				|

		52012PC0773

			Propunere de REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI AL CONSILIULUI privind exercitarea drepturilor Uniunii pentru aplicarea și respectarea regulilor comerțului internațional /* COM/2012/0773 final - 2012/0359 (COD) */

			   	EXPUNERE DE MOTIVE
1.           CONTEXTUL PROPUNERII
Motivele și obiectivele propunerii
Prezenta propunere de regulament al
Parlamentului European și al Consiliului reflectă prioritatea pe care
o reprezintă pentru Uniune asigurarea respectării efective a drepturilor
sale comerciale. Acest obiectiv a fost stabilit în Comunicarea Comisiei
intitulată „Comerț, creștere și afaceri
internaționale”[1], care a fost aprobată în cadrul concluziilor Consiliului din 21
decembrie 2010[2].
În prezent, Uniunea nu dispune de un cadru
legislativ comun[3]
pentru a asigura respectarea drepturilor sale în virtutea acordurilor
comerciale internaționale. Propunerea de față vizează
remedierea acestei situații.
Contextul general
Uniunea poate fi nevoită să ia
măsuri unilaterale pentru a-și exercita și apăra drepturile
și interesele în cadrul acordurilor comerciale internaționale. Astfel
de cazuri apar în contextul normelor de soluționare a litigiilor ale
Organizației Mondiale a Comerțului (OMC) și al mecanismelor
bilaterale sau regionale de soluționare a litigiilor. O situație
similară există în ceea ce privește măsurile de salvgardare
și așa-numitele exerciții de „reconsolidare” în cadrul
acordurilor internaționale. Măsurile de acest tip necesită o
acțiune rapidă pentru a fi un instrument eficient și credibil de
determinare a respectării normelor și a termenelor stabilite în
angajamentele internaționale pertinente ale Uniunii. Este necesar
așadar ca deciziile să fie luate în mod rapid, eficient și
flexibil în cadrul structurilor prevăzute de Tratatul de la Lisabona.
Înainte de intrarea în vigoare a Tratatului de
la Lisabona, Uniunea avea o abordare ad hoc a chestiunilor legate de
respectarea drepturilor sale, prin intermediul regulamentelor adoptate de
Consiliu pe baza unei propuneri a Comisiei, în temeiul fostului articol 133. În
schimb, după intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona, Consiliul
și Parlamentul European au devenit colegiuitori în cadrul procedurii
legislative ordinare în ceea ce privește măsurile care definesc
cadrul în care este pusă în aplicare politica comercială comună
(articolul 207 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
„TFUE”). Exercitarea drepturilor în cadrul acordurilor comerciale
internaționale reprezintă o funcție executivă tipică
ce poate impune adoptarea și implementarea de măsuri în termene
stricte. Este adecvată așadar crearea de către Consiliu și
Parlamentul European a unui cadru clar și previzibil pentru adoptarea
actelor de acest tip.
Practica dinaintea intrării în vigoare a
TFUE ilustrează oportunitatea existenței unor proceduri care să
permită luarea deciziilor în mod rapid și eficient pentru a asigura
respectarea drepturilor Uniunii:
–
În cadrul procedurii OMC de soluționare a
litigiului US-Foreign Sales Corporation, adoptarea Regulamentului (CE) nr.
2193/2003 al Consiliului din 8 decembrie 2003 de majorare a taxelor vamale
pentru anumite importuri din SUA a avut loc după opt luni de la adoptarea
unei propuneri a Comisiei. Suspendarea acestei măsuri, prin Regulamentul
(CE) nr. 728/2006 al Consiliului din 15 mai 2006, a fost adoptată în trei
zile de la adoptarea unei propuneri a Comisiei.
–
În cadrul procedurii OMC de soluționare a
litigiului US-Byrd, Regulamentul (CE) nr. 673/2005 al Consiliului din 25
aprilie 2005 de instituire de drepturi vamale suplimentare la importurile
anumitor produse originare din Statele Unite ale Americii a fost adoptat în
aproximativ două luni de la adoptarea unei propuneri a Comisiei.
–
În cadrul procedurii OMC de soluționare a
litigiului cu Statele Unite privind glutenul de grâu, Regulamentul (CE) nr.
1804/98 al Consiliului din 14 august 1998 a conferit UE dreptul de a compensa
efectele adverse ale măsurilor de salvgardare luate de SUA în conformitate
cu articolul 8 din Acordul OMC privind măsurile de salvgardare. Adoptarea
acestuia a avut loc la o lună de la adoptarea unei propuneri a Comisiei.
–
În cazul litigiului cu Statele Unite referitor la
oțel, adoptarea Regulamentului (CE) nr. 1031/2002 al Consiliului din 13
iunie 2002 cu privire la reechilibrarea măsurilor de salvgardare a durat
două luni; abrogarea măsurilor de reechilibrare în același caz a
durat doar patru zile.
În absența unui cadru legislativ adecvat
pentru punerea în aplicare a măsurilor de politică comercială în
situații similare cazurilor menționate mai sus, ar fi necesar să
se recurgă la procedura legislativă ordinară pentru adoptarea de
măsuri în anumite situații. Adoptarea unui act legislativ
durează în medie între 15 și 31 de luni, interval de timp care ar
putea afecta capacitatea Uniunii de a-și exercita drepturile în mod
eficace în termenele definite în acordurile comerciale internaționale.
Prezentul proiect de regulament se
bazează pe considerentele următoare: (a) adoptarea de măsuri de
politică comercială pentru asigurarea respectării drepturilor
Uniunii în temeiul acordurilor internaționale este o funcție
executivă tipică ce trebuie exercitată într-un cadru de norme
comune; (b) în absența unui cadru legislativ adecvat, capacitatea Uniunii
de a asigura respectarea efectivă a drepturilor sale poate fi compromisă;
(c) există un potențial conflict între termenele relativ lungi de
luare a deciziilor de către Uniune și termenele de exercitare a
drepturilor în temeiul acordurilor comerciale internaționale.
În acest context,
prezentul proiect de regulament propune crearea unui cadru legislativ comun
pentru asigurarea respectării drepturilor Uniunii în temeiul acordurilor
comerciale internaționale, în conformitate cu Tratatul de la Lisabona.
Regulamentul propune abilitarea Comisiei pentru a adopta acte de punere în
aplicare în conformitate cu articolul 291 din TFUE, în cadrul instituit prin
prezentul proiect de regulament și în limitele și în conformitate cu
criteriile prevăzute în mod expres. Domeniul de aplicare al regulamentului
include adoptarea, suspendarea, modificarea și abrogarea actelor de punere
în aplicare în ceea ce privește:
(a)          exercitarea drepturilor Uniunii în
contextul normelor obligatorii în materie de soluționare a litigiilor
multilaterale și bilaterale;
(b)          măsurile de reechilibrare în
contextul normelor de salvgardare multilaterale și bilaterale;
(c)          măsurile de reechilibrare în
cazurile de modificare de către o țară terță a
concesiilor sale în temeiul articolului XXVIII din GATT 1994.
Potrivit
prezentului proiect de regulament, Comisia poate adopta următoarele tipuri
de măsuri de politică comercială: taxe vamale, restricții
cantitative la importurile sau exporturile de mărfuri și măsuri
în domeniul achizițiilor publice. Această abordare rezultă din
experiența dobândită de-a lungul anilor în adoptarea de măsuri
de politică comercială și reflectă faptul că
acțiunea în domeniile respective este posibilă și, în general,
eficientă. În etapa actuală de dezvoltare a dreptului Uniunii,
ținând cont în special de reglementările naționale privind
serviciile și drepturile de proprietate intelectuală și de
faptul că însăși natura acestor sectoare limitează
eficiența măsurilor, este oportun ca atenția să se
concentreze asupra altor domenii de politică comercială pentru care
să se acorde competențe Comisiei. Trebuie remarcat faptul că
așa-numitele „măsuri de retorsiune” (adică suspendarea
concesiilor sau a altor obligații într-un alt sector decât cel în care a
fost constatată încălcarea) sunt, în general, posibile conform
normelor OMC și că nu există nicio limitare privind
măsurile de retorsiune în acordurile de liber schimb ale Uniunii. În cazul
în care devine necesar ca Uniunea să recurgă la măsuri de
politică comercială care nu sunt acoperite de proiectul de
regulament, inclusiv cu privire la comerțul cu servicii sau la aspectele
comerciale ale drepturilor de proprietate intelectuală, Comisia ar putea
prezenta o propunere de act legislativ pe baza articolului 207 din TFUE sau ar
putea recurge la alte proceduri aplicabile.
O clauză de reexaminare prevede
obligația Comisiei de a evalua funcționarea regulamentului la trei
ani după data primei sale puneri în aplicare. Comisia elaborează un
raport și, dacă circumstanțele o impun, poate propune
măsuri adecvate de îmbunătățire a eficienței
regulamentului. În acest context, poate fi examinată gama de măsuri
de politică comercială care pot intra sub incidența
regulamentului, cum ar fi comerțul cu servicii și drepturile de
proprietate intelectuală, pe lângă comerțul cu mărfuri.
