               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 22.6.2016
            COM(2016) 407 final
            2016/0189(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene,în cadrul Comitetului mixt al SEE referitor la o modificare a anexei XIX (Protecția consumatorilor) la Acordul privind SEE(sistemul de soluționare alternativă a litigiilor)

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               •Motivele și obiectivele propunerii

               Proiectul de Decizie a Comitetului mixt al SEE (atașat la propunerea de Decizie a Consiliului) vizează modificarea anexei XIX (Protecția consumatorilor) la Acordul privind SEE, pentru a le permite statelor AELS care fac parte din SEE (Norvegia, Islanda și Liechtenstein) să participe la sistemul european de soluționare online a litigiilor.

               Acest lucru se va realiza prin încorporarea în Acordul privind SEE a Regulamentului (UE) nr. 524/2013 privind soluționarea online a litigiilor în materie de consum
                  1
                (denumit în continuare „Regulamentul SOL”), a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/1051 al Comisiei
                  2
                și a Directivei 2013/11/UE privind soluționarea alternativă a litigiilor în materie de consum
                  3
                (denumită în continuare „Directiva SAL”).

               •Coerența cu dispozițiile existente în domeniul de politică vizat

               Proiectul atașat de Decizie a Comitetului mixt extinde politica deja existentă a UE la statele AELS care fac parte din SEE.

               •Coerența cu alte domenii de politică ale Uniunii

               Extinderea acquis-ului UE la statele AELS care fac parte din SEE, prin încorporarea acestuia în Acordul privind SEE, se realizează în conformitate cu obiectivele și principiile acordului menționat care vizează instituirea unui Spațiu Economic European dinamic și omogen, bazat pe norme comune și pe condiții egale în materie de concurență.

               Aceste eforturi privesc toate politicile din domeniul liberei circulații a mărfurilor, a persoanelor, a serviciilor și a capitalurilor, precum și politicile orizontale și de sprijin specificate în Acordul privind SEE.

               2.TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE

               •Temei juridic

               Actele legislative care urmează să fie încorporate în Acordul privind SEE se întemeiază pe articolul 114 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.

               Articolul 1 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2894/94 al Consiliului privind normele de punere în aplicare a Acordului privind SEE
                  4
                prevede stabilirea de către Consiliu, pe baza unei propuneri a Comisiei, a poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii cu privire la astfel de decizii.

               În cooperare cu SEAE, Comisia prezintă proiectul de Decizie a Comitetului mixt al SEE în vederea adoptării de către Consiliu ca poziție a Uniunii. Comisia speră să poată prezenta Comitetului mixt al SEE, în cel mai scurt termen, poziția Uniunii.

               •Subsidiaritatea (în cazul competențelor neexclusive)

               Prezenta propunere respectă principiul subsidiarității din motivul următor.

               Obiectivul prezentei propuneri, și anume acela de a asigura omogenitatea pieței interne, nu poate fi realizat în mod suficient de către statele membre și poate, în consecință, având în vedere efectele sale, să fie realizat mai bine la nivelul Uniunii.

                  Procesul de încorporare a acquis-ului UE în Acordul privind SEE se realizează în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 2894/94 al Consiliului din 28 noiembrie 1994 privind normele de punere în aplicare a Acordului privind Spațiul Economic European, care confirmă abordarea adoptată.

               •Proporționalitatea

                  În conformitate cu principiul proporționalității, propunerea nu depășește ceea ce este necesar în vederea atingerii obiectivului său, acela de a asigura omogenitatea pieței interne.

               •Alegerea instrumentului

                  În conformitate cu articolul 98 din Acordul privind SEE, instrumentul ales este decizia Comitetului mixt al SEE. Comitetul mixt al SEE asigură punerea efectivă în aplicare a Acordului privind SEE și funcționarea acestuia. În acest sens, ia decizii în cazurile prevăzute de acest acord.

               3.REZULTATELE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRII IMPACTULUI

               •Obținerea și utilizarea expertizei

               În cadrul pregătirii legislației în cauză, Comisia a realizat mai multe studii cu privire la soluționarea alternativă a litigiilor în materie de consum, care au abordat aspecte legate de instrumentele de soluționare online a litigiilor.

               •Evaluarea impactului

               În cadrul pregătirii legislației în cauză, Comisia a efectuat o evaluare detaliată a impactului, examinând o serie de opțiuni de politică privind atât „Domeniul de aplicare, informațiile și calitatea soluționării alternative a litigiilor”, cât și „Soluționarea online a litigiilor în cazul tranzacțiilor comerciale electronice transfrontaliere”.

               Decizia atașată a Comitetului mixt al SEE vizează extinderea sistemului actual la statele AELS care fac parte din SEE.

               4.IMPLICAȚIILE BUGETARE

               Încorporarea acestei legislații în Acordul privind SEE are implicații bugetare minore. Totuși, aceste costuri sunt deja acoperite de creditele prevăzute în programarea financiară a „Programului privind protecția consumatorilor” (linia bugetară 33.04.01), la care Islanda și Norvegia participă. Nu sunt prevăzute credite suplimentare.

               5.ALTE ELEMENTE

               •Planurile de implementare și mecanismele de monitorizare, evaluare și raportare

                  Potrivit propunerii, Comisia și Islanda depun eforturi de îmbunătățire a funcțiilor de traducere furnizate de platforma de soluționare online a litigiilor (denumită în continuare „platforma SOL”) în ceea ce privește limba islandeză, pentru a asigura faptul că toate funcțiile au o calitate comparabilă celei oferite pentru celelalte limbi, și informează în mod regulat Comitetul mixt al SEE cu privire la progresele înregistrate.

               •Explicația detaliată a dispozițiilor specifice ale propunerii

                  Platforma SOL trebuie să fie accesibilă în toate limbile menționate la articolul 129 alineatul (1) din Acordul privind SEE, printre care se numără și norvegiana și islandeza.

                  Prin derogare de la articolul 5 alineatul (4) litera (e) din Regulamentul SOL, funcțiile de traducere în și din limba islandeză ale platformei SOL sunt disponibile inițial numai în ceea ce privește rezultatul unei proceduri de soluționare alternativă a litigiilor (SAL) transmis de o entitate SAL.

                  Trebuie stabilite modalități tranzitorii specifice pentru celelalte schimburi de pe platforma SOL până când calitatea traducerilor efectuate de instrumentul de traducere automată utilizat de platforma SOL este comparabilă cu cea pentru celelalte limbi.

                  Islanda asigură faptul că utilizatorii platformei SOL pot obține traducerea tuturor celorlalte informații în și din limba islandeză prin intermediul punctului său de contact SOL, atunci când informațiile respective sunt necesare pentru soluționarea litigiului și sunt schimbate prin intermediul platformei SOL în altă limbă. Informațiile referitoare la aceste modalități în ceea ce privește limba islandeză sunt furnizate pe pagina principală a platformei SOL.

                  Comisia și Islanda depun eforturi de îmbunătățire a funcțiilor de traducere furnizate de platforma SOL în ceea ce privește limba islandeză, pentru a asigura faptul că toate funcțiile au o calitate comparabilă celei oferite pentru celelalte limbi, și informează în mod regulat Comitetul mixt al SEE cu privire la progresele înregistrate. Atunci când funcțiile de traducere vor asigura în ceea ce privește limba islandeză o calitate comparabilă celei oferite pentru celelalte limbi, Comitetul mixt al SEE va adopta, fără întârzieri nejustificate, o decizie pentru a pune capăt modalităților tranzitorii prevăzute în decizia Comitetului mixt al SEE atașată.

               2016/0189 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene,
                  în cadrul Comitetului mixt al SEE referitor la o modificare a anexei XIX
                  (Protecția consumatorilor) la Acordul privind SEE
                  (sistemul de soluționare alternativă a litigiilor)

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 114 coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere Regulamentul (CE) nr. 2894/94 al Consiliului din 28 noiembrie 1994 privind normele de punere în aplicare a Acordului privind Spațiul Economic European
                  5
               , în special articolul 1 alineatul (3),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Acordul privind Spațiul Economic European („Acordul privind SEE”) a intrat în vigoare la 1 ianuarie 1994.

               (2)În temeiul articolului 98 din Acordul privind SEE, Comitetul mixt al SEE poate decide să modifice, printre altele, anexa XIX (Protecția consumatorilor) la Acordul privind SEE.

