               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 11.10.2019
            COM(2019) 457 final
            2019/0217(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Comitetului mixt CETA instituit în temeiul Acordului economic și comercial cuprinzător (CETA) dintre Canada, pe de o parte, și Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte, în ceea ce privește adoptarea unei decizii de stabilire a aspectelor administrative și organizatorice în ceea ce privește funcționarea Tribunalului de apel

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.Obiectul propunerii

               Prezenta propunere se referă la decizia de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Comitetului mixt CETA instituit în temeiul Acordului economic și comercial cuprinzător (CETA) dintre Canada, pe de o parte, și Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte, în legătură cu adoptarea preconizată a unei decizii de stabilire a aspectelor administrative și organizatorice în ceea ce privește funcționarea Tribunalului de apel.

               2.Contextul propunerii

               2.1.Acordul economic și comercial cuprinzător (CETA) între Canada, pe de o parte, și Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte

               Acordul economic și comercial cuprinzător (CETA) dintre Canada, pe de o parte, și Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte (denumit în continuare „acordul”) are ca obiectiv să liberalizeze și să faciliteze comerțul și investițiile, precum și să promoveze o relație economică mai strânsă între Uniunea Europeană și Canada (denumite în continuare „părțile”). Acordul a fost semnat la 30 octombrie 2016 și se aplică, în mod provizoriu, de la 21 septembrie 2017.

               2.2.Comitetul mixt CETA

               Comitetul mixt CETA este instituit în temeiul articolului 26.1 din acord, conform căruia Comitetul mixt CETA este compus din reprezentanți ai Uniunii Europene și reprezentanți ai Canadei și va fi coprezidat de ministrul pentru Comerț Internațional din Canada și de membrul Comisiei Europene responsabil pentru comerț, sau persoanele desemnate de aceștia. Comitetul mixt CETA se întrunește o dată pe an sau la solicitarea uneia dintre părți și convine asupra calendarului reuniunilor sale și își stabilește ordinea de zi. Comitetul mixt al CETA este responsabil pentru toate chestiunile privind comerțul și investițiile între părți, precum și pentru punerea în aplicare și aplicarea prezentului acord. O parte poate sesiza Comitetului mixt CETA orice chestiune legată de punerea în aplicare și interpretarea prezentului acord sau orice alt aspect privind comerțul și investițiile între părți.

               În conformitate cu articolul 26.3 din acord, Comitetul mixt CETA are competență de decizie, de comun acord, în ceea ce privește toate aspectele prevăzute în acord. Deciziile luate de Comitetul mixt CETA sunt obligatorii pentru părți, sub rezerva finalizării oricăror cerințe și proceduri interne necesare, iar părțile trebuie să le pună în aplicare.

               În conformitate cu articolul 26.2 alineatul (4) din acord, comitetele specializate, inclusiv Comitetul pentru servicii și investiții, pot propune proiecte de decizii în vederea adoptării de către Comitetul mixt CETA.

               În conformitate cu articolul 10.2 din Regulamentul de procedură al Comitetului mixt CETA și al comitetelor specializate
                  1
               , în perioada dintre reuniuni, Comitetul mixt CETA poate adopta decizii sau recomandări prin procedură scrisă, în cazul în care părțile la acord decid de comun acord. În acest sens, textul propunerii va fi transmis în scris de la copreședinți către membrii Comitetului mixt CETA în conformitate cu articolul 7, specificându-se un termen în care membrii vor face cunoscute orice preocupări sau modificări pe care doresc le efectueze. Propunerile adoptate vor fi comunicate în conformitate cu articolul 7, după expirarea termenului, și vor fi înregistrate în procesul-verbal al următoarei reuniuni.

               2.3.Actul avut în vedere al Comitetului mixt CETA

               Comitetul mixt CETA urmează să adopte o decizie de stabilire a aspectelor administrative și organizatorice în ceea ce privește funcționarea Tribunalului de apel în conformitate cu articolul 8.28 alineatul (7) din acord (denumit în continuare „actul avut în vedere”).

               Prin urmare, scopul actului avut în vedere este de a pune în aplicare articolul 8.28 alineatul (7) din acord.

               Actul avut în vedere va deveni obligatoriu pentru părți. Articolul 26.3 alineatul (2) din acord prevede: „Deciziile luate de Comitetul mixt CETA sunt obligatorii pentru părți, sub rezerva finalizării oricăror cerințe și proceduri interne necesare, iar părțile le pun în aplicare”.

               3.Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii

               Astfel cum se prevede la punctul 6 litera (f) din instrumentul comun de interpretare privind acordul, Uniunea Europeană și statele sale membre și Canada au convenit să înceapă imediat lucrările privind punerea în aplicare a dispozițiilor privind soluționarea litigiilor în materie de investiții din acord, așa-numitul „sistem jurisdicțional în materie de investiții”
                  2
               .

