anuală nu depășește un plafon stabilit de statele membre până la 2 000 000 EUR și care beneficiază astfel de un regim opțional potrivit căruia TVA aferentă operațiunilor lor nu devine exigibilă decât atunci când acestea încasează plățile.(6) Măsura specială de derogare solicitată nu afectează suma veniturilor din TVA la bugetul Suediei sau Regatului Unit în stadiul consumului final și nu are nicio implicație pentru resursele proprii ale Comunității Europene care provin din TVA,ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:Articolul 1Prin derogare de la articolul 167 din Directiva 2006/112/CE, Suedia și Regatul Unit sunt autorizate să amâne apariția dreptului de deducere a taxei pe valoarea adăugată în ceea ce privește persoanele menționate la al doilea paragraf până în momentul efectuării plății către furnizorul de bunuri sau prestatorul de servicii.Persoanele impozabile vizate trebuie să fi optat pentru un regim în aplicarea căruia taxa pe valoarea adăugată aferentă livrărilor lor de bunuri și prestărilor lor de servicii devine exigibilă în momentul în care acestea încasează plățile. Potrivit acestui regim, cifra lor de afaceri anuală nu poate fi mai mare de 3 000 000 SEK în cazul Suediei și de 1 500 000 GBP în cazul Regatului Unit.Articolul 2Prezenta decizie se aplică începând de la 1 ianuarie 2010 până la data intrării în vigoare a dispozițiilor unei directive care autorizează statele membre să amâne apariția dreptului la deducerea taxei pe valoarea adăugată până în momentul efectuării plății către furnizorii de bunuri sau prestatorii de servicii, pentru persoanele impozabile a căror cifră de afaceri anuală nu depășește un anumit plafon și care beneficiază, de asemenea, de un regim opțional în aplicarea căruia taxa aferentă furnizărilor de bunuri și prestărilor de servicii de către acestea devine exigibilă în momentul în care ele încasează plățile. În orice caz, prezenta decizie se aplică până la 31 decembrie 2012 cel târziu.Articolul 3Prezenta decizie se adresează Regatului Suediei și Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord.Adoptată la Bruxelles, [...]Pentru ConsiliuPreședintele [1] JO L 347, 11.12.2006, p. 1.[2] JO C [...], [...], p. [...].[3] JO L 57, 24.2.2007, p. 12.


|

52010PC0118

Propunere de DECIZIE A CONSILIULUI privind încheierea unui acord de parteneriat voluntar între Uniunea Europeană și Republica Congo privind aplicarea legislației în domeniul forestier, guvernanța și schimburile comerciale cu lemn și produse din lemn care intră în Uniunea Europeană (FLEGT)

