               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 13.1.2021
            COM(2021) 6 final
            2021/0002(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind poziția care trebuie să fie adoptată în numele Uniunii Europene, în cadrul comitetului mixt UE-CTC instituit prin Convenția din 20 mai 1987 privind regimul de tranzit comun, în ceea ce privește modificările aduse convenției respective

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.Obiectul propunerii

               Prezenta propunere vizează o decizie de stabilire a poziției care trebuie adoptată în numele Uniunii în cadrul Comitetului mixt UE-CTC
                  1
                privind tranzitul comun (denumit în continuare „comitetul mixt”) în legătură cu adoptarea preconizată a unei decizii de modificare a apendicelor la Convenția din 20 mai 1987 privind regimul de tranzit comun
                  2
                (denumită în continuare „convenția”).

               2.Contextul propunerii

               2.1.Convenția

               Convenția urmărește să faciliteze circulația mărfurilor între Uniunea Europeană și alte țări care sunt părți contractante la convenție. Ea extinde regimul de tranzit vamal al Uniunii
                  3
                la părțile contractante la convenție, altele decât Uniunea Europeană, și stabilește obligațiile care le revin comercianților și autorităților vamale pentru mărfurile transportate de la o parte contractantă la alta în cadrul acestui regim. Convenția a intrat în vigoare la 1 ianuarie 1988.

               Uniunea Europeană este parte contractantă la convenție. Celelalte părți contractante sunt Republica Islanda, Republica Macedonia de Nord, Regatul Norvegiei, Republica Serbia, Confederația Elvețiană și Republica Turcia. Aceste țări sunt menționate în convenție ca țări de tranzit comun.

               2.2.Comitetul mixt

               Sarcina comitetului mixt este de a administra convenția și de a asigura implementarea corectă a acesteia. Prin intermediul unor decizii, comitetul mixt adoptă modificări ale apendicelor la convenție.

               Deciziile comitetului mixt sunt adoptate de comun acord
                  4
                de către părțile contractante, astfel cum se prevede la articolul 14 alineatul (2) din convenție.

               2.3.Actul avut în vedere al comitetului mixt

               La începutul anului 2021, comitetul mixt trebuie să adopte printr-o procedură scrisă o decizie privind modificarea apendicelor I și III la convenție (denumită în continuare „actul avut în vedere”).

               Scopul actului avut în vedere este de a alinia convenția la dispozițiile Codului vamal al Uniunii („CVU”)
                  5
                și ale actelor sale delegate și de punere în aplicare în ceea ce privește regimul de tranzit și statutul vamal al mărfurilor din Uniune, precum și de a aduce modificările necesare apendicelor la convenție în urma retragerii Regatului Unit din Uniune
                  6
                și a aderării Regatului Unit la convenție, conform indicațiilor stipulate în cele ce urmează.

               Articolul 311 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/2447 al Comisiei
                  7
                (denumit în continuare „actul de punere în aplicare”), care stabilește cererea de transfer al recuperării datoriei vamale, a fost modificat în septembrie 2019
                  8
               . Modificarea a stabilit regulile pentru cererea de transfer al recuperării, în cazul în care autoritatea vamală a unei țări implicate într-o operațiune de tranzit obține dovezi potrivit cărora faptele care sunt la originea datoriei au avut loc pe teritoriul său. În aceste cazuri, autoritatea respectivă trebuie să solicite țării de plecare să îi transfere responsabilitatea de a începe recuperarea. Țara de plecare trebuie să confirme, într-un anumit interval de timp, dacă transferă autorității vamale solicitante competența de a începe recuperarea. Prin urmare, articolul 50 din apendicele I la convenție, care reproduce articolul 311 din actul de punere în aplicare, trebuie să fie modificat în consecință.

               Anexa 72-04 la actul de punere în aplicare, care descrie planul de asigurare a continuității activității pentru tranzitul unional, a fost modificată și aplicată de la 30 iunie 2020
                  9
               . Pentru a permite o mai mare flexibilitate în cadrul planului de asigurare a continuității activității în tranzit și pentru a reduce formalitățile și costurile suportate de autoritățile vamale, s-a prelungit valabilitatea certificatelor de garanție globală și a certificatelor de dispensă de garanție pe suport de hârtie. Articolul 79 din apendicele I la convenție și punctul 19.3. al capitolului III din anexa II la apendicele I la convenție, care reflectă punctul 19.3 al capitolului III partea I din anexa 72-04 la actul de punere în aplicare, trebuie să fie modificate în consecință.

               În momentul în care CVU încetează să se mai aplice Regatului Unit și pe teritoriul acestuia, cu excepția Irlandei de Nord, Regatul Unit va adera la convenție ca parte contractantă separată
                  10
                și se va aplica Protocolul privind Irlanda/Irlanda de Nord anexat la Acordul privind retragerea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord din Uniunea Europeană și din Comunitatea Europeană a Energiei Atomice
                  11
               . Convenția conține trimiteri la statele membre ale UE, la țările de tranzit comun și la codurile de țară respective. Prin urmare, este necesar să se aducă modificările corespunzătoare apendicelui III la convenție, pentru a distinge Regatul Unit în ceea ce privește Irlanda de Nord și pentru a indica faptul că CVU se aplică în Irlanda de Nord, în particular în privința dispozițiilor referitoare la garanție.

               Poziția UE cu privire la proiectul de decizie a comitetului mixt privind modificările ulterioare ale convenției se bazează pe norme UE care au fost deja convenite de Consiliu (în particular, pe dispozițiile actelor delegate și de punere în aplicare ale Codului vamal al Uniunii). Conținutul legat de aplicarea Protocolului privind Irlanda/Irlanda de Nord este aliniat respectivului protocol.

               Actul avut în vedere va deveni obligatoriu pentru părțile contractante în conformitate cu articolul 2 din decizia menționată mai sus, care prevede că acesta intră în vigoare la data adoptării sale.

               Dispozițiile referitoare la valabilitatea certificatelor de garanție globală și a certificatelor de dispensă de garanție pe suport de hârtie trebuie să se aplice retroactiv de la 30 iunie 2020. Garanților trebuie să li se acorde condiții egale în temeiul legislației Uniunii și al convenției. Perioada de valabilitate extinsă a certificatelor este deja în vigoare de la 30 iunie 2020 în legislația vamală a Uniunii.

               Prevederile legate de aplicarea Protocolului privind Irlanda/Irlanda de Nord se vor aplica din momentul în care CVU încetează să se mai aplice Regatului Unit și pe teritoriul acestuia – cu excepția Irlandei de Nord, unde CVU va continua să se aplice după această dată – iar Regatul Unit aderă la convenție ca parte contractantă separată.

               În conformitate cu articolul 15 alineatul (3) din convenție, deciziile de modificare a convenției trebuie puse în aplicare de către părțile contractante în conformitate cu propria lor legislație.

               3.Poziția care trebuie să fie adoptată în numele Uniunii

                  Poziția propusă care trebuie să fie adoptată în numele Uniunii este modificarea apendicelor I și III la convenție în vederea alinierii lor cu următoarele dispoziții:

                  ·legislația vamală a Uniunii care reglementează regimul de tranzit al Uniunii și, în particular, articolul 311 modificat din actul de punere în aplicare, care stabilește cererea de transfer al recuperării datoriei vamale și anexa 72-04 la actul de punere în aplicare, în ceea ce privește valabilitatea certificatelor de garanție globală și a certificatelor de dispensă de garanție pe suport de hârtie utilizate în cadrul planului de asigurare a continuității activității;

                  ·aplicarea Protocolului privind Irlanda/Irlanda de Nord, în particular pentru a distinge Regatul Unit în ceea ce privește Irlanda de Nord, atunci când este cazul.

               Poziția propusă este coerentă cu politica comercială comună.

               Prin asigurarea alinierii depline a convenției la legislația actuală a Uniunii și, prin urmare, prin crearea unor condiții uniforme pentru punerea în aplicare coerentă a dispozițiilor referitoare la regimul de tranzit unional și la regimul de tranzit comun, modificările propuse ale convenției ar avea drept rezultat beneficii substanțiale și tangibile atât pentru comercianți, cât și pentru administrațiile vamale.

               4.Temei juridic

               4.1.Temeiul juridic procedural

               4.1.1.Principii

               Articolul 218 alineatul (9) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) prevede posibilitatea adoptării unor decizii de stabilire „a pozițiilor care trebuie adoptate în numele Uniunii în cadrul unui organism creat printr-un acord, în cazul în care acest organism trebuie să adopte acte cu efecte juridice, cu excepția actelor care modifică sau completează cadrul instituțional al acordului.”

               Potrivit articolului 15 alineatul (3) din convenție, comitetul mixt UE-CTC adoptă, prin intermediul unor decizii, modificări ale apendicelor la convenție.

               4.1.2.Aplicarea la cazul în discuție

               Comitetul mixt este un organism creat printr-un acord, și anume prin Convenția privind regimul de tranzit comun.

               Decizia pe care comitetul mixt este invitat să o adopte constituie un act cu efecte juridice. Actul avut în vedere va avea caracter obligatoriu în temeiul dreptului internațional, în conformitate cu articolul 15 alineatul (3) și cu articolul 20 din convenție.

               Actul avut în vedere nu completează și nu schimbă cadrul instituțional al convenției.

               Prin urmare, temeiul juridic procedural al propunerii de decizie este articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               4.2.Temeiul juridic material

               4.2.1.Principii

               Temeiul juridic material al unei decizii adoptate în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE depinde în primul rând de obiectivul și de conținutul actului avut în vedere, cu privire la care se adoptă o poziție în numele Uniunii. În cazul în care actul avut în vedere urmărește două obiective sau include două elemente, iar unul dintre aceste obiective sau elemente poate fi identificat ca fiind obiectivul sau elementul principal, iar celălalt obiectiv sau element are mai degrabă un caracter accesoriu, decizia adoptată în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE trebuie să se întemeieze pe un singur temei juridic material, respectiv pe cel impus de obiectivul sau de elementul principal sau predominant.

               4.2.2.Aplicarea la cazul în discuție

               Obiectivul principal și conținutul actului avut în vedere sunt legate de obiectivul de asigurare a unor proceduri eficiente de trecere a frontierei pentru mărfuri. Obiectivul principal și conținutul actului avut în vedere se referă la politica comercială comună.

               Prin urmare, temeiul juridic material al deciziei propuse este articolul 207 din TFUE.