               În conformitate cu articolul 8.28 alineatul (7) din acord, „Comitetul mixt CETA adoptă fără întârziere o decizie pentru a stabili următoarele aspecte administrative și organizatorice în ceea ce privește funcționarea Tribunalului de Apel: (a) sprijin administrativ; (b) procedurile pentru inițierea și desfășurarea apelurilor, precum și procedurile pentru retrimiterea chestiunilor către tribunal pentru modificarea sentințelor, după caz; (c) procedurile pentru ocuparea unui post vacant în cadrul tribunalului de apel și în cadrul unei diviziuni a tribunalului de apel constituită pentru a soluționa o cauză; (d) remunerarea membrilor tribunalului de apel; (e) dispoziții referitoare la costurile procedurii de apel; (f)  numărul membrilor tribunalului de apel; și (g) orice alte elemente pe care le stabilește ca fiind necesare pentru buna funcționare a tribunalului de apel”.

               Alineatul (6) litera (g) din instrumentul comun de interpretare privind acordul prevede următoarele: „CETA este primul acord care include un mecanism de recurs care va permite corectarea erorilor și va asigura coerența deciziilor tribunalului de primă instanță”. În plus, Declarația nr. 36 a Comisiei și a Consiliului, consemnată în procesul-verbal al Consiliului cu ocazia adoptării de către Consiliu a deciziei de autorizare a semnării CETA în numele Uniunii, prevede: „Mecanismul de apel prevăzut la articolul 8.28 din CETA va fi organizat și îmbunătățit astfel încât să devină pe deplin capabil să asigure coerența hotărârilor pronunțate în primă instanță și să contribuie astfel la securitatea juridică. Concret, acest lucru presupune următoarele: Componența curții de apel va fi organizată de așa manieră încât să asigure cea mai extinsă permanență posibilă. Se va prevedea ca fiecare membru al Tribunalului de apel să aibă obligația de a fi la curent cu hotărârile pronunțate de secțiile Tribunalului de apel din care nu face parte. Tribunalul de apel va trebui să aibă posibilitatea de a se întruni în „Marea Cameră” în cauzele care presupun chestiuni importante de principiu sau în legătură cu care opiniile secțiilor Tribunalului de apel sunt diferite”
                  3
               .

               Actul avut în vedere pune pe deplin în aplicare aceste angajamente, prin includerea unor norme detaliate privind componența Tribunalului de apel și acordurile administrative (articolul 2 din actul avut în vedere); și desfășurarea apelurilor (articolul 3). Actul avut în vedere va intra în vigoare la data intrării în vigoare a acordului (articolul 4).

               Prezenta propunere este în concordanță cu alte inițiative privind punerea în aplicare a sistemului jurisdicțional în materie de investiții al CETA. Mai precis, începând din iunie 2018, Comisia colaborează cu statele membre în cadrul Comitetului pentru politică comercială (servicii și investiții) al Consiliului și cu Canada cu privire la un pachet de patru proiecte de decizii privind:

               –norme de stabilire a aspectelor administrative și organizatorice în ceea ce privește funcționarea Tribunalului de apel în conformitate cu articolul 8.28 alineatul (7) din acord;

               –un cod de conduită pentru membrii Tribunalului, membrii Tribunalului de apel și mediatori în conformitate cu articolul 8.44 alineatul (2) din acord;

               –norme de mediere destinate utilizării de către părțile la litigiu în conformitate cu articolul 8.44 alineatul (3) litera (c) din acord; și

               –norme privind procedura pentru adoptarea unor interpretări, în conformitate cu articolul 8.31 alineatul (3) și articolul 8.44 alineatul (3) litera (a) din acord.

               Aprofundarea lucrărilor cu privire la alte domenii de punere în aplicare a sistemului jurisdicțional în materie de investiții continuă, inclusiv în ceea ce privește selecția, numirea și remunerarea membrilor Tribunalului, ai Tribunalului de apel și mediatorilor. Deși cuantumul remunerației membrilor Tribunalului și ai Tribunalului de apel face obiectul discuțiilor cu statele membre și Canada, Comisia a estimat în trecut că costurile fixe anuale ale sistemului jurisdicțional în materie de investiții al CETA se vor ridica la aproximativ 800 000 EUR, urmând ca acestea să fie împărțite în mod egal între Canada și UE
                  4
               . Prin urmare, impactul acestor costuri fixe asupra bugetului UE ar fi de aproximativ 400 000 EUR pe an. Aceste costuri vor fi luate în considerare în bugetul UE pentru 2021.

               Prin urmare, este oportun să se stabilească poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii, în cadrul Comitetului mixt CETA cu privire la actul avut în vedere pentru a asigura punerea în aplicare efectivă a acordului.

               4.Temei juridic

               4.1.Temeiul juridic procedural

               4.1.1.Principii

               Articolul 218 alineatul (9) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) prevede posibilitatea adoptării unor decizii de stabilire „a pozițiilor care trebuie adoptate în numele Uniunii în cadrul unui organism creat printr-un acord, în cazul în care acest organism trebuie să adopte acte cu efecte juridice, cu excepția actelor care modifică sau completează cadrul instituțional al acordului.”