	[pic] | COMISIA EUROPEANĂ |Bruxelles, 30.3.2010COM(2010)118 final2010/0062 (NLE)Propunere deDECIZIE A CONSILIULUIprivind încheierea unui acord de parteneriat voluntar între Uniunea Europeană și Republica Congo privind aplicarea legislației în domeniul forestier, guvernanța și schimburile comerciale cu lemn și produse din lemn care intră în Uniunea Europeană (FLEGT)EXPUNERE DE MOTIVEPlanul de acțiune privind aplicarea legislației în domeniul forestier, guvernanța și schimburile comerciale (FLEGT)[1], aprobat de Consiliu în 2003[2], propune o serie de măsuri, printre care se numără sprijinirea țărilor producătoare de lemn, dezvoltarea unei colaborări multilaterale în scopul combaterii comerțului cu lemn recoltat în mod ilegal, sprijinirea inițiativelor din sectorul privat, precum și măsuri menite să stimuleze investițiile în activități care încurajează exploatarea forestieră ilegală. Elementul fundamental al acestui plan de acțiune este stabilirea de parteneriate FLEGT între Uniune și țările producătoare de lemn în vederea combaterii exploatării forestiere ilegale. În 2005, Consiliul a adoptat Regulamentul (CE) nr. 2173/2005[3], care instituie un regim de licențe și un mecanism de verificare a legalității importurilor de lemn în Uniune.În decembrie 2005, Consiliul a autorizat Comisia să negocieze acorduri de parteneriat cu țările producătoare de lemn în vederea punerii în aplicare a Planului de acțiune al UE privind aplicarea legislației în domeniul forestier, guvernanța și schimburile comerciale (FLEGT) și, în special, în vederea încurajării comerțului și a importurilor de lemn legal verificat, originar din aceste țări partenere, în Uniune[4]. Acordul cu Congo reprezintă al doilea astfel de acord care urmează a fi negociat între o țară producătoare și Uniune, după acordul cu Ghana.Comisia a inițiat negocierile cu Congo în iunie 2008. Negocierile s-au desfășurat pe o perioadă de 10 luni și au cuprins patru sesiuni de negocieri față în față și 14 reuniuni de lucru cu caracter tehnic, prin videoconferință. Pe toată durata negocierilor, Comisia a fost sprijinită, în această misiune, de mai multe state membre. Comisia a informat în permanență Consiliul cu privire la evoluția negocierilor, prin rapoarte periodice prezentate Grupului de lucru pentru păduri, precum și șefilor de misiune și reprezentanților UE din Congo. După fiecare sesiune de negocieri, părțile au organizat reuniuni publice pentru informarea părților interesate cu privire la progresele înregistrate în cadrul discuțiilor. În plus, Congo a adoptat o abordare participativă, prin asocierea, în procesul de elaborare a acordului, atât a societății civile, cât și a sectorului privat.În cadrul acordului sunt abordate toate elementele prevăzute în directivele de negociere ale Consiliului. În special, acordul stabilește cadrul, instituțiile și sistemele regimului de licențe FLEGT. Acesta prezintă controalele efectuate la nivelul lanțului de aprovizionare, cadrul de conformitate juridică și cerințele în materie de audit independent al sistemului. Aceste aspecte sunt prevăzute în anexele acordului și oferă o descriere detaliată a structurilor pe care se întemeiază asigurarea conformității conferite de eliberarea unei licențe FLEGT. Congo și-a elaborat propria definiție privind legislația aplicabilă prin intermediul unei consultări ample a părților interesate. Această definiție include legile și reglementările privind atribuirea drepturilor de exploatare și înregistrarea întreprinderilor, gestiunea forestieră, legislația muncii și a mediului, impunerile fiscale, obligațiile sociale, cum ar fi participarea comunităților locale, a populațiilor autohtone și a societății civile, alte obligații prevăzute de legislația în domeniul transportului și al comercializării lemnului, precum și cerințele privind exportul.Acordul nu se limitează la produsele enumerate în anexa II din Regulamentul (CE) nr. 2173/2005 privind regimul FLEGT, întrucât acoperă toate produsele din lemn exportate; astfel, Congo se angajează să pună bazele unui sistem care să îi ofere Uniunii certitudinea că toate produsele forestiere originare din această țară sunt produse în mod legal, ceea ce ar trebui să contribuie în mod pozitiv și durabil la creșterea economică în Congo.Acordul prevede controlul importurilor la frontierele Uniunii, astfel cum se prevede în Regulamentul (CE) nr. 2173/2005 privind regimul FLEGT și în Regulamentul (CE) nr. 1024/2008 de punere în aplicare a acestuia. Acordul include o descriere a licențelor FLEGT eliberate de Congo, care adoptă formatul prevăzut