               4.3.Concluzie

               Temeiul juridic al deciziei propuse trebuie să fie articolul 207 din TFUE coroborat cu articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               5.Publicarea actului avut în vedere

               Întrucât actul comitetului mixt va aduce modificări convenției și apendicelor acesteia, este oportun ca acesta să fie publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene după adoptarea sa.

               2021/0002 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind poziția care trebuie să fie adoptată în numele Uniunii Europene, în cadrul comitetului mixt UE-CTC instituit prin Convenția din 20 mai 1987 privind regimul de tranzit comun, în ceea ce privește modificările aduse convenției respective

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Convenția privind regimul de tranzit comun
                  12
                (denumită în continuare „convenția”) a fost încheiată între Comunitatea Economică Europeană, Republica Austria, Republica Finlanda, Republica Islanda, Regatul Norvegiei, Regatul Suediei și Confederația Elvețiană la 20 mai 1987 și a intrat în vigoare la 1 ianuarie 1988.

               (2)În conformitate cu articolul 15 alineatul (3) litera (a) din convenție, comitetul mixt instituit prin convenția respectivă poate adopta, prin intermediul unor decizii, modificări ale apendicelor la convenție.

               (3)La începutul anului 2021, comitetul mixt trebuie să adopte o decizie privind modificarea apendicelor I și III la convenție.

               (4)Este oportun să se stabilească poziția care trebuie să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul comitetului mixt, deoarece decizia privind modificarea apendicelor I și III la convenție va avea caracter obligatoriu pentru Uniune.

               (5)Articolul 311 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/2447 al Comisiei
                  13
                (denumit în continuare „actul de punere în aplicare”), care stabilește cererea de transfer al recuperării datoriei vamale, a fost modificat
                  14
               . În conformitate cu noile alineate (3) și (4), în cazul în care autoritatea vamală a unei țări implicate într-o operațiune de tranzit obține dovezi potrivit cărora faptele care sunt la originea datoriei au avut loc pe teritoriul său, autoritatea respectivă trebuie să solicite țării de plecare să îi transfere responsabilitatea de a începe recuperarea. Țara de plecare trebuie să confirme, într-un anumit interval de timp, dacă transferă autorității vamale solicitante competența de a începe recuperarea. Prin urmare, articolul 50 din apendicele I la convenție, care reflectă dispozițiile articolului 311 din actul de punere în aplicare, trebuie să fie modificat în consecință.

               (6)Anexa 72-04 la actul de punere în aplicare, care descrie planul de asigurare a continuității activității pentru tranzitul unional, a fost modificată
                  15
               . Pentru a permite o mai mare flexibilitate în cadrul planului de asigurare a continuității activității în tranzit și pentru a reduce formalitățile și costurile suportate de autoritățile vamale, s-a prelungit valabilitatea certificatelor de garanție globală și a certificatelor de dispensă de garanție pe suport de hârtie. Prin urmare, articolul 79 din apendicele I la convenție și punctul 19.3. al capitolului III din anexa II la apendicele I la convenție, care reflectă punctul 19.3 al capitolului III partea I din anexa 72-04 la actul de punere în aplicare, trebuie să fie modificate în consecință.

               (7)În momentul în care CVU încetează să se mai aplice Regatului Unit și pe teritoriul acestuia, cu excepția Irlandei de Nord, Regatul Unit va adera la convenție ca parte contractantă separată
                  16
                și se va aplica Protocolul privind Irlanda/Irlanda de Nord la Acordul privind retragerea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord din Uniunea Europeană și din Comunitatea Europeană a Energiei Atomice
                  17
               . Convenția conține trimiteri la numele statelor membre ale UE, la numele țărilor de tranzit comun, precum și la codurile de țară respective. Prin urmare, este necesar să se aducă modificările corespunzătoare apendicelui III la convenție, pentru a indica faptul că Regatul Unit este o țară de tranzit comun și faptul că CVU se aplică în Irlanda de Nord, în special în ceea ce privește dispozițiile privind garanția,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Poziția care trebuie să fie adoptată în numele Uniunii, fie în cadrul celei de a 33-a reuniuni, fie în cadrul unei reuniuni ulterioare a comitetului mixt sau prin intermediul unei proceduri scrise, în ceea ce privește modificările aduse apendicelor la convenția respectivă, se bazează pe proiectul de decizie a comitetului mixt, anexat la prezenta decizie.

               Reprezentanții Uniunii în cadrul comitetului mixt pot conveni asupra unor modificări minore ale proiectului de decizie a comitetului mixt, fără a mai fi necesară o nouă decizie a Consiliului.

               Articolul 2

               Prezenta decizie se adresează Comisiei.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)

                        Common Transit Countries, țări de tranzit comun.

                     (2)

                        JO L 226, 13.8.1987, p. 2.

                     (3)

                        Articolele 226 și 227 din Regulamentul (UE) nr. 952/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 octombrie 2013 de stabilire a Codului vamal al Uniunii (JO L 269, 10.10.2013, p. 1).

                     (4)

                        Niciuna dintre părțile contractante nu a ridicat vreo obiecție.

                     (5)

                        Regulamentul (UE) nr. 952/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 9 octombrie 2013 de stabilire a Codului vamal al Uniunii, JO L 269, 10.10.2013, p. 1.

                     (6)

                        JO L 29, 31.1.2020, p. 7.

                     (7)

                        Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/2447 al Comisiei din 24 noiembrie 2015 de stabilire a unor norme pentru punerea în aplicare a anumitor dispoziții din Regulamentul (UE) nr. 952/2013 al Parlamentului European și al Consiliului de stabilire a Codului vamal al Uniunii (JO L 343, 29.12.2015, p. 558).

                     (8)

                        Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/1394 al Comisiei din 10 septembrie 2019 de modificare și rectificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/2447 în ceea ce privește anumite norme privind supravegherea pentru punerea în liberă circulație și ieșirea de pe teritoriul vamal al Uniunii (JO L 234, 11.9.2019, p. 1).

                     (9)

                        Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2020/893 al Comisiei din 29 iunie 2020 de modificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/2447 de stabilire a unor norme pentru punerea în aplicare a anumitor dispoziții din Regulamentul (UE) nr. 952/2013 al Parlamentului European și al Consiliului de stabilire a Codului vamal al Uniunii (JO L 206, 30.06.2020, p. 8).

                     (10)

                        Decizia nr. 1/2018 a Comitetului mixt UE-CTC din 4 decembrie 2018 în ceea ce privește o invitație adresată Regatului Unit de a adera la Convenția privind regimul de tranzit comun [2018/1987] (JO L 317, 14.12.2018, p. 47).

                     (11)

                        JO L 29, 31.1.2020, p. 102.

                     (12)

                        JO L 226, 13.8.1987, p. 2.

                     (13)

                        Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/2447 al Comisiei din 24 noiembrie 2015 de stabilire a unor norme pentru punerea în aplicare a anumitor dispoziții din Regulamentul (UE) nr. 952/2013 al Parlamentului European și al Consiliului de stabilire a Codului vamal al Uniunii (JO L 343, 29.12.2015, p. 558).

                     (14)

                        Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/1394 al Comisiei din 10 septembrie 2019 de modificare și rectificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/2447 în ceea ce privește anumite norme privind supravegherea pentru punerea în liberă circulație și ieșirea de pe teritoriul vamal al Uniunii (JO L 234, 11.9.2019, p. 1).

                     (15)

                        Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2020/893 al Comisiei din 29 iunie 2020 de modificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/2447 de stabilire a unor norme pentru punerea în aplicare a anumitor dispoziții din Regulamentul (UE) nr. 952/2013 al Parlamentului European și al Consiliului de stabilire a Codului vamal al Uniunii (JO L 206, 30.6.2020, p. 8).

                     (16)

                        Decizia nr. 1/2018 a Comitetului mixt UE-CTC din 4 decembrie 2018 în ceea ce privește o invitație adresată Regatului Unit de a adera la Convenția privind regimul de tranzit comun [2018/1987] (JO L 317, 14.12.2018, p. 47).

                     (17)

                        JO L 29, 31.1.2020, p. 102.

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 13.1.2021
            COM(2021) 6 final
            ANEXĂ
            la
            Propunerea de decizie a Consiliului
            privind poziția care trebuie să fie adoptată în numele Uniunii Europene, în cadrul comitetului mixt UE-CTC instituit prin Convenția din 20 mai 1987 privind regimul de tranzit comun, în ceea ce privește modificările aduse convenției respective

               PROIECT DE
                  DECIZIE nr.      /2021 a Comitetului mixt UE-CTC instituit prin
                  Convenția din 20 mai 1987 privind regimul de tranzit comun
                  din …..2021
                  de modificare a apendicelor I și III la convenția respectivă

               COMITETUL MIXT UE-CTC,

               având în vedere Convenția din 20 mai 1987 privind regimul de tranzit comun, în special articolul 15 alineatul (3) litera (a),

               întrucât:

               (1)În conformitate cu articolul 15 alineatul (3) litera (a) din Convenția din 20 mai 1987 privind regimul de tranzit comun
                  1
                (denumită în continuare „convenția”), comitetul mixt instituit prin convenția respectivă trebuie să adopte, prin decizie, modificări ale apendicelor la convenție.

               (2)Articolul 311 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/2447 al Comisiei
                  2
               , care stabilește cererea de transfer al recuperării datoriei vamale, a fost modificat
                  3
               . În conformitate cu noile alineate (3) și (4), în cazul în care autoritatea vamală a unei țări implicate într-o operațiune de tranzit obține dovezi potrivit cărora evenimentele care au dat naștere datoriei au avut loc pe teritoriul său, autoritatea respectivă trebuie să solicite țării de plecare să îi transfere responsabilitatea de a începe recuperarea. Țara de plecare trebuie să confirme, într-un anumit interval de timp, dacă transferă autorității vamale solicitante competența de a începe recuperarea. Prin urmare, articolul 50 din apendicele I la convenție, care reflectă dispozițiile articolului 311 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/2447 al Comisiei, trebuie să fie modificat în consecință.