În ceea ce privește achizițiile
publice, în conformitate cu dispozițiile Acordului OMC privind
achizițiile publice (denumit în continuare „AAP”), atât în versiunea în
vigoare în prezent, cât și în versiunea revizuită, în cazul în care o
parte nu își respectă angajamentele, celelalte părți la AAP
pot suspenda concesiile sau alte obligații numai în ceea ce privește
piețele de achiziții publice. În această situație, este
important să se prevadă în proiectul de regulament propus
posibilitatea de a adopta măsuri de politică comercială
referitoare la achizițiile publice, pentru a permite Uniunii să
își exercite în mod eficient drepturile legale cu privire la
achizițiile publice reglementate de obligațiile sale
internaționale. Pe lângă sistemul de soluționare a litigiilor al
OMC, care a fost utilizat în mai multe rânduri pentru a combate practici
contrare AAP, este posibil să fie luate măsuri pentru a asigura
respectarea angajamentelor în materie de achiziții publice și în
context bilateral, în condițiile în care acordurile comerciale bilaterale
recente încheiate de Uniune includ mecanisme complete de soluționare a
litigiilor. Uniunea are experiență în ceea ce privește aplicarea
de măsuri de politică comercială pentru a limita accesul
țărilor terțe la piețele de achiziții publice ale
Uniunii, atunci când este necesar[4].
Având în vedere particularitățile achizițiilor publice, mai
exact existența unei proceduri administrative care reglementează
și condiționează accesul la proceduri de ofertare specifice,
este posibil să se prevadă acțiuni în sectorul achizițiilor
publice, atât de bunuri, cât și de servicii. În plus, măsurile de
politică comercială luate în temeiul prezentului proiect de
regulament ar corespunde sferei de aplicare a angajamentelor în materie de
achiziții publice care sunt suspendate, adică s-ar aplica doar
anumitor entități și peste anumite praguri. În fine, trebuie
luată în calcul relația dintre prezenta propunere și propunerea
Comisiei de regulament al Parlamentului European și al Consiliului privind
accesul bunurilor și al serviciilor din țări terțe pe
piața internă a achizițiilor publice a Uniunii [COM (2012) 124
din 21 martie 2012]. Aceasta din urmă vizează creșterea puterii
de influență a Uniunii pentru negocierea condițiilor de acces
pentru bunurile, serviciile și furnizorii Uniunii la piețele de
achiziții publice din țările terțe: ea se concentrează
așadar asupra accesului la piața de achiziții publice a Uniunii
al bunurilor și serviciilor din țări terțe care nu
beneficiază de niciun angajament privind accesul pe piață în
temeiul acordurilor internaționale existente referitoare la
achizițiile publice. Prezenta propunere, în schimb, tratează în mod
orizontal aplicarea unor astfel de acorduri: ea completează așadar
reglementarea aspectelor internaționale ale achizițiilor publice, în
măsura în care prevede un cadru de norme care vor permite aplicarea
dispozițiilor privind achizițiile publice în acordurile comerciale
internaționale.
2.           REZULTATELE
CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII
IMPACTULUI
În etapa de pregătire a prezentei
propuneri, au fost transmise două documente neoficiale Comitetului pentru
politică comercială al Consiliului și Comisiei pentru
comerț internațional a Parlamentului European (INTA) în data de 19
septembrie 2011, respectiv 11 noiembrie 2011. Statele membre au fost consultate
în cadrul a două reuniuni tehnice organizate în 27 septembrie și 28
noiembrie 2011.
Obiectivul exercitării în mod eficient
și eficace a drepturilor Uniunii se bucură de un sprijin larg.
Nu a fost efectuată o evaluare a
impactului prezentei propuneri, deoarece ea nu are un impact economic, social
sau de mediu direct și natura măsurilor în discuție (caz cu caz)
nu permite o evaluare ex ante.
3.           ELEMENTELE JURIDICE ALE
PROPUNERII
Sinteză
Uniunea nu dispune de un cadru legislativ
comun pentru a asigura respectarea drepturilor sale în temeiul acordurilor
comerciale internaționale. Prezenta inițiativă vizează
remedierea acestei situații, propunând crearea unui instrument legislativ
care să permită Uniunii să își exercite și să
își apere drepturile în conformitate cu obligațiile sale
internaționale. Obiectivul său este aplicarea eficientă și
rapidă pentru a proteja interesul Uniunii. În consecință, pe
baza articolului 207 din TFUE, se propune abilitarea Comisiei pentru a adopta,
a suspenda, a modifica sau a abroga acte de punere în aplicare pentru
asigurarea respectării drepturilor Uniunii în cadrul structurii Tratatului
de la Lisabona, și anume în conformitate cu articolul 291 din TFUE.
În contextul normelor de soluționare a
litigiilor ale OMC și bilaterale și al măsurilor de salvgardare
multilaterale și bilaterale, Uniunea poate fi nevoită să ia
măsuri unilaterale pentru a-și apăra drepturile și
interesele. Măsurile de aplicare a drepturilor luate în contextul
dispozițiilor privind soluționarea litigiilor sau al măsurilor
de reechilibrare necesită o acțiune relativ rapidă în
conformitate cu regulile comerciale pertinente pentru a fi un instrument
eficient de determinare a respectării normelor.
Regulamentul trebuie adoptat la nivelul
Uniunii. Politica comercială comună este o competență
exclusivă a Uniunii.
Temeiul juridic
Articolul 207 din TFUE.
Structura regulamentului
Obiectivul proiectului de regulament este de a
prevedea norme și proceduri care să asigure că Uniunea este în
măsură să își exercite în mod efectiv drepturile de a suspenda
sau de a retrage concesii, ca răspuns la încălcarea de către o
țară terță a regulilor comerțului internațional,
pentru a obține o soluție satisfăcătoare și de a
reechilibra concesiile sau alte obligații în relațiile comerciale cu
țări terțe, atunci când tratamentul la import acordat
mărfurilor din Uniune este modificat.
Domeniul de aplicare al proiectului de
regulament, așa cum este prevăzut la articolul 3, acoperă
următoarele situații:
(a)          după soluționarea
litigiilor comerciale în conformitate cu Înțelegerea OMC privind
soluționarea litigiilor (DSU), dacă Uniunea a fost autorizată
să suspende concesii sau alte obligații prevăzute în acordurile
multilaterale și plurilaterale acoperite de Înțelegerea privind
soluționarea litigiilor;
În cadrul OMC, suspendarea concesiilor sau a altor
obligații este reglementată de articolul 22 alineatul (3) din DSU; în
cazul subvențiilor interzise, se aplică articolul 4.10 din Acordul
privind subvențiile și măsurile compensatorii[5], iar în ceea ce privește
așa-numitele subvenții care pot determina introducerea unei
acțiuni, se aplică articolul 7.9 din Acordul privind subvențiile
și măsurile compensatorii.
(b)          după soluționarea
litigiilor comerciale în temeiul altor acorduri comerciale internaționale,
inclusiv al acordurilor regionale sau bilaterale, atunci când Uniunea are
dreptul de a suspenda concesii sau alte obligații prevăzute în astfel
de acorduri.
Acordurile comerciale internaționale de acest
tip încheiate de Uniune prevăd norme pentru soluționarea litigiilor
care autorizează părțile să își exercite drepturile
proprii în conformitate cu normele stabilite în acordul în cauză;
(c)          pentru reechilibrarea concesiilor
sau a altor obligații, reechilibrare la care aplicarea unei măsuri de
salvgardare de către o țară terță poate da dreptul în
conformitate cu articolul 8 din Acordul OMC privind măsurile de
salvgardare sau cu dispozițiile privind măsurile de salvgardare
incluse în acordurile bilaterale sau regionale ale Uniunii.
Articolul 8 din Acordul privind măsurile de salvgardare,
care se referă exclusiv la mărfuri[6],
prevede că membrii care aplică măsuri de salvgardare trebuie, în
general, să ofere compensații comerciale țărilor afectate
de efectele adverse ale măsurilor de salvgardare în urma unei
consultări, înainte de aplicarea sau prelungirea unei măsuri de
salvgardare, în conformitate cu articolul 12 alineatul (3) din acordul
respectiv. În cazul în care nu se ajunge la un acord, membrii exportatori
afectați pot să ia individual măsuri de reechilibrare, în termen
de cel mult 90 de zile de la data aplicării măsurii. Dreptul de a lua
măsuri de reechilibrare în raport cu membrul care aplică măsura
de salvgardare poate fi exercitat fie a) la trei ani după ce măsura a
intrat în vigoare, fie b) de îndată ce măsura este declarată
incompatibilă cu normele OMC de către Organul de soluționare a
litigiilor din cadrul OMC (perioada de grație de trei ani
prevăzută la articolul 8 din Acordul privind măsurile de
salvgardare nu se aplică dacă măsura se bazează pe o
creștere relativă a importurilor). În mod similar, pot fi adoptate
măsuri de reechilibrare în aplicarea normelor de salvgardare incluse în
acordurile de liber schimb bilaterale sau regionale[7].
Legislația existentă a Uniunii de punere
în aplicare a măsurilor de salvgardare multilaterale și bilaterale nu
reglementează aceste aspecte ale articolului 8 din Acordul privind
măsurile de salvgardare sau normele relevante din acordurile de liber
schimb, ci mai degrabă stabilește procedurile pentru aplicarea măsurilor
de salvgardare de către Uniune. Orice măsură de reechilibrare ar
fi, în principiu, supusă procedurii legislative ordinare, cu excepția
cazului în care intră sub incidența prezentului cadru legislativ
unic;
(d)          în caz de modificare a concesiilor
de către un membru al OMC în temeiul articolului XXVIII din Acordul
General pentru Tarife și Comerț (GATT) 1994, dacă nu au fost
convenite ajustări compensatorii.