în regulamentul de punere în aplicare menționat anterior.Acordul instituie un mecanism de dialog și cooperare cu Uniunea privind regimul FLEGT, cunoscut sub numele de Comitet mixt pentru punerea în aplicare a acordului. De asemenea, acordul stabilește principiile privind participarea părților interesate, instituirea protecției sociale, transparența, monitorizarea efectelor punerii în aplicare și ale elaborării rapoartelor de punere în aplicare.Acordul stabilește calendarul și procedurile pentru intrarea în vigoare a acordului și punerea în aplicare a regimului de eliberare a licențelor. Întrucât Congo își va moderniza și reorganiza sistemul de reglementare și de gestionare a informațiilor, va institui controale mai complexe la nivelul lanțului de aprovizionare și va crea un sistem de verificare independentă a conformității juridice, vor fi necesari doi sau trei ani atât pentru dezvoltarea și testarea noilor sisteme, cât și pentru consolidarea capacității instituționale a administrației publice, a societății civile și a sectorului privat, în vederea îndeplinirii atribuțiilor stabilite.Regimul de licențe FLEGT ar trebui să fie pe deplin operațional până la jumătatea anului 2011. Acesta va fi evaluat pe baza criteriilor stabilite în acord, înainte ca UE să inițieze acceptarea licențelor FLEGT.  2010/0062 (NLE)Propunere deDECIZIE A CONSILIULUIprivind încheierea unui acord de parteneriat voluntar între Uniunea Europeană și Republica Congo privind aplicarea legislației în domeniul forestier, guvernanța și schimburile comerciale cu lemn și produse din lemn care intră în Uniunea Europeană (FLEGT)CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 alineatul (3) primul paragraf și alineatul (4) primul paragraf, coroborat cu articolul 218 alineatul (6) litera (a),având în vedere propunerea Comisiei Europene,având în vedere aprobarea Parlamentului European[5],întrucât:(1) În mai 2003, Comisia Europeană a publicat un Plan de acțiune al UE privind aplicarea legislației în domeniul forestier, guvernanța și schimburile comerciale (FLEGT)[6], în care se solicită adoptarea de măsuri pentru combaterea exploatării forestiere ilegale prin încheierea unor acorduri de parteneriat voluntar cu țările producătoare de lemn. Concluziile Consiliului privind Planul de acțiune au fost adoptate în octombrie 2003[7], iar Parlamentul a adoptat o rezoluție în iulie 2005[8].(2) În conformitate cu Decizia 2010/XXX a Consiliului din […][9], acordul de parteneriat voluntar între Uniunea Europeană și Republica Congo privind aplicarea legislației în domeniul forestier, guvernanța și schimburile comerciale cu lemn și produse din lemn care intră în Uniunea Europeană (FLEGT) a fost semnat de Comisie la […], sub rezerva încheierii acestuia la o dată ulterioară.(3) Acordul ar trebui încheiat,DECIDE:Articolul 1Prin prezenta decizie se încheie acordul dintre Uniunea Europeană și Republica Congo privind aplicarea legislației în domeniul forestier, guvernanța și schimburile comerciale cu lemn și produse din lemn care intră în Uniunea Europeană (FLEGT).Textul acordului se anexează la prezenta decizie.Articolul 2Prin prezenta decizie, Președintele Consiliului este autorizat să desemneze, în numele Uniunii Europene, persoana împuternicită să procedeze la notificarea prevăzută la articolul 28 din acord, care exprimă acordul Uniunii Europene de a-și asuma obligații.Articolul 3În cadrul Comitetului mixt pentru punerea în aplicare a acordului, înființat în conformitate cu articolul 19 din acord, Uniunea Europeană este reprezentată de reprezentanți ai Comisiei.Statele membre pot participa, în calitate de membri ai delegației Uniunii Europene, la reuniunile Comitetului mixt pentru punerea în aplicare a acordului.Articolul 4În vederea modificării anexelor la acord în temeiul articolului 26 din acordul menționat, Comisia este autorizată, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 11 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2173/2005, să aprobe, în numele Uniunii Europene, astfel de modificări aduse acordului.Articolul 5Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării sale. Se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene .Data intrării în vigoare a acordului se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene .Adoptată la Bruxelles,Pentru Consiliu,Președintele [1] COM (2003) 251.[2] JO C 268, 7.11.2003.[3] JO L 347, 30.12.2005.[4] Document intern al Consiliului nr.15102/05.[5] JO C […], […], p. […].[6] COM (2003) 251.[7] JO C 268, 7.11.2003.[8] JO C157E, 6.7.2006, p.482.[9] JO L […], […], […].