               (3)Anexa 72-04 la Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/2447 al Comisiei, care descrie planul de asigurare a continuității activității pentru tranzitul unional, a fost modificată
                  4
                și se aplică de la 30 iunie 2020. În conformitate cu punctul 19.3 modificat din capitolul III, valabilitatea certificatelor de garanție globală și a certificatelor de dispensă de garanție pe suport de hârtie prevăzute în anexa 72-04 la Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/2447 a fost prelungită, pentru a permite o mai mare flexibilitate în cadrul planului de asigurare a continuității activității în tranzit și pentru a reduce formalitățile și costurile suportate de autoritățile vamale. Prin urmare, articolul 79 din apendicele I la convenție și punctul 19.3. al capitolului III din anexa II la apendicele I la convenție, care reflectă punctul 19.3 al capitolului III partea I din anexa 72-04 la regulamentul de punere în aplicare susmenționat, trebuie să fie modificate în consecință. Această modificare trebuie să se aplice și ea de la 30 iunie 2020, pentru a acorda condiții egale garanților în temeiul legislației vamale a Uniunii și al convenției.

               (4)Formularele pentru angajamentele garantului sunt stipulate în anexele C1, C2, C4, C5 și C6 la apendicele III la convenție. Aceste formulare enumeră statele membre ale Uniunii și celelalte părți contractante la convenție. Decizia nr. 2/2018
                  5
                a Comitetului mixt UE-CTC elimină trimiterile la Regatul Unit ca stat membru al Uniunii și introduce trimiterea la Regatul Unit ca țară de tranzit comun de la data la care aderarea Regatului Unit ca parte contractantă separată devine efectivă. Pe lângă aceasta, însă, ca o consecință a aplicării Protocolului privind Irlanda/Irlanda de Nord
                  6
               , în ceea ce privește operațiunile de tranzit unional, Irlanda de Nord trebuie să fie listată într-un mod care să indice faptul că orice garanție valabilă în statele membre ale UE trebuie să fie valabilă și în Irlanda de Nord.

               (5)Drept consecință a aplicării Protocolului privind Irlanda/Irlanda de Nord și în conformitate cu articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 471/2009
                  7
               , a fost introdus un nou cod „XI”
                  8
                pentru a distinge Regatul Unit în ceea ce privește Irlanda de Nord. Utilizarea codurilor de țară definite în anexa A2 și anexa B1 la apendicele III la convenție trebuie să fie modificată în mod corespunzător.

               (6)Pentru a asigura aplicarea corectă a noului cod „XI”, toate indicațiile din convenție referitoare la utilizarea codurilor de țară trebuie să se refere la anexa A2 sau la anexa B1 la apendicele III la convenție.

               (7)Decizia nr. 2/2018 a Comitetului mixt UE-CTC intră în vigoare la 1 ianuarie 2021, după intrarea în vigoare a Deciziei nr. 1/2019
                  9
                a Comitetului mixt UE-CTC la 4 decembrie 2019. Decizia nr. 1/2019 a introdus noua denumire „Republica Macedonia de Nord” pe formularele pentru angajamentele garantului prevăzute în anexele C1, C2, C4, C5 și C6 la apendicele III la convenție, în timp ce Decizia nr. 2/2018 a reintrodus în mod eronat vechea denumire „fosta Republică iugoslavă a Macedoniei” în anexele C1, C2 și C4. Prin urmare, noua denumire „Republica Macedonia de Nord” trebuie reintrodusă pe formularele respective.

               Prin urmare, convenția trebuie modificată în consecință,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE

               Articolul 1

               (1)Apendicele I la convenție se modifică în conformitate cu anexa A la prezenta decizie.

               (2)Apendicele III la convenție se modifică în conformitate cu anexa B la prezenta decizie.

               Articolul 2

               Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

               Punctele 2 și 3 din anexa A se aplică începând cu 30 iunie 2020.

               Punctele 1-4 din anexa B se aplică din ziua în care Regatul Unit aderă la convenție în calitate de parte contractantă.

               Adoptată la ..........

                     Pentru comitetul mixt

                     Președintele

               Anexa A

               Apendicele I la convenție se modifică după cum urmează:

               (1)La articolul 50 se adaugă următoarele alineate (3) și (4):

               „(3) În cazul în care autoritatea vamală a unei țări implicate într-o operațiune de tranzit comun obține dovezi, înainte de expirarea termenului menționat la articolul 114 alineatul (2) litera (a), potrivit cărora locul în care s-au produs faptele care sunt la originea datoriei se află pe teritoriul său, această autoritate trimite imediat și, în orice caz, în termenul respectiv, o cerere justificată în mod corespunzător autorității vamale a țării de plecare de a transfera autorității vamale solicitante responsabilitatea de a începe recuperarea.

               (4) Autoritatea vamală a țării de plecare confirmă primirea cererii formulate în conformitate cu alineatul (3) și informează autoritatea vamală solicitantă, în termen de 28 de zile de la data la care a fost trimisă cererea, dacă acceptă să dea curs cererii și să transfere autorității solicitante responsabilitatea de a începe recuperarea.”.

               (2)La articolul 79:

               (a)alineatul (2) se înlocuiește cu următorul text:

               „(2) Perioada de valabilitate a unui certificat de garanție globală sau a unui certificat de dispensă de garanție este limitată la cinci ani. Cu toate acestea, perioada respectivă poate fi prelungită de biroul vamal de garanție, o singură dată, cu maximum cinci ani.”;

               (b)după alineatul (2), se adaugă alineatele (3) și (4) cu următorul text:

               „(3) Dacă, în perioada de valabilitate a certificatului, biroul vamal de garanție este informat că certificatul, ca urmare a unor numeroase modificări, nu este suficient de lizibil și poate fi respins de biroul vamal de plecare, biroul vamal de garanție invalidează certificatul și eliberează unul nou, dacă este cazul.

               (4) Certificatele cu o perioadă de valabilitate de doi ani rămân valabile. Perioada lor de valabilitate poate fi prelungită de biroul vamal de garanție cu o a doua perioadă, de maximum cinci ani.”.

               (3)În anexa II capitolul III, punctul 19.3. se înlocuiește cu următorul text:

               „19.3 Perioada de valabilitate a unui certificat de garanție globală sau a unui certificat de dispensă de garanție este limitată la cinci ani. Cu toate acestea, perioada respectivă poate fi prelungită de biroul vamal de garanție, o singură dată, cu maximum cinci ani.

               Dacă, în perioada de valabilitate a certificatului, biroul vamal de garanție este informat că certificatul, ca urmare a unor numeroase modificări, nu este suficient de lizibil și poate fi respins de biroul vamal de plecare, biroul vamal de garanție invalidează certificatul și eliberează unul nou, dacă este cazul.

               Certificatele cu o perioadă de valabilitate de doi ani rămân valabile. Perioada lor de valabilitate poate fi prelungită de biroul vamal de garanție cu o a doua perioadă, de maximum cinci ani.”.

               Anexa B

               Apendicele III la convenție se modifică după cum urmează:

               (1)În anexa A1 titlul II capitolul II punctul B „Detalii despre datele din declarația de tranzit” punctul semialdin „REFERINȚA GARANȚIEI”, textul „(cod țară ISO alfa 2)” din coloana „Conținut” a câmpului 2, se înlocuiește cu următorul text:

               „(codul de țară prezentat în anexa A2)”.

               (1)În anexa A2 punctul 1, se adaugă următoarea teză:

               „XI se utilizează pentru Irlanda de Nord.”.

               (2)În anexa A4 punctul 1, textul „(codul de țară ISO alfa 2)” din coloana „Conținut” a câmpului 2, se înlocuiește cu următorul text:

               „(codul de țară prezentat în anexa A2)”.

               (3)În anexa B1, caseta 51 se modifică după cum urmează:

               (a)textul „GB
                     Regatul Unit” se înlocuiește cu:

               „GB
                     Regatul Unit (excluzând Irlanda de Nord)”;

               (b)lista se completează cu rubrica următoare:

               „XI
                     Irlanda de Nord”.

               (4)Anexa C1 punctul 1 se modifică după cum urmează:

               (a)textul „fosta Republică iugoslavă a Macedoniei” se înlocuiește cu textul „Republica Macedonia de Nord”;

               (b)la textul „Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord3”, înainte de nota de final 3 se adaugă o notă de final 3a, cu următorul text:

               „În temeiul Protocolului privind Irlanda/Irlanda de Nord la Acordul privind retragerea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord din Uniunea Europeană și din Comunitatea Europeană a Energiei Atomice, Irlanda de Nord trebuie considerată ca făcând parte din Uniunea Europeană în sensul prezentei garanții. Prin urmare, un garant stabilit pe teritoriul vamal al Uniunii Europene trebuie să indice o adresă de serviciu sau să numească un agent în Irlanda de Nord dacă garanția poate fi utilizată în Irlanda de Nord. Cu toate acestea, în cazul în care o garanție, în contextul tranzitului comun, devine valabilă în Uniunea Europeană și în Regatul Unit, o singură adresă de serviciu sau un agent desemnat în Regatul Unit poate acoperi toate părțile Regatului Unit, inclusiv Irlanda de Nord.”

               (5)Anexa C2 punctul 1 se modifică după cum urmează:

               (a)textul „fosta Republică iugoslavă a Macedoniei” se înlocuiește cu textul „Republica Macedonia de Nord”;

               (b)la textul „Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord” se adaugă o notă de final 2a, cu următorul text:

               „În temeiul Protocolului privind Irlanda/Irlanda de Nord la Acordul privind retragerea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord din Uniunea Europeană și din Comunitatea Europeană a Energiei Atomice, Irlanda de Nord trebuie considerată ca făcând parte din Uniunea Europeană în sensul prezentei garanții. Prin urmare, un garant stabilit pe teritoriul vamal al Uniunii Europene trebuie să indice o adresă de serviciu sau să numească un agent în Irlanda de Nord dacă garanția poate fi utilizată în Irlanda de Nord. Cu toate acestea, în cazul în care o garanție, în contextul tranzitului comun, devine valabilă în Uniunea Europeană și în Regatul Unit, o singură adresă de serviciu sau un agent desemnat în Regatul Unit poate acoperi toate părțile Regatului Unit, inclusiv Irlanda de Nord.”