               (3)Regulamentul (UE) nr. 524/2013 al Parlamentului European și al Consiliului
                  6
                trebuie încorporat în Acordul privind SEE.

               (4)Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/1051 al Comisiei
                  7
                trebuie încorporat în Acordul privind SEE.

               (5)Directiva 2013/11/UE a Parlamentului European și a Consiliului
                  8
                trebuie încorporată în Acordul privind SEE.

               (6)Prin urmare, anexa XIX (Protecția consumatorilor) la Acordul privind SEE ar trebui modificată în consecință.

               (7)Așadar, poziția Uniunii în cadrul Comitetului mixt al SEE ar trebui să se bazeze pe proiectul de decizie atașat,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii, în cadrul Comitetului mixt al SEE referitor la propunerea de modificare a anexei XIX (Protecția consumatorilor) la Acordul privind SEE se bazează pe proiectul de decizie a Comitetului mixt al SEE atașat la prezenta decizie.

               Articolul 2

               Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)
                  Regulamentul (UE) nr. 524/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 mai 2013 privind soluționarea online a litigiilor în materie de consum și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 și a Directivei 2009/22/CE (JO L 165, 18.6.2013, p. 1).

                     (2)
                  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/1051 al Comisiei din 1 iulie 2015 privind modalitățile de exercitare a funcțiilor platformei de soluționare online a litigiilor, modalitățile formularului electronic de reclamație și modalitățile de cooperare între punctele de contact prevăzute în Regulamentul (UE) nr. 524/2013 al Parlamentului European și al Consiliului privind soluționarea online a litigiilor în materie de consum (JO L 171, 2.7.2015, p. 1).

                     (3)
                  Directiva 2013/11/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2013 privind soluționarea alternativă a litigiilor în materie de consum și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 și a Directivei 2009/22/CE (JO L 165, 18.6.2013, p. 63).

                     (4)
                  JO L 305, 30.11.1994, p. 6–8.

                     (5)
                  JO L 305, 30.11.1994, p. 6–8.

                     (6)
                  Regulamentul (UE) nr. 524/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 mai 2013 privind soluționarea online a litigiilor în materie de consum și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 și a Directivei 2009/22/CE (JO L 165, 18.6.2013, p. 1).

                     (7)
                  Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/1051 al Comisiei din 1 iulie 2015 privind modalitățile de exercitare a funcțiilor platformei de soluționare online a litigiilor, modalitățile formularului electronic de reclamație și modalitățile de cooperare între punctele de contact prevăzute în Regulamentul (UE) nr. 524/2013 al Parlamentului European și al Consiliului privind soluționarea online a litigiilor în materie de consum (JO L 171, 2.7.2015, p. 1).

                     (8)
                  Directiva 2013/11/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2013 privind soluționarea alternativă a litigiilor în materie de consum și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 și a Directivei 2009/22/CE (JO L 165, 18.6.2013, p. 63).

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 22.6.2016
            COM(2016) 407 final
            ANEXĂ
            la propunerea de Decizie a Consiliuluiprivind poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene,în cadrul Comitetului mixt al SEE referitor la o modificare a anexei XIX  (Protecția consumatorilor) la Acordul privind SEE
            (sistemul de soluționare alternativă a litigiilor)

               DECIZIA NR. A COMITETULUI MIXT AL SEE

                  din

                   de modificare a anexei XIX (Protecția consumatorilor) la Acordul privind SEE

               COMITETUL MIXT AL SEE,

               având în vedere Acordul privind Spațiul Economic European („Acordul privind SEE”), în special articolul 98,

               întrucât:

               (1)Regulamentul (UE) nr. 524/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 mai 2013 privind soluționarea online a litigiilor în materie de consum și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 și a Directivei 2009/22/CE
                  1
                trebuie încorporat în Acordul privind SEE.

               (2)Este necesar să se stabilească modalități tranzitorii speciale până la punerea deplină în aplicare a funcției de traducere a platformei SOL menționate la articolul 5 din Regulamentul (UE) nr. 524/2013 în ceea ce privește limba islandeză.

               (3)Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/1051 al Comisiei din 1 iulie 2015 privind modalitățile de exercitare a funcțiilor platformei de soluționare online a litigiilor, modalitățile formularului electronic de reclamație și modalitățile de cooperare între punctele de contact prevăzute în Regulamentul (UE) nr. 524/2013 al Parlamentului European și al Consiliului privind soluționarea online a litigiilor în materie de consum
                  2
                trebuie încorporat în Acordul privind SEE.

               (4)Directiva 2013/11/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2013 privind soluționarea alternativă a litigiilor în materie de consum și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 și a Directivei 2009/22/CE
                  3
                trebuie încorporată în Acordul privind SEE.

               (5)Prin urmare, anexa XIX la Acordul privind SEE ar trebui modificată în consecință,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Anexa XIX la Acordul privind SEE se modifică după cum urmează:

               1.La punctul 7d (Directiva 2009/22/CE a Parlamentului European și a Consiliului) se adaugă următorul text:

               „ , modificată prin:

               - 32013 R 0524: Regulamentul (UE) nr. 524/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 mai 2013 (JO L 165, 18.6.2013, p. 1);

               -32013 L 0011: Directiva 2013/11/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2013 (JO L 165, 18.6.2013, p. 63).”

               2.La punctul 7f [Regulamentul (CE) nr. 2006/2004 al Parlamentului European și al Consiliului] se adaugă următoarele liniuțe:

               „-32013 R 0524: Regulamentul (UE) nr. 524/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 mai 2013 (JO L 165, 18.6.2013, p. 1);

               -32013 L 0011: Directiva 2013/11/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2013 (JO L 165, 18.6.2013, p. 63).”

               3.După punctul 7i (Directiva 2011/83/UE a Parlamentului European și a Consiliului) se adaugă următorul text:

               „7j.32013 R 0524: Regulamentul (UE) nr. 524/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 mai 2013 privind soluționarea online a litigiilor în materie de consum și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 și a Directivei 2009/22/CE (JO L 165, 18.6.2013, p. 1).

               În sensul prezentului acord, dispozițiile regulamentului se citesc cu următoarele adaptări:

               (a)În ceea ce privește statele AELS, platforma SOL menționată la articolul 5 din regulament este accesibilă în termen de 40 de zile lucrătoare de la data intrării în vigoare a Deciziei nr. .../... a Comitetului mixt al SEE din ... [prezenta decizie].

               (b)Platforma SOL este accesibilă în toate limbile menționate la articolul 129 alineatul (1) din Acordul privind SEE.

               (c)Prin derogare de la articolul 5 alineatul (4) litera (e) din regulament, funcțiile de traducere în și din limba islandeză ale platformei SOL sunt disponibile inițial numai în ceea ce privește rezultatul unei proceduri SAL transmis de o entitate SAL. Islanda asigură faptul că utilizatorii platformei SOL pot obține traducerea tuturor celorlalte informații în și din limba islandeză prin intermediul punctului său de contact SOL, atunci când informațiile respective sunt necesare pentru soluționarea litigiului și sunt schimbate prin intermediul platformei SOL în altă limbă. Informațiile referitoare la aceste modalități în ceea ce privește limba islandeză sunt furnizate pe pagina principală a platformei SOL.

               Comisia și Islanda depun eforturi de îmbunătățire a funcțiilor de traducere furnizate de platforma SOL în ceea ce privește limba islandeză, pentru a asigura faptul că toate funcțiile au o calitate comparabilă celei oferite pentru celelalte limbi, și informează în mod regulat Comitetul mixt al SEE cu privire la progresele înregistrate. Atunci când funcțiile de traducere vor asigura, în ceea ce privește limba islandeză, o calitate comparabilă celei oferite pentru celelalte limbi, Comitetul mixt al SEE adoptă, fără întârzieri nejustificate, o decizie pentru a pune capăt măsurilor prevăzute la prezentul punct.

               7ja.32015 R 1051: Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/1051 al Comisiei din 1 iulie 2015 privind modalitățile de exercitare a funcțiilor platformei de soluționare online a litigiilor, modalitățile formularului electronic de reclamație și modalitățile de cooperare între punctele de contact prevăzute în Regulamentul (UE) nr. 524/2013 al Parlamentului European și al Consiliului privind soluționarea online a litigiilor în materie de consum (JO L 171, 2.7.2015, p. 1).