În cazul modificării unei concesii de
către un alt membru al OMC în temeiul articolului XXVIII din GATT 1994,
dacă nu se ajunge la un acord cu membrii care dețin drepturi de
negociere sau de furnizare, partea contractantă care propune să
își modifice concesia este liberă să procedeze astfel. În acest
caz, membrii[8]
care dețin un drept pot să ia măsuri de reechilibrare în termen
de cel mult șase luni de la data modificării concesiei. Aceste măsuri de reechilibrare ar implica
retragerea, la expirarea unui termen de treizeci de zile de la primirea de
către părțile contractante a unei notificări scrise privind
retragerea concesiei, a unor concesii în mod substanțial echivalente cu
cele negociate inițial cu partea contractantă care modifică sau
retrage o concesie. Până în acest moment,
UE nu a retras concesii în conformitate cu articolul XXVIII din GATT 1994. Cu toate acestea, dacă apare o astfel de
situație, reechilibrarea comercială ca urmare a modificării
concesiilor de către alți membri ai OMC în temeiul articolului XXVIII
din GATT s-ar produce într-un interval de timp relativ scurt (nu mai mult de șase
luni după ce un membru își modifică sau retrage concesia). Existența unor proceduri eficiente de luare a
deciziilor pentru implementarea măsurilor de reechilibrare ar permite
Uniunii să se angajeze în mod credibil față de partenerul
său în cadrul negocierilor privind reconsolidarea și poate
influența cursul negocierilor privind ajustările compensatorii în
avantajul Uniunii.
Regulamentul nu aduce atingere adoptării de
măsuri de politică comercială în cadrul altor proceduri, de
exemplu în ceea ce privește măsurile de politică comercială
în sectorul serviciilor și al drepturilor de proprietate intelectuală
în urma soluționării litigiilor multilaterale și regionale sau
bilaterale.
În aplicarea articolului 291 din TFUE, atunci când
este necesar să se ia măsuri pentru asigurarea respectării
drepturilor UE în circumstanțele menționate mai sus, Comisia
adoptă acte de punere în aplicare în conformitate cu procedura de
examinare (articolul 4, „Exercitarea drepturilor Uniunii”). Actele de punere în aplicare trebuie să
respecte regula conform căreia nivelul contramăsurilor nu trebuie
să depășească nivelul anulării sau al reducerii
avantajelor, înțeles în general ca impactul negativ asupra Uniunii care
rezultă din măsura luată de țara terță, așa
cum este definit în acordul corespunzător (articolul 2, „Definiții”).
Pentru stabilirea domeniului de aplicare al actului de punere în aplicare care
trebuie adoptat, Comisia se bazează, pe lângă interesele exprimate în
cadrul consultărilor publice și interesele generale ale Uniunii, pe
diverse criterii, și anume eficiența măsurilor pentru a
determina țările terțe să respecte regulile comerțului
internațional, potențialul măsurilor de a oferi ajutor
operatorilor economici din Uniune afectați de măsurile adoptate de
țara terță, disponibilitatea
altor surse de aprovizionare pentru produsele în cauză, pentru a se evita
sau reduce la minimum orice efecte negative asupra industriilor din aval sau
asupra consumatorilor finali din Uniune și
orice criterii specifice care pot fi prevăzute în acordurile comerciale
internaționale în legătură cu situațiile prevăzute la
articolul 3.
Tipurile de măsuri comerciale care pot fi
adoptate prin intermediul unui act de punere în aplicare sunt măsurile
legate de importurile sau exporturile de mărfuri și măsurile din
domeniul achizițiilor publice.
Măsurile referitoare la import sau export
includ suspendarea concesiilor tarifare și impunerea unor taxe vamale noi
sau mai mari și introducerea sau
creșterea restricțiilor cantitative la import sau la export, prin
intermediul contingentelor, al licențelor de import sau export sau al
altor măsuri.
Acordul OMC privind achizițiile publice
prevede că eventualele litigii care decurg din acord nu au drept rezultat
suspendarea concesiilor sau a altor obligații prevăzute în orice alt
acord acoperit al OMC. Ca atare, este
important să se prevadă în regulamentul propus posibilitatea
adoptării de măsuri de politică comercială referitoare la
achizițiile publice, pentru a permite Uniunii să asigure respectarea
efectivă a drepturilor sale legale. Având în vedere
particularitățile achizițiilor publice, mai exact existența
unei proceduri administrative care reglementează și
condiționează accesul la proceduri de ofertare specifice, este
posibil să se prevadă acțiuni în sectorul achizițiilor
publice, atât de bunuri, cât și de servicii.
În acest sens, tipul de măsuri de
politică comercială care pot fi adoptate se referă la excluderea
de la procedurile de achiziții publice a ofertelor a căror valoare
totală este alcătuită în proporție de peste 50% din bunuri
sau servicii originare din țara terță în cauză și/sau
impunerea unei penalități de preț obligatorii pentru partea
ofertei care constă în bunuri sau servicii originare din țara
terță în cauză (articolul 5, „Măsuri de politică
comercială”).
Este necesar să se utilizeze procedura de
examinare pentru adoptarea, suspendarea, modificarea și abrogarea actelor
de punere în aplicare care prevăd măsurile de politică
comercială adecvate pentru exercitarea drepturilor Uniunii (articolul 4,
„Exercitarea drepturilor Uniunii” și articolul 7, „Suspendarea,
modificarea și abrogarea măsurilor”). La adoptarea actelor de punere
în aplicare și pentru a evita proliferarea structurilor suplimentare,
Comisia trebuie să fie asistată de Comitetul pentru Regulamentul
privind barierele comerciale, instituit prin Regulamentul (CE) nr. 3286/94.
4.           IMPLICAȚII BUGETARE
Nu există.
Regulamentul propus prevede un mecanism de
exercitare a drepturilor Uniunii și de repartizare a
responsabilității între toate instituțiile.
2012/0359 (COD)
Propunere de
REGULAMENT AL PARLAMENTULUI EUROPEAN
ŞI AL CONSILIULUI
privind exercitarea drepturilor Uniunii
pentru aplicarea și respectarea regulilor comerțului
internațional
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea
Uniunii Europene, în special articolul 207,
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
după transmiterea proiectului de act
legislativ către parlamentele naționale,
hotărând în conformitate cu procedura
legislativă ordinară,
întrucât:
(1)       Uniunea a încheiat o serie de
acorduri comerciale internaționale multilaterale, regionale și
bilaterale care creează drepturi și obligații în beneficiul
reciproc al părților.
(2)       Este esențial ca Uniunea
să dispună de instrumente adecvate pentru a asigura exercitarea
eficace a drepturilor sale în temeiul acordurilor comerciale
internaționale, în vederea protejării intereselor sale economice.
Acest lucru este cu precădere necesar în situațiile în care
țările terțe adoptă măsuri comerciale restrictive care
reduc beneficiile ce le revin operatorilor economici ai Uniunii în temeiul
acordurilor comerciale internaționale. Uniunea trebuie să fie în
măsură să reacționeze rapid și în mod flexibil în
contextul procedurilor și al termenelor prevăzute de acordurile
comerciale internaționale pe care le-a încheiat. Prin urmare, Uniunea
trebuie să adopte o legislație care să prevadă cadrul
pentru exercitarea drepturilor sale în anumite situații specifice.
(3)       Mecanismele de
soluționare a litigiilor, atât în cadrul OMC, cât și la nivel
regional sau bilateral, vizează găsirea unei soluții pozitive la
eventualele litigii apărute între Uniune și cealaltă parte sau
celelalte părți la acordurile respective. Uniunea trebuie însă
să suspende concesii sau alte obligații, în conformitate cu aceste
norme privind soluționarea litigiilor, atunci când alte căi de a
găsi o soluție pozitivă nu dau rezultate. Măsurile luate de
Uniune în astfel de cazuri au scopul de a determina țara terță
în cauză să respecte regulile aplicabile ale comerțului internațional,
pentru a restabili o situație de beneficii reciproce.
(4)       În conformitate cu Acordul
OMC privind măsurile de salvgardare, un membru al OMC care
intenționează să aplice o măsură de salvgardare sau
care urmărește prelungirea unei astfel de măsuri trebuie să
facă eforturi pentru a menține un nivel al concesiilor și al
altor obligații substanțial echivalent între el și membrii
exportatori care ar fi afectați negativ de măsura de salvgardare
respectivă. Norme similare se aplică și în contextul altor
acorduri comerciale internaționale, inclusiv regionale sau bilaterale,
încheiate de Uniune. Uniunea trebuie să ia măsuri de reechilibrare
prin suspendarea concesiilor sau a altor obligații în cazurile în care
țara terță nu aplică ajustări satisfăcătoare.
Măsurile luate de Uniune în astfel de cazuri au scopul de a determina
introducerea de către țările terțe a unor măsuri de
stimulare a comerțului, pentru a restabili o situație de beneficii
reciproce.
(5)       Articolul XXVIII din GATT
1994 și înțelegerea privind interpretarea acestuia reglementează
modificarea sau retragerea concesiilor prevăzute în listele tarifare ale
membrilor OMC. Membrii OMC afectați de o astfel de modificare au dreptul,
în anumite condiții, de a retrage concesii substanțial echivalente. În
astfel de situații, Uniunea trebuie să adopte măsuri de
reechilibrare, cu excepția cazului în care sunt convenite ajustări
compensatorii. Măsurile luate de Uniune ar avea ca scop determinarea
țărilor terțe să pună în aplicare măsuri de
stimulare a comerțului.
(6)       Uniunea trebuie să
aibă posibilitatea de a asigura respectarea drepturilor sale în domeniul
achizițiilor publice, având în vedere faptul că Acordul OMC privind
achizițiile publice prevede că eventualele litigii care decurg din
acord nu au drept rezultat suspendarea concesiilor sau a altor obligații
prevăzute în orice alt acord acoperit al OMC.
