               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 7.6.2016
            COM(2016) 367 final
            2016/0168(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            de autorizare a Republicii Austria și a României să accepte, în interesul Uniunii Europene, aderarea Republicii Peru la Convenția de la Haga din 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               •Motivele și obiectivele propunerii

                  Obiectivul Convenției de la Haga din 25 octombrie 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii (denumită în continuare „Convenția din 1980”), ratificată până în prezent de 93 de țări, inclusiv de toate statele membre ale UE, este de a restabili statu-quo-ul prin înapoierea imediată a copiilor deplasați sau reținuți ilicit, prin intermediul unui sistem de cooperare între autoritățile centrale desemnate de părțile contractante.

                  Întrucât prevenirea răpirii copiilor este o parte esențială a politicii UE de promovare a drepturilor copilului, Uniunea Europeană întreprinde acțiuni la nivel internațional pentru a îmbunătăți aplicarea Convenției din 1980 și încurajează țările terțe să adere la convenție.

                  La 28 mai 2001, Peru și-a depus instrumentul de aderare la Convenția din 1980. Convenția a intrat în vigoare în Peru la 1 august 2001.

                  Conform articolului 38 alineatul (4) din Convenția din 1980, aceasta se aplică între statul care aderă și statele contractante care vor fi declarat că acceptă această aderare.

                  Întrucât problema răpirii internaționale de copii intră în sfera competenței externe exclusive a Uniunii Europene, decizia privind acceptarea de către statele membre a aderării Republicii Peru la convenție trebuie luată la nivelul UE printr-o decizie a Consiliului. Prin urmare, statele membre ar trebui să depună declarația de acceptare a aderării Republicii Peru în interesul Uniunii Europene.

                  Existența competenței exclusive a UE în ceea ce privește acceptarea aderării unui stat terț la Convenția din 1980 a fost confirmată de Curtea de Justiție a Uniunii Europene, care a fost consultată la inițiativa Comisiei.

                  La 14 octombrie 2014, prin Avizul 1/13 al Curții de Justiție a Uniunii Europene s-a afirmat că acceptarea aderării unui stat terț la Convenția de la Haga din 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii ține de competența exclusivă a Uniunii Europene.

                  Curtea a insistat asupra nevoii de uniformitate la nivelul UE în acest domeniu, în vederea evitării unei geometrii variabile între statele membre.

                  Convenția din 1980 este deja în vigoare între Peru și majoritatea covârșitoare a statelor membre ale UE (25). Numai Austria, Danemarca și România nu au acceptat încă aderarea Republicii Peru la convenție.

                  În cursul anului 2015, Peru a comunicat Comisiei interesul său privind intrarea în vigoare a convenției și în ceea ce privește Austria și România, care ar trebui, prin urmare, să fie autorizate de Uniunea Europeană să accepte aderarea Republicii Peru la Convenția din 1980.

                  Prin acceptarea de către Austria și România a aderării Republicii Peru, Convenția din 1980 ar deveni aplicabilă între Peru și toate statele membre ale UE, cu excepția Danemarcei.

               •Coerența cu dispozițiile existente în domeniul de politică vizat

                  În ceea ce privește răpirea copiilor de către unul dintre părinți, Convenția de la Haga din 1980 este contrapartea internațională a Regulamentului nr. 2201/2003 al Consiliului (cunoscut sub denumirea de „Regulamentul Bruxelles IIa”), care reprezintă piatra de temelie a cooperării judiciare în cadrul UE în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești
                     1
                  .

                  Unul dintre obiectivele principale ale regulamentului este acela de a descuraja răpirile de copii între statele membre prin stabilirea de proceduri pentru a asigura înapoierea imediată a copilului în statul membru în care își are reședința obișnuită. În acest scop, Regulamentul Bruxelles IIa include, la articolul 11, procedura prevăzută în Convenția de la Haga din 1980 și o completează prin clarificarea unor aspecte ale acesteia, în special în ceea ce privește ascultarea copilului, perioada de timp necesară pentru a pronunța o hotărâre după depunerea unei cereri de înapoiere și motivele de refuz al înapoierii copilului. Regulamentul introduce, de asemenea, dispoziții care reglementează situațiile în care în state membre diferite se pronunță hotărâri contradictorii de înapoiere și de refuz al înapoierii.

                  La nivel internațional, Uniunea Europeană sprijină aderarea statelor terțe la Convenția din 1980 pentru ca statele sale membre să se bazeze pe un cadru juridic comun atunci când tratează cazurile de răpiri internaționale de copii.

                  La 21 decembrie 2011, Comisia a adoptat 8 propuneri de decizii ale Consiliului de acceptare a aderării la Convenția de la Haga din 1980 privind răpirea internațională de copii a 8 țări terțe (Maroc, Singapore, Federația Rusă, Albania, Andorra, Seychelles, Gabon și Armenia)
                     2
                  .

                  Între iunie și decembrie 2015, Consiliul Uniunii Europene a adoptat 7 decizii
                     3
                   pe baza propunerilor menționate anterior.

                  Prezenta propunere vizează o țară terță (Peru) care a aderat la Convenția din 1980 înainte de stabilirea competenței externe a UE în ceea ce privește răpirea internațională de copii prin adoptarea Regulamentului Bruxelles IIa.

               •Coerența cu alte politici ale Uniunii

                  Pe lângă obiectivul general al dezvoltării cooperării judiciare în materie civilă care are implicații transfrontaliere, în temeiul articolului 81 din TFUE, prezenta propunere are legătură și cu obiectivul general consacrat la articolul 3 din Tratatul privind Uniunea Europeană de a proteja drepturile copilului. Sistemul prevăzut de Convenția de la Haga din 1980 vizează protejarea copilului de efectele dăunătoare ale unei răpiri parentale și asigurarea faptului că respectivul copil poate menține contactul cu ambii părinți, de exemplu prin protejarea exercitării efective a drepturilor de vizitare.

                  Propunerea este, de asemenea, în concordanță cu promovarea utilizării medierii în soluționarea litigiilor familiale transfrontaliere. Directiva privind anumite aspecte ale medierii în materie civilă și comercială
                     4
                   se aplică, printre altele, dreptului familiei în spațiul judiciar european comun. Convenția de la Haga din 1980 încurajează, de asemenea, soluționarea pe cale amiabilă a litigiilor familiale. Unul dintre ghidurile de bune practici elaborate în temeiul Convenției de la Haga din 1980, care este publicat de Conferința de la Haga privind dreptul internațional privat, este consacrat utilizării medierii pentru soluționarea litigiilor familiale internaționale legate de copii care intră în domeniul de aplicare al convenției. La inițiativa Comisiei Europene, acest ghid a fost tradus în toate limbile UE, în afara englezei și francezei, precum și în arabă, pentru a sprijini dialogul cu statele care nu au ratificat încă această convenție și pentru a contribui la găsirea, împreună cu țările care nu au ratificat convenția
                     5
                  , a unor modalități concrete de soluționare a problemelor legate de răpirea internațională de copii.

               2.TEMEIUL JURIDIC, SUBSIDIARITATEA ȘI PROPORȚIONALITATEA

               •Temeiul juridic

                  Dat fiind că decizia se referă la un acord internațional, temeiul juridic aplicabil este articolul 218 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, coroborat cu articolul 81 alineatul (3). Consiliul hotărăște în unanimitate, după consultarea Parlamentului European.

                  Regatului Unit și Irlandei le revin obligații în temeiul Regulamentului (CE) nr. 2201/2003 și, în consecință, acestea participă la adoptarea și la aplicarea prezentei decizii.

                  În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul nr. 22 privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale.

                  •
                        Subsidiaritatea

                  Inițiativa intră în sfera competenței exclusive a UE în conformitate cu articolul 3 alineatul (2) din TFUE, astfel cum s-a confirmat prin Avizul 1/13 al Curții de Justiție a Uniunii Europene. În consecință, principiul subsidiarității nu se aplică.

               •Proporționalitatea

                  Prezenta propunere este elaborată pe modelul deciziilor Consiliului adoptate deja pe aceeași temă și nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivului ce constă în întreprinderea unei acțiuni coerente la nivelul UE în ceea ce privește răpirea internațională de copii, asigurându-se că toate statele membre ale UE acceptă aderarea Republicii Peru la Convenția de la Haga din 1980 într-un anumit interval de timp.

               3.REZULTATELE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRILOR IMPACTULUI

               •Consultări cu părțile interesate

                  Fiind consultate de către Comisie cu privire la disponibilitatea lor de a accepta aderarea Republicii Peru la Convenția din 1980, Austria și România au dat un răspuns pozitiv.

                  Din discuțiile care au avut loc în cadrul unei reuniuni a experților din 15 ianuarie 2016 reiese că, în această etapă, nu există obiecții din partea Austriei și a României cu privire la acceptarea aderării Republicii Peru la Convenția din 1980.

               •Obținerea și utilizarea expertizei

                  Având în vedere faptul că respectiva convenție este deja în vigoare în ceea ce privește 25 de state membre, opinia Comisiei și a experților din statele membre a fost că, într-un astfel de caz, nu este necesară o evaluare specifică a situației din țara terță în cauză.

                  Experții din statele membre nu au semnalat nicio problemă referitor la aplicarea Convenției din 1980 în ceea ce privește Peru.

               •Evaluarea impactului

                  Prezenta propunere nu are un impact economic, social sau de mediu semnificativ care să necesite efectuarea unei evaluări a impactului în cadrul Orientărilor Comisiei privind o mai bună legiferare. La fel ca în cazul celor 7 decizii ale Consiliului adoptate deja în 2015 privind acceptarea aderării anumitor state terțe la Convenția de la Haga din 1980, nu este necesară o evaluare a impactului pentru prezenta propunere, având în vedere natura prezentului act legislativ. Într-adevăr, nu există alte opțiuni decât o decizie a Consiliului pentru acceptarea aderării unui stat terț la Convenția din 1980.