               7k.32013 L 0011: Directiva 2013/11/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2013 privind soluționarea alternativă a litigiilor în materie de consum și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 2006/2004 și a Directivei 2009/22/CE (JO L 165, 18.6.2013, p. 63).

               În sensul prezentului acord, dispozițiile directivei se citesc cu următoarele adaptări:

               (a)Trimiterile din directivă la alte acte sunt considerate relevante în măsura și sub forma în care actele respective sunt încorporate în acord.

               (b)În ceea ce privește statele AELS, articolul 11 alineatul (2) se citește după cum urmează:

               «2.
                     În sensul prezentului articol, „reședința obișnuită” se determină în conformitate cu următoarele dispoziții:

               (a)Reședința obișnuită a societăților și a altor organisme, constituite sau nu ca persoane juridice, este situată la sediul administrației lor centrale;

               Reședința obișnuită a unei persoane fizice acționând în exercitarea activității sale profesionale este locul unde această persoană își are sediul principal de activitate;

               (b)În cazul în care contractul este încheiat în cadrul activității unei sucursale, a unei agenții sau a oricărei alte unități sau în cazul în care, conform contractului, executarea acestuia incumbă unei astfel de sucursale, agenții sau unități, locul unde se află sucursala, agenția sau oricare altă unitate este considerat reședința obișnuită;

               (c)În scopul determinării locului unde se află reședința obișnuită, momentul relevant îl constituie data încheierii contractului.»

               (c)La articolul 18 alineatul (2) se adaugă următorul text:

               «Comisia include pe lista respectivă autoritățile competente și punctele unice de contact desemnate de statele AELS.»

               (d)La articolul 20 alineatul (4), după cuvintele «Comisiei îi sunt notificate schimbări.» se inserează următorul text:

               «Comisia include pe lista respectivă entitățile SAL stabilite în statele AELS și enumerate în conformitate cu alineatul (2).»”

               Articolul 2

               Textele Regulamentului (UE) nr. 524/2013, ale Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/1051 și ale Directivei 2013/11/UE în limbile islandeză și norvegiană, care urmează să fie publicate în suplimentul SEE la Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, sunt autentice.

               Articolul 3

               Prezenta decizie intră în vigoare la […], cu condiția să se fi efectuat toate notificările prevăzute la articolul 103 alineatul (1) din Acordul privind SEE*.

                  4Articolul 4

               Prezenta decizie se publică în secțiunea SEE și în suplimentul SEE ale Jurnalului Oficial al Uniunii Europene.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Comitetul mixt al SEE,

                     Președintele

                     Secretarii
                     Comitetului mixt al SEE

                     (1)
                  JO L 165, 18.6.2013, p. 1.

                     (2)
                  JO L 171, 2.7.2015, p. 1.

                     (3)
                  JO L 165, 18.6.2013, p. 63.

                     (4)
                  [Nu au fost semnalate obligații constituționale.] [Au fost semnalate obligații constituționale.]


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 12.1.2016
            COM(2015) 687 final
            2015/0315(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            de modificare a Deciziei nr. 529/2013/UE în vederea includerii nivelurilor de referință pentru gestionarea pădurilor, a valorilor minime pentru definirea pădurii și a anului de referință al emisiilor pentru Republica Croația

               EXPUNERE DE MOTIVE

               Decizia nr. 529/2013/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2013 privind normele de contabilizare și planurile de acțiune referitoare la emisiile și absorbțiile de gaze cu efect de seră care rezultă din activități legate de exploatarea terenurilor, schimbarea destinației terenurilor și silvicultură a intrat în vigoare la data de 7 iulie 2013, după publicarea în Jurnalul Oficial L 165 din data de 18 iunie 2013. Această decizie stabilește nivelurile de referință propuse de statele membre pentru gestionarea pădurilor, valorile minime pentru definirea pădurii și anul sau perioada de referință în ceea ce privește emisiile în anexele II, V și, respectiv, VI.

               În urma aderării Republicii Croația la Uniunea Europeană la data de 1 iulie 2013, anexele II, V și VI la Decizia nr. 529/2013/UE ar trebui să includă, de asemenea, nivelul de referință, valorile pentru definirea pădurii și, respectiv, anul de referință al emisiilor care sunt specifice Croației. Această informație a fost transmisă de Croația Comisiei Europene.

               (1)Valoarea propusă pentru nivelul de referință este în conformitate cu valoarea înscrisă în apendicele la Decizia 2/CMP.7 privind exploatarea terenurilor, schimbarea destinației terenurilor și silvicultură și valorile pentru definirea pădurii și anul de referință sunt în conformitate cu valorile specificate în Raportul inițial prezentat de Republica Croația în temeiul Protocolului de la Kyoto.

               Temeiul juridic al modificării este articolul 50 din Actul de aderare a Croației. Modificarea trebuie să fie adoptată de Consiliu, la propunerea Comisiei.

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               Decizia nr. 529/2013/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 mai 2013 privind normele de contabilizare și planurile de acțiune referitoare la emisiile și absorbțiile de gaze cu efect de seră care rezultă din activități legate de exploatarea terenurilor, schimbarea destinației terenurilor și silvicultură a intrat în vigoare la data de 7 iulie 2013, după publicarea în Jurnalul Oficial L 165 din data de 18 iunie 2013. Această decizie stabilește nivelurile de referință propuse de statele membre pentru gestionarea pădurilor, valorile minime pentru definirea pădurii și anul sau perioada de referință în ceea ce privește emisiile în anexele II, V și, respectiv, VI.

               În urma aderării Republicii Croația la Uniunea Europeană la data de 1 iulie 2013, anexele II, V și VI la Decizia nr. 529/2013/UE ar trebui să includă, de asemenea, nivelul de referință, valorile pentru definirea pădurii și, respectiv, anul de referință al emisiilor care sunt specifice Croației. Această informație a fost transmisă de Croația Comisiei Europene.

               2.TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE

               Temeiul juridic al modificării este articolul 50 din Actul de aderare a Croației. Modificarea trebuie să fie adoptată de Consiliu, la propunerea Comisiei.

               2015/0315 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               de modificare a Deciziei nr. 529/2013/UE în vederea includerii nivelurilor de referință pentru gestionarea pădurilor, a valorilor minime pentru definirea pădurii și a anului de referință al emisiilor pentru Republica Croația

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Actul de aderare a Republicii Croația, în special articolul 50,

               întrucât:

               (1)Decizia nr. 529/2013/UE stabilește nivelurile de referință propuse de statele membre pentru gestionarea pădurilor, valorile minime pentru definirea pădurii și anul sau perioada de referință în ceea ce privește emisiile în anexele II, V și, respectiv, VI.

               (2)În urma aderării Republicii Croația la Uniunea Europeană la data de 1 iulie 2013, anexele II, V și VI la Decizia nr. 529/2013/UE ar trebui să includă, de asemenea, nivelul de referință, valorile pentru definirea pădurii și, respectiv, anul de referință al emisiilor care sunt specifice Croației.

               (3)Decizia nr. 529/2013/UE ar trebui modificată în consecință,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               În anexa II la Decizia nr. 529/2013/UE se introduce următorul text după mențiunea referitoare la Bulgaria:

               „Croația
                     - 6 289 ”.

               În anexa V la Decizia nr. 529/2013/UE se introduce următorul text pentru suprafață (ha), proiecția coroanelor copacilor (%) și, respectiv, înălțimea copacilor (m), după mențiunea referitoare la Bulgaria:

               „Croația
                     0,1   10  2”.

               În anexa VI la Decizia nr. 529/2013/UE se introduce următorul text după mențiunea referitoare la Bulgaria:

               „Croația
                     1990”.

               Prezenta decizie se adresează statelor membre.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Comisie,

                     Membru al Comisiei


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 14.9.2015
            COM(2015) 431 final
            2015/0194(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind semnarea, în numele Uniunii Europene, și aplicarea cu titlu provizoriu a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Parau privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               Regulamentul (CE) nr. 539/2001 al Consiliului
                  1
                stabilește lista țărilor terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe ale statelor membre și lista țărilor terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de această obligație. Regulamentul (CE) nr. 539/2001 este aplicat de către toate statele membre, cu excepția Irlandei și a Regatului Unit.