(7)       Prezentul regulament trebuie
să se concentreze asupra măsurilor pentru a căror concepere
și aplicare Uniunea are experiență; posibilitatea de a extinde
domeniul de aplicare al prezentului regulament la sectorul serviciilor și
la cel al drepturilor de proprietate intelectuală trebuie evaluată în
timp util, ținând cont de particularitățile fiecărui
domeniu.
(8)       În momentul exercitării
drepturilor Uniunii, originea unei mărfi trebuie determinată în
conformitate cu Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie
1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar[9];
în ceea ce privește exercitarea drepturilor Uniunii în urma
soluționării unui litigiu în domeniul achizițiilor publice,
originea unui serviciu trebuie determinată pe baza originii persoanei
fizice sau juridice care îl furnizează.
(9)       Comisia trebuie să
evalueze funcționarea prezentului regulament în termen de cel mult trei
ani de la data primei sale aplicări în vederea evaluării și,
dacă este necesar, a îmbunătățirii eficienței
acestuia.
(10)     Actele
de punere în aplicare a prezentului regulament trebuie adoptate cu respectarea
criteriilor de adecvare specifice prevăzute în regulament.
(11)     Regulamentul (CE) nr. 3286/94
al Consiliului din 22 decembrie 1994 privind adoptarea procedurilor comunitare
în domeniul politicii comerciale comune în vederea asigurării
exercitării de către Comunitate a drepturilor care îi sunt conferite
de normele comerțului internațional, în special de cele instituite
sub egida Organizației Mondiale a Comerțului (denumit și
„Regulamentul privind barierele comerciale”) trebuie modificat pentru a
reflecta adoptarea prezentului regulament în ceea ce privește punerea în
aplicare a unor măsuri de politică comercială.
(12)     Pentru a se asigura
condiții uniforme de punere în aplicare a prezentului regulament, trebuie
conferite competențe de executare Comisiei. Aceste competențe trebuie
exercitate în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 182/2011 al Parlamentului
European și al Consiliului din 16 februarie 2011 de stabilire a normelor
și principiilor generale privind mecanismele de control de către
statele membre al exercitării competențelor de executare de
către Comisie[10].
(13)     Pentru
a proteja interesele Uniunii, Comisia trebuie să adopte acte de punere în
aplicare imediat aplicabile atunci când, în cazuri bine justificate legate de
necesitatea de a adapta măsurile de politică comercială la
comportamentul părții terțe în cauză, există motive
imperioase de urgență care impun acest lucru,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Obiectiv
Prezentul regulament prevede norme și
proceduri pentru a asigura exercitarea eficientă a drepturilor Uniunii de
a suspenda sau a retrage concesiile sau alte obligații prevăzute în
acorduri comerciale internaționale, cu scopul:
(a)          de a răspunde la cazurile de
încălcare de către țările terțe a regulilor
comerțului internațional care afectează interesele Uniunii, în
vederea găsirii unei soluții satisfăcătoare;
(b)          de a reechilibra concesiile sau alte
obligații în relațiile comerciale cu țări terțe,
atunci când tratamentul la import acordat mărfurilor din Uniune este
modificat.
Articolul 2
Definiții
În sensul prezentului regulament, se
aplică următoarele definiții:
(a)          „țară” înseamnă orice
stat sau teritoriu vamal distinct;
(b)          „concesii sau alte obligații”
înseamnă concesii tarifare sau orice alte beneficii pe care Uniunea s-a
angajat să le aplice în cadrul schimburilor sale comerciale cu
țări terțe în temeiul acordurilor comerciale internaționale
la care este parte;
(c)          „nivelul anulării sau al
reducerii avantajelor” înseamnă măsura în care sunt afectate
interesele Uniunii în temeiul unui acord comercial internațional. Cu excepția cazului în care este definit
altfel în acordul în cauză, el include orice impact economic negativ care
rezultă în urma unei măsuri luate de o țară
terță;
(d)          „penalitate de preț
obligatorie” înseamnă obligația autorităților sau a
entităților contractante care desfășoară proceduri de
achiziții publice de a crește, sub rezerva anumitor excepții,
prețul serviciilor și/sau al mărfurilor originare din anumite
țări terțe care au fost oferite în cadrul procedurilor de
atribuire a contractelor.
Articolul 3
Domeniul
de aplicare
1.           Prezentul regulament se
aplică:
(a)     după soluționarea litigiilor
comerciale în conformitate cu Înțelegerea OMC privind soluționarea
litigiilor, dacă Uniunea a fost autorizată să suspende concesii
sau alte obligații prevăzute în acordurile multilaterale și plurilaterale
acoperite de Înțelegerea privind soluționarea litigiilor;
(b)     după soluționarea litigiilor
comerciale în temeiul altor acorduri comerciale internaționale, inclusiv
al acordurilor regionale sau bilaterale, atunci când Uniunea are dreptul de a
suspenda concesii sau alte obligații prevăzute în astfel de acorduri;
(c)     pentru reechilibrarea concesiilor sau a
altor obligații, reechilibrare la care aplicarea unei măsuri de
salvgardare de către o țară terță poate da dreptul în
conformitate cu articolul 8 din Acordul OMC privind măsurile de
salvgardare sau cu dispozițiile privind măsurile de salvgardare
incluse în alte acorduri comerciale internaționale, inclusiv în acorduri
bilaterale sau regionale;
(d)     în caz de modificare a concesiilor de
către un membru al OMC în temeiul articolului XXVIII din Acordul General
pentru Tarife și Comerț 1994, dacă nu au fost convenite
ajustări compensatorii.
2.           Prezentul regulament nu aduce
atingere adoptării de măsuri de politică comercială în
temeiul altor proceduri relevante în cazurile în care măsurile
prevăzute la articolul 5 nu sunt aplicabile sau ar constitui o
reacție insuficientă sau ineficientă la situațiile
menționate la alineatul (1).
Articolul 4
Exercitarea
drepturilor Uniunii
1.           Atunci când sunt necesare
măsuri pentru a proteja interesele Uniunii în cazurile menționate la
articolul 3 alineatul (1), Comisia adoptă un act de punere în aplicare în
care stabilește măsurile de politică comercială adecvate.
Actul de punere în aplicare se adoptă în conformitate cu procedura de
examinare menționată la articolul 8 alineatul (2).
2.           Actele de punere în aplicare
adoptate în conformitate cu alineatul (1) trebuie să îndeplinească
următoarele condiții:
(a)     În cazul în care se suspendă
concesii sau alte obligații ca urmare a soluționării unui
litigiu comercial în conformitate cu Înțelegerea OMC privind
soluționarea litigiilor, nivelul lor nu trebuie să
depășească nivelul autorizat de Organul de soluționare a
litigiilor al OMC.
(b)     În cazul în care se suspendă
concesii sau alte obligații ca urmare a încheierii unei proceduri de
soluționare a unui litigiu internațional în cadrul unui acord
bilateral sau regional, nivelul lor nu trebuie să
depășească nivelul anulării sau al reducerii avantajelor
care decurge din măsura luată de țara terță în
cauză, așa cum este stabilit de Comisie sau recurgând la arbitraj,
după caz.
(c)     În cazul unei reechilibrări a
concesiilor sau a altor obligații în temeiul dispozițiilor privind
măsurile de salvgardare din acordurile comerciale internaționale, măsurile
Uniunii trebuie să fie substanțial echivalente cu nivelul concesiilor
sau al altor obligații afectate de măsura de salvgardare, în
conformitate cu condițiile din Acordul OMC privind măsurile de
salvgardare sau cu dispozițiile privind măsurile de salvgardare din
acordurile comerciale regionale sau bilaterale în temeiul cărora este
aplicată măsura de salvgardare.
(d)     Concesiile retrase în cadrul schimburilor
comerciale cu o țară terță în legătură cu
articolul XXVIII din GATT 1994 și cu înțelegerea privind
interpretarea acestuia trebuie să fie substanțial echivalente cu
concesiile modificate sau retrase de către țara terță în
cauză, în conformitate cu condițiile prevăzute la articolul
XXVIII din GATT 1994 și în înțelegerea aferentă.
3.           Măsurile de politică
comercială luate în conformitate cu alineatul (1) se stabilesc pe baza
următoarelor criterii, în lumina informațiilor disponibile și
ținând cont de interesul general al Uniunii:
(a)     eficacitatea măsurilor pentru a
determina țările terțe să respecte regulile comerțului
internațional;
(b)     potențialul măsurilor de a
oferi ajutor operatorilor economici din Uniune afectați de măsurile
adoptate de țara terță;
(c)     disponibilitatea
altor surse de aprovizionare pentru produsele în cauză, pentru a se evita
sau reduce la minimum orice efecte negative asupra industriilor din aval sau
asupra consumatorilor finali din Uniune;
(d)     orice
criterii specifice care pot fi stabilite în acordurile comerciale
internaționale în legătură cu situațiile prevăzute la
articolul 3.
Articolul 5
Măsuri
de politică comercială
Fără a aduce atingere niciunui acord
internațional la care Uniunea este parte, măsurile de politică
comercială care pot fi adoptate prin intermediul unui act de punere în
aplicare în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) sunt:
(a)          suspendarea concesiilor tarifare
și impunerea unor taxe vamale noi sau mai mari, inclusiv restabilirea
taxelor vamale la nivelul națiunii celei mai favorizate sau impunerea unor
taxe vamale care depășesc nivelul națiunii celei mai favorizate
sau introducerea unor taxe suplimentare asupra importurilor și
exporturilor de mărfuri;
(b)          introducerea sau creșterea
restricțiilor cantitative la importul sau exportul de mărfuri, prin
intermediul contingentelor, al licențelor de import sau export sau al
altor măsuri;
(c)          suspendarea concesiilor în domeniul
achizițiilor publice, prin:
(i)      excluderea de la procedurile de
achiziții publice a ofertelor a căror valoare totală este
alcătuită în proporție de peste 50% din bunuri sau servicii
originare din țara terță în cauză; și/sau
(ii)     impunerea unei penalități de
preț obligatorii pentru partea ofertei care constă în bunuri sau
servicii originare din țara terță în cauză.