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 28.10.2016
            COM(2016) 693 final
            2016/0342(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind semnarea, în numele Uniunii Europene, și aplicarea cu titlu provizoriu a unui acord de modificare a Acordului dintre Statele Unite ale Americii și Comunitatea Europeană privind cooperarea în materie de reglementare a siguranței aviației civile

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               1.1.Istoricul dosarului

               În urma deciziei Consiliului privind încheierea acestuia
                  1
               , Acordul între Statele Unite ale Americii și Comunitatea Europeană privind cooperarea în materie de reglementare a siguranței aviației civile
                  2
                (denumit în continuare „acordul”) a intrat în vigoare la 1 mai 2011. Acordul a fost negociat pe baza deciziei Consiliului din 9 martie 2004 de autorizare a Comisiei în vederea deschiderii negocierilor.

               Scopul acordului este, printre altele, de a asigura menținerea nivelului ridicat de cooperare și armonizare între Statele Unite și Uniunea Europeană în domeniile care intră în sfera de aplicare a acestui acord.

               În prezent, domeniul de aplicare al acordului, conform articolului 2 punctul B din acesta, acoperă:

               aprobările de navigabilitate și monitorizarea produselor aeronautice civile;

               încercările și aprobările de mediu pentru produsele aeronautice civile; și

               aprobările și monitorizările instalațiilor de întreținere.

               În cursul punerii în aplicare a acordului, în special prin organizarea de discuții în cadrul Consiliului bilateral de supraveghere (denumit în continuare „comitetul mixt”), înființat în temeiul acordului, Administrația Federală a Aviației din Statele Unite (denumită în continuare „FAA”) și Comisia au constatat că există dorința reciprocă de a consolida în continuare posibilitățile de cooperare în materie de securitate a aviației, în plus față de dispozițiile actuale ale acordului,

               Ambele părți au constatat că ar trebui dezvoltată o mai bună cooperare cu prioritate în ceea ce privește acordarea licențelor de pilot și cursurile de formare și că ar trebui să existe experți cu sarcina de a examina opțiunile și de a elabora propuneri tehnice. În plus, activitatea experților a confirmat fezabilitatea și necesitatea extinderii acordului pentru a include domenii suplimentare de cooperare și acceptare.

               Pe baza experienței și a beneficiilor acumulate în cei 3 ani de la intrarea în vigoare a acordului și ținând seama de deliberările Consiliului bilateral de supraveghere cu privire la posibilitățile de consolidare a cooperării în cadrul unui domeniu de aplicare extins al acordului, Comisia a prezentat, la 3 septembrie 2014, o recomandare de decizie a Consiliului de autorizare a Comisiei să negocieze un amendament la acord. Pe baza unei decizii în acest sens a Consiliului, adoptată la 25 septembrie 2014, au avut loc negocieri oficiale cu Statele Unite. Rezultatele negocierilor sunt prezentate mai jos, acestea fiind incluse în proiectul de amendament 1 la acord, anexat la prezenta propunere.

               1.2.Domeniul de aplicare

               Conform textului negociat, articolul 2 punctul B va fi înlocuit astfel încât să cuprindă următoarele domenii în care cooperarea s-ar putea materializa pe baza anexelor corespunzătoare la acord:

               (1)aprobările de navigabilitate și monitorizarea produselor aeronautice civile;

               (2)încercările și aprobările de mediu pentru produsele aeronautice civile;

               (3)aprobările și monitorizările instalațiilor de întreținere;

               (4)autorizarea și formarea personalului;

               (5)operarea aeronavei;

               (6)aerodromuri; și

               (7)servicii de trafic aerian și managementul traficului aerian.

               Din punct de vedere tehnic, ar trebui remarcat faptul că noul text al articolului 2 punctul B, astfel cum a fost propus, duce la o modificare a articolului 5. Prin reformularea articolului 2 punctul B, distincția dintre domeniile care intră sub incidența actualului articol 5 punctul A și punctul B nu mai este valabilă. Pentru ca articolul 5 să poată funcționa fără probleme cu noua versiune a articolului 2 punctul B, se sugerează să se mențină doar conținutul de bază al articolului 5 punctul B cu adaptările necesare pentru a-l transforma într-o regulă generală. Rezultatul ar reprezenta o simplificare suplimentară a dispozițiilor actuale, în special permițând consolidarea articolului privind punctele A și B. În mod natural, anexele existente de concretizare a cooperării ar rămâne neschimbate. În schimb, articolul 5 punctul C nu a mai fost considerat necesar.