               Regulamentul (UE) nr. 509/2014 al Parlamentului European și al Consiliului
                  2
                a modificat Regulamentul (CE) nr. 539/2001 prin transferarea a 19 țări în anexa II, care enumeră țările terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de obligația de a deține viză. Aceste 19 țări sunt: Columbia, Dominica, Emiratele Arabe Unite, Grenada, Insulele Marshall, Insulele Solomon, Kiribati, Micronezia, Nauru, Parau, Peru, Saint Lucia, Saint Vincent și Grenadine, Samoa, Timorul de Est, Tonga, Trinidad și Tobago, Tuvalu și Vanuatu. Mențiunile din anexa II referitoare la fiecare dintre statele respective sunt însoțite de câte o notă de subsol care precizează că „exceptarea de la obligativitatea vizelor se aplică de la data intrării în vigoare a unui acord privind exceptarea de la obligativitatea vizelor, care urmează să fie încheiat cu Uniunea Europeană”.

               Regulamentul (UE) nr. 509/2014 a fost adoptat la 20 mai 2014 și a intrat în vigoare la 9 iunie 2014. Comisia a prezentat, în iulie 2014, o recomandare către Consiliu de autorizare a Comisiei pentru a iniția negocieri cu fiecare dintre următoarele 17 țări referitor la acordurile privind exonerarea de obligația de a deține viză: Dominica, Emiratele Arabe Unite, Grenada, Insulele Marshall, Insulele Solomon, Kiribati, Micronezia, Nauru, Parau, Saint Lucia, Saint Vincent și Grenadine, Samoa, Timorul de Est, Tonga, Trinidad și Tobago, Tuvalu și Vanuatu
                  3
               . La 9 octombrie 2014, Consiliul a transmis Comisiei directivele de negociere.

               Prima serie de acorduri privind exonerarea de obligația de a deține viză a fost semnată la 6 mai 2015 (Emiratele Arabe Unite), 26 mai 2015 (Timorul de Est) și 28 mai 2015 (Dominica, Grenada, Saint Lucia, Saint Vincent și Grenadine, Samoa, Trinidad și Tobago și Vanuatu) și se aplică cu titlu provizoriu de la data semnării, sub rezerva intrării în vigoare a acestora.

               Negocierile cu Parau au început la 17 decembrie 2014 și s-au desfășurat prin intermediul unui schimb de scrisori. În timpul schimburilor ulterioare, s-a ajuns la un acord privind toate aspectele. Acordul a fost parafat printr-un schimb de scrisori între negociatorii-șefi la data de 27 mai 2015 (Parau) și 10 iunie 2015 (Uniune). Statele membre au fost informate în cursul reuniunii din 15 iunie 2015 a Grupului de lucru pentru vize al Consiliului.

               2.TEMEIUL JURIDIC

               În ceea ce privește Uniunea, temeiul juridic al acordului este articolul 77 alineatul (2) litera (a) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TUFE), coroborat cu articolul 218.

               Propunerea anexată constituie instrumentul juridic pentru semnarea acordului. Consiliul va decide cu majoritate calificată.

               Având în vedere faptul că Parau va fi în măsură să își finalizeze procedura internă de ratificare în scurt timp, precum și perioada îndelungată care a trecut de când Comisia a propus inițial exonerarea cetățenilor din Parau de obligația de a deține viză (noiembrie 2012), propunerea de decizie privind semnătura prevede aplicarea provizorie a acordului din ziua următoare datei semnării sale, în conformitate cu articolul 218 alineatul (5) din TUFE. Având în vedere necesitatea aprobării de către Parlamentul European înaintea încheierii acordului, Comisia va informa Parlamentul European cu privire la aplicarea provizorie a acordului.

               3.REZULTATELE NEGOCIERILOR

               Comisia consideră că obiectivele stabilite de Consiliu în cadrul directivelor sale de negociere au fost îndeplinite și că proiectul de acord privind exonerarea de obligația de a deține viză este acceptabil pentru Uniune.

               Textul final al acestuia poate fi rezumat după cum urmează:

               Obiectivul

               Acordul stabilește posibilitatea de a călători fără viză pentru cetățenii Uniunii Europene și pentru cetățenii din Parau în cazul călătoriilor pe teritoriul celeilalte părți contractante, pentru o perioadă maximă de 90 de zile în decursul oricărei perioade de 180 de zile.

               Pentru a garanta egalitatea de tratament pentru toți cetățenii UE, în acord s-a inclus o dispoziție care prevede că Parau poate suspenda sau denunța acordul numai cu privire la toate statele membre ale Uniunii Europene și, reciproc, Uniunea poate suspenda sau denunța acordul numai cu privire la toate statele sale membre.

               Situația specifică a Regatului Unit și a Irlandei este descrisă în preambul.

               Domeniul de aplicare

               Exonerarea de obligația de a deține viză se aplică tuturor categoriilor de persoane (titulari de pașaport simplu, diplomatic, de serviciu/oficial și special) care călătoresc din diverse motive, cu excepția celui de a presta o activitate remunerată. Pentru această ultimă categorie, fiecare stat membru, precum și Parau au în continuare posibilitatea de a impune cetățenilor celeilalte părți obligativitatea de a deține viză, în conformitate cu dreptul aplicabil al Uniunii sau cu legislația națională aplicabilă. Pentru a putea asigura o punere în aplicare armonizată, la acord s-a anexat o declarație comună privind interpretarea categoriei de persoane care călătoresc cu scopul de a presta o activitate remunerată.

               Durata șederii

               Acordul stabilește posibilitatea de a călători fără viză pentru cetățenii Uniunii Europene și pentru cetățenii din Parau în cazul călătoriilor pe teritoriul celeilalte părți contractante, pentru o perioadă maximă de 90 de zile în decursul oricărei perioade de 180 de zile. La acord este anexată o declarație comună privind interpretarea acestui termen de 90 de zile în decursul oricărei perioade de 180 de zile.

               Acordul ia în considerare situația statelor membre care nu aplică încă acquis-ul Schengen în totalitate. Atâta timp cât aceste state nu fac parte din spațiul Schengen fără frontiere interne, exonerarea de obligația de a deține viză oferă cetățenilor din Parau dreptul de a rămâne 90 de zile în decursul oricărei perioade de 180 de zile pe teritoriul fiecăruia dintre statele membre respective (în prezent Bulgaria, Cipru, Croația și România), independent de perioada calculată pentru întreg spațiul Schengen.

               Aplicarea teritorială

               Acest acord cuprinde dispoziții privind aplicarea teritorială: în cazul Franței și al Țărilor de Jos, exonerarea de obligația de a deține viză dă dreptul cetățenilor din Parau să rămână numai pe teritoriile europene ale statelor membre respective.

               Declarații

               Pe lângă declarațiile comune menționate mai sus, la acord au fost anexate alte două declarații comune:

               –privind asocierea Norvegiei, a Islandei, a Elveției și a Principatului Liechtenstein la implementarea, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen;

               –privind difuzarea completă de informații cu privire la conținutul și consecințele acordului privind exonerarea de obligația de a deține viză și la alte aspecte conexe, cum ar fi condițiile de intrare.

               4.CONCLUZIE

               Având în vedere rezultatele menționate anterior, Comisia propune Consiliului:

               –să decidă semnarea acordului în numele Uniunii și să autorizeze președintele Consiliului să desemneze persoana (persoanele) împuternicită (împuternicite) corespunzător să semneze acordul în numele Uniunii;

               –să aprobe aplicarea cu titlu provizoriu a acordului, până la intrarea în vigoare a acestuia.

               2015/0194 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind semnarea, în numele Uniunii Europene, și aplicarea cu titlu provizoriu a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Parau privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 77 alineatul (2) litera (a) coroborat cu articolul 218 alineatul (5),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Regulamentul (UE) nr. 509/2014 al Parlamentului European și al Consiliului
                  4
                a transferat mențiunea referitoare la Parau din anexa I în anexa II la Regulamentul (CE) nr. 539/2001 al Consiliului
                  5
               .

               (2)Mențiunea referitoare la țara respectivă este însoțită de o notă de subsol care precizează că exceptarea de la obligativitatea vizelor se aplică de la data intrării în vigoare a unui acord privind exceptarea de la obligativitatea vizelor, care urmează să fie încheiat cu Uniunea Europeană.

