               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 21.10.2016
            COM(2016) 668 final
            2016/0329(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind încheierea unui Acord sub forma unui schimb de scrisori între Uniunea Europeană și Regatul Norvegiei privind cumulul de origine între Uniunea Europeană, Elveția, Regatul Norvegiei și Turcia în cadrul sistemului generalizat de preferințe al Uniunii Europene

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               •Motivele și obiectivele propunerii

               Propunerea are loc în contextul reformei regulilor de origine ale SGP din 2010, introdusă prin Regulamentul (UE) nr. 1063/2010 din 18 noiembrie 2010, care a modificat Regulamentul (CEE) nr. 2454/93.

               Reforma a inclus în mod condiționat Turcia în sistemul cumulului de origine care funcționase până atunci între Uniune, Elveția și Norvegia.

               Reforma a introdus, de asemenea, un nou sistem de certificare a originii de către exportatorii înregistrați, a cărui aplicare este amânată până la 1 ianuarie 2017.

               Pe baza elementelor de mai sus, instrumentul juridic existent, aplicabil sistemului cumulului de origine între Uniune și Norvegia, trebuie să fie revizuit. Acesta este scopul prezentei propuneri.

               •Coerența cu dispozițiile existente în domeniul de politică

                  Propunerea este în concordanță cu politica comercială comună, în special în ceea ce privește vama, libera circulație a mărfurilor și regulile de origine.

               •Coerența cu alte politici ale Uniunii

                  Nu se aplică.

               2.TEMEI JURIDIC, SUBSIDIARITATE ȘI PROPORȚIONALITATE

               •Temei juridic

               Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 218 alineatul (6);
                  Decizia nr. 2001/101/CE a Consiliului din 5.12.2000.

               •Subsidiaritate (în cazul competențelor neexclusive)

                  Propunerea este legată de politica comercială comună, care este o competență exclusivă a Uniunii.

               •Proporționalitate

               Prezenta propunere este în concordanță cu principiul proporționalității, deoarece efectele sale sunt strict limitate la ceea ce este necesar pentru a asigura extinderea la Turcia a cumulului existent în ceea ce privește produsele originare din Elveția și din Norvegia.

               •Alegerea instrumentului

               În conformitate cu articolul 218 alineatul (6) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Consiliul adoptă o decizie prin care autorizează încheierea Acordului, la propunerea negociatorului. Prezentul document este o propunere de decizie în acest sens.

               3.REZULTATELE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRILOR IMPACTULUI

               •Evaluări ex post/verificări ale adecvării legislației existente

                  Nu se aplică.

               •Consultări cu părțile interesate

               Consultările cu părțile interesate au deschis calea unui Acord pe deplin acceptat, în toate elementele sale.

               •Obținerea și utilizarea expertizei

                  Nu se aplică.

               •Evaluarea impactului

                  Nu s-a efectuat nicio evaluare a impactului în ceea ce privește Foaia de parcurs însoțitoare și Orientările privind o mai bună legiferare, întrucât propunerea se referă la cumulul de origine între Uniune, Elveția, Norvegia și, eventual, Turcia, un sistem care exista deja și care este, în prezent, adaptat pentru a îndeplini cerințele tehnice implicate de punerea în aplicare a sistemului REX începând de la 1 ianuarie 2017.

               •Adecvarea și simplificarea reglementărilor

                  Nu se aplică.

               •Drepturi fundamentale

                  Propunerea nu are consecințe asupra protecției drepturilor fundamentale.

               4.IMPLICAȚII BUGETARE

                  Nu se aplică.

               5.ALTE ELEMENTE

               •Planuri de implementare și mecanisme de monitorizare, de evaluare și de raportare

                  Măsura va fi evaluată periodic de către părți, care vor fi implicate în contacte regulate, sesiuni de formare și reuniuni legate de implementarea sistemului REX.

               •Documentele explicative (în cazul directivelor)

                  Nu se aplică.

               •Explicații detaliate cu privire la prevederile specifice ale propunerii

               Precedentul Acord sub forma unui schimb de scrisori între Comunitatea Europeană și fiecare dintre țările membre ale AELS – care acordă preferințe tarifare în cadrul sistemului de preferințe generalizate (Norvegia și Elveția) și care prevede că, la sosirea lor pe teritoriul vamal al Comunității, mărfurile cu conținut de origine norvegiană sau elvețiană sunt considerate mărfuri cu conținut de origine comunitară, aprobate în numele Comunității Europene (Decizia Consiliului din 5.12.2000) – trebuie să fie înlocuit cu un nou Acord, pentru a se ține cont de reforma regulilor de origine ale SGP, adoptată prin Regulamentul nr. 1063/2010 din 18.11.2010. Ca urmare a autorizării acordate Comisiei de către Consiliu la 8 martie 2012, acest Acord a făcut obiectul unor negocieri cu Norvegia, care s-au încheiat cu succes.

               2016/0329 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind încheierea unui Acord sub forma unui schimb de scrisori între Uniunea Europeană și Regatul Norvegiei privind cumulul de origine între Uniunea Europeană, Elveția, Regatul Norvegiei și Turcia în cadrul sistemului generalizat de preferințe al Uniunii Europene

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 coroborat cu articolul 218 alineatul (6) litera (a) punctul (v),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               având în vedere aprobarea Parlamentului European,

               întrucât:

               (1)În conformitate cu articolul 41 litera (b) din Regulamentul delegat (UE) 2015/2446 al Comisiei
                  1
               , produsele obținute în Norvegia, Elveția sau Turcia, conținând materiale care nu au fost obținute integral în țările respective, trebuie considerate ca fiind produse originare dintr-o țară beneficiară, cu condiția ca aceste materiale să fi făcut obiectul unor prelucrări sau transformări suficiente în sensul articolului 45 din respectivul regulament delegat (sistemul de cumul).

               (2)În conformitate cu articolul 54 din Regulamentul delegat (UE) 2015/2446 al Comisiei, sistemul de cumul se aplică cu condiția ca Norvegia să acorde, prin reciprocitate, același tratament produselor originare din țări beneficiare care încorporează materiale originare din Uniune.

               (3)În ceea ce privește Norvegia, acest sistem de cumul a fost inițial introdus prin intermediul unui Acord sub forma unui schimb de scrisori între Uniune și Norvegia. Schimbul de scrisori a avut loc la 29 ianuarie 2001, după ce Consiliul și-a dat aprobarea prin Decizia 2001/101/CE
                  2
               .

               (4)Pentru a garanta aplicarea unui concept de origine corespunzător celui prevăzut în regulile de origine din cadrul sistemului generalizat de preferințe (denumit în continuare „SGP”) al Uniunii, Norvegia și-a modificat regulile de origine din cadrul propriului SGP. Prin urmare, este necesar să se revizuiască Acordul sub forma unui schimb de scrisori între Uniune și Norvegia.

               (5)Sistemul de recunoaștere reciprocă a certificatelor de origine tip A înlocuitoare de către Uniune, Norvegia și Elveția ar trebui să continue, în temeiul schimbului de scrisori revizuit și ar trebui să fie aplicat de Turcia în mod condiționat, pentru a facilita schimburile comerciale dintre Uniune, Norvegia, Elveția și Turcia.

               (6)În plus, regulile de origine din cadrul SGP al Uniunii prevăd implementarea unui nou sistem pentru stabilirea dovezilor de origine de către exportatorii înregistrați, care urmează să se aplice de la 1 ianuarie 2017. Schimbul de scrisori trebuie modificat și în această privință.

               (7)Pentru a anticipa aplicarea acestui nou sistem și a normelor aferente, la 8 martie 2012, Consiliul a autorizat Comisia să negocieze cu Norvegia pe marginea unui Acord sub forma unui schimb de scrisori referitor la acceptarea reciprocă a certificatelor de origine tip A înlocuitoare sau a atestatelor de origine înlocuitoare și care să prevadă că produsele cu conținut originar din Norvegia, Elveția sau Turcia trebuie să fie tratate ca produse cu conținut originar din Uniune, la sosirea lor pe teritoriul vamal al Uniunii.

               (8)Negocierile cu Norvegia au fost purtate de Comisie și au condus la un Acord sub forma unui schimb de scrisori.

               (9)Acordul ar trebui să fie aprobat în numele Uniunii,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Se aprobă, în numele Uniunii, Acordul sub forma unui schimb de scrisori între Uniunea Europeană și Regatul Norvegiei privind cumulul de origine între Uniunea Europeană, Elveția, Regatul Norvegiei și Turcia în cadrul sistemului generalizat de preferințe al Uniunii Europene („Acordul”).

               Textul Acordului sub forma unui schimb de scrisori se anexează la prezenta decizie.

               Articolul 2

               Președintele Consiliului desemnează persoana împuternicită să procedeze, în numele Uniunii Europene, la notificarea prevăzută la punctul 18 din Acordul sub forma unui schimb de scrisori, pentru a exprima consimțământul Uniunii Europene de a-și asuma obligații în temeiul Acordului.

               Articolul 3

               Prezenta decizie intră în vigoare la 1 ianuarie 2017.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)
                  Regulamentul delegat al Comisiei (UE) 2015/2446 din 28 iulie 2015 de completare a Regulamentului (UE) nr. 952/2013 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește normele detaliate ale anumitor dispoziții ale Codului vamal al Uniunii (JO L 343, 29.12.2015, p. 1).

                     (2)
                  Decizia 2001/101/CE a Consiliului din 5 decembrie 2000 privind aprobarea unui Acord în formă de schimb de scrisori între Comunitatea Europeană și fiecare dintre țările membre ale AELS care acordă preferințe tarifare în cadrul sistemului generalizat de preferințe (Norvegia și Elveția), potrivit căruia mărfurile care conțin un element de origine norvegiană sau elvețiană vor fi considerate, la momentul intrării lor pe teritoriul vamal al Comunității Europene, mărfuri care conțin un element de origine comunitară (acord reciproc) (JO L 38, 8.2.2001, p. 24).

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 21.10.2016
            COM(2016) 668 final
            ANEXĂ
            la Propunerea de DECIZIE A CONSILIULUI
            privind încheierea unui Acord sub forma unui schimb de scrisori între Uniunea Europeană și Regatul Norvegiei privind cumulul de origine între Uniunea Europeană, Elveția, Regatul Norvegiei și Turcia în cadrul sistemului generalizat de preferințe al Uniunii Europene

               Acord sub forma unui schimb de scrisori între Uniunea Europeană și Regatul Norvegiei privind cumulul de origine între Uniunea Europeană, Elveția, Regatul Norvegiei și Turcia în cadrul sistemului generalizat de preferințe al Uniunii Europene

               A. Scrisoare din partea Uniunii

                     …, …

                     [locul și data]

               Stimată Doamnă/Stimate Domn,

               1. Uniunea Europeană („Uniunea”) și Regatul Norvegiei („Norvegia”) – în calitate de părți la prezentul Acord – recunosc faptul că, pentru aplicarea sistemului generalizat de preferințe (denumit în continuare „SGP”), ambele părți aplică reguli de origine similare, cu următoarele principii generale:

               (a)definirea noțiunii de produs originar potrivit acelorași criterii;

               (b)dispoziții privind cumulul de origine regional;

               (c)dispoziții privind aplicarea cumulului în ceea ce privește materialele care, în sensul regulilor de origine din cadrul propriului SGP, sunt originare din Uniune, Elveția, Norvegia sau Turcia;

               (d)dispoziții privind o toleranță generală pentru materialele neoriginare;

               (e)dispoziții privind nemodificarea produselor din țara beneficiară;

               (f)dispoziții privind eliberarea sau întocmirea de dovezi de origine înlocuitoare;

               (g)necesitatea unei cooperări administrative cu autoritățile competente din țările beneficiare în ceea ce privește dovezile de origine.