               Noțiunea de „acte cu efecte juridice” include actele care au efecte juridice în temeiul normelor de drept internațional aplicabile organismului în cauză. Sunt incluse, de asemenea, instrumentele care nu au un caracter obligatoriu în temeiul dreptului internațional, dar care „au vocația de a influența în mod decisiv conținutul reglementării adoptate de legiuitorul Uniunii”
                  5
               .

               4.1.2.Aplicarea la cazul în discuție

               Comitetul mixt CETA este un organism creat printr-un acord, și anume Acordul economic și comercial cuprinzător (CETA) dintre Canada, pe de o parte, și Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte (denumit în continuare „acordul”).

               Actul pe care Comitetul mixt CETA este invitat să îl adopte este un act cu efecte juridice. Actul avut în vedere va fi obligatoriu pentru părți  în temeiul dreptului internațional, în conformitate cu articolul 26.3 alineatul (2) din acord.

               Actul avut în vedere nu completează și nu aduce modificări cadrului instituțional al acordului.

               Prin urmare, temeiul juridic procedural al propunerii de decizie este articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               4.2.Temeiul juridic material

               4.2.1.Principii

               Temeiul juridic material al unei decizii adoptate în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE depinde în primul rând de obiectivul și de conținutul actului avut în vedere cu privire la care se adoptă o poziție în numele Uniunii. În cazul în care actul avut în vedere urmărește două obiective sau include două elemente, iar unul dintre aceste obiective sau elemente poate fi identificat ca fiind obiectivul sau elementul principal, iar celălalt obiectiv sau element are mai degrabă un caracter accesoriu, decizia adoptată în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE trebuie să se întemeieze pe un singur temei juridic material, respectiv cel impus de obiectivul sau de elementul principal sau predominant.

               4.2.2.Aplicarea la cazul în discuție

               Obiectivul principal și conținutul actului avut în vedere se referă la politica comercială comună.

               Prin urmare, temeiurile juridice materiale ale deciziei propuse sunt articolul 207 alineatul (3) și articolul 207 alineatul (4) primul paragraf din TFUE.

               4.3.Concluzie

               Temeiurile juridice ale deciziei propuse ar trebui să fie articolul 207 alineatul (3) și articolul 207 alineatul (4) primul paragraf coroborate cu articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               5.Limbile autentice și publicarea actului avut în vedere

               Întrucât actul Comitetului mixt CETA va pune în aplicare acordul în ceea ce privește soluționarea litigiilor în materie de investiții dintre investitori și state, este oportun ca acesta să fie adoptat în toate limbile autentice ale acordului
                  6
                și să fie publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene după adoptarea sa.

               2019/0217 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Comitetului mixt CETA instituit în temeiul Acordului economic și comercial cuprinzător (CETA) dintre Canada, pe de o parte, și Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte, în ceea ce privește adoptarea unei decizii de stabilire a aspectelor administrative și organizatorice în ceea ce privește funcționarea Tribunalului de apel

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 alineatul (3) și articolul 207 alineatul (4) primul paragraf, coroborate cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Decizia (UE) 2017/37 a Consiliului
                  7
                prevede semnarea, în numele Uniunii Europene, a Acordului economic și comercial cuprinzător (CETA) dintre Canada, pe de o parte, și Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte (denumit în continuare „acordul”). Acordul a fost semnat la data de 30 octombrie 2016.

               (2)Decizia (UE) 2017/38 a Consiliului
                  8
                prevede aplicarea cu titlu provizoriu a unor părți din acord, inclusiv înființarea Comitetului mixt CETA. Acordul este aplicat cu titlu provizoriu începând de la 21 septembrie 2017.

               (3)În temeiul articolului 26.3 alineatul (1) din acord, în vederea realizării obiectivelor stabilite de acord, Comitetul mixt CETA are competență de decizie în ceea ce privește toate aspectele prevăzute în acord.

               (4)În temeiul articolului 26.3 alineatul (2) din acord, deciziile luate de Comitetul mixt CETA sunt obligatorii pentru părți, sub rezerva finalizării oricăror cerințe și proceduri interne necesare, iar părțile le pun în aplicare.

               (5)În conformitate cu articolul 8.28 alineatul (7) din acord, Comitetul mixt CETA urmează să adopte o decizie pentru a stabili aspectele administrative și organizatorice în ceea ce privește funcționarea Tribunalului de Apel.

               (6)Prin urmare, este oportun să se stabilească poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii, în cadrul Comitetului mixt CETA pe baza proiectului de decizie anexat al Comitetului mixt CETA privind Tribunalul de apel pentru a asigura punerea în aplicare efectivă a acordului,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Comitetului mixt CETA în ceea ce privește adoptarea unei decizii de stabilire a aspectelor administrative și organizatorice în ceea ce privește funcționarea Tribunalului de apel se bazează pe proiectul de decizie a Comitetului mixt CETA anexat la prezenta decizie a Consiliului.