               (3)Prin decizia din 9 octombrie 2014, Consiliul a autorizat Comisia să negocieze un acord între Uniunea Europeană și Parau privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere. Negocierile privind acordul au început la 17 decembrie 2014 și s-au desfășurat prin intermediul unui schimb de scrisori.

               (4)Acordul parafat prin schimbul de scrisori din 27 mai 2015 (Parau) și 10 iunie 2015 (Uniune) ar trebui semnat, iar declarațiile anexate ar trebui aprobate. Ar trebui ca acordul să fie aplicat în mod provizoriu, în așteptarea finalizării procedurilor de încheiere oficială a acestuia.

               (5)În conformitate cu Protocolul privind poziția Regatului Unit și a Irlandei cu privire la spațiul de libertate, securitate și justiție și cu Protocolul privind acquis-ul Schengen integrat în cadrul Uniunii Europene, anexate la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, și confirmând că dispozițiile acordului nu se aplică Regatului Unit și Irlandei,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Se aprobă în numele Uniunii semnarea Acordului între Uniunea Europeană și Republica Parau privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere (denumit în continuare „acordul”), sub rezerva încheierii acestuia.

               Textul acordului este anexat la prezenta decizie.

               Articolul 2

               Declarațiile anexate la prezenta decizie se aprobă în numele Uniunii.

               Articolul 3

               Președintele Consiliului este autorizat să desemneze persoana (persoanele) împuternicită (împuternicite) să semneze acordul în numele Uniunii, sub rezerva încheierii acestuia.

               Articolul 4

               Acordul este aplicat cu titlu provizoriu din ziua următoare datei semnării acestuia până la finalizarea procedurilor necesare pentru încheierea sa.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)
                  Regulamentul (CE) nr. 539/2001 al Consiliului din 15 martie 2001 de stabilire a listei țărilor terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe și a listei țărilor terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de această obligație, IE L 81, 21.3.2001, p. 1.

                     (2)
                  Regulamentul (UE) nr. 509/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 mai 2014 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 539/2001 al Consiliului de stabilire a listei țărilor terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe și a listei țărilor terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de această obligație, IE L 149, 20.5.2014, p. 67.

                     (3)
                  CUM(2014) 467, 17.7.2014.

                     (4)
                  Regulamentul (UE) nr. 509/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 mai 2014 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 539/2001 al Consiliului de stabilire a listei țărilor terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe și a listei țărilor terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de această obligație, IE L 149, 20.5.2014, p. 67.

                     (5)
                  Regulamentul (CE) nr. 539/2001 al Consiliului din 15 martie 2001 de stabilire a listei țărilor terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe și a listei țărilor terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de această obligație, IE L 81, 21.3.2001, p. 1.

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 14.9.2015
            COM(2015) 431 final
            ANEXĂ
            la
            Propunerea de decizie a Consiliului
            privind semnarea, în numele Uniunii Europene, și aplicarea cu titlu provizoriu a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Palau privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

               ANEXĂ

               la

               Propunerea de decizie a Consiliului

               privind semnarea, în numele Uniunii Europene, și aplicarea cu titlu provizoriu a Acordului dintre Uniunea Europeană și Republica Palau privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

               ACORD

               între Uniunea Europeană și Republica Palau privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere

               UNIUNEA EUROPEANĂ, denumită în continuare „Uniunea” sau „UE”, și

               REPUBLICA PALAU, denumită în continuare „Palau”,

               denumite în continuare împreună „părțile contractante”,

               ÎN VEDEREA dezvoltării în continuare a relațiilor de prietenie între părțile contractante și din dorința de a facilita călătoriile fără viză pentru cetățenii lor, în cazul intrării și șederii de scurtă durată,

               AVÂND ÎN VEDERE Regulamentul (UE) nr. 509/2014 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 mai 2014 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 539/2001 al Consiliului de stabilire a listei țărilor terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe și a listei țărilor terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de această obligație
                  1
                prin, inter alia, transferarea a 19 țări terțe, inclusiv a statului Palau, în lista de țări terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de obligația de a deține viză de scurtă ședere în statele membre,

               ȚINÂND SEAMA de faptul că articolul 1 din Regulamentul (UE) nr. 509/2014 prevede că, pentru aceste 19 țări, exceptarea de la obligativitatea vizelor se aplică de la data intrării în vigoare a unui acord privind exceptarea de la obligativitatea vizelor, care urmează să fie încheiat cu Uniunea Europeană,

               DORIND să salvgardeze principiul egalității de tratament pentru toți cetățenii UE,

               LUÂND ÎN CONSIDERARE faptul că persoanele care călătoresc în vederea desfășurării unei activități remunerate în timpul șederii lor de scurtă durată nu fac obiectul prezentului acord și, prin urmare, pentru respectiva categorie, continuă să se aplice dispozițiile relevante din dreptul Uniunii și din legislația națională a statelor membre, precum și legislația națională din Palau cu privire la obligația de a deține viză sau la exonerarea de această obligație, precum și cu privire la accesul pe piața forței de muncă,

               ȚINÂND SEAMA de Protocolul privind poziția Regatului Unit și a Irlandei cu privire la spațiul de libertate, securitate și justiție și de Protocolul privind acquis-ul Schengen integrat în cadrul Uniunii Europene, anexate la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, și confirmând că dispozițiile prezentului acord nu se aplică Regatului Unit și Irlandei,

               CONVIN DUPĂ CUM URMEAZĂ:

               ARTICOLUL 1

               Obiectivul

               Prezentul acord stabilește posibilitatea de a călători fără viză pentru cetățenii Uniunii și pentru cetățenii din Palau în cazul călătoriilor pe teritoriul celeilalte părți contractante, pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile.

               ARTICOLUL 2

               Definiții

               În sensul prezentului acord:

               (a)
                     „stat membru” înseamnă orice stat membru al Uniunii, cu excepția Regatului Unit și a Irlandei;

               (b)
                     „cetățean al Uniunii” înseamnă un resortisant al unui stat membru, astfel cum este definit la litera (a);

               (c)
                     „cetățean din Palau” înseamnă orice persoană care deține cetățenia statului Palau;

               (d)
                     „spațiul Schengen” înseamnă spațiul lipsit de frontiere interne care cuprinde teritoriile statelor membre, astfel cum sunt definite la litera (a), care aplică în întregime acquis-ul Schengen.

               ARTICOLUL 3

               Domeniul de aplicare

               1.
                     Cetățenii Uniunii care dețin un pașaport valabil simplu, diplomatic, de serviciu, oficial sau special emis de un stat membru pot intra și rămâne fără viză pe teritoriul statului Palau pentru perioada de ședere definită la articolul 4 alineatul (1).

               Cetățenii din Palau care dețin un pașaport valabil simplu, diplomatic, de serviciu, oficial sau special emis de Palau pot intra și rămâne fără viză pe teritoriul statelor membre pentru perioada de ședere definită la articolul 4 alineatul (2).

               2.
                     Alineatul (1) din prezentul articol nu se aplică persoanelor care călătoresc în vederea desfășurării unei activități remunerate.

               Pentru această categorie de persoane, fiecare stat membru poate decide individual impunerea obligației de a deține viză cetățenilor din Palau sau retragerea acestei obligații, în conformitate cu articolul 4 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 539/2001 al Consiliului
                  2
               .

               Pentru această categorie de persoane, Palau poate decide impunerea obligației de a deține viză sau exonerarea de această obligație, pentru cetățenii fiecărui stat membru în mod individual, în conformitate cu legislația sa națională.

               3.
                     Exonerarea de obligația de a deține viză prevăzută în prezentul acord se aplică fără a se aduce atingere legislației părților contractante privind condițiile de intrare și de scurtă ședere. Statele membre și Palau își rezervă dreptul de a refuza intrarea și scurta ședere pe teritoriul lor dacă una sau mai multe dintre aceste condiții nu sunt respectate.

               4.
                     Exonerarea de obligația de a deține viză se aplică indiferent de modul de transport utilizat pentru a trece frontierele părților contractante.

               5.
                     Aspectele care nu sunt reglementate prin prezentul acord sunt reglementate de dreptul Uniunii, legislația națională a statelor membre și legislația națională a statului Palau.