                  S-a considerat că nu este necesară o evaluare specifică a situației din Peru, ținând seama atât de faptul că respectiva convenție este deja în vigoare între Peru și 25 de state membre ale UE, cât și de disponibilitatea Austriei și a României de a accepta aderarea Republicii Peru.

                  4.
                        IMPLICAȚIILE BUGETARE

                  Decizia propusă nu are implicații bugetare.

               5.ALTE ELEMENTE

               •Planurile de punere în aplicare și mecanismele de monitorizare, evaluare și raportare

                  Având în vedere faptul că propunerea se referă numai la autorizarea anumitor state membre să accepte aderarea Republicii Peru la Convenția din 1980, monitorizarea punerii în aplicare a acesteia este limitată la respectarea de către statele membre a textului declarației, precum și a termenului pentru depunerea acesteia și pentru notificarea Comisiei cu privire la depunere, astfel cum s-a stabilit în decizia Consiliului.

               2016/0168 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               de autorizare a Republicii Austria și a României să accepte, în interesul Uniunii Europene, aderarea Republicii Peru la Convenția de la Haga din 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 81 alineatul (3), coroborat cu articolul 218,

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               având în vedere avizul Parlamentului European
                  6
               ,

               întrucât:

               (1)Printre obiectivele pe care și le-a stabilit Uniunea Europeană se numără promovarea protecției drepturilor copilului, așa cum se prevede la articolul 3 din Tratatul privind Uniunea Europeană. Măsurile de protecție a copiilor împotriva deplasării sau reținerii ilicite reprezintă o parte esențială a acestei politici.

               (2)Uniunea a adoptat Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului
                  7
                („Regulamentul Bruxelles IIa”), care urmărește protejarea copiilor împotriva efectelor dăunătoare ale unei deplasări sau rețineri ilicite și stabilirea de proceduri în vederea asigurării înapoierii imediate a copiilor în statul în care își au reședința obișnuită, precum și în vederea garantării protecției drepturilor de vizitare și a drepturilor privind încredințarea.

               (3)Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 completează și consolidează Convenția de la Haga din 25 octombrie 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii („Convenția de la Haga din 1980”), care stabilește, la nivel internațional, un sistem de obligații și de cooperare între statele contractante și între autoritățile centrale și urmărește să asigure înapoierea imediată a copiilor deplasați sau reținuți ilicit.

               (4)Toate statele membre ale Uniunii sunt parte la Convenția de la Haga din 1980.

               (5)Uniunea încurajează statele terțe să adere la Convenția de la Haga din 1980 și sprijină punerea în aplicare corectă a Convenției de la Haga din 1980, prin participarea alături de statele membre, printre altele, la comisiile speciale organizate periodic de Conferința de la Haga de drept internațional privat.

               (6)Se poate considera că un cadru juridic comun aplicabil între statele membre ale Uniunii și statele terțe oferă cea mai bună soluție pentru cazurile delicate de răpire internațională de copii.

               (7)Convenția de la Haga din 1980 prevede că aceasta se aplică în raporturile dintre statul care aderă și statele contractante care vor fi declarat că acceptă această aderare.

               (8)Convenția de la Haga din 1980 nu permite organizațiilor de integrare economică regională, precum Uniunea, să devină parte la aceasta. Prin urmare, Uniunea nu poate să adere la convenția menționată și nici să depună o declarație de acceptare a unui stat care aderă.

               (9)În temeiul Avizului 1/13 al Curții de Justiție a Uniunii Europene, declarațiile de acceptare făcute în conformitate cu Convenția de la Haga din 1980 țin de competența externă exclusivă a Uniunii.

               (10)La 28 aprilie 2001, Republica Peru și-a depus instrumentul de aderare la Convenția de la Haga din 1980. Convenția menționată a intrat în vigoare în cazul Republicii Peru la 1 august 2001.

               (11)Convenția este deja în vigoare între Peru și 25 de state membre, cu excepția Republicii Austria, a Regatului Danemarcei și a României. Republica Austria și România sunt în măsură să accepte, în interesul Uniunii, aderarea Republicii Peru în conformitate cu dispozițiile Convenției de la Haga din 1980.

               (12)Prin urmare, Republica Austria și România ar trebui să fie autorizate să o accepte, în interesul Uniunii, și să își depună declarațiile de acceptare a aderării Republicii Peru în conformitate cu dispozițiile prezentei decizii. Celelalte state membre ale UE au acceptat deja aderarea Republicii Peru la Convenția de la Haga din 1980 și, prin urmare, nu trebuie să depună o nouă declarație de acceptare, deoarece declarația existentă rămâne valabilă în temeiul dreptului internațional public.

               (13)Regatului Unit și Irlandei le revin obligații în temeiul Regulamentului (CE) nr. 2201/2003 și, în consecință, acestea participă la adoptarea și la aplicarea prezentei decizii.

               (14)În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul nr. 22 privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei decizii, nu are obligații în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               1.
                     Republica Austria și România sunt autorizate, prin prezenta decizie, să accepte aderarea Republicii Peru la Convenția de la Haga din 25 octombrie 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii („Convenția de la Haga din 1980”), în interesul Uniunii.

               2.
                     Statele membre menționate la alineatul (1) depun cel târziu la …* o declarație de acceptare a aderării Republicii Peru la Convenția de la Haga din 1980, în interesul Uniunii, formulată astfel:

               „[Denumirea completă a STATULUI MEMBRU] declară că acceptă aderarea Republicii Peru la Convenția de la Haga din 25 octombrie 1980 asupra aspectelor civile ale răpirii internaționale de copii, în conformitate cu Decizia (UE) 2016/…** a Consiliului.”

               3.
                     Fiecare stat membru informează Consiliul și Comisia în legătură cu depunerea declarației sale și transmite Comisiei textul declarației în termen de două luni de la depunerea acesteia.

               Articolul 2

               Statele membre care și-au depus declarația de acceptare a aderării Republicii Peru la Convenția de la Haga din 1980 înainte de data adoptării prezentei decizii nu fac noi declarații.

               Articolul 3

               Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

               Articolul 4

               Prezenta decizie se adresează Republicii Austria și României.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)
                  JO L 338, 23.12.2003, p. 31.

                     (2)
                  COM (2011) 904, 908, 909, 911, 912, 915, 916, 917, adoptate la 21.12.2011.

                     (3)
                  DECIZIA (UE) 2015/1023 A CONSILIULUI din 15.6.2015; DECIZIA (UE) 2015/1024 A CONSILIULUI din 15 iunie 2015; DECIZIA (UE) 2015/2354 A CONSILIULUI din 10 decembrie 2015; DECIZIA (UE) 2015/2355 A CONSILIULUI din 10 decembrie 2015; DECIZIA (UE) 2015/2356 A CONSILIULUI din 10 decembrie 2015; DECIZIA (UE) 2015/2357 A CONSILIULUI din 10 decembrie 2015; DECIZIA (UE) 2015/2358 A CONSILIULUI din 10 decembrie 2015. Decizia cu privire la Gabon este suspendată temporar până la numirea de către Gabon a autorității centrale care trebuie desemnată în temeiul articolului 6 din convenție.

                     (4)
                  Directiva 2008/52/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2008 privind anumite aspecte ale medierii în materie civilă și comercială (JO L 136, 24 mai 2008, p. 3).

                     (5)

                     https://assets.hcch.net/upload/mediation_ro.pdf

                     (6)
                  JO C , , p. .

                     (7)
                  Regulamentul (CE) nr. 2201/2003 al Consiliului din 27 noiembrie 2003 privind competența, recunoașterea și executarea hotărârilor judecătorești în materie matrimonială și în materia răspunderii părintești, de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1347/2000 (JO L 338, 23.12.2003, p. 1).


				|

		52013PC0903

			Propunere de DECIZIE A CONSILIULUI privind existența unui deficit excesiv în Croația /* COM/2013/0903 final - 2013/0437 (NLE) */