               Articolul 2

               1.Decizia Comitetului mixt CETA se adoptă în toate limbile autentice ale acordului.

               2.Decizia adoptată de Comitetul mixt CETA se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)

                        Decizia 001/2018 a Comitetului mixt CETA din 26 septembrie 2018 de adoptare a propriului regulament de procedură și a regulamentului de procedură al comitetelor specializate (JO L 190, 27.7.2018, p. 13), disponibilă pe site-ul internet
                  http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2019/february/tradoc_157677.pdf
                  .

                     (2)

                        Instrument comun de interpretare privind Acordul economic și comercial cuprinzător (CETA) dintre Canada și Uniunea Europeană și statele sale membre (JO L 11, 14.1.2017, p. 3).

                     (3)

                        Declarații de consemnat în procesul-verbal al Consiliului (JO L 11, 14.1.2017, p. 9).

                     (4)

                        Acestea sunt estimările costurilor anuale fixe ale sistemului jurisdicțional în materie de investiții din cadrul CETA (în cazul în care nu există litigii), adică, ale remunerației de bază a membrilor Tribunalului și ai Tribunalului de apel.

                     (5)

                        Hotărârea Curții de Justiție din 7 octombrie 2014 în cauza Germania/Consiliu, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punctele 61-64.

                     (6)

                        În temeiul articolului 30.11 (Texte autentice) din acord, acordul se întocmește în dublu exemplar, în limbile bulgară, cehă, croată, daneză, engleză, estonă, finlandeză, franceză, germană, elenă, italiană, letonă, lituaniană, maghiară, malteză, olandeză, polonă, portugheză, română, slovacă, slovenă, spaniolă și suedeză, fiecare text fiind în egală măsură autentic.

                     (7)

                        Decizia (UE) 2017/37 a Consiliului din 28 octombrie 2016 privind semnarea, în numele Uniunii Europene, a Acordului economic și comercial cuprinzător (CETA) dintre Canada, pe de o parte, și Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte (JO L 11, 14.1.2017, p. 1).

                     (8)

                        Decizia (UE) 2017/38 a Consiliului din 28 octombrie 2016 privind aplicarea cu titlu provizoriu a Acordului economic și comercial cuprinzător (CETA) dintre Canada, pe de o parte, și Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte (JO L 11, 14.1.2017, p. 1080).

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 11.10.2019
            COM(2019) 457 final
            ANEXĂ
            la
            Propunerea de Decizie a Consiliului
            privind poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii Europene în cadrul Comitetului mixt CETA instituit în temeiul Acordului economic și comercial cuprinzător (CETA) dintre Canada, pe de o parte, și Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte, în ceea ce privește adoptarea unei decizii de stabilire a aspectelor administrative și organizatorice în ceea ce privește funcționarea Tribunalului de apel

               ANEXĂ

               PROIECT

               de DECIZIE NR. […/2019] A COMITETULUI MIXT CETA

               din…

               de stabilire a aspectelor administrative și organizatorice în ceea ce privește funcționarea Tribunalului de apel

               COMITETUL MIXT CETA,

               având în vedere articolul 26.1 din Acordul economic și comercial cuprinzător dintre Canada, pe de o parte, și Uniunea Europeană și statele sale membre, pe de altă parte (denumit în continuare „acordul”),

               întrucât, în conformitate cu articolul 8.28 alineatul (7) din acord, Comitetul mixt CETA adoptă o decizie pentru a stabili aspectele administrative și organizatorice în ceea ce privește funcționarea Tribunalului de Apel,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Definiții

               În sensul prezentei decizii, se aplică următoarele definiții:

               (a)definițiile de la articolul 1.1 (Definiții cu aplicabilitate generală) din capitolul unu (Definiții generale și dispoziții inițiale) din acord;

               (b)definițiile de la articolul 8.1 (Definiții) din capitolul opt (Investiții) din acord; și

               (c)„membru” înseamnă un membru al Tribunalului de apel stabilit în temeiul secțiunii F (Procedurile de soluționare a litigiilor legate de investiții între investitori și state) din capitolului opt (Investiții) din acord.

               Articolul 2

               Componență și măsuri administrative

               1.Tribunalul de apel este compus din șase membri numiți de Comitetul mixt CETA ținând cont de principiile diversității și egalității de gen. În scopul acestei numiri:

               (a)doi membri sunt selectați dintre nominalizările propuse de Canada;

               (b)doi membri sunt selectați dintre nominalizările propuse de Uniunea Europeană; și

               (c)doi membri sunt selectați dintre nominalizările propuse de Canada sau de Uniunea Europeană și aceste persoane nu sunt resortisanți ai Canadei și nici ai unui stat membru al Uniunii Europene.