               ARTICOLUL 4

               Durata șederii

               1.
                     Cetățenii Uniunii pot rămâne pe teritoriul statului Palau pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile.

               2.
                     Cetățenii din Palau pot rămâne pe teritoriul statelor membre care aplică integral acquis-ul Schengen pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile. Perioada respectivă se calculează independent de orice ședere într-un stat membru care nu aplică încă integral acquis-ul Schengen.

               Cetățenii din Palau pot rămâne pentru o perioadă maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile pe teritoriul fiecărui stat membru care nu aplică încă integral acquis-ul Schengen, independent de perioada de ședere calculată pentru teritoriul statelor membre care aplică integral acquis-ul Schengen.

               3.
                     Prezentul acord nu aduce atingere posibilității ca Palau și statele membre să prelungească perioada de ședere peste cele 90 de zile, în conformitate cu legislația lor națională și cu dreptul Uniunii.

               ARTICOLUL 5

               Aplicarea teritorială

               1.
                     În ceea ce privește Republica Franceză, prezentul acord se aplică numai pe teritoriul european al Republicii Franceze.

               2.
                     În ceea privește Regatul Țărilor de Jos, prezentul acord se aplică numai pe teritoriul european al Regatului Țărilor de Jos.

               ARTICOLUL 6

               Comitetul mixt de gestionare a acordului

               1.
                     Părțile contractante instituie un Comitet mixt de experți (denumit în continuare „Comitetul”), alcătuit din reprezentanți ai Uniunii și din reprezentanți ai statului Palau. Uniunea este reprezentată de Comisia Europeană.

               2.
                     Comitetului îi revin, printre altele, următoarele atribuții:

               (a)
                     monitorizarea punerii în aplicare a prezentului acord;

               (b)
                     propunerea de modificări sau completări la prezentul acord;

               (c)
                     soluționarea diferendelor legate de interpretarea sau aplicarea prezentului acord.

               3.
                     Comitetul se reunește, ori de câte ori este necesar, la cererea uneia dintre părțile contractante.

               4.
                     Comitetul își stabilește regulamentul de procedură.

               ARTICOLUL 7

               Relația dintre prezentul acord și acordurile bilaterale existente între statele membre și Palau privind exonerarea de obligația de a deține viză

               Prezentul acord prevalează asupra oricăror acorduri sau înțelegeri bilaterale încheiate între fiecare stat membru și Palau, în măsura în care acestea vizează aspecte care intră în domeniul de aplicare al prezentului acord.

               ARTICOLUL 8

               Dispoziții finale

               1.
                     Prezentul acord se ratifică sau se aprobă de către părțile contractante în conformitate cu procedurile interne ale acestora și intră în vigoare în prima zi a celei de a doua luni care urmează datei ultimei notificări prin care părțile contractante își notifică reciproc faptul că procedurile respective au fost finalizate.

               Prezentul acord se aplică, cu titlu provizoriu, din ziua următoare datei semnării sale.

               2.
                     Prezentul acord se încheie pe o durată nedeterminată, cu excepția cazului în care este denunțat în conformitate cu alineatul (5).

               3.
                     Prezentul acord poate fi modificat prin acordul scris al părților contractante. Modificările intră în vigoare după ce părțile contractante și-au notificat reciproc finalizarea procedurilor interne necesare în acest sens.

               4.
                     Oricare parte contractantă poate suspenda integral sau parțial prezentul acord, în special din motive de ordine publică, de protecție a securității naționale sau de protecție a sănătății publice, ca urmare a imigrației ilegale sau a reintroducerii obligației de a deține viză de către una dintre părțile contractante. Decizia de suspendare este notificată celeilalte părți contractante cu cel puțin două luni înainte de preconizata sa intrare în vigoare. Partea contractantă care a suspendat aplicarea prezentului acord informează de îndată cealaltă parte contractantă, în momentul în care motivele suspendării nu mai există, și revocă suspendarea.

               5.
                     Fiecare parte contractantă poate denunța prezentul acord, prin notificarea scrisă a celeilalte părți. Prezentul acord își încetează valabilitatea după 90 de zile de la data unei astfel de notificări.

               6.
                     Palau poate suspenda sau denunța prezentul acord numai cu privire la toate statele membre.

               7.
                     Uniunea poate suspenda sau denunța prezentul acord numai cu privire la toate statele sale membre.

               Încheiat în dublu exemplar în limbile bulgară, spaniolă, cehă, daneză, germană, estonă, greacă, engleză, franceză, croată, italiană, letonă, lituaniană, maghiară, malteză, neerlandeză, polonă, portugheză, română, slovacă, slovenă, finlandeză și suedeză, fiecare text fiind autentic în egală măsură.

               DECLARAȚIE COMUNĂ CU PRIVIRE LA ISLANDA, NORVEGIA, ELVEȚIA
                  ȘI LIECHTENSTEIN

               Părțile contractante iau cunoștință de relațiile strânse existente între Uniunea Europeană și Norvegia, Islanda, Elveția și Liechtenstein, în special în temeiul acordurilor din 18 mai 1999 și 26 octombrie 2004 privind asocierea acestor țări la implementarea, aplicarea și dezvoltarea acquis-ului Schengen.

               În astfel de circumstanțe, este de dorit ca autoritățile Norvegiei, Islandei, Elveției și statului Liechtenstein, pe de o parte, și ale statului Palau, pe de altă parte, să încheie, fără întârziere, acorduri bilaterale privind exonerarea de obligația de a deține viză de scurtă ședere în condiții similare cu cele prevăzute în prezentul acord.

               DECLARAȚIE COMUNĂ PRIVIND INTERPRETAREA CATEGORIEI DE PERSOANE CARE CĂLĂTORESC ÎN VEDEREA DESFĂȘURĂRII UNEI ACTIVITĂȚI REMUNERATE,
                  ASTFEL CUM SE PREVEDE LA ARTICOLUL 3 ALINEATUL (2) DIN PREZENTUL ACORD

               Din dorința de a asigura o interpretare comună, părțile contractante convin ca, în sensul prezentului acord, categoria de persoane care desfășoară activități remunerate să includă persoanele care intră, cu scopul de a desfășura activități profesionale sau remunerate, pe teritoriul celeilalte părți contractante ca angajat sau prestator de servicii.

               Această categorie nu ar trebui să includă:

               —
                     oamenii de afaceri, cu alte cuvinte persoanele care călătoresc în scopuri de afaceri (fără să fie angajați în țara celeilalte părți contractante);

               —
                     sportivii sau artiștii care desfășoară activități pe bază ad-hoc;

               —
                     jurnaliștii trimiși de media din țara lor de reședință și

               —
                     stagiarii detașați în cadrul aceleiași întreprinderi.

               Punerea în aplicare a prezentei declarații este monitorizată de Comitetul mixt, în limita responsabilităților care îi revin în temeiul articolului 6 din prezentul acord, care poate propune modificări atunci când, pe baza experienței părților contractante, le consideră necesare.

               DECLARAȚIE COMUNĂ PRIVIND INTERPRETAREA PERIOADEI DE 90 DE ZILE
                  ÎN CURSUL ORICĂREI PERIOADE DE 180 DE ZILE, ASTFEL CUM ESTE PREVĂZUTĂ LA ARTICOLUL 4 DIN PREZENTUL ACORD

               Părțile contractante înțeleg că perioada maximă de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile, astfel cum este prevăzută la articolul 4 din prezentul acord, înseamnă fie o vizită continuă, fie mai multe vizite consecutive a căror durată totală nu depășește 90 de zile în total în cursul oricărei perioade de 180 de zile.

               Termenul „oricare” presupune aplicarea unei perioade de referință mobile de 180 de zile; aceasta înseamnă că trebuie calculată fiecare zi de ședere din ultima perioadă de 180 de zile, pentru a verifica dacă cerința privind durata de ședere de 90 de zile în cursul oricărei perioade de 180 de zile continuă să fie îndeplinită. Printre altele, aceasta înseamnă că o absență pe o perioadă neîntreruptă de 90 zile permite o nouă ședere de până la 90 de zile.