               1.3.Calendar pentru finalizarea amendamentului

               Calendarul pentru finalizarea acestui amendament este esențial în contextul activităților preliminare care au fost finalizate pentru adoptarea și integrarea unei noi anexe la acord privind „acordarea licențelor de pilot”.

               În conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 216/2008
                  3
               , un pilot care este rezident al Uniunii Europene trebuie să obțină o licență de pilot care este emisă de un stat membru. Regulamentul (UE) nr. 1178/2011 al Comisiei
                  4
                a prevăzut o soluție pentru titularii de licență dintr-o țară terță prin care un pilot ar putea fie să valideze o licență străină pentru o perioadă de un an, fie să o convertească cu titlu permanent. Cu toate acestea, în timpul negocierii Regulamentului (UE) nr. 1178/2011 al Comisiei a devenit clar că normele naționale, deși armonizate la un anumit nivel, erau destul de diferite în ceea ce privește tratamentul aplicat licențelor din țări terțe. Aceasta ar putea duce la un număr ridicat de titulari de licențe de pilot particular (peste 10 000) cu o licență străină care nu s-ar încadra în sistemul european. Trebuie remarcat faptul că este probabil să fie afectați în principal titularii de licență de pilot particular (PPL) din SUA care locuiesc în Europa. Conversia acestor licențe în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 1178/2011 al Comisiei ar putea duce la alte costuri de organizare și financiare semnificative pentru titularii de PPL.

               Prin urmare, în acord cu statele membre, cu Parlamentul European și cu sectorul industrial, prin Regulamentul (UE) nr. 1178/2011 al Comisiei, s-a introdus o perioadă tranzitorie pentru a acorda timpul necesar în vederea negocierii unei anexe la BASA, al cărei obiectiv este facilitarea conversiei licențelor de pilot privat eliberate în SUA.

               Ținând seama în mod corespunzător de dispozițiile relevante și de termenele prevăzute în Regulamentul (UE) nr. 1178/2011 al Comisiei (8 aprilie 2017), încorporarea în acord a unei noi anexe privind acordarea licențelor de pilot este considerată urgentă. În consecință, acordul trebuie modificat în cel mai scurt timp. Până la modificarea acestuia, amendamentul 1 la acord ar trebui să se aplice cu titlu provizoriu.

               2.REZULTATELE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRILOR IMPACTULUI

               Amendamentul 1 la acord a fost negociat între Comisie și FAA, în contextul articolului 2 punctul C și al articolului 19 punctul B din acord.

               În general, sectorul aviației susține în mod constant o consolidare a cooperării, a recunoașterii și a armonizării între cele mai mari două piețe, și anume SUA și UE, pentru a reduce costurile de tranzacție inutile, care adaugă un plus de siguranță foarte redus sau chiar inexistent, dar care diminuează competitivitatea globală a sectorului industrial. Aceste beneficii sunt de interes specific într-un moment în care apar jucători noi pe piață în alte părți ale lumii.

               Comparația între cadrele de reglementare din UE și din SUA a sugerat că ar fi recomandabil să se simplifice și mai mult procedurile și cerințele de reglementare de ambele părți ale Atlanticului în toate domeniile menționate la punctul 1.2 de mai sus. Apropierea celor două sisteme va aduce cu sine economii importante în ceea ce privește structurile organizaționale, resursele, programele de formare, procesele interne, precum și programele de supraveghere.

               Anexele suplimentare la acord care sunt necesare pentru ca acceptarea reciprocă să se aplice efectiv într-un anumit domeniu, vor fi elaborate și adoptate în conformitate cu procedurile specifice prevăzute în acord și în Decizia 2011/719/UE. Ele vor face obiectul unor propuneri ale Comisiei de decizii ale Consiliului separate și suplimentare.

               3.ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII

               Rezumatul acțiunii propuse

               Propunerea de amendament 1 la acord ar crea posibilitatea de a coopera în alte domenii care sunt de interes pentru ambele părți, sub rezerva adoptării de către Consiliul bilateral de supraveghere a anexelor corespunzătoare pentru fiecare nou domeniu, în conformitate cu versiunea revizuită a articolului 5, astfel cum s-a propus, și cu articolul 19 punctul B din acord.