               2. Uniunea și Norvegia recunosc că materialele care, în sensul regulilor de origine din cadrul propriului SGP, sunt originare din Uniune, Elveția, Norvegia sau Turcia dobândesc originea unei țări beneficiare a mecanismului SGP al oricăreia dintre părți dacă în respectiva țară beneficiară ele fac obiectul unei prelucrări sau al unei transformări care depășește operațiunile considerate prelucrări sau transformări insuficiente pentru a conferi caracterul de produs originar. Prezentul paragraf se aplică materialelor originare din Elveția și din Turcia, sub rezerva îndeplinirii condițiilor prevăzute la punctele 15 și 16.

               Autoritățile vamale din statele membre ale Uniunii și din Norvegia își acordă reciproc asistența administrativă corespunzătoare, în special în scopul verificării ulterioare a dovezilor de origine aferente materialelor menționate la paragraful precedent. Se vor aplica dispozițiile referitoare la cooperarea administrativă prevăzute de Protocolul nr. 3 la Acordul din 14 mai 1973 dintre Comunitatea Economică Europeană și Regatul Norvegiei.

               Dispozițiile prezentului punct nu se aplică produselor de la capitolele 1-24 ale Sistemului armonizat de denumire și codificare a mărfurilor, adoptat de organizația înființată de Convenția de instituire a Consiliului de Cooperare Vamală, semnat la Bruxelles, la 15 decembrie 1950 („Sistemul armonizat”).

               3. Uniunea și Norvegia se angajează să accepte dovezile de origine înlocuitoare sub formă de certificate de origine tip A înlocuitoare („certificate înlocuitoare”) eliberate de autoritățile vamale ale celeilalte părți și atestatele de origine înlocuitoare întocmite de reexpeditorii celeilalte părți, înregistrați în acest scop.

               Fiecare parte poate evalua eligibilitatea, din punctul de vedere al acordării unui tratament preferențial, a produselor acoperite de dovezi de origine înlocuitoare, în conformitate cu propria legislație.

               4. Înainte de eliberarea sau de întocmirea unei dovezi de origine înlocuitoare, fiecare parte se asigură că sunt respectate următoarele condiții:

               (a)dovezile de origine înlocuitoare pot fi eliberate sau întocmite numai dacă dovezile de origine inițiale au fost eliberate sau întocmite în conformitate cu legislația aplicabilă în Uniune sau în Norvegia;

               (b)numai atunci când produsele nu au fost puse în liberă circulație într-una dintre părți, o dovadă de origine sau o dovadă de origine înlocuitoare poate fi înlocuită cu una sau mai multe dovezi de origine înlocuitoare în scopul trimiterii unei părți sau a tuturor produselor acoperite de dovada de origine inițială, din acea parte către cealaltă parte;

               (c)produsele trebuie să fi rămas sub supraveghere vamală în partea care le reexpediază și trebuie să nu fi fost modificate, transformate în orice fel sau supuse unor operațiuni, altele decât cele necesare pentru a le păstra în starea lor originară („principiul nemodificării”).

               (a)atunci când produsele au dobândit caracter originar în temeiul unei derogări de la regulile de origine, acordată de una dintre părți, dovezile de origine înlocuitoare nu sunt eliberate sau întocmite dacă produsele sunt reexpediate către cealaltă parte;

               (b)dovezile de origine înlocuitoare pot fi eliberate de autoritățile vamale sau întocmite de reexpeditori atunci când produsele care urmează să fie reexpediate către teritoriul celeilalte părți au dobândit caracterul originar prin cumul regional;

               (c)dovezile de origine înlocuitoare pot fi eliberate de autoritățile vamale sau întocmite de reexpeditori dacă produselor care urmează să fie reexpediate către teritoriul celeilalte părți nu li se acordă un tratament preferențial de către partea care le reexpediază.

               5. În sensul punctului (4) litera (c), se aplică următoarele:

               În cazurile în care par să existe motive de îndoială în ceea ce privește respectarea principiului nemodificării, autoritățile vamale ale părții de destinație finală pot solicita declarantului să furnizeze dovezi ale respectării acestui principiu, care pot fi prezentate prin orice mijloc.

               La cererea reexpeditorului, autoritățile vamale ale părții reexpeditoare certifică faptul că produsele au rămas sub supraveghere vamală pe durata șederii lor pe teritoriul părții în cauză și că autoritățile vamale nu au acordat nicio autorizație de a le modifica, de a le transforma în vreun fel sau de a le supune unor operațiuni, altele decât cele necesare pentru a le păstra în starea lor originară pe durata depozitării lor pe teritoriul părții respective.

               În cazul în care dovada înlocuitoare este un certificat înlocuitor, autoritățile vamale ale părții de destinație finală nu solicită un certificat de nemanipulare pentru perioada în care produsele s-au aflat pe teritoriul celeilalte părți.

               6. Fiecare parte se asigură că:

               (a)
                     atunci când dovezile de origine înlocuitoare corespund cu dovezile de origine inițiale eliberate sau întocmite într-o țară beneficiară a mecanismului SGP din Uniune și a celui din Norvegia, autoritățile vamale din statele membre ale Uniunii și din Norvegia își acordă reciproc asistența administrativă corespunzătoare, în scopul verificării ulterioare a acestor dovezi de origine înlocuitoare. La cererea părții de destinație finală, autoritățile vamale ale părții reexpeditoare inițiază și urmăresc procedura de verificare ulterioară a dovezilor de origine inițiale corespunzătoare;

               (b)
                     atunci când dovezile de origine înlocuitoare corespund cu dovezile de origine inițiale eliberate sau întocmite într-o țară care beneficiază exclusiv de mecanismul SGP al părții de destinație finală, partea respectivă efectuează procedura de verificare ulterioară a dovezilor de origine inițiale, în cooperare cu țara beneficiară. Dovezile de origine inițiale care corespund dovezilor de origine înlocuitoare aflate în curs de verificare sau, după caz, copiile dovezilor de origine inițiale care corespund dovezilor de origine înlocuitoare aflate în curs de verificare sunt furnizate de autoritățile vamale ale părții reexpeditoare autorităților vamale ale părții de destinație finală, pentru a le permite acestora din urmă să efectueze procedura de verificare ulterioară.

               7. Fiecare parte se asigură că:

               (a)în caseta din dreapta sus a fiecărui certificat înlocuitor este indicat numele țării intermediare de reexpediere în care acesta este eliberat;

               (b)caseta 4 conține mențiunea „replacement certificate” sau „certificat de remplacement”, precum și data eliberării certificatului de origine tip A inițial și numărul de serie al acestuia;

               (c)numele reexpeditorului figurează în caseta 1;

               (d)numele destinatarului final poate fi indicat în caseta 2;

               (e)în casetele 3 și 9 se transferă toate informațiile care figurează pe certificatul inițial referitoare la produsele reexpediate;

               (f)în caseta 10 pot fi indicate trimiterile la factura reexpeditorului;

               (g)caseta 11 conține viza autorității vamale care a eliberat certificatul înlocuitor. Răspunderea acestei autorități nu este angajată decât pentru redactarea certificatului înlocuitor. Informațiile din caseta 12 referitoare la țara de origine și la țara de destinație finală sunt preluate din certificatul de origine tip A inițial. Reexpeditorul semnează certificatul de origine în caseta 12. Un reexpeditor care semnează caseta 12 cu bună-credință nu este responsabil de exactitatea informațiilor înscrise pe certificatul de origine tip A inițial;

               (h)autoritatea vamală căreia i se solicită să elibereze certificatul înlocuitor menționează pe certificatul de origine tip A inițial greutatea, numărul și natura produselor reexpediate și indică pe acesta numărul de serie al fiecărui certificat înlocuitor corespunzător. Aceasta păstrează cererea de certificat înlocuitor, precum și certificatul de origine tip A inițial timp de cel puțin trei ani;

               (i)certificatele de origine înlocuitoare se întocmesc în engleză sau franceză.

               8. Fiecare parte se asigură că:

               (a)reexpeditorul indică următoarele informații pe fiecare atestat de origine înlocuitor:

               (1)toate informațiile privind produsele reexpediate, preluate din dovada de origine inițială;

               (2)data la care a fost întocmită dovada de origine inițială;

               (3)informațiile din dovada de origine inițială, inclusiv, după caz, informațiile privind cumulul aplicat mărfurilor acoperite de atestatul de origine;

               (4)numele, adresa și numărul său de exportator înregistrat;

               (5)numele și adresa destinatarului din Uniune sau din Norvegia;

               (6)data și locul întocmirii atestatului de origine sau ale eliberării certificatului de origine;

               (b)fiecare atestat de origine înlocuitor poartă mențiunea „Replacement statement” sau „Attestation de remplacement”;

               (c)atestatele de origine înlocuitoare sunt întocmite de reexpeditori înregistrați de către exportatori în sistemul electronic de autocertificare a originii, denumit sistemul exportatorilor înregistrați (REX), indiferent de valoarea produselor originare conținute în transportul inițial;

               (d)atunci când se înlocuiește un atestat de origine, reexpeditorul indică următoarele informații pe atestatul de origine inițial:

               (1)data întocmirii atestatului sau a atestatelor de origine înlocuitoare și cantitățile de mărfuri acoperite de atestatul sau de atestatele de origine înlocuitoare;

               (2)numele și adresa reexpeditorului;

               (3)numele și adresa destinatarului sau ale destinatarilor din Uniune sau din Norvegia;

               (e)atestatul de origine inițial se marchează cu cuvântul „Replaced” sau „Remplacé”;

               (f)un atestat de origine înlocuitor este valabil timp de douăsprezece luni de la data întocmirii sale;

               (g)atestatele de origine înlocuitoare se întocmesc în engleză sau franceză.

               9. Reexpeditorul păstrează dovezile de origine inițiale și copiile dovezilor de origine înlocuitoare timp de cel puțin trei ani de la finele anului calendaristic în care au fost întocmite sau eliberate dovezile de origine înlocuitoare.

               10. Părțile convin să partajeze costurile sistemului REX în conformitate cu modalitățile de cooperare care urmează să fie stabilite între autoritățile competente ale părților.

               11. Orice diferend între părți, care decurge din interpretarea sau din aplicarea prezentului Acord, se soluționează numai prin negociere bilaterală între părți. În cazul în care diferendul poate afecta interesele Elveției și/sau ale Turciei, aceste țări trebuie consultate.

               12. Părțile pot să modifice prezentul Acord de comun acord, în scris, în orice moment. Ambele părți se consultă cu privire la eventualele modificări ale prezentului Acord, la cererea uneia dintre părți. În cazul în care modificările pot afecta interesele Elveției și/sau ale Turciei, aceste țări trebuie consultate. Aceste modificări intră în vigoare la o dată convenită de comun acord, după ce ambele părți își notifică reciproc îndeplinirea cerințelor lor interne respective.