Articolul 6
Reguli
de origine
1.           Originea unei mărfi se
stabilește în conformitate cu Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al
Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar[11].
2.           Originea unui serviciu se
stabilește pe baza originii persoanei fizice sau juridice care îl
prestează. Originea prestatorului de servicii se consideră a fi:
(a)     în cazul unei persoane fizice, țara
al cărei resortisant este persoana respectivă sau în care aceasta are
drept de ședere permanentă;
(b)     în cazul unei persoane juridice, una
dintre următoarele:
(i)      dacă serviciul este prestat în alt
mod decât prin intermediul unei prezențe comerciale în Uniune, țara
în care este constituită sau este organizată în alt fel persoana
juridică în temeiul legislației din țara respectivă și
pe teritoriul căreia persoana juridică este implicată în
operațiuni comerciale importante;
(ii)      dacă serviciul este prestat prin
intermediul unei prezențe comerciale în Uniune, statul membru în care este
stabilită persoana juridică și pe teritoriul căruia aceasta
este implicată în operațiuni comerciale importante astfel încât
să aibă o legătură directă și efectivă cu
economia statului membru în cauză.
În sensul punctului (ii), dacă persoana
juridică nu este implicată în operațiuni comerciale importante
astfel încât să aibă o legătură directă și
efectivă cu economia statului membru în cauză, originea persoanelor
fizice sau juridice care dețin sau controlează persoana juridică
care prestează serviciul.
Se consideră că persoana juridică
care prestează serviciul este „deținută” de persoane dintr-o
anumită țară dacă aceste persoane sunt beneficiarii reali
ai peste 50 % din titlurile de participare ale persoanei juridice
respective și că este „controlată” de persoane dintr-o
anumită țară dacă aceste persoane au puterea de a desemna
majoritatea administratorilor săi sau de a dirija legal
activitățile sale în orice alt mod.
Articolul 7
Suspendarea,
modificarea și abrogarea măsurilor
1.           Atunci când, ulterior
adoptării unui act de punere în aplicare în conformitate cu articolul 4
alineatul (1), țara terță în cauză acordă
compensații satisfăcătoare Uniunii în cazurile prevăzute la
articolul 3 alineatul (1) literele (a) și (b), Comisia poate suspenda
aplicarea acestui act de punere în aplicare pentru durata perioadei de
compensare. Suspendarea se decide în conformitate cu procedura de examinare
menționată la articolul 8 alineatul (2).
2.           Comisia abrogă un act de
punere în aplicare adoptat în temeiul articolului 4 alineatul (1) în oricare
dintre următoarele situații:
(a)     dacă țara terță ale
cărei măsuri au fost considerate incompatibile cu regulile
comerțului internațional în cadrul unei proceduri de soluționare
a litigiilor se conformează acestor reguli sau dacă a fost
găsită o altă soluție satisfăcătoare pentru
ambele părți;
(b)     în cazurile de reechilibrare a
concesiilor sau a altor obligații în urma adoptării de către o
țară terță a unei măsuri de salvgardare, atunci când
măsura de salvgardare este retrasă sau expiră, sau când
țara terță în cauză acordă Uniunii o compensație
satisfăcătoare ulterior adoptării unui act de punere în aplicare
în conformitate cu articolul 4 alineatul (1);
(c)     în cazurile de modificare a concesiilor
de către un membru al OMC în temeiul articolului XXVIII din Acordul
General pentru Tarife și Comerț din 1994, atunci când țara
terță în cauză acordă Uniunii o compensație
satisfăcătoare ulterior adoptării unui act de punere în aplicare
în conformitate cu articolul 4 alineatul (1).
Abrogarea se decide în conformitate cu procedura
de examinare menționată la articolul 8 alineatul (2).
3.           În cazul în care este necesar
să se opereze adaptări ale măsurilor de politică
comercială adoptate în temeiul prezentului regulament, ținând cont de
condițiile și criteriile prevăzute la articolul 4 alineatele (2)
și (3), Comisia poate introduce modificările necesare în conformitate
cu procedura de examinare prevăzută la articolul 8 alineatul (2).
4.           Din motive imperioase de
urgență, justificate corespunzător, legate de abrogarea sau
modificarea măsurii în cauză a țării terțe, Comisia
adoptă acte de punere în aplicare imediat aplicabile pentru suspendarea,
modificarea sau abrogarea actelor de punere în aplicare adoptate în temeiul
articolului 4 alineatul (1), așa cum se prevede în prezentul articol, în
conformitate cu procedura menționată la articolul 8 alineatul (3).
Articolul 8
Procedura
comitetului
1.           Comisia este asistată de
comitetul instituit prin Regulamentul (CE) nr. 3286/94 al Consiliului. Acesta
este un comitet în sensul articolului 3 din Regulamentul (UE) nr. 182/2011.
2.           Atunci când se face trimitere
la prezentul alineat, se aplică articolul 5 din
Regulamentul (UE) nr. 182/2011.
3.           Atunci când se face trimitere
la prezentul alineat, se aplică articolul 8 din Regulamentul (UE)
nr. 182/2011, coroborat cu articolul 5 din același regulament.
Articolul 9
Colectarea
de informații
1.           Comisia solicită
informații și opinii cu privire la interesele economice ale Uniunii
legate de produse sau sectoare specifice, în aplicarea prezentului regulament,
prin intermediul unui anunț publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii
Europene, sau prin alte mijloace de comunicare publică adecvate.
2.           Informațiile primite în
aplicarea prezentului regulament nu pot fi utilizate decât în scopul pentru
care au fost cerute.
3.           Comisia, Consiliul,
Parlamentul European, statele membre și funcționarii acestora nu dezvăluie
informații de natură confidențială primite în temeiul
prezentului regulament fără permisiunea expresă a furnizorului
informațiilor respective.
4.           Furnizorul de informații
poate solicita ca informațiile furnizate să fie tratate drept
confidențiale. În astfel de cazuri, ele trebuie să fie însoțite
de un rezumat cu caracter neconfidențial sau de o expunere a motivelor
pentru care informațiile nu pot fi rezumate.
5.           Dacă se consideră
că o cerere de tratament confidențial nu se justifică și
dacă furnizorul informațiilor nu dorește nici să le
facă publice, nici să autorizeze divulgarea acestora în termeni
generali sau sub formă de rezumat, informațiile în cauză pot
să nu fie luate în calcul.
6.           Alineatele (2)-(5) nu
împiedică divulgarea de informații generale de către
autoritățile Uniunii. O astfel de divulgare trebuie să ia în
calcul interesul legitim al părților implicate ca secretele lor de
afaceri să nu fie divulgate.
Articolul 10
Reexaminare
În termen de cel
mult trei ani de la data adoptării primului act de punere în aplicare în
temeiul prezentului regulament, Comisia examinează aplicarea
regulamentului și prezintă un raport Parlamentului European și
Consiliului.
Articolul 11
Modificări
aduse altor acte
Articolul 13 alineatul (3) din Regulamentul
(CE) nr. 3286/94 al Consiliului se înlocuiește cu următorul text:
„Atunci când Uniunea, acționând în
conformitate cu articolul 12 alineatul (2), trebuie să decidă
măsurile de politică comercială care urmează să fie
luate în temeiul articolului 11 alineatul (2) litera (c) sau al articolului 12,
aceasta acționează fără întârziere, în conformitate cu
articolul 207 din tratat și, dacă este cazul, cu Regulamentul nr.
XX/XX sau cu orice altă procedură aplicabilă”.
Articolul 12
Prezentul regulament intră în vigoare în
a […] zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu
în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles,
Pentru Parlamentul European                      Pentru
Consiliu
Președintele                                                  Președintele
[1]               A se vedea COM (2010) 612 final din 9.11.2010,
secțiunea 4.
[2]               A se vedea concluziile Consiliului privind politica
comercială a UE din 21.12.2010, alineatul (8).
[3]               UE a acționat întotdeauna de la caz la caz în
trecut (prin regulamente ale Consiliului la propunerea Comisiei având la
bază fostul articol 133).
[4]               A se vedea
în acest sens Regulamentul (CEE) nr. 1461/93 al Consiliului privind accesul
ofertanților din Statele Unite ale Americii la contractele de
achiziții publice și Regulamentul (CE) nr. 1836/95 al
Consiliului din 24 iulie 1995 de completare a anexei la Regulamentul (CEE)
nr. 1461/93 privind accesul ofertanților din Statele Unite ale
Americii la contractele de achiziții publice.
[5]               În anumite circumstanțe, articolul 4.10 din Acordul
privind subvențiile și măsurile compensatorii autorizează
membrul reclamant să adopte „contramăsuri adecvate”.
[6]               Acordul OMC privind măsurile de salvgardare și
normele în materie de salvgardare din acordurile de liber schimb se referă
numai la comerțul cu mărfuri. Membrii OMC nu au ajuns încă la un
acord privind măsurile de salvgardare de urgență pentru
servicii, pentru care au fost prevăzute negocieri multilaterale la
articolul X din Acordul General privind Comerțul cu Servicii (GATS).