			   	2013/0437 (NLE)
Propunere de
DECIZIE A CONSILIULUI
privind existența unui deficit excesiv
în Croația
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul
privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 126
alineatul (6),
având în vedere propunerea
Comisiei,
având în vedere
observațiile prezentate de Croația,
întrucât:
(1)       În conformitate cu articolul 126
din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), statele membre
trebuie să evite deficitele publice excesive.
(2)       Pactul de stabilitate și
de creștere (PSC) are la bază obiectivul unor finanțe publice
solide ca mijloc de consolidare a condițiilor pentru stabilitatea
prețurilor și pentru o creștere susținută și
durabilă, care să contribuie la crearea de locuri de muncă.
(3)       Procedura de deficit excesiv
(PDE) prevăzută la articolul 126 din TFUE, clarificată prin
Regulamentul (CE) nr. 1467/97 al Consiliului privind accelerarea și
clarificarea aplicării procedurii de deficit excesiv[1] (care face parte din
PSC) prevede adoptarea unei decizii privind existența unui deficit
excesiv. Protocolul privind procedura de deficit excesiv anexat la tratat
prevede dispoziții suplimentare referitoare la aplicarea procedurii de
deficit excesiv. Regulamentul (CE) nr. 479/2009 al Consiliului[2] prevede norme și
definiții detaliate pentru aplicarea dispozițiilor respectivului
protocol.
(4)       În conformitate cu articolul 126
alineatul (5) din TFUE, în cazul în care Comisia consideră că
există un deficit excesiv într-un stat membru sau că un astfel de
deficit se poate produce, aceasta adresează un aviz statului membru în
cauză și informează Consiliul în acest sens. Luând în
considerare raportul său întocmit în conformitate cu articolul 126
alineatul (3) din TFUE și avizul emis de Comitetul economic și
financiar în conformitate cu articolul 126 alineatul (4) din TFUE, Comisia a
concluzionat că în Croația există un deficit excesiv. În
consecință, Comisia a adresat Croației un aviz și a
informat Consiliul la 10 decembrie 2013[3].
(5)       În conformitate cu articolul 126
alineatul (6) din TFUE, Consiliul ar trebui să ia în considerare
eventualele observații ale statului membru în cauză înainte de a
decide, după o evaluare globală, dacă există sau nu un
deficit excesiv. În cazul Croației, evaluarea globală conduce la
concluziile expuse în cele ce urmează.
(6)       În conformitate cu bugetul pe
2013 revizuit și cu proiectul de buget pe 2014[4] adoptat de guvern
și transmis Parlamentului în data de 14 noiembrie 2013,
autoritățile croate anticipează pentru 2013 un deficit public de
5,5% din PIB, după ce în 2012 deficitul atinsese 5% din PIB, și
estimează că nivelul său va rămâne neschimbat în 2014,
urmând ca în 2015 și 2016 să cunoască o scădere
treptată. În previziunile Comisiei din toamna anului 2013, publicate la 5
noiembrie, se estimează deja pentru 2013 un nivel al deficitului public cu
mult peste valoarea de referință de 3 % din PIB
prevăzută în tratat, urmând să depășească 6 %
din PIB în perioada 2013-2015, dacă nu se iau măsuri. După cum
se arată în raportul Comisiei redactat în conformitate cu articolul 126
alineatul (3) din TFUE, deficitul planificat și cel estimat
depășesc valoarea de referință din tratat, fără a
se apropia de aceasta. Depășirea valorii de referință poate
fi considerată excepțională în sensul dispozițiilor PSC. Mai
precis, ea este în parte consecința unei încetiniri semnificative a
creșterii economice în sensul dispozițiilor PSC. Potrivit
estimărilor, activitatea economică s-a contractat cu aproape 12 %
din 2008, când s-a atins nivelul maxim. Se estimează că PIB-ul real
se va contracta și mai mult în 2013, însă în 2014 se
așteaptă o ușoară redresare. Creșterea
potențială a producției, estimată de serviciile Comisiei
conform metodei adoptate de comun acord, a stagnat în 2009, a devenit
negativă în 2010 și de atunci a rămas negativă. Se
estimează că deviația PIB (output gap) calculată,
care din 2009 continuă să fie negativă, se va reduce treptat pe
parcursul perioadei analizate, dar va rămâne negativă în 2015,
confirmând astfel profunzimea și amploarea recesiunii. Cu toate acestea,
depășirea planificată a valorii de referință nu poate
fi considerată temporară în sensul dispozițiilor PSC. Conform
proiecțiilor autorităților și previziunilor Comisiei din
toamna anului 2013, deficitul public va rămâne cu mult deasupra valorii de
referință și în 2014 și 2015. Cerința privind
criteriul deficitului prevăzut de tratat nu este așadar
îndeplinită.
(7)       În proiectul de buget pe 2014,
guvernul prevede o creștere a ponderii datoriei în PIB de la 58,1 %
în 2013 la 62 % în 2014 și ulterior la 64,1 % în 2015 și la
64,7 % în 2016. Aceste cifre sunt ceva mai mari decât cele din
orientările de politică economică și bugetară din
septembrie 2013, în cadrul cărora guvernul prognoza că ponderea
datoriei va atinge 56,6 % în 2013, 60,6 % în 2014, 63,4 % în 2015,
respectiv 65,3 % în 2016. În previziunile Comisiei din toamna anului 2013,
proiecția pentru ponderea datoriei publice este de 59,7% pentru 2013. În
condițiile menținerii politicilor actuale, se așteaptă ca
ponderea datoriei să crească la peste 60 % în 2014,
depășind așadar valoarea de referință de 60 % din
PIB prevăzută în tratat. Conform informațiilor disponibile în
prezent, o emisiune de obligațiuni denominate în USD lansată în
noiembrie 2013 ar urma să aducă ponderea datoriei publice peste
nivelul de 60 % chiar înainte de sfârșitul anului 2013. În
conformitate cu articolul 2 alineatul (1a) din Regulamentul 1467/97,
cerința privind criteriul datoriei se consideră a fi îndeplinită
și dacă previziunile bugetare prezentate de Comisie indică faptul
că reducerea necesară a diferenței în raport cu valoarea de
referință va avea loc în decursul perioadei de trei ani care cuprinde
cei doi ani următori ultimului an pentru care sunt disponibile date.
Previziunile autorităților și ale Comisiei arată că
ponderea datoriei urmează o tendință de creștere din cauza
deficitelor ridicate care persistă și a activității
economice scăzute și se estimează că tendința va
continua pe întreg parcursul perioadei analizate. Prin urmare, criteriul de
referință privind datoria și implicit cerința din tratat
privind criteriul datoriei nu sunt îndeplinite.
(8)       Potrivit dispozițiilor
tratatului, Comisia a analizat totodată „factorii relevanți” din
raportul său, în conformitate cu articolul 126 alineatul (3) din TFUE.
După cum se prevede la articolul 2 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr.
1467/97, pentru țările cu o pondere a datoriei care
depășește valoarea de referință, acești factori
pot fi luați în considerare doar în etapele care conduc la decizia privind
respectarea criteriului deficitului, dacă deficitul public se menține
aproape de valoarea de referință, iar depășirea valorii de
referință este temporară, ceea ce nu se întâmplă în cazul
Croației. În evaluarea respectării criteriului datoriei au fost
luați în considerare factorii relevanți, în special recesiunea
profundă și prelungită, în contextul unor condiții externe
defavorabile. Ei nu schimbă concluzia potrivit căreia criteriul
datoriei prevăzut de tratat nu este îndeplinit,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
În urma unei evaluări
globale rezultă că în Croația există un deficit excesiv.
Articolul 2
Prezenta decizie se
adresează Republicii Croația.
Adoptată la Bruxelles,
                                                                       Pentru
Consiliu
                                                                       Președintele
[1]               JO L 209, 2.8.1997, p. 6.
[2]               JO L 145, 10.6.2009, p. 1-9.
[3]               Toate documentele privind PDE pentru Croația pot fi
consultate la următoarea adresă:
http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/deficit/countries/croatia_en.htm.
[4]               Proiectul de buget nu este elaborat conform metodologiei ESA 95. Estimările privind
deficitul pentru perioada 2009-2012 bazate pe ESA95 sunt cu 1,5 - 3,3 puncte
procentuale mai ridicate decât cele raportate conform metodologiei
naționale. Diferențele rezultă în principal din faptul că
cifrele referitoare la deficit conform ESA95 includ anumite plăți de
garanții, preluări de datorii și rambursări de sume
datorate pensionarilor.


|

52011PC0141

Propunere de DECIZIE A CONSILIULUI privind prelungirea statutului de întreprindere comună al Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG)  /* COM/2011/0141 final - NLE 2011/0061 */