               13. În cazul în care are îndoieli serioase cu privire la funcționarea corespunzătoare a prezentului Acord, oricare dintre părți poate suspenda aplicarea acestuia, cu condiția ca cealaltă parte să fi fost notificată în scris cu trei luni în avans.

               14. Prezentul Acord poate fi denunțat de oricare dintre părți, cu condiția ca cealaltă parte să fi fost notificată în scris cu trei luni în avans.

               15. Primul paragraf de la punctul 2 se aplică materialelor originare din Elveția numai dacă părțile au încheiat un acord similar cu Elveția și și-au notificat reciproc îndeplinirea acestei condiții.

               16. Primul paragraf de la punctul 2 se aplică materialelor originare din Turcia
                  1
                numai dacă părțile au încheiat un acord similar cu Turcia și și-au notificat reciproc îndeplinirea acestei condiții.

               17. Începând cu data intrării în vigoare a acordului dintre Norvegia și Turcia în conformitate cu primul paragraf de la punctul 2 din prezentul Acord și sub rezerva reciprocității din partea Turciei, fiecare parte poate prevedea posibilitatea de a elibera sau de a întocmi dovezi de origine înlocuitoare pentru produse care încorporează materiale originare din Turcia, care au fost prelucrate în cadrul cumulului bilateral în țări beneficiare ale SPG.

               18. Prezentul Acord intră în vigoare la o dată convenită de comun acord, după ce Uniunea și Norvegia își notifică reciproc îndeplinirea procedurilor interne de adoptare necesare. Începând cu acea dată, el înlocuiește Acordul sub forma unui schimb de scrisori semnat la 14 decembrie 2000
                  2
               .

               Vă rog să binevoiți a confirma acordul guvernului dumneavoastră cu privire la cele menționate mai sus.

               Am onoarea de a vă propune ca, în cazul în care cele menționate mai sus sunt aprobate de guvernul dumneavoastră, prezenta scrisoare să constituie, împreună cu confirmarea dumneavoastră, un Acord între Uniunea Europeană și Regatul Norvegiei.

               Stimată doamnă/Stimate domn, vă rog să primiți expresia considerației mele cele mai înalte.

               Pentru Uniunea Europeană,

                  B. Scrisoare din partea Norvegiei

               Stimată Doamnă/Stimate Domn,

               Am onoarea de a confirma primirea scrisorii dumneavoastră cu următorul conținut:

               1. Uniunea și Norvegia – în calitate de părți la prezentul Acord – recunosc faptul că, pentru aplicarea sistemului generalizat de preferințe (denumit în continuare „SGP”), ambele părți aplică reguli de origine similare, cu următoarele principii generale:

               (a)definirea noțiunii de produs originar potrivit acelorași criterii;

               (b)dispoziții privind cumulul de origine regional;

               (c)dispoziții privind aplicarea cumulului în ceea ce privește materialele care, în sensul regulilor de origine din cadrul propriului SGP, sunt originare din Uniune, Elveția, Norvegia sau Turcia;

               (d)dispoziții privind o toleranță generală pentru materialele neoriginare;

               (e)dispoziții privind nemodificarea produselor din țara beneficiară;

               (f)dispoziții privind eliberarea sau întocmirea de dovezi de origine înlocuitoare;

               (g)necesitatea unei cooperări administrative cu autoritățile competente din țările beneficiare în ceea ce privește dovezile de origine.

               2. Uniunea Europeană și Norvegia recunosc că materialele care, în sensul regulilor de origine din cadrul propriului SGP, sunt originare din Uniune, Elveția, Norvegia sau Turcia dobândesc originea unei țări beneficiare a mecanismului SGP al oricăreia dintre părți dacă în respectiva țară beneficiară ele fac obiectul unei prelucrări sau al unei transformări care depășește operațiunile considerate prelucrări sau transformări insuficiente pentru a conferi caracterul de produs originar. Prezentul paragraf se aplică materialelor originare din Elveția și din Turcia, sub rezerva îndeplinirii condițiilor prevăzute la punctele 15 și 16.

               Autoritățile vamale din statele membre ale Uniunii și din Norvegia își acordă reciproc asistența administrativă corespunzătoare, în special în scopul verificării ulterioare a dovezilor de origine aferente materialelor menționate la paragraful precedent. Se vor aplica dispozițiile referitoare la cooperarea administrativă prevăzute de Protocolul nr. 3 la Acordul din 14 mai 1973 dintre Comunitatea Economică Europeană și Regatul Norvegiei.

               Dispozițiile prezentului punct nu se aplică produselor de la capitolele 1-24 ale Sistemului armonizat de denumire și codificare a mărfurilor, adoptat de organizația înființată de Convenția de instituire a Consiliului de Cooperare Vamală, semnat la Bruxelles, la 15 decembrie 1950 („Sistemul armonizat”).

               3. Uniunea și Norvegia se angajează să accepte dovezile de origine înlocuitoare sub formă de certificate de origine tip A înlocuitoare („certificate înlocuitoare”) eliberate de autoritățile vamale ale celeilalte părți și atestatele de origine înlocuitoare întocmite de reexpeditorii celeilalte părți, înregistrați în acest scop.

               Fiecare parte poate evalua eligibilitatea, din punctul de vedere al acordării unui tratament preferențial, a produselor acoperite de dovezi de origine înlocuitoare, în conformitate cu propria legislație.

               4. Înainte de eliberarea sau de întocmirea unei dovezi de origine înlocuitoare, fiecare parte dispune respectarea următoarelor condiții:

               (a)dovezile de origine înlocuitoare pot fi eliberate sau întocmite numai dacă dovezile de origine inițiale au fost eliberate sau întocmite în conformitate cu legislația aplicabilă în Uniune sau în Norvegia;

               (b)numai atunci când produsele nu au fost puse în liberă circulație într-una dintre părți, o dovadă de origine sau o dovadă de origine înlocuitoare poate fi înlocuită cu una sau mai multe dovezi de origine înlocuitoare în scopul trimiterii unei părți sau a tuturor produselor acoperite de dovada de origine inițială, din acea parte către cealaltă parte;

               (c)produsele trebuie să fi rămas sub supraveghere vamală în partea care le reexpediază și trebuie să nu fi fost modificate, transformate în orice fel sau supuse unor operațiuni, altele decât cele necesare pentru a le păstra în starea lor originară („principiul nemodificării”).

               (a)atunci când produsele au dobândit caracter originar în temeiul unei derogări de la regulile de origine, acordată de una dintre părți, dovezile de origine înlocuitoare nu sunt eliberate sau întocmite dacă produsele sunt reexpediate către cealaltă parte;

               (b)dovezile de origine înlocuitoare pot fi eliberate de autoritățile vamale sau întocmite de reexpeditori atunci când produsele care urmează să fie reexpediate către teritoriul celeilalte părți au dobândit caracterul originar prin cumul regional;

               (c)dovezile de origine înlocuitoare pot fi eliberate de autoritățile vamale sau întocmite de reexpeditori dacă produselor care urmează să fie reexpediate către teritoriul celeilalte părți nu li se acordă un tratament preferențial de către partea care le reexpediază;

               5. În sensul punctului (4) litera (c), se aplică următoarele:

               În cazurile în care par să existe motive de îndoială în ceea ce privește respectarea principiului nemodificării, autoritățile vamale ale părții de destinație finală pot solicita declarantului să furnizeze dovezi ale respectării acestui principiu, care pot fi prezentate prin orice mijloc.

               La cererea reexpeditorului, autoritățile vamale ale părții reexpeditoare certifică faptul că produsele au rămas sub supraveghere vamală pe durata șederii lor pe teritoriul părții în cauză și că autoritățile vamale nu au acordat nicio autorizație de a le modifica, de a le transforma în vreun fel sau de a le supune unor operațiuni, altele decât cele necesare pentru a le păstra în starea lor originară pe durata depozitării lor pe teritoriul părții respective.

               În cazul în care dovada înlocuitoare este un certificat înlocuitor, autoritățile vamale ale părții de destinație finală nu solicită un certificat de nemanipulare pentru perioada în care produsele s-au aflat pe teritoriul celeilalte părți.

               6. Fiecare parte se asigură că:

               (a)
                     atunci când dovezile de origine înlocuitoare corespund cu dovezile de origine inițiale eliberate sau întocmite într-o țară beneficiară a mecanismului SGP din Uniune și a celui din Norvegia, autoritățile vamale din statele membre ale Uniunii și din Norvegia își acordă reciproc asistența administrativă corespunzătoare, în scopul verificării ulterioare a acestor dovezi de origine înlocuitoare. La cererea părții de destinație finală, autoritățile vamale ale părții reexpeditoare inițiază și să urmăresc procedura de verificare ulterioară a dovezilor de origine inițiale corespunzătoare;

               (b)
                     atunci când dovezile de origine înlocuitoare corespund cu dovezile de origine inițiale eliberate sau întocmite într-o țară care beneficiază exclusiv de mecanismul SGP al părții de destinație finală, partea respectivă efectuează procedura de verificare ulterioară a dovezilor de origine inițiale, în cooperare cu țara beneficiară. Dovezile de origine inițiale care corespund dovezilor de origine înlocuitoare aflate în curs de verificare sau, după caz, copiile dovezilor de origine inițiale care corespund dovezilor de origine înlocuitoare aflate în curs de verificare sunt furnizate de autoritățile vamale ale părții reexpeditoare autorităților vamale ale părții de destinație finală, pentru a le permite acestora din urmă să efectueze procedura de verificare ulterioară.

               7. Fiecare parte se asigură că:

               (a)în caseta din dreapta sus a fiecărui certificat înlocuitor este indicat numele țării intermediare de reexpediere în care acesta este eliberat;

               (b)caseta 4 conține mențiunea „replacement certificate” sau „certificat de remplacement”, precum și data eliberării certificatului de origine tip A inițial și numărul de serie al acestuia;

               (c)numele reexpeditorului figurează în caseta 1;

               (d)numele destinatarului final poate fi indicat în caseta 2;

               (e)în casetele 3 și 9 se transferă toate informațiile care figurează pe certificatul inițial referitoare la produsele reexpediate;

               (f)în caseta 10 pot fi indicate trimiterile la factura reexpeditorului;

               (g)caseta 11 conține viza autorității vamale care a eliberat certificatul înlocuitor. Răspunderea acestei autorități nu este angajată decât pentru redactarea certificatului înlocuitor. Informațiile din caseta 12 referitoare la țara de origine și la țara de destinație finală sunt preluate din certificatul de origine tip A inițial. Reexpeditorul semnează certificatul de origine în caseta 12. Un reexpeditor care semnează caseta 12 cu bună-credință nu este responsabil de exactitatea informațiilor înscrise pe certificatul de origine tip A inițial;

               (h)autoritatea vamală căreia i se solicită să elibereze certificatul înlocuitor menționează pe certificatul de origine tip A inițial greutatea, numărul și natura produselor reexpediate și indică pe acesta numărul de serie al fiecărui certificat înlocuitor corespunzător. Aceasta păstrează cererea de certificat înlocuitor, precum și certificatul de origine tip A inițial timp de cel puțin trei ani;

               (i)certificatele de origine înlocuitoare se întocmesc în engleză sau franceză.