               2.Comitetul mixt CETA poate decide sporirea numărului de membri cu un multiplu de trei. Numiri suplimentare trebuie să fie făcute pe aceeași bază prevăzută la alineatul (1).

               3.Membrii sunt numiți pentru un mandat de nouă ani, care nu poate fi reînnoit. Cu toate acestea, în cazul a trei dintre cele șase persoane numite în conformitate cu articolul 8.28 alineatul (3) din acord, mandatul este limitat la șase ani. Aceste trei persoane sunt stabilite prin tragere la sorți, alegând câte un membru din fiecare grup de membri numiți în conformitate cu alineatul (1) litera (a), alineatul (1 ) litera (b) și alineatul (1) litera (c). În principiu, un membru care îndeplinește o funcție în cadrul unei formațiuni a Tribunalului de apel la expirarea mandatului poate să îndeplinească în continuare funcția respectivă până la încheierea procedurilor acestei formațiuni și, cu excepția cazului în care președintele Tribunalului de apel, în urma consultării cu ceilalți membri ai formațiunii, decide altfel și, exclusiv în acest scop, poate fi considerat în continuare membru al Tribunalului de apel. De îndată ce devin vacante, posturile din cadrul Tribunalului de apel vor fi reocupate.

               4.Tribunalul de apel are un președinte și un vicepreședinte responsabil cu aspectele organizatorice, care sunt aleși prin tragere la sorți de către președintele Comitetului mixt CETA pentru un mandat de doi ani din rândul membrilor care sunt resortisanți ai unor țări terțe. Ei își exercită funcțiile printr-un sistem de rotație. Vicepreședintele îl înlocuiește pe președinte atunci când acesta din urmă nu este disponibil.

               5.Diviziunea tribunalului de apel constituită pentru a instrumenta fiecare cauză în temeiul articolului 8.28 alineatul (5) din acord este compusă din trei membri, dintre care un membru a fost numit în temeiul alineatului (1) litera (a), un membru a fost numit în temeiul alineatului (1) litera (b) și un membru a fost numit în temeiul alineatului (1) litera (c). Formațiunea este prezidată de membrul care a fost numit în conformitate cu alineatul 1 litera (c).

               6.Membrii care compun formațiunea Tribunalului de apel însărcinată să instrumenteze fiecare recurs sunt numiți în fiecare caz în parte de președintele Tribunalului de apel după un sistem de rotație, pentru a garanta că alcătuirea fiecărei formațiuni este aleatorie și imprevizibilă, oferind în același timp șanse egale tuturor membrilor de a-și exercita mandatul.

               7.Tribunalul de apel se poate întruni într-o formațiune de șase membri atunci când o cauză pendinte ridică o problemă gravă care afectează interpretarea sau aplicarea capitolului opt din acord. Tribunalul de apel este reunit într-o formațiune de șase membri atunci când ambele părți la litigiu solicită acest lucru sau în cazul în care majoritatea membrilor decide că este de dorit acest lucru. Președintele Tribunalului de apel prezidează formațiunea de șase membri.

               8.Tribunalul de apel poate elabora propriile sale proceduri de lucru.

               9.Membrii se asigură că sunt disponibili și că pot îndeplini funcțiile prevăzute în prezenta decizie și în secțiunea F (Procedurile de soluționare a litigiilor legate de investiții între investitori și state) din capitolul opt (Investiții) din acord.

               10.Pentru asigurarea disponibilității membrilor, aceștia primesc un onorariu lunar care urmează să fie stabilit de Comitetul mixt CETA.

               11.Onorariul menționat la alineatul (10) este plătit în mod egal de ambele părți într-un cont gestionat de secretariatul ICSID. În cazul în care una dintre părți omite să plătească onorariul, cealaltă parte poate alege să plătească. Orice astfel de arierate rămân exigibile, cu dobânda corespunzătoare.

               12.Onorariile și cheltuielile membrilor unei diviziuni constituite pentru a instrumenta un caz, altele decât onorariile menționate la alineatul (10), sunt determinate de Comitetul mixt CETA și sunt repartizate între părțile la litigiu pe aceeași bază ca articolul 8.39 alineatul (5) din acord.

               13.Pe baza unei decizii a Comitetului mixt CETA, onorariul lunar și onorariile pentru zilele lucrate pot fi transformate într-un salariu normal. În acest caz, membrii lucrează cu normă întreagă și Comitetul mixt CETA stabilește remunerația lor și aspectele organizatorice aferente. În această eventualitate, membrii nu pot exercita nicio activitate profesională, remunerată sau nu, cu excepția unei derogări acordate cu titlu excepțional de către președintele Tribunalului de apel.

               14.Secretariatul ICSID asigură secretariatul Tribunalului de apel și îi furnizează un sprijin adecvat. Cheltuielile aferente acestui sprijin sunt suportate în mod egal de către părți.