	[pic] | COMISIA EUROPEANĂ |Bruxelles, 24.3.2011COM(2011) 141 final2011/0061 (NLE)Propunere deDECIZIE A CONSILIULUIprivind prelungirea statutului de întreprindere comună al Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG)EXPUNERE DE MOTIVEDISPOZIȚIILE TRATATULUI EURATOM CU PRIVIRE LA STATUTUL ÎNTREPRINDERILOR COMUNE1.  Articolul 45 din Tratatul Euratom prevede posibilitatea întreprinderilor pe care Tratatul le definește drept întreprinderi de importanță primordială pentru dezvoltarea industriei nucleare în Comunitate de a se constitui în întreprinderi comune.În temeiul articolului 46 din Tratatul Euratom, orice proiect de constituire a unei întreprinderi comune face obiectul unei verificări de către Comisie.Comisia trebuie să trimită Consiliului, împreună cu avizul său fundamentat, orice proiect de constituire a unei întreprinderi comune.2.  În temeiul articolelor 47 - 49 din Tratatul Euratom, întreprinderile comune sunt constituite printr-o decizie a Consiliului în urma unei propuneri din partea Comisiei.ISTORICUL STATUTULUI ÎNTREPRINDERII COMUNE HKG șI AL PROIECTULUI THTR 300Motivele cererii3.  Obiectivul Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG) era de a construi, echipa și pune în stare de funcționare o centrală nucleară la Uentrop (districtul Unna), în Republica Federală Germania. Aceasta urma să fie un prototip de reactor cu toriu de temperatură înaltă cu o capacitate de aproximativ 300 MWe (THTR 300). Pentru a atinge acest obiectiv, HKG a solicitat constituirea unei întreprinderi comune.4.  Consiliul a stabilit că statutul HKG era compatibil cu dispozițiile Tratatului Euratom referitoare la întreprinderile comune și că, în acel moment, proiectul HKG prezenta o importanță fundamentală pentru dezvoltarea industriei nucleare în Comunitate și, prin urmare, a acordat întreprinderii HKG statutul de întreprindere comună pentru o perioadă de 25 de ani, începând din 1 ianuarie 1974.5.  De asemenea, HKG a solicitat anumite avantaje enumerate în anexa III la Tratatul Euratom.Având în vedere că:6.  centrala nucleară urma să fie construită de un consorțiu de întreprinderi comunitare și aproape exclusiv cu componente din Comunitate;7.  construcția centralei permitea ameliorări considerabile ale proceselor tehnice de generare a electricității la scară industrială;8.  acordarea întreprinderii HKG a avantajelor enumerate în anexa III la Tratat era în măsură să ușureze sarcina financiară și să limiteze riscurile economice inerente acestui tip de întreprindere;9.  HKG trebuia să pună la dispoziția Comunității informațiile nebrevetabile pe care urma să le colecteze pe durata implementării proiectului centralei nucleare,Consiliul a decis să acorde unele dintre avantajele enumerate în anexa III la Tratatul Euratom, în speță sub forma scutirii de anumite taxe. Aceste avantaje au fost acordate pentru o perioadă care se încheie după trei ani de la acceptarea finală a centralei de către întreprindere.Deciziile inițiale10.  În iunie 1974, Consiliul a adoptat două decizii, în urma propunerilor Comisiei:11.  Decizia nr. 74/295/Euratom a Consiliului din 4 iunie 1974[1] privind constituirea întreprinderii comune Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG);12.  Decizia nr. 74/296/Euratom a Consiliului din 4 iunie 1974[2] privind acordarea de avantaje întreprinderii comune Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG).Modificări ale deciziilor inițiale13.  La 11 iulie 1983, adunarea generală a întreprinderii comune a decis creșterea capitalului subscris al companiei. Această creștere atrăgea după sine modificarea statutului întreprinderii comune.Întreprinderea comună a solicitat, de asemenea, o prelungire a scutirii de la „Kapitalverkehrsteuer”, acordată în 1974, pentru a acoperi aporturile de capital, în concordanță cu creșterea sus-menționată a capitalului.14.  Având în vedere că:15.  modificarea statutului nu influența dispozițiile care reglementează întreprinderea comună și că respecta derularea proiectului16.  și că prelungirea scutirii putea duce la reduceri ale cheltuielilor de finanțare și prin aceasta putea limita riscurile economice inerente acestui tip de întreprindere,în februarie 1984, Consiliul a adoptat două decizii de adaptare a deciziilor din 1974 la creșterea capitalului HKG:17.  Decizia 84/104/Euratom a Consiliului din 21 februarie 1984 de aprobare a modificărilor statutului întreprinderii comune HKG[3]18.  Decizia 84/105/Euratom a Consiliului din 21 februarie 1984 de modificare a Deciziei 74/296/Euratom privind acordarea de avantaje întreprinderii comune HKG[4].Istoricul funcționării centralei și motivele modificării obiectivelor19.  HKG a pus în funcțiune THTR 300 la 1 iunie 1987. Centrala a funcționat până la 29 septembrie 1988, când a fost închisă. În acea perioadă, operațiunile au fost întrerupte de mai multe ori, din cauza deficiențelor.20.  Dificultățile economice, tehnice și cele legate de aprovizionarea cu elemente combustibile, împreună cu problemele legate de obținerea autorizației de a repune centrala în funcțiune din cauza incertitudinilor financiare au dus la decizia, luată la 1 septembrie 1989, de a închide imediat și definitiv centrala.21.  De atunci, obiectivele întreprinderii comune sunt următoarele: închiderea reactorului, descărcarea zonei active a reactorului, conservarea în condiții de siguranță și supravegherea. La 13 decembrie 1989 s-a încheiat un contract privind dezafectarea controlată a proiectului THTR 300 între autoritățile federale, landul Renania de Nord-Westfalia, HKG și membrii săi. Acesta cuprindea și dispoziții privind aspectele financiare.Cereri subsecvente formulate de către HKG22.  Avantajele fiscale acordate întreprinderii HKG prin Decizia 74/296/Euratom au expirat la 31 mai 1990, la trei ani de la acceptarea finală a centralei de către întreprindere, la 1 iunie 1987.23.  Prin scrisorile din 9 februarie și 6 martie 1990, membrii HKG au depus o cerere de prelungire a perioadei de acordare a avantajelor până la expirarea statutului de întreprindere comună a HKG și pentru ajustarea avantajelor în funcție de situația întreprinderii la momentul respectiv, care necesitase contribuții financiare suplimentare, care pe plan fiscal erau considerate drept aporturi de capital.24.  HKG era pe cale să desfășoare un program de dezafectare a centralei nucleare până la stadiul de conservare în condiții de siguranță și a propus să desfășoare, ulterior, un program de supraveghere a instalațiilor nucleare vizate.25.  Consiliul a stabilit că în Comunitate nu exista niciun echivalent pentru aceste programe și că implementarea lor era, prin urmare, importantă pentru a oferi o experiență utilă pentru industria nucleară și evoluția ulterioară a energiei nucleare în Comunitate.26.  Consiliul a mai considerat că era de dorit să se sprijine întreprinderea HKG în efortul acesteia de a implementa programele, prin reducerea sarcinii financiare și, prin urmare, a considerat potrivită prelungirea perioadei de acordare a avantajelor.27.  Prin decizia din 16 noiembrie 1992[5], Consiliul a prelungit perioada de acordare a avantajelor întreprinderii HKG până la data expirării Deciziei 74/295/Euratom.28.  La 30 martie 1998, HKG a solicitat Comisiei să prelungească statutul de întreprindere comună pentru încă 25 de ani.29.  Motivul invocat în această cerere era importanța experienței care putea fi câștigată de către industria nucleară din Germania, Europa și din întreaga lume de pe urma operațiunilor de închidere definitivă de dezafectare a centralei. Această motivare se baza pe faptul că THTR 300 era cel mai mare reactor din lume de acest tip și că structura unică a centralei, în special în ce privește conservarea, oferea o oportunitate fără precedent de a câștiga experiență de pe urma rezultatelor și costurilor aferente conservării.30.  HKG a adăugat că Republica Federală, landul Renania de Nord-Westfalia, HKG și membrii săi încheiaseră, la 13 noiembrie 1989, un acord cadru în vederea realizării etapei finale a proiectului THTR 300. Acest acord cadru și modificarea anexată acestuia la 18 decembrie 1996 reglementează etapele până în 2009, inclusiv în ceea ce privește dispozițiile de finanțare a activităților HKG.31.  Germania a sprijinit cererea HKG și a declarat că guvernul federal era în favoarea menținerii avantajelor fiscale acordate.32.  Pe baza informațiilor primite, Comisia a considerat că argumentele acceptate de Consiliu în 1992 erau încă valabile, în speță, faptul că activitățile întreprinderii erau aceleași, după cum contextul în care aceasta le realiza era și el identic.33.  Cu toate acestea, dat fiind că acordurile încheiate între Republica Federală, landul Renania de Nord-Westfalia, HKG și membrii săi cu privire la finanțarea activităților HKG se aplică doar pentru o perioadă care se încheie la 31 decembrie 2009, Comisia a propus Consiliului să aprobe, în concordanță cu perioada convenită între autoritățile germane și HKG, prelungirea statutului HKG de întreprindere comună și să mențină avantajele acordate HKG pentru perioada respectivă, adică până la 31 decembrie 2009.34.  Pe baza propunerii Comisiei, Consiliul a prelungit, la 7 mai 2002, statutul de întreprindere comună al HKG și a decis menținerea avantajelor acordate acesteia până la 31 decembrie 2009[6].EVOLUȚII RECENTE35.  Prin scrisoarea din 26 aprilie 2010, Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG), Hamm, a solicitat o nouă prelungire a statutului de întreprindere comună, acordat inițial prin Decizia 74/295/Euratom și care fusese deja prelungit o dată prin Decizia Consiliului din 7 mai 2002, pentru 11 ani, cu începere din 1 ianuarie 1999. Această prelungire trebuia să includă și scutirile de impozitul pe transferul de teren, scutirile de impozitul funciar, precum și scutirile de taxa profesională aferentă dobânzilor pentru împrumuturile pe termen lung, acordate în același timp.36.  HKG a solicitat prelungirea statutului său după 31 decembrie 2009 pentru încă 25 de ani. În justificarea sa, HKG a furnizat următoarele argumente:37.  Prin proiectul unei centrale nucleare cu un prototip de reactor cu toriu de temperatură înaltă (THTR) la Hamm-Uentrop, HKG a procedat la realizarea de teste economice la scară industrială ale tehnologiei reactorilor de temperatură înaltă pentru garantarea viitorului și securității pe termen lung a aprovizionării cu energie a Germaniei.38.  Cunoștințele dobândite din experiența procesului de generare a electricității din energie nucleară nu se pot limita la construcție și utilizare. Pentru o abordare holistică, cunoștințele acumulate de pe urma planificării închiderii centralei, a închiderii propriu-zise, a conservării în condiții de siguranță și a dezafectării (în acest caz, în domeniul tehnologiei reactorilor de temperatură înaltă) trebuie și ele incluse.39.  