[7]               De exemplu, articolul 3.4 din Acordul de liber schimb
UE/Coreea: « 1. O parte care aplică o măsură de salvgardare
bilaterală se consultă cu cealaltă parte în scopul de a stabili
de comun acord o compensație adecvată de liberalizare a
comerțului sub formă de concesii având în mod semnificativ efecte
comerciale echivalente sau echivalente cu valoarea taxelor suplimentare
preconizate să rezulte din măsura de salvgardare. Partea în
cauză oferă posibilitatea unor astfel de consultări în termen de
cel mult 30 de zile după aplicarea măsurii de salvgardare
bilaterală. 2. Dacă consultările în sensul alineatului (1) nu
permit părților să ajungă la un acord privind o
compensație adecvată a liberalizării comerțului în termen de
30 de zile de la începerea consultărilor, partea ale cărei mărfuri
fac obiectul măsurii de salvgardare poate să suspende aplicarea
concesiilor substanțial echivalente în ceea ce privește partea care
aplică măsura de salvgardare. 3. Dreptul de suspendare prevăzut
la alineatul (2) nu este exercitat în primele 24 de luni de aplicare a
măsurii de salvgardare bilaterale, cu condiția ca această
măsură de salvgardare să fie luată în conformitate cu
dispozițiile prezentului acord”.
[8]               Cu condiția ca aceștia să
dețină un „drept de negociator inițial”, un „interes ca principal
furnizor” sau un „interes substanțial”.
[9]               JO L 302, 19.10.1992, p. 1.
[10]             JO L 55, 28.2.2011, p. 13.
[11]             JO L 302, 19.10.1992, p. 1.


|

52011PC0486

Propunere de REGULAMENT AL CONSILIULUI de încheiere a reexaminării intermediare parțiale a măsurilor antidumping aplicabile importurilor de anumite tipuri de polietilen tereftalat (PET) originare din India  /* COM/2011/0486 final - 2011/0219 (NLE) */

	EXPUNERE DE MOTIVECONTEXTUL PROPUNERII |Motivele și obiectivele propunerii Prezenta propunere se referă la aplicarea Regulamentului (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene, (denumit în continuare „regulamentul de bază”) în cadrul procedurii privind importurile de polietilen tereftalat originar, între altele, din India. |Contextul general Prezenta propunere se înscrie în contextul punerii în aplicare a regulamentului de bază și constituie rezultatul unei anchete care s-a desfășurat în conformitate cu cerințele de fond și de procedură prevăzute în regulamentul de bază. |Dispoziții în vigoare în domeniul propunerii Măsurile în vigoare în prezent au fost instituite prin Regulamentul (CE) nr. 192/2007 al Consiliului privind importurile anumitor tipuri de polietilen tereftalat (PET) originar, printre altele, din India, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1286/2008 al Consiliului. |Coerența cu celelalte politici și obiective ale Uniunii Nu este cazul. |CONSULTAREA PăRțILOR INTERESATE șI EVALUAREA IMPACTULUI |Consultarea părților interesate |Părțile interesate vizate de procedură au avut posibilitatea de a-și apăra interesele în cursul anchetei, în conformitate cu dispozițiile regulamentului de bază. |Obținerea și utilizarea expertizei |Nu a fost necesar să se recurgă la expertiză externă. |Evaluarea impactului Prezenta propunere este rezultatul punerii în aplicare a regulamentului de bază. Regulamentul de bază nu prevede o evaluare generală a impactului, dar include o listă exhaustivă a condițiilor care trebuie evaluate. |ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII |Rezumatul acțiunii propuse La 10 iunie 2010, Comisia a inițiat o reexaminare intermediară a măsurilor în vigoare privind polietilenul tereftalat originar din India, în urma unei cereri din partea unui producător-exportator indian. Cererea s-a bazat pe elemente de probă prima facie, conform cărora împrejurările pe care s-a bazat stabilirea măsurilor s-au schimbat, și anume, au intervenit modificări semnificative privind costurile de producție ale societății comerciale, care, de la instituirea măsurilor existente, au determinat o marjă de dumping substanțial mai mică și, prin urmare, menținerea măsurilor la nivelurile existente nu ar mai fi necesară pentru compensarea dumpingului. Propunerea de regulament al Consiliului anexată se bazează pe concluziile anchetei desfășurate, al cărei domeniu de aplicare este limitat la examinarea dumpingului în ceea ce îl privește pe solicitant. Ancheta a constatat că, în mod contrar afirmațiilor solicitantului, valoarea normală a crescut, nu a scăzut. Mai mult, prețurile pentru Uniune erau influențate de angajamentul de preț al societății comerciale față de Comisie și, întrucât prețurile pe alte piețe de export erau semnificativ mai mici, calcularea unei noi marje de dumping nu ar fi, astfel, de natură durabilă. Prin urmare, se propune adoptarea de către Consiliu a propunerii de regulament anexate, care ar încheia ancheta. |Temei juridic Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene. |Principiul subsidiarității Propunerea intră în domeniul de competență exclusivă a Comunității. În consecință, principiul subsidiarității nu se aplică. |Principiul proporționalității Propunerea este în conformitate cu principiul proporționalității din următoarele motive: |Tipul acțiunii este descris în regulamentul de bază menționat anterior și exclude luarea unei decizii la nivel național. |Nu se aplică indicațiile privind modul în care sarcina financiară și administrativă care revine Comunității, guvernelor naționale, autorităților regionale și locale, operatorilor economici și cetățenilor este redusă la minimum și proporțională cu obiectivul propunerii. |Alegerea instrumentelor |Instrumente propuse: regulament. |Alte instrumente nu ar fi adecvate din următorul motiv: Regulamentul de bază menționat mai sus nu prevede opțiuni alternative. |IMPLICAțIILE BUGETARE |Propunerea nu are implicații asupra bugetului comunitar. |2011/0219 (NLE)Propunere deREGULAMENT AL CONSILIULUIde încheiere a reexaminării intermediare parțiale a măsurilor antidumping aplicabile importurilor de anumite tipuri de polietilen tereftalat (PET) originare din IndiaCONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1225/2009 al Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene[1] (denumit în continuare „regulamentul de bază”), în special articolul 11 alineatul (3),având în vedere propunerea transmisă de Comisia Europeană (denumită în continuare „Comisia”) după consultarea comitetului consultativ,întrucât:1.  PROCEDURA2.  Măsurile în vigoare3.  Prin Regulamentul (CE) nr. 2604/2000[2], Consiliul a instituit o taxă antidumping definitivă la importurile de polietilen tereftalat (denumit în continuare „PET”) originar, între altele, din India (denumită în continuare „țara în cauză”) (denumit în continuare „ancheta inițială”). Ca urmare a unei reexaminări în perspectiva expirării măsurilor, Consiliul, prin Regulamentul (CE) nr. 192/2007[3], a impus o taxă antidumping definitivă pentru o perioadă suplimentară de cinci ani. Măsurile antidumping au fost modificate prin Regulamentul (CE) nr. 1286/2008 al Consiliului[4] în urma unei reexaminări intermediare parțiale (denumită în continuare „ultima anchetă de reexaminare”). Măsurile au fost stabilite la nivelul de eliminare a prejudiciului și au constat în taxe antidumping specifice. Nivelul taxei fixe se încadrează între 87,5 și 200,9 EUR/tonă pentru producătorii indieni desemnați individual, nivelul taxei reziduale aplicabile importurilor de la alți producători ridicându-se la 153,6 EUR/tonă (denumite în continuare „taxele actuale”).4.  Prin Regulamentul (CE) nr. 2603/2000[5], Consiliul a instituit o taxă compensatorie definitivă la importurile de polietilen tereftalat (denumit în continuare „PET”) originar, între altele, din India. Ca urmare a unei reexaminări în perspectiva expirării măsurilor, Consiliul, prin Regulamentul (CE) nr. 193/2007[6], a impus o taxă compensatorie definitivă pentru o perioadă suplimentară de cinci ani. Măsurile compensatorii au fost modificate prin Regulamentul (CE) nr. 1286/2008 al Consiliului în urma ultimei anchete de reexaminare. Măsurile compensatorii constau într-o taxă specifică. Nivelul taxei se încadrează între 0 și 106,5 EUR/tonă pentru producătorii indieni desemnați individual, nivelul taxei reziduale aplicabile importurilor de la alți producători ridicându-se la 69,4 EUR/tonă (denumită în continuare „măsurile compensatorii actuale”).5.  Prin Decizia 2000/745/CE din 29 noiembrie 2000[7], Comisia a acceptat ofertele de angajament (denumite în continuare „angajamentul”) ale mai multor producători-exportatori care stabilesc un preț minim de import (denumit în continuare „PMI”).6.  Cererea de reexaminare7.  S-a înaintat o cerere de reexaminare intermediară parțială (denumită în continuare „prezenta reexaminare”), în conformitate cu articolul 11 alineatul (3) din regulamentul de bază, de către Reliance Industries Limited, un producător-exportator indian de PET (denumit în continuare „solicitantul” sau „Reliance”). Obiectul cererii s-a limitat la stabilirea dumpingului în ceea ce îl privește pe solicitant. Totodată, acesta a solicitat și reexaminarea măsurilor compensatorii actuale. Taxele reziduale antidumping și compensatorii se aplică la importurile de produse fabricate de Reliance, iar vânzările efectuate de solicitant către Uniune sunt guvernate de angajament.8.  