               8. Fiecare parte se asigură că:

               (a)reexpeditorul indică următoarele informații pe fiecare atestat de origine înlocuitor:

               (1)toate informațiile privind produsele reexpediate, preluate din dovada de origine inițială;

               (2)data la care a fost întocmită dovada de origine inițială;

               (3)informațiile din dovada de origine inițială, inclusiv, după caz, informațiile privind cumulul aplicat mărfurilor acoperite de atestatul de origine;

               (4)numele, adresa și numărul său de exportator înregistrat;

               (5)numele și adresa destinatarului din Uniune sau din Norvegia;

               (6)data și locul întocmirii atestatului de origine sau ale eliberării certificatului de origine;

               (b)fiecare atestat de origine înlocuitor poartă mențiunea „Replacement statement” sau „Attestation de remplacement”;

               (c)atestatele de origine înlocuitoare sunt întocmite de reexpeditori înregistrați de către exportatori în sistemul electronic de autocertificare a originii, denumit sistemul exportatorilor înregistrați (REX), indiferent de valoarea produselor originare conținute în transportul inițial;

               (d)atunci când se înlocuiește un atestat de origine, reexpeditorul indică următoarele informații pe atestatul de origine inițial:

               (1)data întocmirii atestatului sau a atestatelor de origine înlocuitoare și cantitățile de mărfuri acoperite de atestatul sau de atestatele de origine înlocuitoare;

               (2)numele și adresa reexpeditorului;

               (3)numele și adresa destinatarului sau ale destinatarilor din Uniune sau din Norvegia;

               (e)atestatul de origine inițial se marchează cu cuvântul „Replaced” sau „Remplacé”;

               (f)un atestat de origine înlocuitor este valabil timp de douăsprezece luni de la data întocmirii sale;

               (g)atestatele de origine înlocuitoare se întocmesc în engleză sau franceză.

               9. Reexpeditorul păstrează dovezile de origine inițiale și copiile dovezilor de origine înlocuitoare timp de cel puțin trei ani de la finele anului calendaristic în care au fost întocmite sau eliberate dovezile de origine înlocuitoare.

               10. Părțile convin să partajeze costurile sistemului REX în conformitate cu modalitățile de cooperare care urmează să fie stabilite între autoritățile competente ale părților.

               11. Orice diferend între părți, care decurge din interpretarea sau din aplicarea prezentului Acord, se soluționează numai prin negociere bilaterală între părți. În cazul în care diferendul poate afecta interesele Elveției și/sau ale Turciei, aceste țări trebuie consultate.

               12. Părțile pot să modifice prezentul Acord de comun acord, în scris, în orice moment. Ambele părți se consultă cu privire la eventualele modificări ale prezentului Acord, la cererea uneia dintre părți. În cazul în care modificările pot afecta interesele Elveției și/sau ale Turciei, aceste țări trebuie consultate. Aceste modificări intră în vigoare la o dată convenită de comun acord, după ce ambele părți își notifică reciproc îndeplinirea cerințelor lor interne respective.

               13. În cazul în care are îndoieli serioase cu privire la funcționarea corespunzătoare a prezentului Acord, oricare dintre părți poate suspenda aplicarea acestuia, cu condiția ca cealaltă parte să fi fost notificată în scris cu trei luni în avans.

               14. Prezentul Acord poate fi denunțat de oricare dintre părți, cu condiția ca cealaltă parte să fi fost notificată în scris cu trei luni în avans.

               15. Primul paragraf de la punctul 2 se aplică materialelor originare din Elveția numai dacă părțile au încheiat un acord similar cu Elveția și și-au notificat reciproc îndeplinirea acestei condiții.

               16. Primul paragraf de la punctul 2 se aplică materialelor originare din Turcia
                  3
                numai dacă părțile au încheiat un acord similar cu Turcia și și-au notificat reciproc îndeplinirea acestei condiții.

               17. Începând cu data intrării în vigoare a acordului dintre Norvegia și Turcia în conformitate cu primul paragraf de la punctul 2 din prezentul Acord și sub rezerva reciprocității din partea Turciei, fiecare parte poate prevedea posibilitatea de a elibera sau de a întocmi dovezi de origine înlocuitoare pentru produse care încorporează materiale originare din Turcia, care au fost prelucrate în cadrul cumulului bilateral în țări beneficiare ale SPG.

               18. Prezentul Acord intră în vigoare la o dată convenită de comun acord, după ce Uniunea și Norvegia își notifică reciproc îndeplinirea procedurilor interne de adoptare necesare. Începând cu acea dată, el înlocuiește Acordul sub forma unui schimb de scrisori semnat la 14 decembrie 2000
                  4
               .

               Am onoarea de a confirma acordul guvernului meu în legătură cu cele de mai sus.

                     (1)
                  Uniunea a îndeplinit această condiție prin publicarea comunicării Comisiei în temeiul articolului 85 din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93, punând în aplicare dispozițiile Codului vamal comunitar privind extinderea la Turcia a sistemului de cumul bilateral instituit prin articolul respectiv; JO C 134, 15.4.2016, p. 1

                     (2)
                  JO L 38, 8.2.2001, p. 24.

                     (3)
                  Uniunea a îndeplinit această condiție prin publicarea comunicării Comisiei în temeiul articolului 85 din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93, punând în aplicare dispozițiile Codului vamal comunitar privind extinderea la Turcia a sistemului de cumul bilateral instituit prin articolul respectiv; JO C 134, 15.4.2016, p. 1

                     (4)
                  JO L 38, 8.2.2001, p. 24.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 12.10.2016
            COM(2016) 620 final
            2016/0300(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind poziția care urmează să fie adoptată de Uniune în Comitetul GNSS Uniunea Europeană/Elveția instituit prin Acordul de cooperare între Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind programele europene de radionavigație prin satelit

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               Propunerea anexată constituie instrumentul juridic pentru autorizarea poziției care urmează să fie adoptată de Uniune în Comitetul GNSS Uniunea Europeană/Elveția (denumit în continuare „Comitetul mixt”), instituit prin Acordul de cooperare între Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind programele europene de radionavigație prin satelit (denumit în continuare „acordul”).

               La 23 septembrie 2013, Consiliul a adoptat decizia sa privind semnarea, în numele Uniunii Europene, și aplicarea provizorie a anumitor dispoziții ale acordului.

               Ulterior, acordul a fost semnat la Bruxelles, la 18 decembrie 2013, în marja Consiliului Uniunii Europene. În conformitate cu articolul 27 alineatul (2) din acord, acesta se aplică cu titlu provizoriu de la 1 ianuarie 2014.

               Elveția a ratificat acordul la 7 iulie 2015, iar la nivelul UE procesul de ratificare al acestuia este în curs de desfășurare.

               Prin acord a fost instituit un Comitet GNSS Uniunea Europeană/Elveția pentru gestionarea și buna aplicare a prezentului acord. Comitetul mixt trebuie să își adopte regulamentul de procedură.

               2.REZULTATELE NEGOCIERILOR

               Articolul 20 alineatul (2) din acord prevede că respectivul comitet mixt își adoptă regulamentul de procedură care conține, printre altele, dispoziții privind convocarea reuniunilor, desemnarea președintelui și durata mandatului acestuia din urmă.

               Proiectul de regulament anexat este rezultatul negocierilor cu Elveția.

               3.ELEMENTELE JURIDICE ALE PROPUNERII

               Temeiul juridic pentru autorizarea poziției Uniunii care urmează să fie adoptată în cadrul Comitetului mixt instituit prin Acordul de cooperare este articolul 172 coroborat cu articolul 218 alineatul (9) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.

               Având în vedere negocierile menționate anterior, Comisia Europeană propune adoptarea de către Consiliu a Deciziei de autorizare a poziției Uniunii care urmează să fie adoptată în cadrul Comitetului mixt în ceea ce privește regulamentul de procedură al acestuia.

               2016/0300 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind poziția care urmează să fie adoptată de Uniune în Comitetul GNSS Uniunea Europeană/Elveția instituit prin Acordul de cooperare între Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind programele europene de radionavigație prin satelit

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 172 primul paragraf coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Acordul de cooperare între Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind programele europene de radionavigație prin satelit (denumit în continuare „acordul”) se aplică cu titlu provizoriu de la 1 ianuarie 2014.

               (2)Articolul 20 din acord instituie un comitet mixt, cunoscut drept „Comitetul GNSS Uniunea Europeană/Elveția” (denumit în continuare „Comitetul mixt”) și prevede că acest comitet ar trebui să își stabilească propriul regulament de procedură.

               (3)Prin urmare, este oportună stabilirea poziției Uniunii în ceea ce privește adoptarea regulamentului de procedură de către comitetul mixt.

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               1.Poziția care urmează să fie adoptată de Uniune în cadrul Comitetului mixt instituit prin Acordul de cooperare între Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind programele europene de radionavigație prin satelit, în ceea ce privește adoptarea regulamentului de procedură al comitetului mixt, se bazează pe proiectul de decizie anexat la prezenta decizie.

               2.Reprezentanții Uniunii în cadrul Comitetului mixt pot accepta modificări minore ale proiectului de decizie, fără a mai fi necesară o nouă decizie a Consiliului.

               Articolul 2

               Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 12.10.2016
            COM(2016) 620 final
            ANEXĂ
            la
            Propunerea de DECIZIE a CONSILIULUI
            privind poziția care urmează să fie adoptată de Uniune în Comitetul GNSS Uniunea Europeană/Elveția instituit prin Acordul de cooperare între Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind programele europene de radionavigație prin satelitProiectDECIZIA 1/2016 a COMITETULUI GNSS UNIUNEA EUROPEANĂ/ELVEȚIA(COMITETUL MIXT)din XXX 2016de adoptare a propriului regulament de procedură

               ANEXĂ

               la

               Propunerea de DECIZIE a CONSILIULUI

               privind poziția care urmează să fie adoptată de Uniune în Comitetul GNSS Uniunea Europeană/Elveția instituit prin Acordul de cooperare între Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind programele europene de radionavigație prin satelit

                  Proiect
                  DECIZIA 1/2016 a COMITETULUI GNSS UNIUNEA EUROPEANĂ/ELVEȚIA
                  (COMITETUL MIXT)
                  din XXX 2016
                  de adoptare a propriului regulament de procedură

               COMITETUL MIXT,

               Având în vedere Acordul de cooperare între Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană (denumită în continuare „Elveția”), pe de altă parte, privind programele europene de radionavigație prin satelit (denumit în continuare „acordul”), în special articolul 20,

               întrucât:

               (1)Acordul se aplică cu titlu provizoriu între Elveția și Uniunea Europeană de la 1 ianuarie 2014 în ceea ce privește elementele care țin de competența Uniunii Europene.

               (2)În temeiul articolului 20 alineatul (2) din acord, Comitetul mixt urmează să își stabilească propriul regulament de procedură.

               (3)Comitetul mixt poate decide instituirea de grupuri de lucru sau de grupuri de experți care să îl asiste în îndeplinirea sarcinilor sale.

               (4)În conformitate cu articolul 27 alineatul (2) din acord, în timpul aplicării provizorii a acordului, Comitetul mixt este alcătuit din delegați ai Elveției și ai Uniunii Europene.

               DECIDE:

               Articol unic

               Se adoptă regulamentul de procedură al Comitetului mixt, prevăzut în anexa la prezenta decizie.