Conform HKG, cunoștințele obținute pe durata conservării în condiții de siguranță (perioada de conservare) și dezafectarea ulterioară vor fi extrem de importante pentru industria nucleară din Europa și din întreaga lume, cu atât mai mult cu cât tehnologia reactorilor de temperatură înaltă este preluată în prezent în cercetările privind generația IV, iar diferitele faze ale închiderii centralei trebuie și ele incluse pentru a obține o imagine de ansamblu (costurile pentru întregul ciclu de viață).40.  Centrala THTR 300 este cel mai mare reactor cu strat granular din lume, prevăzut cu un vas de presiune al reactorului din beton armat și cu elemente ceramice integrate pentru reflectorul, cămașa și izolația circuitului cu gaz fierbinte.41.  Natura specifică a centralei aflate în conservare în condiții de siguranță oferă deci o ocazie unică de calculare a datelor și costurilor aferente conservării în condiții de siguranță „cvasipasive” a unei centrale dispunând de un vas de presiune al reactorului din beton armat, în special în ceea ce privește costurile energetice (ventilare, uscare a aerului etc.), costurile de funcționare, testele periodice și reparațiile.42.  HKG se așteaptă să obțină concluzii importante în urma închiderii totale a centralei și a lucrărilor la distanță și manuale legate de dezafectarea zonei active a reactorului. În plus, exfolierea suprafeței interne a vasului de presiune (nu toate cablurile putând fi detensionate complet) și dezmembrarea celor 550 mg de componente din ceramică contaminate radioactiv, instalate în vasul de presiune, vor furniza noi informații despre procesul de dezafectare a reactorilor de temperatură înaltă.43.  HKG își propune să pună în continuare la dispoziția statelor membre ale UE rezultatele acestor operațiuni.44.  Nu se știe încă în ce moment va putea avea loc dezafectarea, un element important în acest sens fiind disponibilitatea unui depozit adecvat și operațional pentru deșeuri, motiv pentru care se solicită prelungirea statutului de întreprindere comună pentru o perioadă de 25 de ani.45.  Importanța primordială pentru dezvoltarea industriei nucleare în Comunitate, care este necesară pentru acordarea statutului de întreprindere comună europeană, a fost deja recunoscută prin Decizia Consiliului din 16 noiembrie 1992 privind prelungirea perioadei de acordare a avantajelor întreprinderii comune HKG, adică în momentul în care reactorul THTR 300 a fost închis. De asemenea, s-a recunoscut că nu există în Comunitate un caz comparabil în ceea ce privește programele de închidere a centralei până în faza de conservare în condiții de siguranță și în ceea ce privește prezervarea și monitorizarea unei astfel de „centrale conservate în condiții în siguranță”. S-a mai stabilit totodată că realizarea acestor programe duce la experiențe utile pentru industria nucleară și pentru dezvoltarea ulterioară a energiei nucleare în Comunitate.46.  Proiectul THTR 300 va continua să primească un sprijin considerabil din partea guvernului german și din partea administrației landului Renania de Nord-Westfalia. Această dispoziție se regăsește în contractul privind dezafectarea controlată a proiectului THTR 300, încheiat în 1989, pe baza căruia, de altfel, se finanțează și menținerea în stand-by a centralei THTR 300 după 31 decembrie 2009.Declarația guvernului german cu privire la solicitarea HKG de prelungire a statutului de întreprindere comună47.  În comunicarea sa către Comisia Europeană, guvernul german sprijină solicitarea HKG de a se prelungi statutul de întreprindere comună, cu următoarele argumente:48.  HKG este întreprinderea responsabilă pentru reactorul cu toriu de temperatură înaltă (THTR) din Hamm-Uentrop. Începând din 1989, THTR este în faza de închidere, obiectivul fiind acela de a elimina definitiv instalațiile după o etapă mai îndelungată de conservare în condiții de siguranță (perioada preconizată fiind de 30 de ani). Momentul dezafectării totale depinde, printre altele, de disponibilitatea unor instalații de eliminare definitivă pentru deșeuri puternic radioactive, fiind astfel imposibil de estimat în prezent, dat fiind viitorul nesigur al centrului de la Gorleben.49.  Se poate presupune că faza de conservare pentru THTR va depăși perioada planificată în prezent. Această fază este garantată financiar printr-un acord dintre statul federal, landul Renania de Nord-Westfalia și HKG. Perioada de valabilitate a acestui acord de finanțare se încheie însă la 31 decembrie 2017.50.  Durata neobișnuit de lungă a fazei de conservare pentru THTR care este preconizată și în special lucrările ulterioare de dezafectare a vasului de presiune al reactorului din beton armat vor furniza cu siguranță noi cunoștințe cu privire la dezafectarea acestui tip de instalații. De asemenea, lucrările de dezafectare a vasului de presiune al reactorului din beton armat, pentru care nu dispunem în prezent de nicio experiență practică, ar reprezenta un important element de cost. În acest context, menținerea angajamentului HKG și al asociaților acesteia este esențial, la fel cum este esențială prelungirea statutului de întreprindere comună.51.  Totuși, prelungirea ar trebui acordată doar până la 31 decembrie 2017, iar nu pentru 25 de ani, așa cum a cerut HKG, dat fiind că acordul german de finanțare este valabil doar până la această dată.52.  Guvernul federal dorește această limitare a duratei, deoarece consideră că nu există niciun motiv de separare a statutului de întreprindere comună de durata de valabilitate a acordurilor germane de finanțare.53.  În aceste condiții, guvernul federal aprobă prelungirea statutului HKG de întreprindere comună până la 31 decembrie 2017.IMPLICAȚII BUGETARE54.  Nu există implicații financiare asupra bugetului UE.CONCLUZII55.  Comisia consideră că argumentele acceptate de Consiliu în 2002 pentru prelungirea statutului de întreprindere comună al HKG sunt valabile și în prezent, mai precis, faptul că activitățile întreprinderii erau aceleași, după cum contextul în care aceasta le realiza era și el identic.56.  Acordurile încheiate între Republica Federală Germania, landul Renania de Nord-Westfalia, HKG și membrii săi cu privire la finanțarea activităților HKG se aplică doar pentru o perioadă care se încheie la 31 decembrie 2017.57.  Prin urmare, Comisia propune aprobarea de către Consiliu, în conformitate cu perioada convenită între autoritățile germane și HKG, a prelungirii statutului de întreprindere comună până la 31 decembrie 2017.2011/0061 (NLE)Propunere deDECIZIE A CONSILIULUIprivind prelungirea statutului de întreprindere comună al Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG)CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice, în special articolul 49,având în vedere propunerea Comisiei[7],întrucât:58.  Prin Decizia 74/295/Euratom[8], Consiliul a acordat întreprinderii Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (denumită în continuare „HKG”) statutul de întreprindere comună pentru o perioadă de 25 de ani începând din 1 ianuarie 1974.59.  Obiectivul HKG era de a construi, echipa și pune în stare de funcționare o centrală nucleară cu o capacitate de aproximativ 300 MWe la Uentrop (districtul Unna), în Republica Federală Germania.60.  După ce a funcționat între 1987 și 1988, centrala nucleară a fost închisă la 1 septembrie 1989, ca urmare a dificultăților tehnice și economice.61.  Din acel moment, obiectivul HKG a fost să implementeze un program de dezafectare a centralei nucleare până în stadiul de conservare în condiții de siguranță și să realizeze, ulterior, un program de supraveghere a instalațiilor nucleare astfel conservate.62.  În Decizia 92/547/Euratom din 16 noiembrie 1992[9] de prelungire a statutului de întreprindere comună acordat întreprinderii „Kernkraftwerk Lingen GmbH”, Consiliul a recunoscut că nu exista niciun echivalent pentru aceste programe în Comunitate, că implementarea acestora era importantă și că ele ofereau o experiență utilă pentru industria nucleară și dezvoltarea ulterioară a energiei nucleare în Comunitate.63.  Pentru a atinge acest obiectiv, HKG a solicitat prelungirea statutului de întreprindere comună începând din 1 ianuarie 1999.64.  Prin Decizia 2002/355/Euratom din 7 mai 2002[10], Consiliul a prelungit statutul de întreprindere comună al HKG până la 31 decembrie 2009 pentru a-i da posibilitatea întreprinderii de a duce la bun sfârșit programele de dezafectare și de supraveghere a centralei, prin reducerea sarcinii financiare a acesteia.65.  Perioada prelungirii corespundea duratei acordurilor încheiate între Republica Federală Germania, landul Renania de Nord-Westfalia, HKG și membrii săi cu privire la finanțarea activităților HKG.66.  Prin scrisoarea din data de 26 aprilie 2010, Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG), Hamm, a solicitat o nouă prelungire a statutului de întreprindere comună pentru încă 25 de ani.67.  Grație prelungirii statutului de întreprindere comună, HKG ar putea să-și finalizeze programele de dezafectare și supraveghere a centralei, prin reducerea sarcinii financiare a întreprinderii.68.  Acordurile încheiate între Republica Federală Germania, landul Renania de Nord-Westfalia, HKG și membrii săi cu privire la finanțarea activităților HKG se aplică doar pentru o perioadă care se încheie la 31 decembrie 2017.69.  Prin urmare, statutul de întreprindere comună al HKG trebuie prelungit pentru aceeași perioadă,ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:Articolul 170.  Statutul de întreprindere comună, în sensul Tratatului, acordat întreprinderii Hochtemperatur-Kernkraftwerk GmbH (HKG) se prelungește pentru o perioadă de opt ani, cu începere de la 1 ianuarie 2010.71.  HKG va avea drept obiectiv implementarea unui program de dezafectare a centralei nucleare de la Uentrop (districtul Unna), în Republica Federală Germania, până la stadiul de conservare în condiții de siguranță și desfășurarea, ulterior, a unui program de supraveghere a instalațiilor nucleare astfel conservate.Articolul 2Prezenta decizie se adresează statelor membre și întreprinderii HKG.Adoptată la […],Pentru ConsiliuPreședintele [1] JO L 165, 20.6.1974, pp. 7-13.[2] JO L 165, 20.6.1974, pp. 14-15.[3] JO L 58, 29.2.1984, p. 35.[4] JO L 58, 29.2.1984, p. 37.[5] Nepublicată.[6] JO L 123, 2002/355/Euratom, 9.5.2002, p. 53; JO L 123, 2002/356/Euratom, 9.5.2002, p. 54.[7][8] JO L 165, 20.6.1974, p. 7.[9] JO L 352, 2.12.1992, pp. 9-12.[10] JO L 123, 9.5.2002, p. 53.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 30.6.2016
            COM(2016) 313 final
            Propunere de
            DECIZIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI
            privind mobilizarea instrumentului de flexibilitate pentru finanțarea măsurilor bugetare imediate destinate crizei actuale privind migrația, refugiații și securitatea