Solicitantul a furnizat elemente de probă prima facie conform cărora menținerea taxei actuale la nivelul ei actual nu mai este necesară pentru a compensa dumpingul. Mai exact, solicitantul a susținut că au intervenit modificări semnificative privind costurile de producție ale societății comerciale și că, de la instituirea măsurilor existente, aceste modificări au determinat o marjă de dumping substanțial mai mică. O comparație făcută de solicitant între prețurile practicate de el pe piața autohtonă și prețurile sale la exportul către Uniune a indicat că marja de dumping ar fi substanțial mai mică față de nivelul actual la care se aplică taxele actuale.9.  Deschiderea unei reexaminări intermediare parțiale10.  În urma consultării Comitetului consultativ și după ce a constatat că există suficiente elemente de probă prima facie care să justifice deschiderea unei reexaminări intermediare parțiale, Comisia a anunțat, printr-un aviz de deschidere publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene[8] la 10 iunie 2010, deschiderea unei reexaminări intermediare parțiale, în conformitate cu articolul 11 alineatul (3) din regulamentul de bază, limitată la examinarea dumpingului în privința solicitantului.11.  Produsul în cauză și produsul similar12.  Produsul care face obiectul reexaminării este polietilenul tereftalat (PET), cu o viscozitate de minimum 78 ml/g, în conformitate cu standardul ISO 1628-5, încadrat în prezent la codul NC 3907 60 20 și originar din India (denumit în continuare „produsul în cauză”).13.  Ancheta a indicat faptul că produsul în cauză produs în India și vândut către Uniune, prezintă aceleași caracteristici fizice și chimice și este destinat acelorași utilizări ca produsul fabricat și vândut pe piața internă din India. Prin urmare, s-a concluzionat că produsele vândute pe piața internă și de export sunt produse similare în sensul articolului 1 alineatul (4) din regulamentul de bază. Întrucât prezenta reexaminare se limita la stabilirea dumpingului în ceea ce îl privește pe solicitant, nu s-a ajuns la nicio concluzie cu privire la produsul fabricat și vândut de către industria Uniunii pe piața din Uniune.14.  Părțile interesate15.  Comisia a informat oficial solicitantul, reprezentanții țării exportatoare și asociația producătorilor din Uniune cu privire la deschiderea reexaminării. Părților interesate li s-a dat posibilitatea de a-și face cunoscute în scris punctele de vedere și de a solicita o audiere în termenul-limită stabilit în avizul de deschidere.16.  Au fost audiate toate părțile interesate care au solicitat acest lucru și care au demonstrat că există motive speciale pentru a fi audiate.17.  Pentru a obține informațiile considerate necesare anchetei sale, Comisia a trimis un chestionar solicitantului și a primit răspunsul în termenul stabilit în acest scop.18.  Comisia a căutat și a verificat toate informațiile considerate necesare pentru stabilirea dumpingului. Comisia a efectuat vizite de verificare la sediul solicitantului din Mumbai, India.19.  Perioada anchetei de reexaminare20.  Ancheta privind dumpingul s-a referit la perioada cuprinsă între 1 aprilie 2009 și 31 martie 2010 (denumită în continuare „perioada anchetei de reexaminare” sau „PAR”).21.  REZULTATELE ANCHETEI22.  Caracterul durabil al pretinselor schimbări de circumstanțe observate în cursul PAR23.  În conformitate cu articolul 11 alineatul (3) din regulamentul de bază, s-a examinat dacă circumstanțele referitoare la dumping s-au schimbat în mod semnificativ și dacă această schimbare are un caracter durabil.24.  Solicitantul a afirmat că schimbările intervenite în valoarea sa normală și în prețurile de export, de la ancheta inițială care a stabilit marja sa de dumping, erau cauzate de o schimbare semnificativă a costurilor de producție. El a susținut că schimbarea costurilor sale de producție era legată de reducerea taxelor de export aplicabile importurilor în India de materie primă folosită în procesul său de producție. Mai mult, solicitantul a afirmat, de asemenea, că reducerea taxelor vamale a dus la o reducere a stimulentelor la export care, potrivit lui, au dus la schimbarea prețurilor de vânzare pe piața internă utilizate pentru determinarea valorii normale.25.  Totuși, s-a constatat că, în pofida reducerii taxelor vamale și a stimulentelor la export, prețurile de vânzare pe piața internă ale societății, utilizate pentru determinarea valorii normale în cursul PAR erau mai mari decât prețurile utilizate în cadrul anchetei inițiale care a stabilit marja de dumping a solicitantului. Prețurile mai ridicate ale vânzărilor pe piața internă se datorau, între altele, costurilor sporite ale unor materiei prime și altor inputuri.26.  În ceea ce privește prețurile de export către UE în cursul PAR, acestea au fost determinate în temeiul articolului 2 alineatele (8) și (9) din regulamentul de bază. Cu toate acestea, a trebuit să se examineze cu precădere dacă existența unui angajament de preț în cadrul cărui solicitantul era obligat să își vândă produsul pe piața din Uniune la un preț superior PMI stabilit pentru fiecare lună în PAR a influențat prețurile de export ale solicitantului. Din motivele de mai jos, s-a concluzionat că exporturile către UE au fost, într-adevăr, influențate de angajamentul de preț. În această privință, dat fiind că solicitantul a trebuit să respecte obligațiile angajamentului PMI, acesta a ales să nu exporte către UE în anumite luni din cursul PAR când prețurile sale de export către alte piețe de export erau inferioare PMI.27.  S-a constatat că solicitantul și-a vândut produsul către Uniune numai în cursul a șase luni din PAR. Pe de altă parte, acesta a vândut produse în cursul întregii perioade către alte piețe de export unde nu trebuia să respecte obligațiile fixate în angajamentul de preț. S-a observat că prețurile de export către țări terțe în lunile în care solicitantul nu a exportat către UE erau în mod semnificativ mai joase decât PMI stabilite. În consecință, în lumina celor de mai sus, se poate presupune, în mod rezonabil, că unicul motiv pentru care solicitantul nu și-a vândut produsele către Uniune în lunile rămase a fost acela că trebuia să respecte obligațiile angajamentului și nu putea să vândă sub PMI stabilit.28.  Solicitantul a contestat constatarea potrivit căreia motivul pentru care nu a vândut produsele către Uniune era legat de angajamentul existent. Solicitantul a susținut că, în ceea ce privește vânzările sale în cursul PAR către alte piețe mari de export, au existat luni în care nu a făcut vânzări și că, prin urmare, vânzările neregulate nu reprezentau un aspect specific al pieței din Uniune. Acesta a susținut, de asemenea, că o comparație lunară a prețurilor de import în UE ale produsului în cauză din toate celelalte țări exportatoare și / sau prețurile de import ale produsului în cauză originar din India cu PMI lunar al societății ar arăta că Reliance ar fi fost capabilă să vândă produsele către UE în toate lunile din PAR fără să-și încalce obligațiile legate de angajament.29.  Argumentele solicitantului nu pot fi acceptate întrucât, pe de o parte, societatea și-a concentrat activitatea pe piețe individuale selecționate care sunt guvernate de propriile lor specificități de piață și nu oferă indicații cu privire la motivul pentru care societatea nu a vândut către UE. Pe de altă parte, comparațiile făcute de solicitant se bazau pe date statistice generale, în timp ce constatările prezentei reexaminări se bazează pe date specifice societății, ceea ce este mult mai relevant și mai fiabil pentru stabilirea unor concluzii. De asemenea, argumentele prezentate nu erau valide în totalitate, de exemplu, în anumite luni, prețurile generale de import către Uniune erau într-adevăr mai mari decât PMI, în timp ce în alte perioade prețurile generale de import erau mai mici decât PMI, prin urmare, nu se puteau obține concluzii generale pornind de la acestea. Totuși, este neîndoielnic faptul că solicitantul a efectuat vânzări către Uniune numai în lunile în care prețurile generale către Uniune erau la același nivel sau mai mari decât PMI.30.  Argumentul solicitantului, precum că ar fi putut, dacă ar fi dorit, să vândă produse pe piața din Uniune în timpul celor șase luni în care vindea produse pe alte piețe de export la un preț inferior propriului său PMI, este respins ca fiind de natură speculativă și nefondată. Solicitantul nu a prezentat nici un alt argument referitor la motivele pentru care nu a vândut produse către UE în timpul celor șase luni în cauză în timp ce, în respectiva perioadă, vindea aceleași produse pe alte piețe de export la un preț inferior propriului său PMI. Prin urmare, s-a concluzionat că solicitantul nu și-a vândut produsele către Uniune în cursul unei anumite perioade din cauza necesității de a respecta obligațiile legate de angajament. În consecință, prețurile de export pretinse pe piața din Uniune în cursul PAR nu sunt fiabile.31.  S-a efectuat, de asemenea, o comparație între prețurile de vânzare ale solicitantului către piața din Uniune și prețurile realizate pe alte piețe de export pentru care nu existau obligații legate de angajamente de preț. S-a observat faptul că prețurile de export către acele piețe fără obligații de angajament de preț erau în mod considerabil mai mici pe toată durata PAR.32.  Solicitantul a emis dubii asupra concluziilor trase din compararea prețurilor de pe piața din Uniune și de pe alte piețe de export, declarând că o analiză efectuată la nivelul fiecărei țări ar dovedi că există alte piețe de export în care prețurile practicate erau superioare celor aplicate pe piața din UE. În această privință, totuși, compararea prețurilor medii este mai relevantă decât diferențele individuale observate prin comparație cu fiecare țară care sunt legate de dimensiunea precum și de factorii competitivi distinctivi existenți pe acele piețe individuale.33.  