               Articolul 3

               Desfășurarea apelurilor

               1.Oricare dintre părțile la litigiu poate contesta în fața Tribunalului de apel o hotărâre pronunțată de Tribunal în temeiul secțiunii F (Procedurile de soluționare a litigiilor legate de investiții între investitori și state) din capitolul opt (Investiții) în termenul prevăzut la articolul 8.28 alineatul (9) litera (a) din acord și pentru motivele prevăzute la articolul 8.28 alineatul (2) din acord.

               2.În cazul în care tribunalul de apel admite apelul, acesta modifică sau infirmă, în întregime sau parțial, constatările și concluziile juridice ale tribunalului. Tribunalul de apel specifică exact modul în care a modificat sau infirmat constatările și concluziile pertinente ale Tribunalului.

               3.În cazul în care faptele stabilite de Tribunal permit acest lucru, Tribunalul de apel aplică propriile sale constatări și concluzii juridice faptelor respective și pronunță o hotărâre definitivă. În cazul în care acest lucru nu este posibil, el pronunță o decizie de trimitere a cauzei spre rejudecare Tribunalului pentru ca acesta să pronunțe o hotărâre în conformitate cu concluziile și concluziile Tribunalului de apel. Dacă este posibil, Tribunalul de apel sesizează din nou aceeași diviziune a tribunalului care a fost constituită anterior pentru soluționarea cauzei.

               4.Tribunalul de apel poate, de asemenea, să respingă apelul atunci când constată că acesta nu este întemeiat. Tribunalul de apel poate, de asemenea, să respingă apelul în regim de urgență atunci când este evident că acesta este vădit neîntemeiat. În cazul în care Tribunalul de apel respinge apelul, hotărârea pronunțată de Tribunal devine hotărârea definitivă.

               5.Ca regulă generală, durata procedurii de apel nu depășește 180 de zile, de la data la care o parte la litigiu notifică oficial decizia sa de a introduce apel până la data la care Tribunalul de apel pronunță decizia sau hotărârea sa. Dacă Tribunalul de apel consideră că nu poate pronunța decizia sau hotărârea în termen de 180 de zile, acesta informează în scris părțile la litigiu cu privire la motivele întârzierii și indică termenul în care estimează că va pronunța decizia sau hotărârea sa. Ar trebui depuse toate eforturile pentru a se asigura că procedura de apel nu ar trebui să depășească 270 de zile.

               6.Partea la litigiu care introduce un apel furnizează o garanție pentru costurile procedurii de apel, astfel cum este determinată de diviziunea Tribunalului de apel constituită pentru a instrumenta cauza. Partea la litigiu furnizează, de asemenea, orice alte garanții care pot fi dispuse de Tribunalul de apel.

               7.Dispozițiile articolului 8.20 (Mediere), 8.24 (Proceduri în temeiul altui acord internațional), 8.26 (Finanțare de către o terță parte), 8.31 (Dreptul aplicabil și interpretare), 8.34 (Măsuri de protecție provizorii), 8.35 (Suspendarea acțiunii), 8.36 (Transparența acțiunii),
                  1
                8.38 (Partea necontestatară), 8.39 (Hotărârea definitivă) și 8.40 (Despăgubiri sau alte compensații) din acord se aplică mutatis mutandis procedurii de apel.

               Articolul 4

               Intrare în vigoare

               Prezenta decizie se publică și intră în vigoare la data intrării în vigoare a secțiunii F (Procedurile de soluționare a litigiilor legate de investiții între investitori și state) din capitolul opt (Investiții) din acord, sub rezerva transmiterii de către părți de notificări scrise pe canale diplomatice care atestă că au îndeplinit cerințele și procedurile juridice necesare.

               Adoptată la …, la data de …

                     (1)

                        Pentru o mai mare certitudine, notificarea de contestație, notificarea privind intenția de a contesta un membru al Tribunalului, decizia privind contestarea unui membru al Tribunalului sunt incluse în lista documentelor care urmează să fie puse la dispoziția publicului în conformitate cu articolul 3 alineatul (1) din Normele de transparență UNCITRAL.


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 26.2.2020
            COM(2020) 71 final
            2020/0031(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind poziția care trebuie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul celei de a 56-a sesiuni a Comitetului de experți în domeniul transportului mărfurilor periculoase al Organizației Interguvernamentale pentru Transporturile Internaționale Feroviare, cu privire la anumite modificări aduse apendicelui C la Convenția privind transporturile internaționale feroviare

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.Obiectul propunerii

               Prezenta propunere se referă la decizia de stabilire a poziției care trebuie adoptată în numele Uniunii cu ocazia reuniunii Comitetului de experți în domeniul transportului mărfurilor periculoase („Comitetul de experți RID”) al Organizației pentru Transporturile Internaționale Feroviare (OTIF), în legătură cu adoptarea preconizată a anumitor modificări ale dispozițiilor tehnice și administrative cuprinse în anexa la apendicele C la Convenția privind transporturile internaționale feroviare (COTIF), asupra cărora trebuie să decidă comitetul respectiv.