               DECLARAȚIE COMUNĂ PRIVIND INFORMAREA CETĂȚENILOR
                  ASUPRA ACORDULUI DE EXONERARE DE OBLIGAȚIA DE A DEȚINE VIZĂ

               Recunoscând importanța transparenței pentru cetățenii Uniunii Europene și pentru cetățenii din Palau, părțile contractante convin să asigure difuzarea completă a informațiilor cu privire la conținutul și consecințele acordului privind exonerarea de obligația de a deține viză, de exemplu informațiile privind condițiile de intrare.

               _________________

                     (1)
                  JOUE L 149, 20.5.2014, p. 67.

                     (2)
                  Regulamentul (CE) nr. 539/2001 al Consiliului din 15 martie 2001 de stabilire a listei țărilor terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe și a listei țărilor terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de această obligație (JOUE L 81, 21.3.2001, p. 1).


|

52010PC0664

/* COM/2010/0664 final - NLE 2010/0323 */  Propunere de DECIZIE A CONSILIULUI de încheiere a unui Protocol la Acordul de parteneriat și cooperare între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Uzbekistan, pe de altă parte, cu privire la extinderea prevederilor Acordului de parteneriat și cooperare la comerțul bilateral cu textile

	[pic] | COMISIA EUROPEANĂ |Bruxelles, 15.11.2010COM(2010) 664 final2010/0323 (NLE)Propunere deDECIZIE A CONSILIULUIde încheiere a unui Protocol la Acordul de parteneriat și cooperare între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Uzbekistan, pe de altă parte, cu privire la extinderea prevederilor Acordului de parteneriat și cooperare la comerțul bilateral cu textileEXPUNERE DE MOTIVEAcordul de parteneriat și cooperare (APC) între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Uzbekistan, pe de altă parte, a intrat în vigoare la 1 iulie 1999.Acest acord conține o prevedere potrivit căreia dispozițiile comerciale conținute de acesta – condițiile comerciale aferente clauzei națiunii celei mai favorizate (CNF) și eliminarea restricțiilor cantitative – nu se aplică în cazul comerțului cu produse textile, care a fost reglementat printr-un acord bilateral separat.Acest acord bilateral, în vigoare de la 1 ianuarie 2000, a devenit caduc la 31 decembrie 2004. Deși comerțul cu produse textile între UE și Uzbekistan a continuat să se desfășoare în bune condiții de la 1 ianuarie 2005, trebuie asigurată o anumită securitate juridică.La 9 iunie 2010, Consiliul a autorizat Comisia să înceapă negocierile cu Republica Uzbekistan pentru modificarea APC, pentru a se asigura că principiile care se aplică comerțului cu alte bunuri sunt, de asemenea, extinse în mod oficial la comerțul cu produse textile. Aceste negocieri s-au încheiat cu succes și protocolul de modificare a APC prin abrogarea articolului 16 și a tuturor trimiterilor la acesta a fost parafat la 1 iulie 2010.În plus, au fost introduse unele actualizări de natură tehnică. Acestea s-au concretizat în eliminarea articolului 8 alineatul (3) și a anexei I, care datau din perioada dezmembrării URSS și care expiraseră din 1998.Consiliul este invitat să adopte decizia Consiliului privind încheierea protocolului la APC și care va face parte integrantă din APC. Se prezintă, de asemenea, o propunere separată privind încheierea protocolului.2010/0323 (NLE)Propunere deDECIZIE A CONSILIULUIde încheiere a unui Protocol la Acordul de parteneriat și cooperare între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Uzbekistan, pe de altă parte, cu privire la extinderea prevederilor Acordului de parteneriat și cooperare la comerțul bilateral cu textileCONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207, coroborat cu articolul 218 alineatul (6) literele (a) și (v),având în vedere propunerea Comisiei Europene,având în vedere avizul conform al Parlamentului European,[1]întrucât:(1) La 9 iunie 2010, Consiliul a autorizat Comisia să înceapă negocierile cu Republica Uzbekistan pentru modificarea Acordului de parteneriat și cooperare (APC) între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Uzbekistan pe de altă parte, pentru a se asigura că principiile care se aplică comerțului cu alte bunuri sunt, de asemenea, extinse în mod oficial la comerțul cu produse textile. Aceste negocieri s-au încheiat cu succes și protocolul de modificare a APC prin abrogarea articolului 16 și a tuturor trimiterilor la acesta a fost parafat la 1 iulie 2010.(2) În cadrul negocierilor, părțile au convenit asupra unei actualizări și asupra eliminării unei dispoziții caduce, precum și a anexei corespunzătoare privind o prevedere tehnică care a expirat în 1998.(3) În conformitate cu Decizia Consiliului […/…/…[2]], protocolul la Acordul de parteneriat și cooperare între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Uzbekistan, pe de altă parte, de modificare a acordului în scopul extinderii prevederilor acestuia la comerțul bilateral cu textile, având în vedere expirarea Acordului bilateral privind produsele textile, protocolul a fost semnat la data [xx.xx.xxxx] urmând a fi încheiat la o dată ulterioară.(4) Protocolul ar trebui încheiat,ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:Articolul 1Protocolul la Acordul de parteneriat și cooperare (APC) între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Uzbekistan, pe de altă parte, cu privire la extinderea prevederilor APC la comerțul bilateral cu textile, având în vedere expirarea Acordului bilateral privind produsele textile, se aprobă prin prezenta, în numele Uniunii Europene[3].Articolul 2Președintele Consiliului procedează, în numele Uniunii Europene, la notificarea prevăzută la articolul 101 din APC.Articolul 3Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.Adoptată la Bruxelles,Pentru ConsiliuPreședintelePROTOCOLla Acordul de parteneriat și cooperare între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Uzbekistan, pe de altă parte, de modificare a acordului în scopul extinderii prevederilor acestuia la comerțul bilateral cu textile, având în vedere expirarea Acordului bilateral privind produsele textileUNIUNEA EUROPEANĂ,pe de o parte, șiREPUBLICA UZBEKISTAN,pe de altă parte,Denumite în continuare „Părțile” în sensul prezentului protocol.întrucât:(1) Acordul de parteneriat și cooperare (APC) între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Uzbekistan, pe de altă parte, a intrat în vigoare la 1 iulie 1999.(2) Au avut loc negocieri pentru a se asigura că principiile care se aplică comerțului cu alte bunuri sunt, de asemenea, extinse în mod oficial la comerțul cu produse textile.(3) Ar trebui adoptate modificări ale APC,CONVIN DUPĂ CUM URMEAZĂ:Articolul 1Acordul de parteneriat și cooperare între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Uzbekistan, pe de altă parte, se modifică prin prezentul după cum urmează:1. Articolul 8 alineatul (3) se elimină.2. La articolul 11, trimiterile la articolul 16 se elimină.3. Articolul 16 se elimină.4. Anexa I la acord se elimină.Articolul 2Prezentul protocol intră în vigoare în prima zi din luna următoare datei la care ultima dintre părți a notificat celeilalte părți finalizarea procedurilor legale interne necesare pentru aprobarea prezentului protocol.Articolul 3Prezentul protocol face parte integrantă din protocolul la Acordul de parteneriat și cooperare între Comunitățile Europene și statele membre ale acestora, pe de o parte, și Republica Uzbekistan, pe de altă parte.Articolul 4Prezentul protocol este redactat în dublu exemplar în fiecare dintre limbile oficiale ale părților contractante, textele în fiecare limbă fiind în mod egal autentice.Întocmit la …..,Pentru Uniunea Europeană | Pentru Republica Uzbekistan |[1] OJ C […], p.[…][2] A se vedea pagina … din prezentul Jurnal Oficial.[3] Data intrării în vigoare a protocolului va fi publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene de către Secretariatul General al Consiliului.


|

52011PC0443

Propunere de DECIZIE A CONSILIULUI de modificare a Deciziei 2002/546/CE cu privire la perioada de aplicare a acesteia  /* COM/2011/0443 final - 2011/0192 (CNS) */