               Temei juridic

               Articolul 100 alineatul (2) coroborat cu articolul 218 alineatul (5) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.

               Ca parte din context, ar trebui menționat, de asemenea, articolul 12 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 216/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 februarie 2008 privind normele comune în domeniul aviației civile și instituirea unei Agenții Europene de Siguranță a Aviației. Acesta prevede posibilitatea încheierii unor acorduri de recunoaștere între Uniunea Europeană și țările terțe în temeiul cărora autoritățile dintr-un stat membru pot elibera certificate pe baza certificatelor eliberate de autoritățile aeronautice competente ale unei țări terțe.

               4.IMPLICAȚIILE BUGETARE

               Niciun impact asupra bugetului UE.

               2016/0342 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind semnarea, în numele Uniunii Europene, și aplicarea cu titlu provizoriu a unui acord de modificare a Acordului dintre Statele Unite ale Americii și Comunitatea Europeană privind cooperarea în materie de reglementare a siguranței aviației civile

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 100 alineatul (2), coroborat cu articolul 218 alineatul (5),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)La 25 septembrie 2014, Consiliul a autorizat Comisia să deschidă negocieri cu Statele Unite ale Americii pentru modificarea Acordului dintre Statele Unite ale Americii și Comunitatea Europeană privind cooperarea în materie de reglementare a siguranței aviației civile, care a intrat în vigoare la 1 mai 2011. Negocierile au fost încheiate cu succes cu un schimb de e-mailuri între negociatorii-șefi prin care aceștia și-au dat acordul cu privire la textul negociat.

               (2)Amendamentul acordului, astfel cum a fost negociat, extinde domeniile de cooperare în care se poate aplica acceptarea reciprocă a aprobărilor și a constatărilor de conformitate, astfel încât să se permită o utilizare optimizată a resurselor și economii de costuri corespunzătoare, menținând, în același timp, un grad înalt de siguranță a transportului aerian.

               (3)Prin urmare, amendamentul 1 la acord ar trebui semnat în numele Uniunii Europene, sub rezerva încheierii sale la o dată ulterioară,

               (4)Pentru a permite adoptarea unei noi anexe privind acordarea licențelor de pilot în cadrul domeniului extins de aplicare al acordului, a cărei importanță trebuie să fie analizată în contextul dispozițiilor relevante referitoare la conversia licențelor de pilot din țări terțe prevăzute în Regulamentul (UE) nr. 1178/2011 al Comisiei din 3 noiembrie 2011 de stabilire a cerințelor tehnice și a procedurilor administrative referitoare la personalul navigant din aviația civilă, amendamentul 1 la acord ar trebui să se aplice cu titlu provizoriu.

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Se aprobă, în numele Uniunii, semnarea amendamentului 1 la Acordul dintre Statele Unite ale Americii și Comunitatea Europeană privind cooperarea în materie de reglementare a siguranței aviației civile, sub rezerva încheierii amendamentului 1.

               Textul amendamentului 1 la acord, care urmează să fie semnat, este atașat la prezenta decizie.

               Articolul 2

               Secretariatul General al Consiliului stabilește instrumentul prin care se acordă puteri depline în vederea semnării amendamentului 1 la acord persoanei (persoanelor) indicate de negociator.

               Articolul 3

               Până la intrarea sa în vigoare, amendamentul 1 la acord se aplică cu titlu provizoriu, în conformitate cu articolul 2 din amendamentul 1 la acord, începând de la data semnării sale.

               Articolul 4

               Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)
                  Decizia 2011/719/UE, JO L 291, 9.11.2011, p. 1.

                     (2)
                  JO L 291, 9.11.2011, p. 1.

                     (3)
                  Regulamentul (CE) nr. 216/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 februarie 2008 privind normele comune în domeniul aviației civile și instituirea unei Agenții Europene de Siguranță a Aviației, JO L 79/1, 19.3.2008

                     (4)
                  Regulamentul (UE) nr. 1178/2011 al Comisiei din 3 noiembrie 2011 de stabilire a cerințelor tehnice și a procedurilor administrative referitoare la personalul navigant din aviația civilă în temeiul Regulamentului (CE) nr. 216/2008 al Parlamentului European și al Consiliului, JO L 311, 25.11.2011, p. 1.