               2.Contextul propunerii

               2.1.Convenția privind transporturile internaționale feroviare (COTIF)

               Convenția privind transporturile internaționale feroviare din 9 mai 1980, astfel cum a fost modificată prin Protocolul de la Vilnius din 3 iunie 1999, („COTIF”) este un acord internațional în cadrul căruia atât Uniunea, cât și 26 de state membre sunt părți contractante (doar Cipru și Malta nu sunt).

               Uniunea Europeană a aderat la COTIF prin Decizia 2013/103/UE a Consiliului din 16 iunie 2011
                  1
               . Anexa III la decizia respectivă stabilește procedurile interne pentru Consiliu, pentru statele membre și pentru Comisie în cadrul lucrărilor din OTIF. În conformitate cu punctul 3.1 din anexa III la Decizia 2013/103/UE a Consiliului, în cazul în care un punct de pe ordinea de zi se referă la aspecte care țin de competența exclusivă a Uniunii, Comisia va vota în numele Uniunii.

               2.2.Regulamentul privind transportul internațional feroviar al mărfurilor periculoase (RID)

               Potrivit articolului 7 din COTIF, aceasta reglementează, printre altele, și apendicele menționate la articolul 6. Printre acestea se numără „Regulamentul privind transportul internațional feroviar al mărfurilor periculoase (RID)”, care constituie apendicele C la convenție. RID se aplică în măsura în care declarațiile nu sunt făcute în conformitate cu dispozițiile relevante din COTIF
                  2
               .

               RID are ca scop reglementarea transportului internațional feroviar al mărfurilor periculoase între statele membre ale OTIF care aplică normele RID (statele contractante ale RID)
                  3
               .

               2.3.Comitetul de experți RID

               Comitetul de experți RID este un organism instituit în temeiul articolului 13 alineatul (1) litera (d) din COTIF. În conformitate cu articolul 18 din COTIF, Comitetul de experți RID ia decizii cu privire la propunerile de modificare a convenției. El este format din reprezentanți ai statelor membre ale OTIF care aplică RID și din reprezentanți ai Uniunii Europene.

               2.4.Actul avut în vedere al Comitetului de experți RID

               La 27 mai 2020, cu ocazia cele de a 56-a sesiuni ale sale, Comitetul de experți RID urmează să adopte un set de modificări pentru actualizarea anexei la RID în funcție de progresele tehnice și științifice („actul avut în vedere”).

               Scopul actului avut în vedere este de a asigura siguranța și securitatea transportului feroviar de mărfuri periculoase, prin actualizarea, între altele, a listei mărfurilor periculoase admise pentru transport, a instrucțiunilor de ambalare, a listei standardelor aplicabile, precum și a altor cerințe tehnice aplicabile pentru diferite mijloace de izolare.

               Dispozițiile internaționale referitoare la transportul mărfurilor periculoase sunt stabilite în cadrul a diferite organizații internaționale, precum OTIF, dar și Comisia Economică pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite (CEE-ONU) și diverse organisme specializate ale Organizației Națiunilor Unite, precum Subcomitetul de experți în domeniul transportului de mărfuri periculoase din cadrul Consiliului Economic și Social al Organizației Națiunilor Unite (ECOSOC). Dat fiind că normele trebuie să fie compatibile între ele, organizațiile implicate în această activitate au dezvoltat un sistem internațional de coordonare și de armonizare complex. Dispozițiile sunt adaptate pe baza unui ciclu de doi ani.

               În decursul pregătirii acestor modificări a fost consultată o gamă largă de experți din sectorul public și privat. De asemenea, în decursul elaborării acestor modificări au fost organizate următoarele reuniuni tehnice:

               –în cadrul Subcomitetului de experți al ONU în domeniul transportului de mărfuri periculoase, cu ocazia:

               (1)celei de a 51-a sesiuni, de la Geneva, 3-7 iulie 2017;

               (2)celei de a 52-a sesiuni, de la Geneva, 27 noiembrie-6 decembrie 2017;

               (3)celei de a 53-a sesiuni, de la Geneva, 25 iunie-4 iulie 2018;

               (4)celei de a 54-a sesiuni, de la Geneva, 26 noiembrie-4 decembrie 2018;

               –în cadrul reuniunii comune CEE-ONU – OTIF a Comitetului de experți RID și a Grupului de lucru privind transportul mărfurilor periculoase, cu ocazia:

               (1)sesiunii de toamnă 2018, de la Geneva, 17-21 septembrie 2018;

               (2)sesiunii de primăvară 2019, de la Berna, 18-22 martie 2019;

               (3)sesiunii de toamnă 2019, de la Geneva, 17-26 septembrie 2019;

               (4)o altă sesiune a reuniunii comune va avea loc la Berna, în perioada 16-20 martie 2020;

               –în cadrul Grupului de lucru permanent al Comitetului de experți RID, cu ocazia:

               (1)celei de a 10-a sesiuni, de la Cracovia, 21-23 noiembrie 2018;

               (2)celei de a 11-a sesiuni, de la Viena, 25-29 noiembrie 2019.