În consecință, prețurile de export pe piețele terțe reflectă mai bine practicile normale ale societății în materie de prețuri. Diferența de preț între prețurile de export către Uniune și prețurile de export către restul lumii indică faptul că există argumente economice solide care incită Reliance să vândă la prețuri inferioare către UE dacă PMI nu ar fi pus în aplicare. În aceste circumstanțe, se consideră că orice nouă marjă de dumping calculată pe baza prețurilor de export către UE în cursul PAR ar fi, astfel, definită pe baza unor prețuri care nu s-au schimbat în mod semnificativ și nici durabil. Aceeași concluzie se aplică afirmației solicitantului, menționată la considerentul (5) de mai sus, potrivit căreia o comparare a prețurilor sale pe piața internă și a prețurilor sale de export către Uniune ar indica o marjă de dumping inferioară nivelului actual al taxelor.34.  În lumina celor de mai sus, condiția fixată la articolul 11 alineatul (3) din regulamentul de bază cu privire la schimbarea semnificativă a circumstanțelor referitoare la dumping nu este îndeplinită. Prin urmare, impunerea în continuare a măsurilor la nivelul lor actual este necesară pentru contrabalansarea dumpingului.35.  În urma informațiilor comunicate, solicitantul a insistat asupra faptului că prețurile sale pretinse pe piața din Uniune erau absolut fiabile. Întrucât aceste prețuri de export au crescut în mod semnificativ între perioada anchetei inițiale și PAR, practicile la export ale societății ar trebui să fie considerate, de asemenea, ca fiind schimbate în mod semnificativ și durabil în cursul acestei perioade. Prin urmare, se susține că marja de dumping a societății ar fi fost, de asemenea, redusă în mod semnificativ și durabil.36.  Solicitantul a afirmat, în plus, că schimbarea durabilă a circumstanțelor nu este, în mod necesar, elementul determinant al evaluării care urmează să fie efectuată după deschiderea unei reexaminări ci este mai relevant dacă este necesară menținerea taxei pentru compensarea dumpingului. Acesta s-a referit la principiul fundamental stabilit la articolul 11 alineatul (1) din regulamentul de bază și la articolul 11.1 din acordul antidumping al OMC, potrivit căruia măsurile antidumping nu rămân în vigoare decât pe durata și în măsura necesare pentru compensarea dumpingului care provoacă prejudicii. În această privință, solicitantul a invocat faptul că analiza necesității ar trebui să fie o evaluare prospectivă care ar cere cel puțin reapariția probabilă a dumpingului la nivelul stabilit în prealabil.37.  Articolul 11 alineatul (1) din regulamentul de bază prevede că „O măsură antidumping nu rămâne în vigoare decât pe perioada și în măsura necesare pentru a contrabalansa un dumping care cauzează un prejudiciu”. Acest principiu se aplică tratamentului reexaminărilor intermediare, precum în cazul de față, în care articolul 11 alineatul (3) din regulamentul de bază prevede, printre altele, că „[…]O reexaminare intermediară se efectuează atunci când cererea conține suficiente elemente de probă care dovedesc că menținerea măsurii nu mai este necesară pentru a contrabalansa dumpingul și/sau continuarea sau reapariția prejudiciului ar fi improbabilă în cazul în care măsura ar fi eliminată sau modificată[…].” Prevederea de mai sus fixează criteriul care trebuie respectat atunci când o parte interesată consideră că nivelul măsurilor este prea redus sau prea ridicat și cere, în consecință, reexaminarea respectivelor măsuri. Atunci când o astfel de reexaminare este deschisă, articolul 11 alineatul (3) din regulamentul de bază continuă și prevede în mod clar că „în cadrul anchetelor efectuate în temeiul prezentului alineat, Comisia poate, printre altele, examina dacă circumstanțele referitoare la dumping […] s-au schimbat semnificativ[…]. În acest sens, se ține seama în cadrul determinării finale de toate elementele de probă pertinente și documentate corespunzător”. Astfel, articolul 11 alineatul (3) prevede un criteriu de evaluare suplimentar (și anume, o schimbare semnificativă a circumstanțelor) în cazul reexaminărilor intermediare care ar trebui să fie luate în considerație în timpul anchetei, în afară de cerința de deschidere (și anume, dacă măsurile la nivelul actual mai sunt necesare), astfel cum a declarat solicitantul38.  Ar trebui să se ia notă, de asemenea, că este o practică normală în cursul anchetelor de reexaminare intermediare să se examineze caracterul durabil al circumstanțelor schimbate constate în cursul anchetei. Într-adevăr, în acest sens, jurisprudența Tribunalului Uniunii Europene[9] confirmă că „ instituțiile dispun de o mare putere de apreciere, inclusiv capacitatea de a recurge la o evaluare prospectivă a politicii prețurilor exportatorilor în cauză, în cadrul examinării de către acestea a necesității menținerii măsurilor existente ”. Elementele de probă disponibile arată că prețurile de export practicate de Reliance pe piața din Uniune nu reflectă adevărata politică de prețuri a solicitantului și că, prin urmare, astfel cum s-a concluzionat în considerentul (21) de mai sus, prețurile de export practicate pe piața din UE în cursul PAR nu sunt fiabile și, în consecință, orice nouă marjă de dumping bazată pe aceste prețuri ar fi stabilită pe baza unor prețuri care nu s-au schimbat în mod semnificativ și durabil, conform celor menționate în considerentul (24) de mai sus.39.  În pofida concluziei potrivit căreia prețurile de export către UE nu s-au schimbat în mod semnificativ și durabil, s-a acordat atenție argumentelor solicitantului și chestiunii dacă măsurile la nivelul lor actual mai sunt necesare pentru a contrabalansa dumpingul. În această privință, solicitantul a afirmat că, întrucât marja sa de dumping ar fi în mod semnificativ mai mică decât cea constatată în cursul anchetei inițiale și că practicile sale la export către alte piețe ar confirma că schimbarea marjei de dumping reflectă tendința care poate fi așteptată, în mod rezonabil, pe viitor, nivelul actual al măsurilor este, în mod clar, excesiv. Totuși, s-a constatat că aceste argumente nu erau susținute de fapte. Mai întâi, în ceea ce privește practicile solicitantului la exportul pe alte piețe, s-a constatat că, în mod contrar afirmațiilor făcute în cererea solicitantului, prețurile de pe aceste piețe erau, în medie, aproape cu 10 % inferioare celor de pe piața din UE. Aceste alte piețe de export din țările terțe includ țări ale căror piețe au dimensiuni diferite, unele dintre ele fiind puțin susceptibile de a deține o producție internă de PET. Aceste piețe sunt, deci, definite prin propriile lor caracteristici de concurență, care implică prețuri și tendințe diferite de cele de pe piața din UE. În al doilea rând, ținând cont de aceste constatări, chiar dacă s-ar constata că nivelul actual al măsurilor ar trebui să fie schimbat pe motivul că nu ar mai fi necesar să se contrabalanseze dumpingul, nu este posibil să se determine cu suficientă precizie care ar fi nivelul adecvat în absența unor prețuri de export fiabile care decurg din și reflectă condițiile normale de pe piața din Uniune.40.  În sfârșit, solicitantul a considerat că se putea efectua o ajustare, în conformitate cu articolul 2 alineatul (10) și în special cu articolul 2 alineatul (10) litera (k) din regulamentul de bază pentru „ diferențele aferente altor factori […] în cazul în care se demonstrează că aceste diferențe afectează comparabilitatea prețurilor, astfel cum se cere în prezentul alineat ”.41.  Ținând seama de concluzia obținută mai sus, potrivit căreia prețurile de export nu s-au schimbat în mod semnificativ și durabil, nu este posibil să se stabilească o marjă de dumping. Din acest motiv, cererea de ajustare nu este pertinentă, deci se respinge.42.  ÎNCHEIEREA ANCHETEI43.  În lumina constatărilor care confirmă faptul că circumstanțele dumpingului nu s-au schimbat în mod semnificativ și durabil, se consideră că prezenta reexaminare ar trebui încheiată fără a se modifica nivelul taxei pentru solicitant. Prin urmare, măsurile antidumping instituite prin Regulamentul (CE) nr. 1286/2008 al Consiliului privind importurile de polietilen tereftalat produs de Reliance nu ar trebui modificate.44.  COMUNICAREA45.  Atât solicitantul, cât și celelalte părți în cauză au fost informate cu privire la faptele și la considerentele esențiale pe baza cărora s-a intenționat să se propună încheierea prezentei reexaminări parțiale intermediare. Observațiile primite nu au fost de natură să modifice concluzia formulată mai sus.46.  DISPOZIȚIE FINALĂ47.  Prezenta reexaminare ar trebui încheiată, prin urmare, fără efectuarea vreunei modificări la Regulamentul (CE) nr. 192/2007,ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:Articolul 1Reexaminarea intermediară parțială a măsurilor antidumping aplicabile importurilor de anumite tipuri de polietilen tereftalat, încadrat în prezent la codul NC 3907 60 20 și care provin, printre altele, din India se încheie fără modificarea măsurilor în vigoare.Articolul 2Prezentul regulament intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene .Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.Adoptat la BruxellesPentru Consiliu,Preşedintele [1] JO L 343, 22.12.2009, p. 51.[2] JO L 301, 30.11.2000, p. 21.[3] JO L 59, 27.2.2007, p. 1.[4] JO L 340, 19.12.2008, p. 1.[5] JO L 301, 30.11.2000, p. 1.[6] JO L 59, 27.2.2007, p. 34.[7] JO L 301, 30.11.2000, p. 88.[8] JO C 151, 10.6.2010, p. 15.[9] Paragraful 48 din hotărâre în cauza T-143/06