               Redactat în limba engleză la Bruxelles și Berna, XXXXX 2016 și, respectiv, XXXX 2016

                  Pentru Comitetul mixt

                  Președintele
                        Secretarul pentru UE

                        Secretarul pentru Elveția

               Regulamentul de procedură

               al

               COMITETULUI GNSS UNIUNEA EUROPEANĂ/ELVEȚIA (COMITETUL MIXT)

               Articolul 1

               Compoziția Comitetului mixt

               1. Comitetul mixt este format, pe de o parte, pentru Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, din delegați ai Comisiei Europene (denumită în continuare „Comisia”) și ai guvernelor statelor membre ale Uniunii Europene și, pe de altă parte, pentru Elveția, din delegați ai guvernului federal elvețian. Cele două părți vor fi denumite în continuare în mod individual drept „partea” sau, împreună, drept „părțile”.

               2. Delegații părților pot fi însoțiți de alți funcționari.

               3. În timpul aplicării provizorii a acordului, Comitetul mixt este format din delegați ai Elveției și ai Uniunii Europene, reprezentată de Comisie

               Articolul 2

               Președinția

               1. Părțile dețin președinția Comitetului mixt în mod alternativ, pentru o perioadă de un an calendaristic.

               Președinția este deținută de Elveția în primul an calendaristic de la intrarea în vigoare a acordului.

               2.Partea care deține președinția numește persoana și delegatul acesteia pentru funcția de președinte al Comitetului mixt.

               3. Președintele conduce activitatea Comitetului mixt.

               4. În timpul aplicării provizorii a acordului, dispozițiile stabilite de președinție se aplică mutatis mutandis.

               Articolul 3

               Observatorii și experții

               Comitetul mixt poate decide, cu acordul comun al părților, să invite persoane în calitate de experți sau reprezentanți ai altor organisme să participe la reuniunile Comitetului mixt în calitate de observatori pentru a oferi informații cu privire la subiecte specifice. Comitetul mixt convine cu privire la termenii și condițiile în care acești observatori pot participa la reuniuni.

               Articolul 4

               Secretariatul

               1.Un funcționar al Comisiei Europene și un funcționar al guvernului Elveției vor exercita în comun funcțiile de secretari ai Comitetului mixt.

               2.Secretariatul este responsabil de comunicarea între părți, inclusiv de transmiterea documentelor.

               3. Funcțiile de secretariat intră în responsabilitatea părții care deține președinția.

               Articolul 5

               Reuniunile Comitetului mixt

               1.Comitetul mixt se întrunește dacă este necesar și atunci când este necesar, în principiu o dată pe an.

               După consultarea părților, președintele convoacă reuniunea Comitetului mixt la un moment și într-un loc convenite de comun acord. În cazul în care părțile convin astfel, se pot organiza, de asemenea, conferințe telefonice și videoconferințe.

               Președintele convoacă o sesiune specială a Comitetului mixt fie la cererea Uniunii Europene, fie la cea a Elveției.

               Comitetul mixt se întrunește în termen de 15 de zile calendaristice de la data unei cereri, în temeiul articolului 22 alineatul (2) din acord.

               2.Comitetul mixt se reunește la Bruxelles sau în Elveția, în funcție de partea care deține președinția, cu excepția cazului în care părțile convin altfel.

               3.Președintele trimite delegaților părților convocarea la reuniune, împreună cu proiectul de ordine de zi și documentele pentru reuniune, cel târziu cu 21 de zile calendaristice înainte de data reuniunii. Documente pentru reuniunile convocate în conformitate cu articolul 22 alineatul (2) din acord, se transmit cel târziu cu 7 zile calendaristice înainte de data reuniunii.

               4.Cu acordul celor două părți, președintele poate să reducă termenele indicate la alineatul (3), pentru a lua în considerare cerințele unui caz particular.

               5. Cu cel puțin 7 zile calendaristice înainte de fiecare reuniune, președintele este informat cu privire la componența delegațiilor fiecărei părți.

               6.Reuniunile Comitetului Mixt nu sunt publice, cu excepția cazului în care părțile hotărăsc altfel.

               Articolul 6

               Ordinea de zi

               1.Președintele, asistat de secretari, întocmește ordinea de zi provizorie pentru fiecare reuniune.

               2.Fiecare parte poate propune chestiuni suplimentare pentru a fi incluse pe ordinea de zi cel târziu cu 7 zile calendaristice înainte de data reuniunii. Orice cerere de includere a unor chestiuni suplimentare pe ordinea de zi trebuie să fie motivată corespunzător și trimisă în scris președintelui.

               3.Comitetul mixt aprobă ordinea de zi la începutul fiecărei reuniuni.

               Articolul 7

               Grupurile de lucru ale Comitetului mixt

               1.Componența și funcționarea grupurilor de lucru sau ale grupurilor de experți care urmează să fie înființate în conformitate cu articolul 20 alineatul (4) din acord este convenită pe baza unui mandat stabilit de Comitetul mixt.

               2. Grupurile de lucru sau grupurile de experți aplică prezentul regulament mutatis mutandis.

               3.Grupurile de lucru sau grupurile de experți își desfășoară activitatea sub autoritatea Comitetului mixt, căruia îi prezintă un raport după fiecare reuniune. Acestea nu sunt autorizate să ia decizii însă pot face recomandări în atenția Comitetului mixt.

               4.Comitetul mixt poate decide să modifice sau să încheie mandatul grupurilor de lucru sau al grupurilor de experți.

               Articolul 8

               Deciziile și recomandările

               1.Comitetul mixt ia decizii și formulează recomandări cu acordul comun al părților, în conformitate cu dispozițiile prevăzute în acord. Acestea sunt intitulate „Recomandarea” sau „Decizia”, urmată de un număr de ordine, de data adoptării și de o referire la obiectul lor.

               2. Deciziile și recomandările Comitetului mixt sunt semnate de către președinte și de către secretari și sunt transmise părților.

               3.Fiecare parte poate decide să publice orice decizie sau recomandare adoptată de către Comitetul mixt în jurnalul ei oficial respectiv. Părțile se informează reciproc cu privire la intenția lor de a publica o decizie sau o recomandare.

               4.Comitetul mixt poate adopta decizii sau recomandări prin procedură scrisă, dacă părțile convin astfel. Procedura scrisă constă într-un schimb de note între secretari, care acționează în acord cu părțile. În acest scop, textul propunerii este difuzat în conformitate cu articolul 5 din prezentul regulament de procedură, într-o perioadă de cel puțin 21 de zile calendaristice, perioadă în care se comunică eventualele rezerve sau modificări. În urma consultării cu părțile, președintele poate să reducă perioada menționată pentru a lua în considerare circumstanțe speciale. După ce se ajunge la un acord cu privire la text, decizia sau recomandarea este semnată președinte și de secretari.

               5. Deciziile Comitetului mixt de modificare a anexei I la acord se adoptă în limbile autentice ale acordului.

               Articolul 9

               Procesele-verbale

               1.Secretariatul întocmește procesul-verbal al fiecărei reuniuni. Proiectul de proces-verbal menționează deciziile luate și recomandările formulate. Proiectul procesului-verbal se înaintează spre aprobare Comitetului mixt. După ce a fost adoptat de Comitetul mixt, procesul-verbal este semnat de președinte și de secretari.

               2.Proiectul de proces-verbal se întocmește în termen de 21 de zile calendaristice de la data reuniunii și se înaintează spre aprobare Comitetului mixt, fie prin procedură scrisă, fie în cadrul următoarei reuniuni a Comitetului mixt.

               Articolul 10

               Confidențialitatea

               Atunci când o parte transmite Comitetului mixt informații desemnate drept confidențiale, celelalte părți tratează aceste informații ca atare.

               Articolul 11

               Cheltuielile

               1.Fiecare parte suportă orice cheltuieli care îi revin în legătură cu participarea sa la reuniunile Comitetului mixt și ale grupurilor de lucru sau ale grupurilor de experți.

               2.Comitetul mixt convine asupra defalcării cheltuielilor aferente oricărei misiuni încredințate experților.

               3. Cheltuielile legate de organizarea reuniunilor și de reproducerea documentelor sunt suportate de partea care găzduiește reuniunea.

               4. Cheltuielile legate de interpretarea în cadrul reuniunilor și de traducerea documentelor în sau din limbile engleză, franceză și germană sunt suportate de partea care găzduiește reuniunea.

               Articolul 12

               Corespondența

               Orice corespondență trimisă sau primită de președintele Comitetului mixt se trimite secretariatului Comitetului mixt.

               Articolul 13

               Regimul lingvistic

               Limbile de lucru ale Comitetului mixt sunt engleza, franceza și germana. Fără a aduce atingere dispozițiilor articolului 8 alineatul (5) din prezentul regulament de procedură, Comitetul mixt își fundamentează deciziile și deliberările pe documentele redactate în oricare dintre aceste limbi, cu excepția cazului în care se decide altfel de către părți.

               Articolul 14

               Modificarea regulamentului de procedură

               Prezentul regulament de procedură poate fi modificat în conformitate cu dispozițiile articolului 8 din prezentul regulament de procedură.


|

52010PC0730

/* COM/2010/0730 final - NLE 2010/0351*/  Propunere de DECIZIE A CONSILIULUI privind acordarea de asistență financiară din partea Uniunii pentru Irlanda