               (6)Anexa C4 punctul 1 se modifică după cum urmează:

               (a)textul „fosta Republică iugoslavă a Macedoniei” se înlocuiește cu textul „Republica Macedonia de Nord”;

               (b)la textul „Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord3”, înainte de nota de final 3 se adaugă o notă de final 3a, cu următorul text:

               „În temeiul Protocolului privind Irlanda/Irlanda de Nord la Acordul privind retragerea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord din Uniunea Europeană și din Comunitatea Europeană a Energiei Atomice, Irlanda de Nord trebuie considerată ca făcând parte din Uniunea Europeană în sensul prezentei garanții. Prin urmare, un garant stabilit pe teritoriul vamal al Uniunii Europene trebuie să indice o adresă de serviciu sau să numească un agent în Irlanda de Nord dacă garanția poate fi utilizată în Irlanda de Nord. Cu toate acestea, în cazul în care o garanție, în contextul tranzitului comun, devine valabilă în Uniunea Europeană și în Regatul Unit, o singură adresă de serviciu sau un agent desemnat în Regatul Unit poate acoperi toate părțile Regatului Unit, inclusiv Irlanda de Nord.”

               (7)În anexa C5, rândul 7 se modifică după cum urmează:

               (1)la textul „Regatul Unit” se adaugă o notă de subsol (**), cu următorul text:

               (2)„(**) În temeiul Protocolului privind Irlanda/Irlanda de Nord la Acordul privind retragerea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord din Uniunea Europeană și din Comunitatea Europeană a Energiei Atomice, Irlanda de Nord trebuie considerată ca făcând parte din Uniunea Europeană în sensul prezentei garanții.”.

               (8)În anexa C6, rândul 6 se modifică după cum urmează:

               (1)la textul „Regatul Unit” se adaugă o notă de subsol (**), cu următorul text:

               (2)„(**) În temeiul Protocolului privind Irlanda/Irlanda de Nord la Acordul privind retragerea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord din Uniunea Europeană și din Comunitatea Europeană a Energiei Atomice, Irlanda de Nord trebuie considerată ca făcând parte din Uniunea Europeană în sensul prezentei garanții.”.

                     (1)

                        JO L 226, 13.8.1987, p. 2.

                     (2)

                        Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/2447 al Comisiei din 24 noiembrie 2015 de stabilire a unor norme pentru punerea în aplicare a anumitor dispoziții din Regulamentul (UE) nr. 952/2013 al Parlamentului European și al Consiliului de stabilire a Codului vamal al Uniunii (JO L 343, 29.12.2015, p. 558).

                     (3)

                        Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2019/1394 al Comisiei din 10 septembrie 2019 de modificare și rectificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/2447 în ceea ce privește anumite norme privind supravegherea pentru punerea în liberă circulație și ieșirea de pe teritoriul vamal al Uniunii (JO L 234, 11.9.2019, p. 1).

                     (4)

                        Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2020/893 al Comisiei din 29 iunie 2020 de modificare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2015/2447 de stabilire a unor norme pentru punerea în aplicare a anumitor dispoziții din Regulamentul (UE) nr. 952/2013 al Parlamentului European și al Consiliului de stabilire a Codului vamal al Uniunii (JO L 206, 30.6.2020, p. 8).

                     (5)

                        JO L 317, 14.12.2018, p. 48.

                     (6)

                        Protocolul privind Irlanda/Irlanda de Nord la Acordul privind retragerea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord din Uniunea Europeană și din Comunitatea Europeană a Energiei Atomice, JO L 29, 31.1.2020, p. 102.

                     (7)

                        Regulamentul (CE) nr. 471/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009 privind statisticile comunitare privind comerțul exterior cu țările terțe și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1172/95 al Consiliului, JO L 152, 16.6.2009, p. 23.

                     (8)

                        Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2020/1470 al Comisiei din 12 octombrie 2020 privind nomenclatorul țărilor și teritoriilor pentru statisticile europene referitoare la comerțul internațional cu mărfuri și defalcarea geografică pentru alte statistici de întreprindere (JO L 334, 13.10.2020, p. 2).

                     (9)

                        JO L 103, 3.4.2020, p. 47.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 27.1.2021
            COM(2021) 27 final
            2021/0014(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul Comitetului pentru comerț, privind modificarea apendicelui 1 la anexa XII la Acordul comercial dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Columbia, Peru și Ecuador, pe de altă parte

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.Obiectul propunerii

               Prezenta propunere se referă la decizia de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii, în cadrul Comitetului pentru comerț al Acordului comercial dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Columbia, Ecuador și Peru, pe de altă parte (denumit în continuare „acordul comercial”), în special articolul 191.

               Articolul 191 din acordul comercial prevede procedurile prin care o parte își poate modifica sau rectifica domeniul de reglementare al procedurilor de achiziții publice în conformitate cu titlul VI din acordul comercial.

               În subsecțiunea 1 („Entități guvernamentale centrale”) din secțiunea A din apendicele 1 la anexa XII („Achiziții publice”) la acordul comercial se precizează entitățile guvernamentale centrale din Columbia ale căror achiziții intră în sfera de aplicare a titlului VI.

               În cadrul reuniunii Subcomitetului pentru achiziții publice din 17 octombrie 2019, care a avut loc la Bogota, Columbia a informat Uniunea cu privire la intenția sa de a actualiza lista entităților contractante la nivel central prin adăugarea a șase agenții create după 2011, care aparțin nivelului executiv. La momentul încheierii negocierilor pentru acordul comercial dintre Uniune și Columbia în 2010, competențele îndeplinite în prezent de astfel de agenții erau exercitate de entitățile contractante la nivel ministerial. Aceste agenții nu figurează în prezent pe lista entităților contractante la nivel central în domeniul de reglementare al Columbiei.

               Uniunea și Columbia convin să modifice subsecțiunea 1 din secțiunea A din apendicele 1 la anexa XII la acordul comercial. Uniunea și Columbia sunt de acord că o astfel de actualizare nu ar trebui să necesite niciun fel de ajustări compensatorii, deoarece reprezintă o modificare minoră în temeiul articolului 191 alineatul (2) din acordul comercial.

               Decizia de a modifica subsecțiunea 1 din secțiunea A din apendicele 1 la anexa XII poate fi adoptată, în cadrul Comitetului pentru comerț instituit prin acord, de către Uniunea Europeană și Columbia („țara andină semnatară vizată”), în conformitate cu articolul 14 alineatul (3) din acordul comercial, coroborat cu articolul 12 alineatul (4), întrucât se referă în mod exclusiv la relația bilaterală dintre acestea.

               2.Contextul propunerii

               2.1.Acordul comercial

               Acordul comercial vizează deschiderea piețelor și creșterea stabilității relațiilor comerciale dintre Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de o parte, și Columbia, Ecuador și Peru, pe de altă parte.

               Unul dintre principalele obiective ale acordului comercial este deschiderea efectivă și reciprocă a piețelor de achiziții publice ale părților. Titlul VI privind achizițiile publice din acordul comercial prevede un dublu obiectiv: să se stabilească reguli privind achizițiile publice prin care să se asigure încheierea contractelor publice într-un mod transparent, eficace și nediscriminatoriu și să se deschidă reciproc piețele achizițiilor publice ofertanților, bunurilor și serviciilor din cealaltă parte. În acest context, Uniunea și Columbia au negociat bilateral accesul reciproc la ofertele lor, definite în domeniul de aplicare al capitolului privind achizițiile publice. Domeniul de aplicare al capitolului privind achizițiile publice stabilește care sunt achizițiile cărora li se aplică normele procedurale și de fond negociate.

               Uniunea și Columbia convin că lista entităților contractante la nivel central din Columbia ar trebui actualizată prin adăugarea celor șase agenții menționate în prezenta decizie.

               În consecință, Uniunea și Columbia convin să modifice subsecțiunea 1 din secțiunea A din apendicele 1 la anexa XII la acordul comercial fără ajustări compensatorii, întrucât este vorba despre o modificare minoră în temeiul articolului 191 alineatul (2) din acordul comercial.

               2.2.Comitetul pentru comerț

               Comitetul pentru comerț instituit în temeiul articolului 12 din acordul comercial monitorizează și facilitează funcționarea acordului și corecta aplicare a dispozițiilor acestuia; evaluează rezultatele obținute prin aplicarea acordului comercial, în special evoluția relațiilor comerciale și economice dintre părți; monitorizează activitățile tuturor organismelor specializate instituite prin acordul comercial și recomandă orice acțiune necesară; evaluează și adoptă decizii privind orice subiect adus în atenția sa de către organismele specializate; și adoptă propriul regulament de procedură, precum și programul reuniunilor și agenda pentru reuniunile sale. Comitetul pentru comerț adoptă decizii prin consens. Deciziile adoptate sunt obligatorii pentru părți, care iau măsurile necesare pentru a le pune în aplicare. În cazurile menționate la articolul 12 alineatul (4) din acordul comercial, orice decizie se adoptă de către Uniune și țara andină semnatară vizată și este în vigoare numai între părțile respective, cu condiția ca aceste decizii să nu afecteze drepturile și obligațiile altei țări andine semnatare [articolul 14 alineatul (3)].

               2.3.Actul preconizat de Comitetul pentru comerț

               În cadrul celei de-a șasea reuniuni a Subcomitetului pentru achiziții publice din 17 octombrie 2019, care a avut loc la Bogota, Columbia a informat Uniunea cu privire la intenția sa de a actualiza lista entităților contractante la nivel central prin adăugarea a șase agenții create după 2011, care aparțin nivelului executiv.

               Scopul actului preconizat este de a aduce o modificare la subsecțiunea 1 („Entități guvernamentale centrale”) din secțiunea A din apendicele 1 la anexa XII („Achiziții publice”) la acordul comercial, care precizează ce entități guvernamentale centrale din Columbia intră în sfera de aplicare a titlului VI.

               Modificarea propusă va actualiza lista entităților contractante la nivel central prin adăugarea a șase agenții create după 2011, care aparțin nivelului executiv.

               Actul preconizat devine obligatoriu pentru părți în conformitate cu articolul 14 alineatul (2) din acordul comercial, care stipulează: „Deciziile adoptate de către Comitetul pentru comerț sunt obligatorii pentru părți, care adoptă toate măsurile necesare pentru punerea lor în aplicare.”

               3.Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii

               Consiliul este invitat să adopte decizia de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene, cu privire la un proiect de decizie a Comitetului pentru comerț Uniunea Europeană – Columbia – Peru de modificare a subsecțiunii 1 („Entități guvernamentale centrale”) din secțiunea A din apendicele 1 la anexa XII („Achiziții publice”) la acordul comercial, care precizează entitățile guvernamentale centrale din Columbia ce intră în sfera de aplicare a titlului VI.

               Poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, cu privire la modificarea propusă trebuie să fie în conformitate cu proiectul de decizie a Comitetului pentru comerț, atașat la prezenta decizie.