               EXPUNERE DE MOTIVE

               Regulamentul (UE, EURATOM) nr. 1311/2013 al Consiliului din 2 decembrie 2013 de stabilire a cadrului financiar multianual pentru perioada 2014-2020
                  1
                permite mobilizarea instrumentului de flexibilitate în vederea finanțării de cheltuieli clar identificate care nu ar putea fi finanțate în limitele plafoanelor disponibile pentru una sau mai multe rubrici ale cadrului financiar multianual.

               În conformitate cu articolul 11 din Regulamentul nr. 1311/2013 al Consiliului și cu punctul 12 din Acordul interinstituțional din 2 decembrie 2013 între Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară, cooperarea în chestiuni bugetare și buna gestiune financiară
                  2
               , după ce a examinat toate posibilitățile de realocare a creditelor și a epuizat marjele nealocate de la rubrica de cheltuieli Securitate și cetățenie (rubrica 3), Comisia propune mobilizarea instrumentului de flexibilitate în 2017, al cărui plafon pentru suma anuală disponibilă este 471 de milioane EUR (la prețurile din 2011), echivalentul a 530 de milioane EUR în prețuri curente.

               Această mobilizare vizează suma de 530,0 milioane EUR peste plafonul de la rubrica 3 a cadrului financiar multianual și are scopul de a finanța sprijinul acordat pentru măsurile de gestionare a crizei privind migrația, refugiații și securitatea.

               Creditele de plată orientative aferente mobilizării propuse a instrumentului de flexibilitate au fost calculate pe baza normelor aplicabile prefinanțării, verificării și închiderii conturilor aferente prefinanțării și plăților finale pentru diversele tipuri de acțiuni care trebuie finanțate și sunt prezentate în tabelul de mai jos:

               (în milioane EUR, în prețuri curente)

                        Anul

                        Creditele de plată aferente mobilizării instrumentului de flexibilitate pentru măsurile de gestionare a crizei refugiaților în 2017

                        2017

                        238,3

                        2018

                        91,0

                        2019

                        141,9

                        2020

                        58,8

                        Total

                        530,0

               Propunere de

               DECIZIE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI

               privind mobilizarea instrumentului de flexibilitate pentru finanțarea măsurilor bugetare imediate destinate crizei actuale privind migrația, refugiații și securitatea

               PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

               având în vedere Acordul interinstituțional din 2 decembrie 2013 între Parlamentul European, Consiliu și Comisie privind disciplina bugetară, cooperarea în chestiuni bugetare și buna gestiune financiară
                  3
               , în special punctul 12,

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Instrumentul de flexibilitate este destinat să permită finanțarea cheltuielilor identificate precis, care nu au putut fi finanțate în limitele plafoanelor disponibile pentru una sau mai multe alte rubrici.

               (2)După cum se prevede la articolul 11 din Regulamentul (UE, EURATOM) nr. 1311/2013 al Consiliului
                  4
               , plafonul sumei anuale disponibile pentru instrumentul de flexibilitate este de 471 de milioane EUR (la prețurile din 2011).

               (3)Având în vedere nevoile urgente, este necesar să se mobilizeze sume suplimentare importante în vederea finanțării de măsuri pentru a gestiona criza actuală privind migrația, refugiații și securitatea.

               (4)După ce au fost examinate toate posibilitățile de realocare a creditelor în cadrul plafonului de cheltuieli de la rubrica 3 (Securitate și cetățenie), reiese că este necesar să se mobilizeze instrumentul de flexibilitate pentru a completa finanțarea în bugetul general al Uniunii Europene pentru exercițiul financiar 2017, peste plafoanele de la rubrica 3, cu 530,0 milioane EUR, pentru finanțarea unor măsuri în domeniul migrației, al refugiaților și al securității.

               (5)Pe baza profilului de plată preconizat, creditele de plată aferente mobilizării instrumentului de flexibilitate ar trebui să se distribuie pe mai multe exerciții financiare și sunt estimate la 238,3 milioane EUR în 2017, 91,0 milioane EUR în 2018, 141,9 milioane EUR în 2019 și 58,8 milioane EUR în 2020.

               (6)În scopul reducerii la minimum a timpului necesar pentru mobilizarea instrumentului de flexibilitate, prezenta decizie ar trebui să se aplice de la 1 ianuarie 2017.

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               (1)În cadrul bugetului general al Uniunii pentru exercițiul financiar 2017, se mobilizează instrumentul de flexibilitate pentru a se aloca suma de 530,0 milioane EUR cu titlul de credite de angajament înscrise la rubrica 3 (Securitate și cetățenie).

               Suma respectivă este utilizată pentru finanțarea măsurilor de gestionare a crizei actuale privind migrația, refugiații și securitatea.

               (2)Pe baza profilului de plată preconizat, creditele de plată aferente mobilizării instrumentului de flexibilitate sunt după cum urmează:

               (a)238,3 milioane EUR în 2017;

               (b)91,0 milioane EUR în 2018;

               (c)141,9 milioane EUR în 2019;

               (d)58,8 milioane EUR în 2020.

               Sumele specifice pentru fiecare exercițiu financiar se autorizează în conformitate cu procedura bugetară anuală.

               Articolul 2

               Prezenta decizie intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

               Se aplică de la 1 ianuarie 2017.

               Adoptată la Bruxelles,

                  Pentru Parlamentul European
                        Pentru Consiliu

                  Președintele
                        Președintele

                     (1)
                  JO L347, 20.12.2013, p.884.

                     (2)
                  JO C 373, 20.12.2013, p. 1.

                     (3)
                  JO C 373, 20.12.2013, p. 1.

                     (4)
                  Regulamentul (UE, Euratom) nr. 1311/2013 al Consiliului din 2 decembrie 2013 de stabilire a cadrului financiar multianual pentru perioada 2014-2020 (JO L347, 20.12.2013, p. 884).


Anunţ juridic important

|

52009PC0243

Propunere de decizie a Consiliului privind neincluderea metamului în anexa I la Directiva 91/414/CEE a Consiliului şi retragerea autorizaţiilor pentru produsele de protecţie a plantelor care conţin această substanţă (Text cu relevanţă pentru SEE)  /* COM/2009/0243 final */