	[pic] | COMISIA EUROPEANĂ |Bruxelles, 3.12.2010COM(2010) 730 final2010/0351 (NLE)Propunere deDECIZIE A CONSILIULUIprivind acordarea de asistență financiară din partea Uniunii pentru IrlandaSEC(2010) 1516 finalEXPUNERE DE MOTIVEIrlanda s-a confruntat recent cu presiuni din ce în ce mai mari pe piețele financiare, ca urmare a preocupărilor tot mai accentuate legate de sustenabilitatea finanțelor sale publice. Actuala criză a avut un efect dramatic asupra finanțelor publice ale Irlandei. Măsurile de sprijinire a sectorului bancar, printre care s-au numărat injecții de capital importante, au avut la rândul lor un rol major în deteriorarea situației finanțelor publice, pe fondul recesiunii. Actualele preocupări de pe piață reflectă în primul rând faptul că solvabilitatea statului și sistemul bancar au devenit indisolubil legate în perioada crizei. Aceasta a condus la o creștere puternică a randamentului obligațiunilor suverane ale Irlandei, în timp ce sistemul bancar intern pur și simplu nu mai are acces la finanțare de pe piața internațională, bazându-se din ce în ce mai mult pe Eurosistem pentru finanțare.Având în vedere aceste perturbări economice și financiare grave, autoritățile irlandeze au solicitat oficial, la 21 noiembrie 2010, asistență financiară din partea Uniunii Europene, a statelor membre ale zonei euro și a Fondului Monetar Internațional (FMI), cu scopul de a sprijini un program de politici care vizează redobândirea încrederii, revenirea economiei la creștere sustenabilă și asigurarea stabilității financiare în Irlanda, în zona euro și în Uniune. Proiectul de program de ajustare economică și financiară prezentat Comisiei și Consiliului vizează redobândirea încrederii pieței financiare în sectorul bancar și în statul irlandez. Programul cuprinde trei elemente principale. În primul rând, o strategie pentru sectorul financiar care presupune restructurarea și reorganizarea din temelii a sectorului bancar, precum și reducerea efectului de levier, la care se adaugă o recapitalizare adecvată. În al doilea rând, o strategie ambițioasă de consolidare bugetară, care cuprinde măsuri detaliate vizând plasarea datoriei publice brute pe o traiectorie descendentă stabilă pe termen mediu. În al treilea rând, o agendă ambițioasă de reforme structurale, mai ales pentru piața muncii, cu scopul de a facilita ajustarea și consolidarea potențialului de creștere al economiei.Programul se referă la perioada 2010-2013. Componenta financiară a programului va răspunde nevoilor de finanțare cu o contribuție de până la 85 de miliarde EUR, din care 35 de miliarde EUR sunt destinați susținerii sistemului bancar, iar 50 de miliarde EUR eventualelor nevoi de finanțare bugetară. Jumătate din măsurile de sprijinire a sectorului bancar (17½ miliarde EUR) vor fi finanțate printr-o contribuție din partea Irlandei, care va proveni din rezerva de lichidități a statului și din Fondul național de rezervă pentru pensii. A fost, de asemenea, solicitată asistență din partea Uniunii pentru Irlanda în valoare de până la 22,5 miliarde EUR în cadrul Mecanismului european de stabilizare financiară (MESF) înființat prin Regulamentul (UE) nr. 407/2010 al Consiliului din 11 mai 2010. Aceasta va constitui o parte a sprijinului total oferit Irlandei de partenerii europeni, în valoare de 45 de miliarde EUR, la care se adaugă un împrumut de la FMI de 19,5 miliarde DST (aproximativ 22,5 miliarde de EUR) în cadrul unui mecanism de finanțare extinsă. În acest context, deblocarea unei asistențe financiare din partea Uniunii pentru Irlanda în valoare de până la 22,5 miliarde EUR în cadrul Mecanismului european de stabilizare financiară (MESF) înființat prin Regulamentul (UE) nr. 407/2010 al Consiliului din 11 mai 2010 ar permite sprijinirea revenirii economiei la creștere sustenabilă, ar asigura buna funcționare a sistemului bancar și ar garanta stabilitatea financiară în Uniune și în zona euro. Contribuția financiară din partea Uniunii va fi plătită în maxim 13 tranșe și va fi condiționată de adoptarea unor măsuri specifice de politică economică. Asistența financiară trebuie să fie furnizată în termeni și condiții similare cu cele impuse de FMI.2010/0351 (NLE)Propunere deDECIZIE A CONSILIULUIprivind acordarea de asistență financiară din partea Uniunii pentru IrlandaCONSILIUL UNIUNII EUROPENE,având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 122 alineatul (2),având în vedere Regulamentul (UE) nr. 407/2010 al Consiliului din 11 mai 2010 de instituire a unui mecanism european de stabilizare financiară[1],întrucât:1.  Irlanda s-a confruntat recent cu presiuni din ce în ce mai mari pe piețele financiare, ca urmare a preocupărilor tot mai accentuate legate de sustenabilitatea finanțelor sale publice, preocupări generate de adoptarea unor măsuri complexe de sprijinire a sectorului financiar, puternic afectat. Din cauza expunerii excesive față de proiectele imobiliare și din domeniul construcțiilor, sistemul bancar intern a înregistrat pierderi considerabile în urma colapsului acestor sectoare. Actuala criză economică și bancară a avut un efect dramatic și asupra finanțelor publice ale Irlandei, amplificând și mai mult impactul recesiunii. Scăderea veniturilor fiscale și creșterea cheltuielilor ciclice, în special ca urmare a creșterii șomajului, au contribuit la crearea unui deficit public ridicat și la o creștere accentuată a datoriei în raport cu situația favorabilă de dinaintea crizei și în pofida implementării, începând cu mijlocul anului 2008, a cinci pachete importante de măsuri de consolidare bugetară. Măsurile de sprijinire a sectorului bancar, printre care s-au numărat injecții de capital importante, au avut un rol major în deteriorarea situației finanțelor publice. Actualele preocupări de pe piață reflectă în primul rând faptul că solvabilitatea statului și solvabilitatea sistemului bancar au devenit indisolubil legate în perioada crizei. Aceasta a condus la o creștere puternică a randamentului obligațiunilor suverane ale Irlandei, în timp ce sistemul bancar intern pur și simplu nu mai are acces la finanțare de pe piața internațională, bazându-se din ce în ce mai mult pe Eurosistem pentru finanțare.2.  Având în vedere aceste perturbări grave ale sectorului economic și financiar cauzate de împrejurări excepționale, care nu puteau fi controlate de guvern, autoritățile irlandeze au solicitat oficial, la 21 noiembrie 2010, asistență financiară din partea Uniunii Europene, a statelor membre ale zonei euro și a Fondului Monetar Internațional, cu scopul de a sprijini revenirea economiei la creștere sustenabilă, de a asigura buna funcționare a sistemului bancar și de a garanta stabilitatea financiară a Uniunii și a zonei euro. La 28 noiembrie 2010 s-a ajuns la un acord la nivel tehnic cu privire la un pachet amplu de măsuri pentru perioada 2010-2013.3.  Proiectul de program de ajustare economică și financiară (denumit în cele ce urmează „programul”) prezentat Comisiei și Consiliului vizează redobândirea încrederii pieței financiare în sectorul bancar și în statul irlandez, ajutând totodată economia să revină la creștere sustenabilă. Pentru a îndeplini aceste obiective, programul cuprinde trei elemente principale. În primul rând, o strategie pentru sectorul financiar care presupune restructurarea și reorganizarea din temelii a sectorului bancar, precum și reducerea efectului de levier, la care se adaugă recapitalizarea, în limitele necesare. În al doilea rând, o strategie ambițioasă de consolidare bugetară, bazată pe Planul național de redresare 2011-2014, publicat de autorități la 24 noiembrie 2010. Planul prezintă măsuri detaliate de consolidare bugetară care vizează plasarea datoriei publice brute pe o traiectorie descendentă stabilă pe termen mediu. Autoritățile se angajează să reducă deficitul sub nivelul de 3% din PIB până în 2015, acesta fiind noul termen limită stabilit de Consiliu la [7] decembrie 2010. În al treilea rând, tot pe baza Planului național de redresare economică, programul propune o agendă ambițioasă de reforme structurale, mai ales pentru piața muncii, cu scopul de a facilita ajustarea și consolidarea potențialului de creștere al economiei. În sprijinul acestor măsuri ambițioase, autoritățile solicită asistență financiară din partea Uniunii și a statelor membre din zona euro, precum și împrumuturi bilaterale din partea Regatului Unit, a Suediei, a Danemarcei și a FMI.4.  Conform proiecțiilor actuale ale Comisiei cu privire la creșterea PIB-ului nominal (1,4% în 2011, 2,7% în 2012 și 3,8% în 2013), traiectoria de ajustare bugetară stabilită în Recomandarea Consiliului adresată Irlandei din [7] decembrie 2010 în temeiul articolului 126 alineatul (7) din tratat este compatibilă cu traiectoria stabilită pentru ponderea datoriei în PIB (98,9 % în 2010, 113,5 % în 2011, 120,0 % în 2012 și 121,8 % în 2013). Ponderea datoriei în PIB se va stabiliza așadar în 2013 și ulterior va urma o traiectorie descrescătoare, în condițiile continuării reducerii deficitului. Evoluția datoriei este afectată de o serie de operațiuni financiare în afara bugetului, care, conform estimărilor, vor determina creșterea ponderii datoriei în PIB cu 5,3 puncte procentuale din PIB în 2011 și cu 0,8 puncte procentuale din PIB în 2012, iar în 2013 vor determina reducerea acesteia cu 1,3 puncte procentuale din PIB. Printre aceste operațiuni se numără injecții de capital în bănci în 2011, reduceri ale rezervelor de lichidități și ale diferențelor dintre dobânzile acumulate și dobânzilor plătite efectiv.5.  Conform evaluării Comisiei, realizată în colaborare cu BCE, Irlanda are nevoie de finanțare totală de 85 de miliarde EUR începând cu decembrie 2010 și până la sfârșitul anului 2013. În ciuda ajustării bugetare semnificative, deficitul de finanțare al statului s-ar putea ridica la 50 de miliarde EUR în cursul perioadei acoperite de program. Conform ipotezelor, ratele de refinanțare pentru datoria pe termen lung scadentă se situează la 0% până la sfârșitul anului 2011, la 20% în 2012 și la 80% în 2013. Aceleași ipoteze prudente cu privire la refinanțare sunt valabile și pentru datoria pe termen scurt. Strategia pentru sectorul financiar propusă în program cu scopul de a reinstaura încrederea în sistemul bancar irlandez pe o bază sustenabilă cuprinde un program de finanțare de până la 35 de miliarde EUR. Acesta include o injecție imediată de capital de până la 10 miliarde EUR în anumite bănci, cu scopul de a aduce rata capitalului de bază de rangul I la nivelul de 12%, finanțându-se totodată măsuri rapide de sprijinire a reducerii efectului de levier și ținându-se cont de marjele (haircuts) creditelor suplimentare care urmează să fie transferate Agenției naționale de administrare a activelor (National Asset Management Agency, NAMA). Un capital contingent suplimentar de 25 de miliarde EUR ar trebui să garanteze capacitatea băncilor de a îndeplini cerințele de capital actuale și viitoare. Cu toate acestea, nevoile de finanțare reale ar putea fi considerabil mai mici, mai ales în cazul în care condițiile de pe piață se îmbunătățesc semnificativ, iar băncile nu se confruntă cu pierderi grave și neașteptate pe durata aplicării programului.6.  