               Modificarea menționată vizează actualizarea listei entităților contractante la nivel central prin adăugarea a șase agenții create după 2011, care aparțin nivelului executiv. La momentul încheierii negocierilor pentru acordul comercial dintre Uniune și Columbia în 2010, competențele îndeplinite în prezent de astfel de agenții erau exercitate de entitățile contractante la nivel ministerial. Aceste agenții nu figurează în prezent pe lista entităților contractante la nivel central în domeniul de reglementare al Columbiei.

               Articolul 191 („Modificări și rectificări ale domeniului de reglementare”) din acordul comercial prevede posibilitatea modificării domeniului de reglementare al titlului VI privind achizițiile publice. În conformitate cu articolul 191 alineatul (4), Comitetul pentru comerț este împuternicit să ajungă la un acord cu privire la orice propunere a părților de modificare a anexei relevante, de exemplu a anexei XII („Achiziții publice”) la acordul comercial.

               Având în vedere că decizia produce efecte doar între Uniune și Columbia, decizia poate fi adoptată în cadrul Comitetului pentru comerț de către Uniune și Columbia, întrucât se referă în mod exclusiv la relația bilaterală dintre acestea, în conformitate cu articolul 14 alineatul (3) din acord.

               Propunerea intră în sfera competenței exclusive a Uniunii Europene. În consecință, principiul subsidiarității nu se aplică.

               4.Temei juridic

               4.1.Temeiul juridic procedural

               4.1.1.Principii

               Articolul 218 alineatul (9) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) prevede posibilitatea adoptării unor decizii de stabilire a „pozițiilor care trebuie adoptate în numele Uniunii în cadrul unui organism creat printr-un acord, în cazul în care acest organism trebuie să adopte acte cu efecte juridice, cu excepția actelor care modifică sau completează cadrul instituțional al acordului.”

               Noțiunea de „acte cu efecte juridice” include actele care au efecte juridice în temeiul normelor de drept internațional aplicabile organismului în cauză. De asemenea, sunt incluse instrumentele care nu au un caracter obligatoriu în temeiul dreptului internațional, dar care „au vocația de a influența în mod decisiv conținutul reglementării adoptate de legiuitorul Uniunii”
                  1
               .

               4.1.2.Aplicarea la cazul în discuție

               Comitetul pentru comerț este un organism instituit printr-un acord, și anume Acordul comercial dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Columbia și Peru, pe de altă parte.

               Decizia pe care este invitat să o adopte Comitetul pentru comerț reprezintă un act cu efecte juridice obligatorii, în conformitate cu articolul 14 alineatul (2) din acordul comercial. Actul avut în vedere nu aduce modificări sau completări cadrului instituțional al acordului comercial.

               Temeiul juridic procedural al propunerii de decizie este, prin urmare, articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               4.2.Temeiul juridic material

               4.2.1.Principii

               Temeiul juridic material al unei decizii adoptate în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE depinde în primul rând de obiectivul și de conținutul actului avut în vedere cu privire la care se adoptă o poziție în numele Uniunii. În cazul în care actul avut în vedere urmărește două obiective sau include două elemente, iar unul dintre aceste obiective sau elemente poate fi identificat ca fiind obiectivul sau elementul principal, iar celălalt obiectiv sau element are mai degrabă un caracter accesoriu, decizia adoptată în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE trebuie să se întemeieze pe un singur temei juridic material, respectiv cel impus de obiectivul sau de elementul principal sau predominant.

               4.2.2.Aplicarea la cazul în discuție

               Principalul obiectiv și conținutul actului preconizat, și anume extinderea domeniului de reglementare al procedurii de achiziții publice în temeiul titlului VI din acordul comercial, face parte din domeniul de aplicare al politicii comerciale comune.

               Prin urmare, temeiul juridic material al propunerii de decizie este articolul 207 din TFUE și în special alineatul (4) al acestuia.

               4.3.Concluzie

               Temeiul juridic al deciziei propuse ar trebui să fie articolul 207 alineatul (4) primul paragraf din TFUE, coroborat cu articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               5.Publicarea actului avut în vedere

               Întrucât actul Consiliului va modifica subsecțiunea 1 („Entități guvernamentale centrale”) din secțiunea A din apendicele 1 la anexa XII („Achiziții publice”) la acordul comercial, este oportun ca acesta să fie publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene după adoptare.

               2021/0014 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul Comitetului pentru comerț, privind modificarea apendicelui 1 la anexa XII la Acordul comercial dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Columbia, Peru și Ecuador, pe de altă parte

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 alineatul (4) primul paragraf, coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere Acordul comercial dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Columbia, Peru și Ecuador, pe de altă parte, în special articolul 191,

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Acordul comercial între Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Columbia și Peru, pe de altă parte, a fost semnat de Uniune în conformitate cu Decizia 2012/735/UE a Consiliului
                  2
                și a fost aplicat cu titlu provizoriu de la 1 martie 2013 între Uniune și Peru, iar de la 1 august 2013 între Uniune și Columbia. Acordul comercial a fost modificat prin Protocolul de aderare a Ecuadorului
                  3
               , care a fost semnat la 11 noiembrie 2016 în conformitate cu Decizia (UE) 2016/2369 a Consiliului
                  4
                și se aplică cu titlu provizoriu de la 1 ianuarie 2017 (denumit în continuare „acordul comercial”).

               (2)În temeiul articolului 14 alineatul (3),coroborat cu articolul 12 alineatul (4) din acordul comercial, se poate adopta o decizie în cadrul Comitetului pentru comerț instituit prin Acordul comercial dintre Uniune și Columbia în cazul în care aceasta se referă exclusiv la relația bilaterală dintre acestea.

               (3)Comitetul pentru comerț va adopta decizia de modificare a subsecțiunii 1 din secțiunea A din apendicele 1 la anexa XII la acordul comercial prin adăugarea a șase agenții pe lista entităților contractante la nivel central pentru Columbia.

               (4)Este oportun să se stabilească poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Comitetului pentru comerț, întrucât decizia de modificare a subsecțiunii 1 din secțiunea A din apendicele 1 la anexa XII la acordul comercial va fi obligatorie pentru Uniune, în conformitate cu articolul 14 alineatul (2) din acordul comercial.

               (5)Articolul 191 din acordul comercial prevede procedurile prin care o parte își poate modifica sau rectifica domeniul de reglementare al procedurilor de achiziții publice în conformitate cu titlul VI din acordul comercial.

               (6)În subsecțiunea 1 („Entități guvernamentale centrale”) din secțiunea A din apendicele 1 la anexa XII („Achiziții publice”) la acordul comercial se precizează entitățile guvernamentale centrale din Columbia ale căror achiziții intră în sfera de aplicare a titlului VI.

               (7)În cadrul reuniunii Subcomitetului pentru achiziții publice din 17 octombrie 2019, care a avut loc la Bogota, Columbia a informat Uniunea cu privire la intenția sa de a actualiza lista entităților contractante la nivel central prin adăugarea a șase agenții create după 2011, care aparțin nivelului executiv. La momentul încheierii negocierilor privind acordul comercial dintre Uniune și Columbia în 2010, competențele îndeplinite în prezent de astfel de agenții erau exercitate de entitățile contractante la nivel ministerial. Aceste agenții nu figurează în prezent pe lista entităților contractante la nivel central în domeniul de reglementare al Columbiei.

               (8)Uniunea și Columbia convin că lista entităților contractante la nivel central din Columbia ar trebui actualizată prin adăugarea celor șase agenții menționate.

               (9)Prin urmare, este necesar să se modifice subsecțiunea 1 din secțiunea A din apendicele 1 la anexa XII la acordul comercial. Uniunea și Columbia sunt de acord că o astfel de actualizare nu ar trebui să necesite ajustări compensatorii, deoarece reprezintă o modificare minoră în conformitate cu articolul 191 alineatul (2) din acordul comercial,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii, în cadrul Comitetului pentru comerț se bazează pe proiectul de decizie a Comitetului pentru comerț cu privire la modificarea apendicelui 1 din anexa XII la Acordul comercial dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Columbia, Ecuador și Peru, pe de altă parte, atașat la prezenta decizie.

               Articolul 2

               După adoptarea sa, decizia Comitetului pentru comerț se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

               Articolul 3

               Prezenta decizie se adresează Comisiei.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)

                        Cauza C-399/12, Germania/Consiliul (OIV), ECLI:EU:C:2014:2258, punctele 61-64.

                     (2)

                        Decizia 2012/735/UE a Consiliului din 31 mai 2012 privind semnarea, în numele Uniunii, și aplicarea cu titlu provizoriu a Acordului comercial între Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Columbia și Peru, pe de altă parte (JO L 354, 21.12.2012, p. 1).

                     (3)

                        Protocol de aderare la Acordul comercial dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Columbia și Peru, pe de altă parte, pentru a se ține seama de aderarea Ecuadorului (JO L 356, 24.12.2016, p. 3).

                     (4)

                        Decizia (UE) 2016/2369 a Consiliului din 11 noiembrie 2016 privind semnarea, în numele Uniunii, și aplicarea provizorie a Protocolului de aderare la Acordul comercial dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Columbia și Peru, pe de altă parte, pentru a se ține seama de aderarea Ecuadorului (JO L 356, 24.12.2016, p. 1).

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 27.1.2021
            COM(2021) 27 final
            ANEXĂ
            la
            Propunerea de decizie a Consiliului
            privind poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul Comitetului pentru comerț, privind modificarea apendicelui 1 la anexa XII la Acordul comercial dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Columbia, Peru și Ecuador, pe de altă parte

               PROIECT DE

               DECIZIE nr. 2/2020 A COMITETULUI PENTRU COMERȚ UE-COLUMBIA-PERU

               din XX 2021

               de modificare a apendicelui 1 la anexa XII („Achiziții publice”) la Acordul comercial dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Columbia, Peru și Ecuador, pe de altă parte

               COMITETUL PENTRU COMERȚ,

               având în vedere Acordul comercial dintre Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Columbia, Peru și Ecuador, pe de altă parte, în special articolul 191,

               întrucât:

               (1)Articolul 191 din Acordul comercial între Uniunea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Columbia, Peru și Ecuador, pe de altă parte (denumit în continuare „acordul comercial”) prevede procedurile prin care o parte își poate modifica sau rectifica domeniul de reglementare al procedurilor de achiziții publice în conformitate cu titlul VI din acordul comercial.