	[pic] | COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE |Bruxelles, 25.5.2009COM(2009) 243 finalPropunere deDECIZIE A CONSILIULUIprivind neincluderea metamului în anexa I la Directiva 91/414/CEE a Consiliului și retragerea autorizațiilor pentru produsele de protecție a plantelor care conțin această substanță(Text cu relevanță pentru SEE)EXPUNERE DE MOTIVEProiectul anexat de propunere de decizie a Consiliului privește neincluderea metamului ca substanță activă în lista pozitivă (anexa I) din Directiva 91/414/CEE a Consiliului și retragerea produselor de protecție a plantelor care conțin această substanță. Propunerea de neincludere se bazează pe o serie de aspecte problematice identificate în cursul evaluării acestei substanțe active.Directiva 91/414/CEE a Consiliului creează un cadru armonizat pentru autorizarea și introducerea pe piață a produselor de protecție a plantelor. Substanțele active care urmează să fie utilizate ca produse de protecție a plantelor sunt evaluate și autorizate la nivel comunitar și sunt incluse în anexa I la directiva menționată. Produsele individuale de protecție a plantelor care conțin substanțe active sunt evaluate și autorizate de către statele membre pe baza unor norme armonizate.Datele prezentate de industrie au fost inițial evaluate de un stat membru raportor, în cazul de față Belgia, care a prezentat un proiect de raport de evaluare. Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară a organizat o revizuire inter pares a evaluării inițiale și a furnizat Comisiei o concluzie privind evaluarea riscului prezentat de metam la 26 noiembrie 2008.În cursul evaluării acestei substanțe active au fost identificate anumite aspecte problematice. Mai exact, studiile inadecvate și informațiile insuficiente cu privire la impuritatea relevantă din punct de vedere toxicologic N,N'-dimetiluree (DMTU) nu au permis să se demonstreze că expunerea consumatorilor este acceptabilă. În plus, ca urmare a ratei mari de aplicare, impuritatea DMTU se dispersează în mediu în cantități importante, iar absența datelor cu privire la comportamentul său în mediu constituie un motiv de preocupare.Proiectul de decizie privind neincluderea a fost prezentat la 26 februarie 2009 Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală, în cadrul căruia:-  11 state membre au votat în favoarea proiectului (100 de voturi)-  11 state membre au votat împotriva proiectului (139 de voturi)-  5 state membre s-au abținut (106 de voturi)Comitetul nu a emis niciun aviz. Prin urmare, în conformitate cu articolul 19 din Directiva 91/414/CEE și în temeiul articolului 5 din Decizia 1999/468/CE a Consiliului, Comisia trebuie să prezinte Consiliului o propunere privind măsurile de adoptat, Consiliul dispunând de trei luni pentru a decide prin majoritate calificată.Proiectul de decizie nu face obiectul dreptului de control al Parlamentului European (articolul 8 din Decizia 1999/468/CE a Consiliului).Propunere deDECIZIE A CONSILIULUIprivind neincluderea metamului în anexa I la Directiva 91/414/CEE a Consiliului și retragerea autorizațiilor pentru produsele de protecție a plantelor care conțin această substanță(Text cu relevanță pentru SEE)CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,având în vedere Directiva 91/414/CEE a Consiliului din 15 iulie 1991 privind introducerea pe piață a produselor de uz fitosanitar[1], în special articolul 8 alineatul (2) paragraful al patrulea,întrucât:(1) Articolul 8 alineatul (2) din Directiva 91/414/CEE prevede că un stat membru poate autoriza, în decurs de 12 ani de la data notificării directivei respective, introducerea pe piață a produselor de protecție a plantelor conținând substanțe active care nu sunt incluse în anexa I la directiva respectivă și care se află deja pe piață la doi ani de la data notificării, timp în care se efectuează o examinare eșalonată a acestor substanțe în cadrul unui program de lucru.(2) Regulamentele (CE) nr. 451/2000[2] și (CE) nr. 1490/2002[3] ale Comisiei prevăd normele detaliate de punere în aplicare a etapei a treia a programului de lucru menționat la articolul 8 alineatul (2) din Directiva 91/414/CEE și stabilesc o listă de substanțe active care urmează să fie evaluate în vederea eventualei lor includeri în anexa I la Directiva 91/414/CEE. Lista respectivă include metamul.(3) Efectele metamului asupra sănătății umane și asupra mediului au fost evaluate, pentru o serie de utilizări propuse de notificator, în conformitate cu dispozițiile prevăzute în Regulamentele (CE) nr. 451/2000 și (CE) nr. 1490/2002. În plus, regulamentele menționate anterior desemnează statele membre raportoare care trebuie să înainteze Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară (EFSA) rapoartele de evaluare și recomandările relevante, în conformitate cu articolul 10 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1490/2002. Pentru metam, statul membru raportor a fost Belgia și toate informațiile relevante au fost prezentate la 10 septembrie 2007.(4) Raportul de evaluare a fost revizuit inter pares de statele membre și de EFSA în cadrul Grupului său de lucru pentru evaluare și a fost prezentat Comisiei la 26 noiembrie 2008 sub forma concluziei EFSA cu privire la revizuirea inter pares a evaluării riscului de pesticid în cazul substanței active metam[4]. Raportul respectiv a fost revizuit inter pares de statele membre și de Comisie în cadrul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală și a fost finalizat la 26 februarie 2009, sub forma raportului de reexaminare al Comisiei privind metamul.(5) În cursul evaluării acestei substanțe active, au fost identificate unele aspecte problematice. Mai exact, studiile inadecvate și informațiile insuficiente cu privire la impuritatea relevantă din punct de vedere toxicologic N,N'-dimetiluree (DMTU) nu au permis să se demonstreze că expunerea consumatorilor este acceptabilă. În plus, ca urmare a ratei mari de aplicare, impuritatea DMTU se dispersează în mediu în cantități importante, iar absența datelor cu privire la comportamentul său în mediu constituie un motiv de preocupare. Prin urmare, nu a fost posibil să se concluzioneze, pe baza informațiilor prezentate în termenele stabilite, că metamul îndeplinește criteriile pentru a fi inclus în anexa I la Directiva 91/414/CEE.(6) Comisia a invitat notificatorul să-și prezinte observațiile cu privire la rezultatele revizuirii inter pares și la intenția sa de a susține sau nu în continuare includerea substanței respective în anexă. Notificatorul și-a prezentat observațiile, acestea fiind examinate cu atenție. Cu toate acestea, în ciuda argumentelor prezentate de notificator, aspectele problematice identificate nu au putut fi înlăturate, iar evaluările efectuate pe baza informațiilor transmise și examinate în cadrul reuniunilor experților EFSA nu au demonstrat că, în condițiile de utilizare propuse, produsele de protecție a plantelor care conțin metam ar îndeplini în general cerințele prevăzute la articolul 5 alineatul (1) literele (a) și (b) din Directiva 91/414/CEE.(7) În consecință, metamul nu ar trebui inclus în anexa I la Directiva 91/414/CEE.(8) Ar trebui luate măsuri care să garanteze că autorizațiile acordate pentru produsele de protecție a plantelor care conțin metam sunt retrase într-o perioadă determinată și nu sunt reînnoite, precum și că nu se mai acordă autorizații noi pentru astfel de produse.(9) Orice perioadă de grație acordată de un stat membru pentru eliminarea, depozitarea, introducerea pe piață și utilizarea stocurilor existente de produse de protecție a plantelor care conțin metam nu ar trebui să depășească 12 luni, pentru a limita utilizarea stocurilor existente la o singură perioadă de vegetație suplimentară, ceea ce garantează faptul că produsele de protecție a plantelor care conțin metam rămân la dispoziția fermierilor pentru o perioadă de 18 luni de la adoptarea prezentei decizii.(10) Prezenta decizie nu exclude prezentarea unei cereri pentru metam, în conformitate cu dispozițiile articolului 6 alineatul (2) din Directiva 91/414/CEE și cu normele detaliate de punere în aplicare prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 33/2008 al Comisiei din 17 ianuarie 2008 de stabilire a normelor de aplicare a Directivei 91/414/CEE a Consiliului în privința unei proceduri ordinare și a unei proceduri accelerate de evaluare a substanțelor active prevăzute în programul de lucru menționat la articolul 8 alineatul (2) din directiva respectivă, dar care nu au fost incluse în anexa I la aceasta[5], în vederea unei posibile includeri în anexa I la directiva menționată anterior.(11) Comitetul permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală nu a emis un aviz în termenul stabilit de președinte,ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:Articolul 1Metamul nu se include ca substanță activă în anexa I la Directiva 91/414/CEE.Articolul 2Statele membre se asigură că:(a) autorizațiile pentru produsele de protecție a plantelor care conțin metam sunt retrase până la [… A SE INSERA O DATĂ ULTERIOARĂ CU 6 LUNI FAȚĂ DE DATA ADOPTĂRII PREZENTEI DECIZII ];(b) autorizațiile pentru produsele de protecție a plantelor care conțin metam nu se mai acordă sau nu se mai reînnoiesc începând cu data publicării prezentei decizii.Articolul 3Orice perioadă de grație acordată de statele membre în conformitate cu dispozițiile articolului 4 alineatul (6) din Directiva 91/414/CEE este cât mai scurtă posibil și expiră cel târziu la [… A SE INSERA O DATĂ ULTERIOARĂ CU 18 LUNI FAȚĂ DE DATA ADOPTĂRII PREZENTEI DECIZII ].Articolul 4Prezenta decizie se adresează statelor membre.Adoptată la Bruxelles,Pentru Consiliu,Președintele [1] JO L 230, 19.8.1991, p. 1.[2] JO L 55, 29.2.2000, p. 25.[3] JO L 224, 21.8.2002, p. 23.[4] Raport științific EFSA (2008) 203, Conclusion regarding the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance metam (Concluzie privind revizuirea inter pares a evaluării riscului de pesticid pentru substanța activă metam), finalizat la 26 noiembrie 2008.[5] JO L 15, 18.1.2009, p. 5.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 10.10.2016
            COM(2016) 649 final
            2016/0317(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Comitetului de asociere reunit în configurația comerț instituit prin Acordul de asociere între Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Moldova, pe de altă parte

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               Motivele și obiectivele propunerii

               Propunerea atașată constituie instrumentul juridic pentru stabilirea pozițiilor Uniunii care urmează să fie adoptate în numele acesteia în cadrul unui organism instituit printr-un acord de asociere între Uniune și o țară terță. Prezenta propunere se referă în special la punerea în aplicare a Acordului de asociere între Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Moldova, pe de altă parte (denumit în continuare „acordul”) în ceea ce privește adoptarea unei liste de arbitri pentru soluționarea litigiilor în probleme comerciale.

               Acordul a fost semnat la 27 iunie 2014 și a fost aplicat parțial cu titlu provizoriu începând cu 1 septembrie 2014, în așteptarea ratificării de către statele membre. Decizia (UE) 2016/839 a Consiliului din 23 mai 2016
                  1
                a aprobat încheierea acordului și, în conformitate cu articolul 464 alineatul (2) din acord, acesta a intrat în vigoare la 1 iulie 2016.

               Acordul a instituit Comitetul de asociere reunit în configurația comerț, care monitorizează punerea în aplicare a titlului V (Comerț și aspecte legate de comerț) din acord și soluționează chestiunile conexe. Acest comitet trebuie să stabilească o listă a arbitrilor care să asigure funcționarea adecvată a mecanismului de soluționare a litigiilor, astfel cum se prevede la articolul 404 din acord.

               Prezenta propunere înlocuiește propunerea Comisiei COM(2015)390 final
                  2
               . Înlocuirea este necesară deoarece doi arbitri propuși de Republica Moldova nu mai îndeplinesc condițiile prevăzute la articolul 404 alineatul (2) din acord. Republica Moldova a propus și Comisia Europeană a recomandat Consiliului să accepte alți doi candidați care îndeplinesc condițiile prevăzute la articolul 404 alineatul (2) din acord. În plus, prezenta propunere reflectă faptul că acordul a intrat în vigoare la 1 iulie 2016.

               Coerența cu dispozițiile existente în domeniul de politică

               Prezenta propunere pune în aplicare politica comercială comună a Uniunii privind o țară parteneră din est, pe baza dispozițiilor din acordul menționat anterior. Aceasta are ca scop crearea instrumentelor instituționale necesare care să permită Uniunii Europene și Republicii Moldova să soluționeze în mod eficient litigiile bilaterale în ceea ce privește aplicarea și interpretarea acordului. Propunerea este coerentă cu modul în care Uniunea negociază sau aplică mecanismele de soluționare a litigiilor în cadrul acordurilor de liber schimb încheiate cu alți parteneri comerciali.

               Coerența cu alte politici ale Uniunii

               Prezenta propunere este conformă și completează celelalte politici externe ale Uniunii, în special politica europeană de vecinătate și politica de cooperare pentru dezvoltare în ceea ce privește Republica Moldova.