Programul ar fi finanțat prin contribuții din surse externe și prin utilizarea rezervelor financiare ale Irlandei. Asistența din partea Uniunii pentru Irlanda s-ar ridica la o valoare de până la 22,5 miliarde EUR în cadrul Mecanismului european de stabilizare financiară (MESF) înființat prin Regulamentul (UE) nr. 407/2010 al Consiliului din 11 mai 2010. Aceasta ar constitui o parte din sprijinul total oferit de partenerii europeni ai Irlandei, în valoare de 45 de miliarde EUR. Pe lângă sprijinul acordat prin intermediul MESF, împrumuturile de la statele membre UE ar cuprinde contribuții de la Fondul European de stabilitate financiară (17,7 miliarde EUR), precum și sprijin bilateral sub formă de împrumut din partea Regatului Unit, a Suediei și a Danemarcei (în total 4,8 miliarde EUR). În plus, Irlanda a solicitat un împrumut de la FMI în valoare de 19,5 miliarde DST (aproximativ 22,5 miliarde EUR) în cadrul unui mecanism de finanțare extinsă. Contribuția irlandeză ar fi de 17,5 miliarde EUR și ar proveni din utilizarea rezervelor de lichidități existente ale statului și din contribuții de la Fondul național de rezervă pentru pensii (National Pensions Reserve Fund - NPRF). Este necesar ca asistența financiară din partea MESF să fie furnizată conform unor termeni și condiții similare cu cele impuse de FMI.7.  Consiliul ar trebui să examineze în mod regulat politicile economice implementate de Irlanda, mai ales în contextul analizelor anuale cu privire la actualizările programului de stabilitate al Irlandei și la implementarea programului național de reformă, precum și în cadrul procedurii de deficit excesiv.8.  Asistența financiară a Uniunii ar trebui gestionată de către Comisie. Condițiile specifice de politică economică convenite cu Irlanda ar trebui stabilite printr-un memorandum de înțelegere. Condițiile financiare detaliate ar trebui să fie stabilite într-un acord de împrumut.9.  Comisia ar trebui să verifice, la intervale regulate, prin intermediul misiunilor și al raportărilor trimestriale ale autorităților irlandeze, dacă sunt îndeplinite condițiile privind politicile economice de care depinde acordarea asistenței.10.  Pe tot parcursul implementării programului, Comisia ar trebui să furnizeze consultanță suplimentară cu privire la politici, precum și asistență tehnică în domenii specifice.11.  Operațiunile la a căror finanțare contribuie Uniunea trebuie să fie compatibile cu politicile Uniunii și să respecte legislația acesteia. Intervențiile în sprijinul instituțiilor financiare trebuie să se desfășoare în conformitate cu normele UE în domeniul concurenței.12.  Asistența ar trebui acordată cu scopul de a sprijini implementarea cu succes a programului.ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:Articolul 113.  Uniunea acordă Irlandei un împrumut de maximum 22,5 miliarde EUR, cu o scadență medie maximă de 7,5 ani.14.  Asistența financiară se acordă timp de trei ani începând cu ziua următoare datei intrării în vigoare a prezentei decizii.15.  Comisia pune la dispoziția Irlandei asistența financiară din partea Uniunii în maximum 13 tranșe. O tranșă poate fi plătită în una sau mai multe sub-tranșe. Scadențele sub-tranșelor acordate în cadrul primei tranșe pot fi mai lungi decât scadența medie maximă menționată la alineatul (1). În acest caz, scadențele sub-tranșelor ulterioare se stabilesc astfel încât scadența medie maximă menționată la alineatul (1) să fie respectată odată ce au fost deblocate toate tranșele.16.  Prima tranșă se plătește în urma intrării în vigoare a acordului de împrumut și a memorandumului de înțelegere.17.  Irlanda plătește costurile efective de finanțare ale Uniunii pentru fiecare sub-tranșă, la care se adaugă o marjă de 292,5 puncte de bază, condițiile fiind așadar similare celor impuse de FMI.18.  În plus, Irlanda plătește costurile menționate la articolul 7 din Regulamentul (UE) nr. 407/2010.19.  Dacă este necesar în vederea finanțării împrumutului, se permite utilizarea prudentă a swap-urilor pe rata dobânzii cu contrapartide având cea mai înaltă calitate de credit.20.  Comisia decide cu privire la valoarea și deblocarea tranșelor ulterioare. Comisia decide cu privire la valoarea sub-tranșelor.Articolul 221.  Asistența este gestionată de Comisie într-un mod compatibil cu angajamentele asumate de Irlanda și cu recomandările Consiliului, mai exact cu recomandările adresate Irlandei în contextul punerii în aplicare a programului național de reformă și a Pactului de stabilitate și creștere.22.  Comisia convine, împreună cu autoritățile din Irlanda, asupra condițiilor specifice de politică economică de care depinde asistența financiară, după cum se prevede la articolul 3. Aceste condiții se stabilesc într-un memorandum de înțelegere compatibil cu angajamentele și recomandările menționate la alineatul (1). Condițiile financiare detaliate se stabilesc într-un acord de împrumut încheiat cu Comisia.23.  Comisia verifică la intervale regulate dacă sunt îndeplinite condițiile de politică economică. În acest scop, autoritățile irlandeze pun la dispoziția Comisiei toate informațiile necesare și cooperează pe deplin cu aceasta. CEF este înștiințat de către Comisie cu privire la eventualele refinanțări ale împrumuturilor sau la modificarea condițiilor financiare.24.  Irlanda adoptă și pune în aplicare măsuri suplimentare de consolidare pentru asigurarea stabilității macrofinanciare, în cazul în care astfel de măsuri devin necesare în cursul programului de asistență. Autoritățile irlandeze consultă Comisia înaintea adoptării unor astfel de măsuri suplimentare.Articolul 325.  Se aprobă programul de ajustare elaborat de autoritățile irlandeze.26.  Plata fiecărei noi tranșe este condiționată de implementarea satisfăcătoare a programului de ajustare al guvernului irlandez, care va fi inclus în programul de stabilitate al Irlandei, în programul național de reformă și, mai ales, în condițiile specifice de politică economică stabilite în memorandumul de înțelegere. Printre acestea se numără, inter alia, măsurile prevăzute la alineatele (4)-(9) din prezentul articol.27.  Deficitul public nu trebuie să depășească 10,6% din PIB-ul estimat în 2011, 8,6% din PIB în 2012 și 7,5% din PIB în 2013, astfel încât Irlanda să poată intra pe o traiectorie care să permită reducerea deficitului sub 3% din PIB până în 2015. Traiectoria estimată a deficitului anual nu include posibilul efect direct al eventualelor măsuri de sprijinire a băncilor în contextul strategiei guvernamentale pentru sectorul financiar stabilită în Memorandumul pentru politici economice și financiare și detaliată în Memorandumul de înțelegere care va fi semnat de Comisie și de autoritățile irlandeze. În plus, această traiectorie respectă opinia preliminară a Eurostat privind tratamentul contabil ESA 95 al momentului înregistrării plăților de dobânzi pentru biletele la ordin plătibile Băncii Anglo-Irlandeze[2], revizuirea respectivei opinii implicând revizuirea traiectoriei de deficit.28.  Măsurile menționate la alineatele (7)-(9) de mai jos se adoptă de către Irlanda înainte de sfârșitul anului indicat, termenele limită exacte pentru anii 2011-2013 fiind precizate în Memorandumul de înțelegere care va fi semnat de Comisie și de autoritățile irlandeze. Irlanda trebuie să fie pregătită să ia măsuri suplimentare de consolidare pentru a reduce deficitul sub 3% din PIB în 2015, în cazul în care se materializează riscurile care planează asupra țintelor de deficit precizate la alineatul (3).29.  Pentru a reinstaura încrederea în sectorul financiar, Irlanda reduce efectul de levier, recapitalizează corespunzător și restructurează din temelii sistemul financiar, după cum s-a stabilit în Memorandumul de înțelegere. Concret, Irlanda:(a) întreprinde acțiunile necesare pentru a asigura recapitalizarea Allied Irish Banks, Bank of Ireland, Educational Building Society și Irish Life and Permanent sub formă de capital propriu, dacă este necesar, astfel încât să se garanteze menținerea cerinței minime de capital de 10,5% capital de bază de rangul I, în funcție de rezultatele Evaluării adecvării capitalului prudențial pentru 2011.(b) procedează în cel mai scurt timp posibil la înstrăinarea participațiilor în bănci, achiziționate în timpul crizei, într-un mod care să țină cont de considerentele legate de stabilitatea financiară și de finanțele publice.(c) implementează un plan specific de soluționare a problemelor cu care se confruntă Anglo Irish Bank și Irish Nationwide Building Society, care va viza reducerea la minim a pierderilor de capital rezultate din lichidarea instituțiilor de credit neviabile.30.  Irlanda trebuie să adopte următoarele măsuri înainte de sfârșitul anului 2010:Adoptarea unui buget pe 2011 care să cuprindă măsuri de consolidare bugetară în valoare totală de 6 miliarde EUR, vizând reducerea deficitului public în intervalul de timp prevăzut la articolul 3 alineatul (3). Bugetul cuprinde măsuri legate de venituri, pentru a atrage cel puțin 1 400 de milioane EUR în 2011, cuprinzând o reducere a tranșelor de impozitare a veniturilor persoanelor fizice și a creditelor fiscale sau măsuri echivalente care să genereze venituri de 945 milioane EUR în 2011; o reducere a scutirii de impozit a pensiilor și a deducerilor legate de pensii, care să aducă venituri de 155 de milioane EUR în 2011; o reducere a cheltuielilor fiscale generale pentru a genera venituri de 220 milioane EUR în 2011; majorarea accizelor și alte măsuri fiscale menite să aducă la buget 80 de milioane EUR în 2011. În plus, în buget trebuie să se precizeze că guvernul va prezenta metode de colectare a cel puțin 700 de milioane de EUR prin intermediul unor măsuri one-off și prin alte măsuri adoptate în 2011. Bugetul trebuie să integreze și o reducere a cheltuielilor curente în 2011 de cel puțin 2 090 de milioane EUR, care va cuprinde: reduceri ale cheltuielilor cu protecția socială; reducerea posturilor din sectorul public; reducerea progresivă a pensiilor existente din sectorul public, atingând o medie de peste 4%; alte economii, în special la nivelul cheltuielilor dedicate bunurilor și serviciilor, precum și al altor transferuri; o reducere de cel puțin 1 800 de milioane EUR a cheltuielilor de capital public comparativ cu planurile actuale pentru 2011. În situații excepționale, trebuie luate în considerare, în strânsă consultare cu Comisia, și alte măsuri capabile să genereze economii comparabile cu cele enumerate mai sus.31.  Irlanda trebuie să adopte următoarele măsuri înainte de sfârșitul anului 2011:(a) O reducere cu 10% a remunerațiilor funcționarilor publici nou recrutați. Guvernul are în vedere și o ajustare corespunzătoare, inclusiv în raport cu masa salarială din sectorul public, pentru a compensa eventuala insuficiență a economiilor rezultate din eficientizarea administrativă și din reducerea numărului de funcționari publici.(b) Adoptarea unui buget pe 2012 care să cuprindă măsuri de consolidare bugetară în valoare de cel puțin 3,6 miliarde EUR, vizând reducerea deficitului public în intervalul de timp prevăzut la articolul 3 alineatul (3). Proiectul de buget include în special măsuri pe partea de venituri care să genereze 1,5 miliarde EUR pe durata unui an întreg, cuprinzând, inter alia, o reducere a tranșelor de impozitare a veniturilor persoanelor fizice și a creditelor fiscale; o reducere a scutirii de impozit în cazul pensiilor; o reducere a cheltuielilor fiscale generale; un nou impozit pe proprietate; reforma impozitului pe câștigul din capital și a impozitului pe achizițiile de capital; majorarea taxei pe carbon. Bugetul trebuie să prevadă pentru 2012 o reducere a cheltuielilor de 2,1 miliarde EUR, incluzând reduceri ale prestațiilor sociale, precum și reduceri de posturi în sectorul public, ajustări ale pensiilor din sectorul public și ale altor cheltuieli programate și reduceri ale cheltuielilor de capital.