               (2)În subsecțiunea 1 privind entități guvernamentale centrale din secțiunea A din apendicele 1 la anexa XII („Achiziții publice”) la acordul comercial se precizează entitățile guvernamentale centrale din Columbia ale căror achiziții intră în sfera de aplicare a titlului VI.

               (3)În cadrul reuniunii Subcomitetului pentru achizițiile publice din 17 octombrie 2019, care a avut loc la Bogota, Columbia a informat Uniunea cu privire la intenția sa de a actualiza lista entităților contractante la nivel central prin adăugarea a șase agenții create după 2011, care aparțin nivelului executiv. La momentul încheierii negocierilor pentru acordul comercial dintre Uniune și Columbia în 2010, competențele îndeplinite în prezent de astfel de agenții erau exercitate de entitățile contractante la nivel ministerial. Aceste agenții nu figurează în prezent pe lista entităților contractante la nivel central în domeniul de reglementare al Columbiei.

               (4)Uniunea și Columbia convin că lista entităților contractante la nivel central din Columbia ar trebui actualizată prin adăugarea celor șase agenții menționate în prezenta decizie.

               (5)Prin urmare, este necesar să se modifice subsecțiunea 1 din secțiunea A din apendicele 1 la anexa XII la acordul comercial. Uniunea și Columbia sunt de acord că o astfel de actualizare nu ar trebui să necesite ajustări compensatorii, deoarece reprezintă o modificare minoră în temeiul articolului 191 alineatul (2) din acordul comercial.

               (6)Decizia de a modifica subsecțiunea 1 din secțiunea A din apendicele 1 la anexa XII poate fi adoptată, în cadrul Comitetului pentru comerț instituit prin acord, de către Uniunea Europeană și Columbia („țara andină semnatară vizată”), în conformitate cu articolul 14 alineatul (3) din acordul comercial, coroborat cu articolul 12 alineatul (4), întrucât se referă în mod exclusiv la relația bilaterală dintre acestea,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               În subsecțiunea 1 din secțiunea A din apendicele 1 la anexa XII („Achiziții publice”) la acordul comercial, se adaugă următorul titlu și șase agenții pe lista entităților contractante la nivel central:

               „Agenții ale puterii executive

               29. Agencia Nacional de Minería

               30. Agencia Nacional de Infraestructura

               31. Agencia Nacional de Seguridad Vial

               32. Agencia Nacional del Espectro

               33. Agencia Presidencial de Cooperación Internacional de Colombia

               34. Agencia de Desarrollo Rural”.

               Articolul 2

               Modificarea prevăzută la articolul 1 nu implică nicio ajustare compensatorie.

               Articolul 3

               Prezenta decizie intră în vigoare la […].

               Prezenta decizie se redactează în limbile oficiale ale părților la acordul comercial, fiecare dintre aceste texte fiind în egală măsură autentic.

               Adoptată la […]

                        Pentru Comitetul pentru comerț


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 27.1.2021
            COM(2020) 834 final/2
            2020/0368(NLE)
            COM(2020) 834 final of 10.12.2020 downgraded on 27.1.2021
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE privind poziția Uniunii referitoare la proiectul de decizie a Comitetului mixt privind stabilirea mărfurilor care nu sunt expuse riscului

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.Obiectul propunerii

               Comisia propune Consiliului să aprobe poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Comitetului mixt instituit prin Acordul privind retragerea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord din Uniunea Europeană și din Comunitatea Europeană a Energiei Atomice (denumit în continuare „Acordul de retragere”) cu privire la o decizie a Comitetului mixt de stabilire a condițiilor în care se consideră că mărfurile nu sunt supuse prelucrării în scopuri comerciale în Irlanda de Nord, precum și a condițiilor în care se consideră că mărfurile aduse în Irlanda de Nord nu sunt expuse riscului de a fi transportate ulterior în Uniune.

               2.Contextul propunerii

                  Articolul 5 alineatul (1) din Protocolul privind Irlanda și Irlanda de Nord (denumit în continuare „protocolul”) stabilește regimul aplicabil taxelor vamale pentru mărfurile aduse în Irlanda de Nord:

               –pentru mărfurile aduse în Irlanda de Nord prin transport direct din altă parte a Regatului Unit: nu se plătesc taxe vamale, cu excepția cazului în care marfa este expusă riscului de a fi transportată ulterior în Uniune;

               –pentru mărfurile aduse în Irlanda de Nord din țări terțe altele decât Regatul Unit: taxele vamale aplicabile în Regatul Unit, cu excepția cazului în care marfa este expusă riscului de a fi transportată ulterior în Uniune.

                  În conformitate cu articolul 5 alineatul (2) din protocol, se consideră că orice marfă adusă în Irlanda de Nord este expusă riscului de a fi transportată ulterior în Uniune, cu excepția cazului în care se stabilește că marfa respectivă:

               –nu va fi supusă unei prelucrări în scopuri comerciale în Irlanda de Nord;

               –și îndeplinește criteriile prevăzute de Comitetul mixt pentru a stabili care mărfuri nu sunt expuse riscului de a fi transportate ulterior în Uniune.

                  Articolul 5 alineatul (2) din protocol prevede adoptarea de către Comitetul mixt a unei decizii de stabilire a condițiilor în care sunt îndeplinite cerințele pe baza cărora se consideră că mărfurile nu sunt expuse riscului de a fi transportate din Irlanda de Nord în Uniune.

               3.Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii

               Condiții pentru a considera că mărfurile „nu sunt expuse riscului” de a fi transportate în Uniune

               Se poate considera că mărfurile aduse în Irlanda de Nord „nu sunt expuse riscului” de a fi transportate ulterior în Uniune dacă

               ·fie nu există niciun stimulent economic pentru a le transporta în UE prin Irlanda de Nord din cauza diferenței tarifare aplicabile, ceea ce înseamnă că

               ·pentru mărfurile din Marea Britanie: tariful vamal este zero

               ·pentru mărfurile din alte țări terțe: tariful UE este mai mic sau egal cu tariful Regatului Unit;

               sau dacă se asigură în alt mod că riscul ca mărfurile să fie transportate ulterior în UE este redus la minimum, în special deoarece importatorul este recunoscut ca un comerciant care vinde numai consumatorilor finali din Irlanda de Nord (Trusted Trader Scheme – program privind comercianții de încredere). Punerea în aplicare a articolului 5 alineatul (1) din protocol prin intermediul unui program privind comercianții de încredere necesită o monitorizare deosebit de atentă din partea Uniunii. Pentru a permite Uniunii să reacționeze în cazul în care aceste programe se dovedesc a fi insuficient de solide, decizia Comitetului mixt prevede garanții procedurale care să permită încetarea metodei prevăzute în decizie (clauza de încetare a efectelor).

               4.Temei juridic

               Articolul 218 alineatul (9) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) prevede posibilitatea adoptării unor decizii de stabilire „a pozițiilor care trebuie adoptate în numele Uniunii în cadrul unui organism creat printr-un acord, în cazul în care acest organism trebuie să adopte acte cu efecte juridice, cu excepția actelor care modifică sau completează cadrul instituțional al acordului.”

               Decizia pe care Comitetul mixt urmează să o adopte este un act cu efecte juridice. Actul avut în vedere va fi obligatoriu pentru părți, în conformitate cu articolul 166 din acord.

               Actul avut în vedere nu completează și nu modifică cadrul instituțional al acordului.

               Prin urmare, temeiul juridic procedural al propunerii de decizie este articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               5.Publicarea actului avut în vedere

               Întrucât decizia Comitetului mixt se referă la punerea în aplicare a dispozițiilor de fond ale protocolului, este adecvat ca aceasta să fie publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene după adoptare.

               2020/0368 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE privind poziția Uniunii referitoare la proiectul de decizie a Comitetului mixt privind stabilirea mărfurilor care nu sunt expuse riscului

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul [218 alineatul (9)],

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Acordul privind retragerea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord din Uniunea Europeană și din Comunitatea Europeană a Energiei Atomice (denumit în continuare „Acordul de retragere”) a fost încheiat de Uniune prin Decizia (UE) 2020/135 a Consiliului
                  1
                din 30 ianuarie 2020 și a intrat în vigoare la 1 februarie 2020.

               (2)Articolul 166 din Acordul de retragere împuternicește Comitetul mixt să adopte decizii cu privire la toate aspectele pentru care acordul prevede acest lucru. Protocolul privind Irlanda și Irlanda de Nord la Acordul de retragere (denumit în continuare „protocolul”) face parte integrantă din acordul respectiv.

               (3)Articolul 5 alineatul (1) din protocol prevede aplicarea taxelor vamale în conformitate cu dreptul Uniunii pentru mărfurile aduse în Irlanda de Nord care sunt considerate a fi expuse riscului de a fi transportate ulterior în Uniune. Pentru mărfurile care nu sunt expuse riscului fie nu se plătesc taxe vamale, fie se plătesc taxele vamale aplicabile în Regatul Unit.

               (4)În conformitate cu articolul 5 alineatul (2), toate mărfurile aduse în Irlanda de Nord trebuie considerate ca fiind expuse riscului de a fi transportate ulterior în Uniune. Pentru a se considera că „nu sunt expuse riscului” în acest sens, mărfurile aduse în Irlanda de Nord trebuie să nu fie supuse prelucrării în scopuri comerciale sau să îndeplinească criteriile stabilite într-o decizie a Comitetului mixt.

               (5)De asemenea, criteriile privind mărfurile care nu sunt supuse prelucrării în scopuri comerciale ar trebui să respecte faptul că, în conformitate cu articolul 6 din protocol, Irlanda de Nord face parte din teritoriul vamal al Regatului Unit, precum și să reflecte angajamentul părților la protocol ca punerea în aplicare a acestuia să aibă un impact cât mai redus asupra vieții de zi cu zi a populației atât din Irlanda, cât și din Irlanda de Nord.

               (6)Mărfurile aduse în Irlanda de Nord pot fi considerate ca nefiind expuse riscului de a fi transportate ulterior în Uniune dacă diferența tarifară este zero sau dacă se asigură în alt mod că nu există elemente care să stimuleze operatorii economici să transporte mărfuri în Irlanda de Nord doar pentru a alege tariful vamal aplicabil.