	EXPUNERE DE MOTIVECONTEXTUL PROPUNERIIÎn principiu, dispozițiile Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), care se aplică regiunilor ultraperiferice ale Uniunii din care fac parte Insulele Canare, nu autorizează nicio diferență de impozitare între produsele locale și cele provenind din Spania sau din alte state membre. Cu toate acestea, articolul 349 din TFUE [ex-articolul 299 alineatul (2) din Tratatul CE] prevede posibilitatea introducerii unor măsuri specifice în favoarea acestor regiuni, având în vedere existența unor handicapuri permanente care afectează situația economică și socială a regiunilor ultraperiferice.Decizia 2002/546/CE a Consiliului din 20 iunie 2002[1], adoptată în temeiul articolului 299 alineatul (2) din Tratatul CE, autorizează Spania să aplice până la 31 decembrie 2011 scutiri sau reduceri ale taxei numite AIEM pentru anumite produse fabricate la nivel local în Insulele Canare. În anexa la decizia menționată anterior este prevăzută lista produselor pentru care se pot aplica scutirile sau reducerile fiscale. În funcție de produse, diferența de impozitare între produsele fabricate la nivel local și celelalte produse nu poate depăși 5, 15 sau 25 de puncte procentuale.Decizia 2002/546/CE expune motivele care au stat la baza adoptării măsurilor specifice: situarea la distanță mare față de continent, dependența în ceea ce privește materiile prime și energia, obligația constituirii unor stocuri mai importante, dimensiunea redusă a pieței locale combinată cu dezvoltarea slabă a activităților de export etc. Toate aceste handicapuri se traduc printr-o creștere a costurilor de producție și, implicit, a prețurilor de cost ale produselor fabricate la nivel local care, în lipsa unor măsuri specifice, ar fi mai puțin competitive față de cele cu altă proveniență, chiar dacă se iau în calcul cheltuielile de transport către Insulele Canare. În consecință, menținerea unei producții locale ar fi cu atât mai dificilă. Măsurile specifice prevăzute de Decizia 2002/546/CE au fost concepute în scopul consolidării industriei locale prin creșterea competitivității acesteia.Criza economică mondială din 2009, care a avut drept consecințe reducerea călătoriilor, a afectat grav economia Insulelor Canare, dependente în mare măsură de veniturile din turism.Reducerea forței de muncă din sectorul turismului a dus în Insulele Canare la o creștere majoră a ratei șomajului. Acesta, care în perioada 2001-2007 s-a menținut între 10,4% și 12%, a crescut până la 17,3% în 2008 și 26,2% în 2009. Această evoluție confirmă atât riscurile prezentate de economiile dependente în mare măsură de turism, cât și necesitatea de a se promova o diversificare a activităților economice.La 16 noiembrie 2010, Spania a prezentat Comisiei Europene o cerere de prelungire cu doi ani a perioadei de aplicare a Deciziei 2002/546/CE, astfel încât data expirării sale să coincidă cu una din Liniile directoare privind ajutoarele de stat regionale pentru perioada 2007-2013[2].De asemenea, Spania a depus o cerere de prelungire cu doi ani a perioadei de aplicare a Deciziei privind ajutorul de stat NN 22/2008, în temeiul căreia ajutoarele referitoare la AIEM acordate de autoritățile spaniole sunt compatibile cu piața comună. Proiectul de decizie privind ajutorul de stat nr. 544/2010, de prelungire a perioadei din Decizia privind ajutorul de stat NN 22/2008, care a fost elaborat de Comisie și urmează să fie adoptat, asigură coerența cu prezenta propunere.Comisia a evaluat cererea de prelungire a perioadei de aplicare a Deciziei 2002/546/CE în lumina gravității handicapurilor care afectează Insulele Canare și a concluzionat că, pe baza elementelor disponibile, se justifică acceptarea acesteia.Într-adevăr, trebuie ținut cont în primul rând de faptul că raportul Comisiei către Consiliu privind aplicarea măsurilor speciale referitoare la taxa AIEM aplicabilă în Insulele Canare, adoptat la 28 august 2008, a confirmat că AIEM funcționează într-un mod satisfăcător și că nu necesită modificarea dispozițiilor Deciziei 2002/546/CE. Menținerea neîntreruptă a handicapurilor este confirmată și de raportul care însoțește prezenta cerere de prelungire a perioadei de aplicare a Deciziei 2002/546/CE.În al doilea rând, cererea vizează o prelungire de numai doi ani.REZULTATELE CONSULTĂRILOR CU PĂRŢILE INTERESATE ŞI EVALUĂRILE IMPACTULUICererea autorităților spaniole de prelungire a aplicării AIEM a fost prezentată pe baza solicitărilor exprimate de sectoarele economice interesate.Comisia nu a recurs la o evaluare a impactului.ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERIIRezumatul acțiunii propusePrelungirea perioadei de aplicare a Deciziei 2002/546/CE prin care Spania este autorizată să aplice scutiri sau reduceri ale taxei numite AIEM pentru anumite produse fabricate la nivel local în Insulele Canare.Temeiul juridicArticolul 349 din TFUE.Principiul subsidiaritățiiNumai Consiliul are autoritatea de a adopta, în temeiul articolului 349 din TFUE, măsuri specifice în favoarea regiunilor ultraperiferice în scopul adaptării aplicării tratatelor în aceste regiuni, inclusiv a politicilor comune, având în vedere existența unor handicapuri permanente care afectează situația economică și socială a regiunilor ultraperiferice.Prin urmare, propunerea respectă principiul subsidiarității.Principiul proporționalitățiiPropunerea respectă principiul proporționalității din următoarele motive:Scopul propunerii este prelungirea cu doi ani a perioadei de aplicare a Deciziei 2004/162/CE, astfel încât aceasta să coincidă cu Liniile directoare privind ajutoarele de stat regionale aplicabile pentru perioada 2007-2013.În raportul său către Consiliu privind aplicarea măsurilor speciale referitoare la taxa AIEM aplicabilă în Insulele Canare, Comisia a confirmat că AIEM funcționează într-un mod satisfăcător și că nu necesită modificarea dispozițiilor Deciziei 2002/546/CE.Prelungirile suplimentare vor fi autorizate numai după o nouă analiză pe produs.Alegerea instrumentelorInstrument propus: decizie a Consiliului.Alte instrumente nu ar fi fost adecvate din următorul motiv:Textul care face obiectul modificării constituie în sine o decizie a Consiliului, adoptată pe același temei juridic [articolul 299 alineatul (2) din Tratatul CE, la momentul respectiv].IMPLICAȚIILE BUGETAREPropunerea nu are implicații asupra bugetului Uniunii Europene.2011/0192 (CNS)Propunere deDECIZIE A CONSILIULUIde modificare a Deciziei 2002/546/CE cu privire la perioada de aplicare a acesteiaCONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 349,având în vedere propunerea Comisiei Europene[3],după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,având în vedere avizul Parlamentului European[4],hotărând în conformitate cu o procedură legislativă specială,întrucât:1.  Decizia 2002/546/CE a Consiliului din 20 iunie 2002, adoptată în temeiul articolului 299 alineatul (2) din Tratatul CE, autorizează Spania să aplice până la 31 decembrie 2011 scutiri sau reduceri ale taxei numite AIEM pentru anumite produse fabricate la nivel local în Insulele Canare. În anexa la decizia menționată anterior este prevăzută lista produselor pentru care se pot aplica scutirile sau reducerile fiscale. În funcție de produse, diferența de impozitare între produsele fabricate la nivel local și celelalte produse nu poate depăși 5, 15 sau 25 de puncte procentuale.2.  Prelungirea cu doi ani a perioadei de aplicare a Deciziei 2002/546/CE este justificată, ținând cont de faptul că nu s-au schimbat principalele elemente justificative pentru autorizația prevăzută de respectiva decizie. În acest sens, raportul Comisiei către Consiliu privind aplicarea măsurilor speciale referitoare la taxa AIEM aplicabilă în Insulele Canare[5] a confirmat că AIEM funcționează într-un mod satisfăcător și că nu necesită modificarea dispozițiilor Deciziei 2002/546/CE a Consiliului.3.  În plus, raportul primit din partea autorităților spaniole confirmă menținerea handicapurilor care au justificat aprobarea scutirilor și a reducerilor taxei AIEM pentru o listă de produse fabricate la nivel local în Insulele Canare,ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:Articolul 1La articolul 1 din Decizia 2002/546/CE, data de 31 decembrie 2011 se înlocuiește cu data de 31 decembrie 2013.Articolul 2Prezenta decizie se adresează Regatului Spaniei.Adoptată la BruxellesPentru Consiliu,Preşedintele [1] JO L 179, 9.7.2002, p. 22-27.[2] JO C 54, 4.3.2006, p. 13.[3] JO C […], […], p. […].[4] JO C […], […], p. […].[5] COM (2008) 528.