(c) Finalizarea unei evaluări independente cu privire la transferul responsabilității pentru aprovizionarea cu apă de la autoritățile locale la o societate de distribuție a apei și elaborarea de propuneri de aplicare, astfel încât facturarea să poată începe în 2012/2013.(d) Adoptarea unor dispoziții legislative cu scopul de a prelungi vârsta legală de pensionare la 66 de ani în 2014, la 67 în 2021 și la 68 în 2028, pentru a îmbunătăți sustenabilitatea pe termen lung a finanțelor publice. De asemenea, drepturile de pensii pentru funcționarii publici nou recrutați trebuie să facă obiectul unei reforme începând cu 2011. Aceasta va include revizuirea condițiilor de pensionare anticipată pentru anumite categorii de funcționari publici și indexarea pensiilor în raport cu prețurile de consum. Pensiile vor avea la bază câștigurile medii din perioada vieții active. Vârsta de pensionare pentru noii angajați va fi aliniată la vârsta de pensionare legală.(e) Adoptarea unor măsuri care să contribuie la credibilitatea strategiei bugetare și să consolideze cadrul bugetar. Irlanda adoptă și implementează regula bugetară conform căreia toate veniturile suplimentare neprevăzute obținute în perioada 2011-2015 vor fi alocate reducerii deficitului și a datoriei. În conformitate cu propunerea din Planul național de redresare pentru perioada 2011-2014, Irlanda înființează un consiliu consultativ bugetar care să realizeze o evaluare independentă a poziției bugetare a guvernului, precum și prognoze. Irlanda trebuie să adopte o lege a responsabilității bugetare care să introducă un cadru de cheltuieli pe termen mediu cu plafoane multianuale obligatorii pentru cheltuielile din fiecare domeniu. Acest lucru ar trebui realizat ținând seama de noile reforme ale guvernanței economice la nivelul UE și pe baza reformelor deja implementate.(f) Irlanda trebuie să adopte modificări legislative prin care să elimine restricțiile din calea comerțului și a concurenței în sectoare protejate cum ar fi domeniul juridic, serviciile medicale și cele farmaceutice.(g) Recapitalizarea băncilor irlandeze până la un nivel inițial de 12% capital de bază de rangul I, ținând cont de marjele (haircuts) creditelor suplimentare care urmează să fie transferate NAMA, și finanțarea reducerii rapide a efectului de levier prin deblocarea a 10 miliarde de EUR în cadrul sistemului. Recapitalizarea se va face sub formă de acțiuni (sau instrumente echivalente pentru Educational Building Society).(h) Introducerea de măsuri legislative în vederea reformării salariului minim astfel încât să se stimuleze crearea de locuri de muncă și să se evite perturbările generate de salariile minime sectoriale și efectuarea, în acord cu Comisia, a unei analize independente a cadrului Registered Employment Agreements și Employment Regulation Orders.(i) Reforma sistemului de ajutor de șomaj pentru a oferi mai multe stimulente în vederea ieșirii cât mai rapide din șomaj. Măsurile de activare vor fi consolidate printr-o mai bună identificare a nevoilor persoanelor aflate în căutarea unui loc de muncă, prin sporirea angajamentului acestora și prin elaborarea de sancțiuni care să garanteze că beneficiarii caută un loc de muncă sau participă la programe de formare; aceste măsuri vor fi completate de o monitorizare mai eficace. Mecanismul de sancțiuni va fi în așa fel calibrat încât să determine o pierdere efectivă de venituri, fără a fi excesiv de punitiv.(j) Publicarea unei analize aprofundate a regimului de îndatorare personală și demararea lucrărilor la o reformă legislativă care să aducă un echilibru între interesele creditorilor și ale debitorilor.(k) Elaborarea unui raport care să prezinte o evaluare independentă a sectoarelor electricității și gazului, cu scopul de a oferi asistență în ceea ce privește nevoia de finanțare și pentru a crește concurența. Autoritățile se vor consulta cu Comisia cu privire la rezultatele evaluării, pentru a stabili obiective corespunzătoare.(l) În vederea creșterii concurenței pe piețele deschise, legislația va face obiectul unei reforme pentru a spori credibilitatea măsurilor disuasive; se va propune aplicarea unor a amenzi și a altor sancțiuni în cazuri legate de concurență. Pe lângă aceasta, autoritățile din domeniul concurenței vor avea obligația de a identifica sectoarele care nu intră în sfera de aplicare a legislației din domeniul concurenței și vor găsi metode prin care se pot soluționa aceste excluderi.(m) Pentru a încuraja creșterea în sectorul de retail, guvernul efectuează un studiu care va analiza impactul economic al eliminării actualului plafon aplicat în ceea ce privește dimensiunile sediilor comerciale, în vederea stimulării concurenței și reducerii prețurilor pentru consumatori. Aplicarea concluziilor studiului cu privire la politicile care se recomandă se va discuta împreună cu Comisia.32.  Irlanda trebuie să adopte următoarele măsuri înainte de sfârșitul anului 2012:(a) Adoptarea unui buget pe 2013 care să cuprindă măsuri de consolidare bugetară în valoare de cel puțin 3,1 miliarde EUR, vizând reducerea deficitului public în intervalul de timp prevăzut la articolul 3 alineatul (3). Mai exact, bugetul trebuie să includă măsuri pe partea de venituri, care să conducă la colectarea a cel puțin 1,1 miliarde de EUR (inclusiv reporturile din 2012), printre care: o reducere a tranșelor de impozitare a veniturilor persoanelor fizice și a creditelor fiscale; o reducere a scutirii de impozit în cazul pensiilor private; o reducere a cheltuielilor fiscale generale și introducerea unui impozit pe proprietate. Bugetul trebuie să prevadă și o reducere a cheltuielilor curente în 2013 de cel puțin 2 miliarde EUR, care să cuprindă: reduceri ale prestațiilor sociale; reducerea posturilor din sectorul public; ajustări ale pensiilor din sectorul public; reduceri ale altor cheltuieli programate și reduceri ale cheltuielilor de capital.(b) Trimiterea legislației în Parlament cu scopul de a reforma regimul de îndatorare personală în vederea garantării unui mai bun echilibru între interesele creditorilor și ale debitorilor.33.  Pentru a asigura respectarea fără probleme a condițiilor de care depinde programul de finanțare și pentru a ajuta la soluționarea dezechilibrelor într-un mod sustenabil, Comisia oferă consultanță permanentă cu privire la reformele bugetare, structurale și ale pieței financiare. De asemenea, în colaborare cu FMI și BCE, Comisia analizează periodic eficacitatea și impactul social și economic al măsurilor convenite și recomandă măsurile de corecție necesare pentru a stimula creșterea și a contribui la crearea de locuri de muncă, asigurând consolidarea bugetară necesară și reducând la minim efectele sociale negative, mai ales în ceea ce privește categoriile sociale cele mai vulnerabile din Irlanda.Articolul 4Irlanda deschide un cont special la Banca Națională a Irlandei în vederea gestionării asistenței financiare din partea Uniunii.Articolul 5Prezenta decizie se adresează Irlandei.Articolul 6Prezenta decizie se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene .Adoptată la Bruxelles,Pentru ConsiliuPreședinteleFIȘĂ DE IMPACT BUGETAR(conform articolului 16 din regulamentul intern)DOMENIUL DE POLITICĂ: TITLUL 01 – AFACERI ECONOMICE ȘI FINANCIAREACTIVITATE: OPERAȚIUNI ȘI INSTRUMENTE FINANCIARETITLUL ACȚIUNII: MECANISMUL EUROPEAN DE STABILIZARE FINANCIARĂ – ASISTENȚĂ FINANCIARĂ PENTRU IRLANDA1. TITLUL PROPUNERII: RUBRICA BUGETARĂ ÎN CAUZĂ ȘI TITLUL01 04 01 03 Garanția Uniunii Europene pentru împrumuturile UE destinate asistenței financiare acordate prin mecanismul european de stabilizare financiară2. TEMEI JURIDIC:Articolul 122 alineatul (2) din tratat; Regulamentul (UE) nr. 407/2010 al Consiliului.3. CIFRE GLOBALE PENTRU EXERCI ȚIUL FINANCIAR (ÎN EURO)Această rubrică constituie structura pentru garanția acordată de Uniunea Europeană. Ea va permite Comisiei să onoreze datoria (principalul, dobânda și alte costuri) în cazul incapacității de plată a debitorului (Irlanda).Se va utiliza linia bugetară („p.m.”) corespunzătoare garanției bugetare doar în cazul unei cereri efective de garanție. Se preconizează că, în mod normal, garanția bugetară nu va fi solicitată.3.a – Exercițiul curentNu se aplicăCA |Credit inițial pentru exercițiul financiar (buget) |Transferuri |Credit suplimentar |Credit total |Credite deja rezervate printr-un alt program de lucru |Sold disponibil |Sumă pentru acțiunea propusă |3b – ReportăriNu se aplicăCA |Reportări |Credite deja rezervate printr-un alt program de lucru |Sold disponibil |Sumă pentru acțiunea propusă |3c – Următorul exercițiu financiarNu se aplicăCA |Credit inițial pentru exercițiul financiar (buget) | p.m. |Transferuri |Credit suplimentar |Credit total |Credite deja rezervate printr-un alt program de lucru |Sold disponibil |Sumă pentru acțiunea propusă | p.m. |4. DESCRIEREA AC ȚIUNIIAsistența financiară pe termen mediu propusă pentru Irlanda constă într-un împrumut din partea Uniunii (care urmează să fie finanțat prin împrumuturi UE pe piețele internaționale de capital) în valoare de 22,5 miliarde EUR. Asistența va fi furnizată în contextul unui pachet de finanțare internațional. Mai exact, împrumuturile acordate de țările partenere din UE ar include contribuții din partea Fondului European de stabilitate financiară (17,7 miliarde EUR) și sprijin bilateral sub formă de credite din partea Regatului Unit, a Suediei și a Danemarcei (4,8 miliarde EUR). De asemenea, Irlanda a solicitat un împrumut de la Fondul Monetar Internațional în valoare de 19,5 miliarde DST (aproximativ 22,5 miliarde EUR) în cadrul unui mecanism de finanțare extinsă. Contribuția irlandeză va fi de 17,5 miliarde EUR și va proveni din utilizarea rezervelor de lichidități existente ale statului și din contribuții de la Fondul național de rezervă pentru pensii (National Pensions Reserve Fund - NPRF). Sprijinul financiar al Uniunii pentru Irlanda vizează revenirea economiei la creștere sustenabilă și asigurarea bunei funcționări a sistemului bancar. În același timp, asistența oferită contribuie la asigurarea stabilității financiare în UE și în zona euro, prin reinstaurarea încrederii.Împrumuturile UE obținute pe piețele de capital sau de la instituțiile financiare în scopul extinderii împrumutului acordat Irlandei sunt acoperite de la bugetul Uniunii. Cuantumul împrumuturilor care vor fi acordate Irlandei se ridică la 22,5 miliarde EUR.Structura garanției oferite de bugetul Uniunii Europene îi va permite Comisiei să onoreze datoria în caz de neplată din partea Irlandei.Pentru a-și îndeplini obligațiile, Comisia ar putea recurge la propriile rezerve de lichidități pentru a onora provizoriu datoria. În acest caz, se aplică articolul 12 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 al Consiliului din 22 mai 2000 privind punerea în aplicare a Deciziei 2007/436/CE, Euratom referitoare la sistemul resurselor proprii ale Comunităților (JO L 130, 31.5.2000, p. 1).5. METODA DE CALCUL ADOPTATĂNu se aplică.6. SCADEN ȚARUL PLĂȚILOR (ÎN EURO)Nu se aplică.Denumirea rubricii | Credite | Plăți |Anul n | Anul n+1 | Anul n+2 | Anul n+3 | Exercițiile financiare următoare |Anul n |Anul n+1 |Anul n |Anul n+1 |Total |[1] JO L 118, 12.5.2010, p. 1.[2] A se vedea:http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page/portal/government_finance_statistics/methodology/advice_member_states.