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 28.10.2016
            COM(2016) 693 final
            ANEXĂ
            privind
            Propunerea de decizie a Consiliului
            privind semnarea, în numele Uniunii Europene, și aplicarea cu titlu provizoriu a unui acord de modificare a Acordului dintre Statele Unite ale Americii și Comunitatea Europeană privind cooperarea în materie de reglementare a siguranței aviației civile

               ANEXĂ

               privind

               Propunerea de decizie a Consiliului

               privind semnarea, în numele Uniunii Europene, și aplicarea cu titlu provizoriu a unui acord de modificare a Acordului dintre Statele Unite ale Americii și Comunitatea Europeană privind cooperarea în materie de reglementare a siguranței aviației civile

               AMENDAMENTUL 1

               LA

               ACORDUL PRIVIND COOPERAREA ÎN MATERIE DE REGLEMENTARE

               A SIGURANȚEI AVIAȚIEI CIVILE

               ÎNTRE

               STATELE UNITE ALE AMERICII

               ȘI

               COMUNITATEA EUROPEANĂ

               ARTICOLUL 1 – DISPOZIȚII GENERALE

               În conformitate cu articolul 19 punctul B din Acordul privind cooperarea în materie de reglementare a siguranței aviației civile (denumit în continuare „acordul”) dintre Statele Unite ale Americii (denumite în continuare „Statele Unite”) și Comunitatea Europeană (denumite împreună „părțile” și individual „partea”), părțile convin să modifice acordul după cum urmează:

               (a)Articolul 2 punctul B se elimină în întregime și se înlocuiește cu următorul text:

               „Sfera de cooperare în temeiul prezentului acord include următoarele domenii:

               (1)aprobările de navigabilitate și monitorizarea produselor aeronautice civile;

               (2)încercările și aprobările de mediu pentru produsele aeronautice civile;

               (3)aprobările și monitorizările instalațiilor de întreținere;

               (4)autorizarea și formarea personalului;

               (5)operarea aeronavei;

               (6)aerodromuri; și

               (7)servicii de trafic aerian și managementul traficului aerian.”

               (b)Articolul 5 se elimină în întregime și se înlocuiește cu următorul text:

               „ARTICOLUL 5

               Anexe

               .În ceea ce privește aspectele care fac obiectul prezentului acord, părțile sau reprezentanții acestora în Consiliu elaborează anexe în care descriu clauzele și condițiile de acceptare reciprocă a constatărilor de conformitate și a aprobărilor, atunci când convin că normele, standardele, practicile și procedurile de aviație civilă ale fiecărei părți sunt suficient de compatibile pentru a permite acceptarea reciprocă a aprobărilor și a constatărilor de conformitate cu normele stabilite de comun acord, făcute de o parte în numele celeilalte. Părțile convin, de asemenea, că diferențele de ordin tehnic între sistemele lor de aviație civilă vor fi abordate în anexe.”

               ARTICOLUL 2 – APLICAREA PROVIZORIE

               Până la intrarea sa în vigoare, părțile convin să aplice, cu titlu provizoriu, dispozițiile prezentului amendament începând cu data semnării acestuia.

               ARTICOLUL 3 – INTRAREA ÎN VIGOARE

               Prezentul amendament intră în vigoare în prima zi a celei de-a doua luni de la data ultimei note din schimbul de note diplomatice dintre părți, care confirmă că au fost îndeplinite toate procedurile necesare pentru intrarea în vigoare a prezentului acord.

               DREPT CARE, subsemnații, pe deplin autorizați, au semnat prezentul acord.

               STATELE UNITE ALE AMERICII

                     UNIUNEA EUROPEANĂ

               PRIN:
                     _____________________________

                     PRIN:
                     ___________________________

               TITLU:
                     Administrator, Administrația

                     TITLU:

                     Federală a Aviației

               DATA: _____________________________
                     DATA: __________________________