               (7)Prin urmare, este oportun să se stabilească poziția care urmează să fie luată în numele Uniunii în cadrul Comitetului mixt,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Poziția care urmează să fie luată în numele Uniunii în cadrul Comitetului mixt instituit prin articolul 164 din Acordul de retragere, cu privire la o decizie care urmează să fie adoptată în conformitate cu articolul 12 din protocol, se bazează pe proiectul de decizie a Comitetului mixt anexat la prezenta decizie.

               Articolul 2

               Decizia Comitetului mixt se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

               Articolul 3

               Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)

                        JO L 29, 31.1.2020, p. 1.

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 27.1.2021
            COM(2020) 834 final/2
            COM(2020) 834 final of 10.12.2020 downgraded on 27.1.2021
            ANEXĂ
            la
            Propunerea de Decizie a Consiliului
            în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE privind poziția Uniunii referitoare la proiectul de decizie a Comitetului mixt privind stabilirea mărfurilor care nu sunt expuse riscului

               PROIECT DE DECIZIE

               COMITETUL MIXT

               având în vedere Protocolul privind Irlanda/Irlanda de Nord la Acordul privind retragerea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord din Uniunea Europeană și din Comunitatea Europeană a Energiei Atomice, în special articolul 5 alineatul (2),

               DECIDE:

               Articolul 1

               Obiect

               Prezenta decizie stabilește normele de punere în aplicare a articolului 5 alineatul (2) din Protocolul privind Irlanda/Irlanda de Nord (denumit în continuare „protocolul”) în ceea ce privește:

               (a)condițiile în care se consideră că o marfă adusă în Irlanda de Nord din afara Uniunii nu va fi supusă unei prelucrări în scopuri comerciale în Irlanda de Nord;

               (b)criteriile pe baza cărora se consideră că o marfă adusă în Irlanda de Nord din afara Uniunii nu este expusă riscului de a fi transportată ulterior în Uniune.

               Articolul 2

               Prelucrare fără scop comercial

               O marfă nu este considerată a fi supusă prelucrării în scopuri comerciale în cazul în care:

               (a)persoana care depune o declarație de punere în liberă circulație pentru marfa respectivă sau în numele căreia se depune o astfel de declarație („importatorul”) a avut o cifră de afaceri anuală totală mai mică de 500 000 GBP în cel mai recent exercițiu financiar complet; sau

               (b)prelucrarea se efectuează în Irlanda de Nord și are ca unic scop:

               (i)vânzarea de produse alimentare către un consumator final din Regatul Unit;

               (ii)construcția, atunci când mărfurile prelucrate constituie o parte permanentă a unei structuri care este construită și amplasată în Irlanda de Nord de către importator;

               (iii)furnizarea directă de către importator a unor servicii de sănătate sau de îngrijire unui beneficiar din Irlanda de Nord;

               (iv)activități fără scop lucrativ în Irlanda de Nord, atunci când nu există o vânzare ulterioară a mărfii prelucrate de către importator; sau

               (v)utilizarea finală de către importator a hranei pentru animale în unități situate în Irlanda de Nord.

               Articolul 3

               Criterii pe baza cărora se consideră că mărfurile nu sunt expuse riscului de a fi transportate ulterior în Uniune

               1.Se consideră că o marfă nu este expusă riscului de a fi transportată ulterior în Uniune dacă aceasta nu este considerată a fi supusă prelucrării în scopuri comerciale în conformitate cu articolul 2 și dacă:

               (a)în cazul mărfurilor aduse în Irlanda de Nord din altă parte a Regatului Unit prin transport direct,

               (i)taxa de plătit în conformitate cu Tariful vamal comun al Uniunii este egală cu zero, sau

               (ii)importatorul a fost autorizat, în conformitate cu articolele 5-7 din prezenta decizie, să aducă marfa respectivă în Irlanda de Nord în vederea vânzării sale către consumatorii finali situați în Regatul Unit sau a utilizării finale de către aceștia, inclusiv în cazul în care marfa respectivă a fost supusă unei prelucrări fără scop comercial în conformitate cu articolul 2 înainte de vânzarea către consumatorii finali sau de utilizarea finală de către aceștia;

               (b)în cazul mărfurilor aduse în Irlanda de Nord printr-un transport direct care nu provine din Uniune sau din altă parte a Regatului Unit,

               (i)taxa de plătit în conformitate cu Tariful vamal comun al Uniunii este egală sau mai mică decât taxa de plătit în conformitate cu tariful vamal al Regatului Unit, sau

               (ii)importatorul a fost autorizat, în conformitate cu articolele 5-7 din prezenta decizie, să aducă marfa respectivă în Irlanda de Nord în vederea vânzării sale către consumatorii finali situați în Irlanda de Nord sau a utilizării finale de către aceștia (inclusiv în cazul în care marfa respectivă a fost supusă unei prelucrări fără scop comercial în conformitate cu articolul 2 înainte de vânzarea către consumatorii finali sau de utilizarea finală de către aceștia), iar diferența dintre taxa de plătit în conformitate cu Tariful vamal comun al Uniunii și taxa de plătit în conformitate cu tariful vamal al Regatului Unit este mai mică de 3 % din valoarea în vamă a mărfii.

               2.Alineatul (1) litera (a) punctul (ii) și alineatul (1) litera (b) punctul (ii) nu se aplică mărfurilor care fac obiectul măsurilor de apărare comercială adoptate de Uniune.

               Articolul 4

               Stabilirea taxelor aplicabile

               În sensul articolului 3 alineatul (1) litera (a) punctul (i) și al articolului 3 alineatul (1) litera (b), se aplică următoarele norme:

               (a)taxa de plătit în conformitate cu Tariful vamal comun al Uniunii pentru o marfă se stabilește în conformitate cu normele prevăzute în legislația vamală a Uniunii;

               (b)taxa de plătit în conformitate cu tariful vamal al Regatului Unit pentru o marfă se stabilește în conformitate cu normele prevăzute în legislația vamală a Regatului Unit.

               Articolul 5

               Autorizația în sensul articolului 3

               1.În sensul articolului 3 alineatul (1) litera (a) punctul (ii) și al articolului 3 alineatul (1) litera (b) punctul (ii), o cerere de autorizare pentru a aduce mărfuri în Irlanda de Nord prin transport direct în vederea vânzării către consumatorii finali sau a utilizării finale de către aceștia se depune la autoritatea competentă din Regatul Unit.

               2.Cererea de autorizare menționată la alineatul (1) conține informații privind activitățile economice ale solicitantului, mărfurile aduse în mod obișnuit în Irlanda de Nord, precum și o descriere a tipului de evidențe, sisteme și controale instituite de solicitant pentru a se asigura că mărfurile care fac obiectul autorizației sunt declarate în vamă în mod corespunzător și că pot fi furnizate dovezi în sprijinul angajamentului menționat la articolul 6 litera (b). Comerciantul păstrează dovezile, de exemplu facturile, din ultimii cinci ani și le prezintă autorităților competente la cererea acestora. Cerințele privind informațiile care trebuie furnizate la depunerea cererii sunt prezentate în detaliu în anexa la prezenta decizie.

               3.Autorizația indică cel puțin următoarele:

               (a)numele persoanei căreia i-a fost acordată autorizația („titularul autorizației”);

               (b)un număr de referință unic atribuit deciziei de către autoritatea vamală competentă („numărul de referință al autorizației”);

               (c)autoritatea care a acordat autorizația;

               (d)data intrării în vigoare a autorizației.

               4.Dispozițiile legislației vamale a Uniunii privind deciziile referitoare la aplicarea legislației vamale se aplică cererilor și autorizațiilor menționate la prezentul articol, inclusiv în ceea ce privește monitorizarea.

               5.În cazurile în care autoritatea vamală competentă din Regatul Unit constată utilizarea necorespunzătoare deliberată a unei autorizații sau încălcări ale condițiilor pentru acordarea unei autorizații prevăzute în prezenta decizie, autoritatea suspendă sau revocă autorizația.

               Articolul 6

               Condiții generale de autorizare

               În sensul articolului 3 alineatul (1) litera (a) punctul (ii) și al articolului 3 alineatul (1) litera (b) punctul (ii), autorizația poate fi acordată solicitanților care:

               (a)îndeplinesc următoarele criterii privind stabilirea:

               (i)sunt stabiliți în Irlanda de Nord sau au un sediu comercial fix în Irlanda de Nord

               –în care sunt prezente permanent resurse umane și tehnice; și

               –de unde mărfurile sunt vândute consumatorilor finali sau sunt furnizate în vederea utilizării finale de către aceștia; și

               –unde evidențele și informațiile vamale, comerciale și de transport sunt disponibile sau accesibile în Irlanda de Nord; și

               (ii)în cazul în care nu sunt stabiliți în Irlanda de Nord, operațiunile lor vamale sunt efectuate în Regatul Unit, iar solicitanții au un reprezentant vamal indirect în Irlanda de Nord;

               (b)se angajează să aducă mărfuri în Irlanda de Nord numai pentru vânzarea către consumatorii finali sau pentru utilizarea finală de către aceștia, inclusiv în cazul în care mărfurile respective au fost supuse unei prelucrări fără scop comercial în conformitate cu articolul 2 înainte de vânzarea către consumatorii finali sau de utilizarea finală de către aceștia; și, în cazul vânzării către consumatorii finali din Irlanda de Nord, se angajează ca vânzarea să aibă loc în unul sau mai multe puncte de vânzare fizice din Irlanda de Nord din care se efectuează vânzări fizice directe către consumatorii finali.

               Articolul 7

               Condiții specifice de autorizare

               1.În sensul articolului 3 alineatul (1) litera (a) punctul (ii) și al articolului 3 alineatul (1) litera (b) punctul (ii), o autorizație de introducere a mărfurilor în Irlanda de Nord se acordă numai solicitanților care îndeplinesc condițiile prevăzute la articolul 6 și următoarele condiții:

               (a)solicitantul se angajează să depună o declarație de punere în liberă circulație pentru mărfurile aduse în Irlanda de Nord în conformitate cu articolul 3 alineatul (1) litera (a) punctul (ii) sau cu articolul 3 alineatul (1) litera (b) punctul (ii);

               (b)solicitantul trebuie să nu fi comis nicio încălcare gravă sau încălcări repetate ale legislației vamale și ale dispozițiilor fiscale și să nu aibă un cazier conținând infracțiuni grave legate de activitatea sa economică;

               (c)în ceea ce privește mărfurile care vor fi declarate ca nefiind expuse riscului, solicitantul trebuie să demonstreze că deține un nivel ridicat de control asupra operațiunilor sale și asupra fluxului de mărfuri, prin intermediul unui sistem de gestionare a evidențelor comerciale și, după caz, a evidențelor de transport care să permită efectuarea unor controale adecvate și furnizarea de dovezi în sprijinul angajamentului menționat la articolul 6 litera (b).