               2.Temei juridic, subsidiaritate și proporționalitate

               Temei juridic

               Temeiul juridic pentru stabilirea poziției care urmează să fie adoptată de Uniune în cadrul comitetelor instituite prin acord este Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 alineatul (4) coroborat cu articolul 218 alineatul (9).

               Subsidiaritate (în cazul competențelor neexclusive)

               Conform articolului 3 din TFUE, politica comercială comună este definită ca fiind o competență exclusivă a Uniunii. În consecință, principiul subsidiarității nu se aplică.

               Proporționalitate

               Prezenta propunere este necesară pentru a pune în aplicare angajamentele internaționale ale Uniunii stabilite în acordul cu Republica Moldova.

               Alegerea instrumentelor

               Prezenta propunere este conformă cu articolul 218 alineatul (9) din TFUE, care prevede adoptarea de decizii de către Consiliu. Nu există un alt instrument juridic care ar putea fi folosit în scopul realizării obiectivului exprimat în prezenta propunere.

               3. REZULTATELE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRILOR IMPACTULUI

               Evaluări ex-post/verificări ale adecvării legislației existente

                  Nu se aplică.

               Consultări cu părțile interesate

               Consultările cu părțile interesate nu se aplică în cazul prezentei propuneri.

               Obținerea și utilizarea expertizei

                  Comisia a ținut seama de contribuțiile statelor membre din ultimii ani în ceea ce privește cetățenii Uniunii care sunt apți și calificați pentru a acționa în calitate de arbitri în litigiile care vizează acordurile comerciale ale Uniunii Europene.

               Evaluarea impactului

                  Propunerea se referă la punerea în aplicare a aspectelor instituționale ale acordului, în special titlul V privind comerțul și aspectele legate de comerț, între Uniune și Republica Moldova. Propunerea nu are niciun impact asupra politicii economice, sociale sau de mediu a Uniunii. Acordul a intrat în vigoare la data de 1 iulie 2016, iar punerea sa în aplicare se află într-un stadiu incipient.

               Adecvarea și simplificarea reglementărilor

                  Acordul între Uniune și Republica Moldova nu face obiectul procedurilor REFIT, nu implică niciun cost pentru IMM-uri și nu ridică nicio problemă din punctul de vedere al mediului digital.

               Drepturi fundamentale

               Propunerea nu are consecințe asupra protecției drepturilor fundamentale.

               4.IMPLICAȚIILE BUGETARE

                  Nu se aplică.

               5.ALTE ELEMENTE

               Planurile de implementare și mecanismele de monitorizare, evaluare și raportare

                  Punerea în aplicare a acordului este revizuită periodic de către Consiliul de asociere UE-Republica Moldova. Comisia Europeană s-a angajat, de asemenea, să prezinte Parlamentului European rapoarte anuale cu privire la punerea în aplicare a titlului V (Comerț și aspecte legate de comerț) din acord, inclusiv cu privire la elementele incluse în prezenta propunere.

               Documente explicative (în cazul directivelor)

                  Nu se aplică.

               Explicarea detaliată a dispozițiilor specifice ale propunerii

                  Propunerea urmărește să adopte o poziție a Uniunii în ceea ce privește punerea în aplicare a părții comerciale a acordului dintre Uniune și Republica Moldova. Titlul V (Comerț și aspecte legate de comerț) din acord cuprinde capitolul 14 (Soluționarea litigiilor), care prevede un mecanism de soluționare a litigiilor comerciale între părțile la acord, referitoare la aplicarea sau interpretarea părții comerciale din respectivul acord. Procedura de arbitraj prevăzută în capitolul 14 prevede că partea reclamantă poate solicita instituirea unei comisii de arbitraj pentru soluționarea unui litigiu bilateral. Articolul 404 din acord stabilește normele referitoare la componența comisiei. Acordul prevede stabilirea unei liste de persoane calificate care pot îndeplini funcția de arbitri. În consecință, un proiect de listă de arbitri care sunt dispuși și capabili să facă parte dintr-o comisie de arbitraj a fost discutat cu guvernul Republicii Moldova, această listă incluzând cinci arbitri candidați propuși de Uniune, cinci arbitri candidați propuși de Republica Moldova și cinci resortisanți din țări terțe care pot îndeplini funcția de președinte al comisiei de arbitraj. Lista va fi folosită în cazurile în care este nevoie să se constituie o comisie de arbitraj.

               2016/0317 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Comitetului de asociere reunit în configurația comerț instituit prin Acordul de asociere între Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Moldova, pe de altă parte

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 alineatul (4) primul paragraf, coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Acordul de asociere între Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Moldova, pe de altă parte
                  3
                (denumit în continuare „acordul”) a intrat în vigoare la 1 iulie 2016.

               (2)Articolul 404 alineatul (1) din acord prevede că Comitetul de asociere reunit în configurația comerț, astfel cum se prevede la articolul 438 alineatul (4) din acord, trebuie să convină asupra unei liste de persoane propuse în calitate de arbitri în procedurile de soluționare a litigiilor în termen de șase luni de la intrarea în vigoare a acordului.

               (3)În conformitate cu articolul 404 alineatul (1) din acord, un proiect de listă de arbitri care sunt dispuși și capabili să facă parte dintr-o comisie de arbitraj a fost discutat cu guvernul Republicii Moldova, această listă incluzând cinci arbitri candidați propuși de Uniune, cinci arbitri candidați propuși de Republica Moldova și cinci resortisanți din țări terțe care pot îndeplini funcția de președinte al comisiei de arbitraj.

               (4)Prin urmare, este oportun să se stabilească poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Comitetului de asociere reunit în configurația comerț în ceea ce privește lista de persoane propuse în calitate de arbitri în cadrul procedurilor de soluționare a litigiilor,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Poziția care urmează să fie adoptată de Uniunea Europeană în cadrul Comitetului de asociere reunit în configurația comerț în ceea ce privește adoptarea listei de persoane propuse în calitate de arbitri în cadrul procedurilor de soluționare a litigiilor se bazează pe proiectul de decizie a Comitetului menționat anterior, atașat la prezenta decizie.

               Modificările minore aduse proiectului de decizie pot fi acceptate de reprezentanții Uniunii în cadrul Comitetului de asociere reunit în configurația comerț fără a fi necesară o altă decizie a Consiliului.

               Articolul 2

               După adoptare, decizia Comitetului de asociere reunit în configurația comerț se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

               Articolul 3

               Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)
                  JO L 141, 28.5.2016, p. 28.

                     (2)

                     http://eur-lex.europa.eu/legal-content/RO/TXT/?qid=1469533573883&uri=CELEX:52015PC0390

                     (3)
                  Decizia 2014/492/UE a Consiliului din 16 iunie 2014 privind semnarea, în numele Uniunii Europene, și aplicarea cu titlu provizoriu a Acordului de asociere între Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Moldova, pe de altă parte (JO L 260, 30.8.2014, p. 1).

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 10.10.2016
            COM(2016) 649 final
            ANEXĂ
            la
            Propunerea de Decizie a Consiliului
            privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Comitetului de asociere reunit în configurația comerț instituit prin Acordul de asociere între Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Moldova, pe de altă parte

               Proiect de

               Decizie nr. 1/2016 a Comitetului de asociere reunit în configurația comerț UE-REPUBLICA MOLDOVA

               din ... 2016

               privind întocmirea listei de arbitri menționate la articolul 404 alineatul (1) din Acordul de asociere între Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Moldova, pe de altă parte

               COMITETUL DE asociere REUNIT ÎN CONFIGURAȚIA COMERȚ

               având în vedere Acordul de asociere între Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Moldova, pe de altă parte, semnat la Bruxelles la data de 27 iunie 2014, în special articolul 404 alineatul (1),

               întrucât:

               (1)Acordul de asociere între Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Moldova, pe de altă parte, (denumit în continuare „acordul”) a intrat în vigoare la 1 iulie 2016.

               (2)În conformitate cu Articolul 404 alineatul (1) din acord, Comitetul de asociere reunit în configurația comerț, astfel cum se prevede la articolul 438 alineatul (4) din acord, trebuie să stabilească o listă de 15 persoane propuse în calitate de arbitri în procedurile de soluționare a litigiilor bilaterale nu mai târziu de șase luni de la intrarea în vigoare a acordului,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Lista de persoane care pot exercita funcția de arbitri în sensul articolului 404 alineatul (1) din Acordul de asociere între Uniunea Europeană și Comunitatea Europeană a Energiei Atomice și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Moldova, pe de altă parte, este prevăzută în anexa la prezenta decizie.

               Articolul 2

               Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

               Adoptată la …, …

                        Pentru Comitetul de asociere

                        reunit în configurația comerț

                        Președintele

               ANEXĂ

               LISTA ARBITRILOR MENȚIONATĂ LA ARTICOLUL 404 ALINEATUL (1) DIN ACORD

               Arbitri propuși de Republica Moldova

               1.Mihail BURUIANĂ

               2.Procop BURUIANA

               3.Octavian CAZAC

               4.Lilia GRIBINCEA

               5.Viorel RUSU

               Arbitri propuși de Uniunea Europeană

               1.Jacques BOURGEOIS

               2.Claus–Dieter EHLERMANN

               3.Pieter Jan KUIJPER

               4.Giorgio SACERDOTI

               5.Ramon TORRENT

               Președinți

               1.Leora BLUMBERG (Africa de Sud)

               2.William DAVEY (Statele Unite)

               3.Merit JANOW (Statele Unite)

               4.Helge SELAND (Norvegia)

               5.David UNTERHALTER (Africa de Sud)