               2.Autorizațiile se acordă numai dacă autoritatea vamală consideră că va putea efectua controale fără eforturi administrative disproporționate, inclusiv controlul oricărei dovezi că mărfurile au fost vândute consumatorilor finali sau au făcut obiectul utilizării finale de către aceștia.

               3.În cursul perioadei care se încheie la două luni de la intrarea în vigoare a prezentei decizii, se poate acorda o autorizație cu titlu provizoriu dacă solicitantul a depus o cerere completă, îndeplinește cerințele de la alineatul (1) litera (b) și declară că îndeplinește celelalte condiții de autorizare. Durata autorizației provizorii este limitată la patru luni, după care comerciantul trebuie să fi obținut o autorizație permanentă pentru ca acesta să rămână autorizat.

               Articolul 8

               Schimbul de informații privind aplicarea articolului 5 alineatul (1) și alineatul (2) din protocol

               1.Fără a aduce atingere obligațiilor sale în temeiul articolului 5 alineatul (4) din protocol, coroborat cu Regulamentul (CE) nr. 638/2004 al Parlamentului European și al Consiliului(
                  1
               ) și cu Regulamentul (CE) nr. 471/2009 al Parlamentului European și al Consiliului(
                  2
               ), Regatul Unit transmite lunar Uniunii informații privind aplicarea articolului 5 alineatele (1) și (2) din protocol, precum și a prezentei decizii. Aceste informații cuprind volumele și valorile, sub formă agregată și per transport, precum și mijloacele de transport utilizate, referitoare la:

               (a)mărfurile aduse în Irlanda de Nord pentru care nu se plătesc taxe vamale în conformitate cu articolul 5 alineatul (1) primul paragraf din protocol;

               (b)mărfurile aduse în Irlanda de Nord pentru care taxele vamale datorate erau cele aplicabile în Regatul Unit în conformitate cu articolul 5 alineatul (1) al doilea paragraf din protocol; și

               (c)mărfurile aduse în Irlanda de Nord pentru care taxele vamale de plătit erau cele aplicabile în conformitate cu Tariful vamal comun al Uniunii.

               2.Regatul Unit transmite informațiile menționate la alineatul (1) în a 15-a zi lucrătoare a lunii următoare celei pentru care sunt furnizate informațiile.

               3.Informațiile sunt furnizate prin utilizarea tehnicilor de prelucrare electronică a datelor.

               4.La cererea reprezentanților Uniunii menționați în {a se insera trimiterea la decizia CM privind prezența Uniunii} și cel puțin de două ori pe an, autoritățile competente din Regatul Unit transmit acestor reprezentanți informații agregate și per formular de autorizare cu privire la autorizațiile acordate în temeiul articolelor 5-7, inclusiv numărul autorizațiilor acceptate, respinse și revocate.

               5.Transferul periodic de informații menționat anterior începe cât mai curând posibil și nu mai târziu de 15 aprilie 2021. Primul transfer de informații se referă la informațiile pentru perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2021 și sfârșitul lunii care precedă transferul.

               Articolul 9

               Reexaminare și încetare

               În cazul în care una dintre părți consideră că există un nivel semnificativ de deturnări ale schimburilor comerciale, de fraude sau alte activități ilegale, partea respectivă informează cealaltă parte în cadrul Comitetului mixt până la 1 august 2023, iar părțile depun toate eforturile pentru a găsi o soluție reciproc satisfăcătoare cu privire la problema respectivă. În cazul în care părțile nu găsesc o soluție reciproc satisfăcătoare, articolul 3 alineatul (1) litera (a) punctul (ii), articolul 3 alineatul (1) litera (b) punctul (ii) și articolele 5-8 din prezenta decizie încetează să se aplice de la 1 august 2024, cu excepția cazului în care Comitetul mixt decide, înainte de 1 aprilie 2024, să continue aplicarea acestora.

               În cazul în care articolul 3 alineatul (1) litera (a) punctul (ii), articolul 3 alineatul (1) litera (b) punctul (ii) și articolele 5-8 din prezenta decizie încetează să se aplice în conformitate cu primul paragraf, Comitetul mixt modifică prezenta decizie până la 1 august 2024 pentru a introduce dispoziții alternative adecvate aplicabile de la 1 august 2024, având în vedere circumstanțele specifice din Irlanda de Nord și respectând pe deplin locul Irlandei de Nord pe teritoriul vamal al Regatului Unit.

               Articolul 10

               Intrare în vigoare

               Prezenta decizie intră în vigoare la 1 ianuarie 2021.

               Adoptată la ...,

               Pentru Comitetul mixt,

               Copreședinții

               Anexă

               Cerere de autorizare pentru a aduce în Irlanda de Nord mărfuri destinate consumatorilor finali

               (menționată la articolul 5 din decizie)

               Informații privind cererea

               1. Documente justificative

               Documente justificative obligatorii și informații care trebuie furnizate de toți solicitanții:

               Act de constituire/dovada unui sediu permanent

               2. Alte documente justificative obligatorii și informații care trebuie furnizate de solicitant:

               Orice alte documente justificative sau informații considerate relevante pentru verificarea respectării de către solicitant a condițiilor menționate la articolele 6 și 7 din decizie.

               Furnizați informații privind tipul și, dacă este cazul, numărul de identificare și/sau data emiterii documentului (documentelor) justificativ(e) anexat(e) la cerere. Indicați, de asemenea, numărul total de documente anexate.

               3. Data și semnătura solicitantului

               Cererile depuse prin utilizarea unei tehnici de prelucrare electronică a datelor sunt autentificate de către persoana care depune cererea.

               Data la care solicitantul a semnat sau a autentificat în alt mod cererea.

               Informații privind solicitantul

               4. Solicitantul

               Solicitantul este persoana care depune o cerere pentru a obține o decizie a autorităților vamale.

               Indicați numele și adresa persoanei în cauză.

               5. Numărul de identificare al solicitantului

               Solicitantul este persoana care depune o cerere pentru a obține o decizie a autorităților vamale.

               Indicați numărul de înregistrare și de identificare a operatorilor economici (numărul EORI) al persoanei în cauză, astfel cum se prevede la articolul 1 punctul 18 din Regulamentul delegat (UE) nr. 2015/2446 al Comisiei(
                  3
               ).

               6. Statutul juridic al solicitantului

               Statutul juridic astfel cum este indicat în actul de constituire.

               7. Numărul (numerele) de identificare în scopuri de TVA

               Indicați numărul de identificare în scopuri de TVA, dacă acesta este atribuit.

               8. Activități economice

               Furnizați informații referitoare la activitatea economică a solicitantului. Descrieți pe scurt activitatea dumneavoastră comercială și indicați rolul dumneavoastră în lanțul de aprovizionare (de exemplu producător, importator, comerciant cu amănuntul etc.). Descrieți:

               - utilizarea prevăzută a mărfurilor importate, inclusiv o descriere a tipului de mărfuri și dacă acestea sunt supuse vreunui tip de prelucrare.

               - o estimare a numărului de declarații vamale de punere în liberă circulație pentru mărfurile în cauză care urmează să fie întocmite anual.

               - tipul de evidențe, sisteme și controale instituite în sprijinul angajamentului menționat la articolul 6 litera (b).

               9. Cifra de afaceri anuală

               În sensul articolului 2 din decizie, indicați cifra de afaceri anuală pentru cel mai recent exercițiu financiar complet. În cazul unei întreprinderi nou înființate, furnizați evidențele și informațiile relevante pentru a permite o evaluare a cifrei de afaceri anticipate, de exemplu cel mai recent flux de numerar, bilanțul și previziunile de profit și pierderi aprobate de administratori/parteneri/proprietarul unic.

               10. Persoana de contact responsabilă cu cererea

               Persoana de contact este responsabilă pentru păstrarea legăturii cu autoritățile vamale în ceea ce privește cererea.

               Indicați numele persoanei de contact și oricare dintre următoarele informații: numărul de telefon, adresa de e-mail (de preferință o adresă de e-mail partajată)

               11. Persoana responsabilă de societatea solicitantă sau care exercită controlul asupra gestionării acesteia

               În sensul articolului 7 litera (b) din decizie, indicați numele și informațiile complete ale persoanei (persoanelor) în cauză în conformitate cu statutul/forma juridică a societății solicitante, și anume: directorul/managerul societății și membrii consiliului de administrație, dacă este cazul. Informațiile ar trebui să includă: numele și adresa complete, data nașterii și numărul național de identificare.

               Date, ore, perioade și locuri

               12. Data constituirii

               În cifre – ziua, luna și anul constituirii.

               13. Adresa sediului/adresa de reședință

               Adresa completă a locului în care persoana este stabilită/își are reședința, inclusiv codul de identificare al țării sau al teritoriului.

               14. Locul în care se păstrează evidențele

               Indicați adresa completă a locului (locurilor) unde se păstrează sau se intenționează să se păstreze evidențele solicitantului. Adresa poate fi înlocuită de UN/LOCODE, dacă acesta permite o identificare lipsită de ambiguitate a locului respectiv.

               15. Locul (locurile) de prelucrare sau utilizare

               Indicați adresa locului (locurilor) în care mărfurile vor fi prelucrate, după caz, și vândute consumatorilor finali.

                     (1)

                        Regulamentul (CE) nr. 638/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004 privind statisticile comunitare ale comerțului cu mărfuri între statele membre și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 3330/91 al Consiliului (JO L 102, 7.4.2004, p. 1).

                     (2)

                        Regulamentul (CE) nr. 471/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 mai 2009 privind statisticile comunitare privind comerțul exterior cu țările terțe și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1172/95 al Consiliului (JO L 152, 16.6.2009, p. 23).

                     (3)

                        Regulamentul delegat (UE) 2015/2446 al Comisiei din 28 iulie 2015 de completare a Regulamentului (UE) nr. 952/2013 al Parlamentului European și al Consiliului în ceea ce privește normele detaliate ale anumitor dispoziții ale Codului vamal al Uniunii (JO L 343, 28.12.2015, p. 1).