               Cu ocazia acestor reuniuni, comitetele de experți menționate mai sus au analizat și au prelucrat fiecare propunere de modificare în parte. În majoritatea cazurilor, măsurile recomandate s-au bucurat de un sprijin unanim. Anumite propuneri au fost recomandate pe baza opiniei unei majorități a experților.

               Articolul 38 din COTIF stabilește că, în scopul exercitării dreptului de vot și a dreptului de opoziție prevăzut la articolul 35 alineatele (2) și (4), o organizație de integrare economică regională precum Uniunea Europeană se bucură de un număr de voturi egal cu cel al membrilor săi care sunt de asemenea state membre ale organizației.

               În conformitate cu articolul 35 din COTIF, odată adoptate de Comitetul de experți al RID, modificările intră în vigoare pentru toate părțile contractante în prima zi a celei de a șasea luni care urmează datei la care secretarul general le-a notificat părților contractante. O parte contractantă poate formula o obiecție în termen de patru luni de la data notificării. În cazul în care un sfert dintre părțile contractante formulează obiecții, modificarea nu intră în vigoare.

               Cu excepția cazului în care părțile ridică un număr suficient de obiecții, modificările vizate de prezenta propunere ar trebui să intre în vigoare la 1 ianuarie 2021 și să devină obligatorii pentru Uniune și pentru statele membre, ca parte integrantă din acquis-ul Uniunii.

               3.Poziția care trebuie adoptată în numele Uniunii

               3.1.Competența exclusivă a Uniunii.

               Apendicele la anexa I la Decizia 2013/103/UE a Consiliului din 16 iunie 2011 conține o listă a instrumentelor Uniunii prin care Uniunea și-a exercitat competența și care erau în vigoare la data încheierii acordului dintre UE și OTIF. Directiva 2008/68/CE privind transportul interior de mărfuri periculoase
                  4
                figurează pe această listă.

               Articolul 1 din Directiva 2008/68/CE prevede că anexa la RID se aplică transportului feroviar de mărfuri periculoase în interiorul statelor membre sau între acestea, cu excepția statelor membre care nu au un sistem feroviar. Articolul 4 din Directiva 2008/68/CE, referitor la țările terțe, stabilește că „Transportul de mărfuri periculoase între statele membre și țări terțe este autorizat în măsura în care acesta respectă cerințele ADR
                  5
               , RID sau ADN
                  6
               , cu excepția cazului în care în anexe se prevede altfel”.

               În acest scop, Comisia a fost împuternicită să adapteze anexa II secțiunea II.1 la Directiva 2008/68/CE, prin intermediul unui act delegat, în temeiul articolului 8 din directivă.

               3.2.Poziția care trebuie adoptată

                Modificările aduse RID se înscriu integral în sfera de competență exclusivă a Uniunii și este necesar să se stabilească o poziție a Uniunii.

               Proiectul de decizie a Consiliului prevede, la articolul 1, o listă a modificărilor avute în vedere.

               După cum s-a menționat mai sus, în decursul pregătirii acestor modificări a fost consultată o gamă largă de experți din sectorul public și privat. În majoritatea cazurilor, măsurile recomandate au fost convenite în unanimitate.

               În conformitate cu punctul 2.4 din anexa III la Decizia 2013/103/UE a Consiliului, Comitetul pentru transportul mărfurilor periculoase, instituit în temeiul Directivei 2008/68/CE, a purtat o discuție preliminară pe marginea modificărilor avute în vedere, cu ocazia reuniunii sale din 16 decembrie 2019, propunerea fiind primită favorabil de toți participanții.

               Mai mult, Comisia a organizat reuniuni de coordonare la nivelul UE în toate stadiile procesului de negociere a acestor modificări.

               Modificările avute în vedere sunt considerate adecvate pentru transportul mărfurilor periculoase în condiții de siguranță și într-un mod eficace din punctul de vedere al costurilor, ținând seama de progresele tehnologice, și, prin urmare, pot fi sprijinite.

               4.Temeiul juridic

               4.1.Temeiul juridic procedural

               4.1.1.Principii

               Articolul 218 alineatul (9) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) prevede posibilitatea adoptării unor decizii de stabilire „a pozițiilor care trebuie adoptate în numele Uniunii în cadrul unui organism creat printr-un acord, în cazul în care acest organism trebuie să adopte acte cu efecte juridice, cu excepția actelor care modifică sau completează cadrul instituțional al acordului.”

               Noțiunea de „acte cu efecte juridice” include actele care au efecte juridice în temeiul normelor de drept internațional aplicabile organismului în cauză. De asemenea, sunt incluse instrumentele care nu au un caracter obligatoriu în temeiul dreptului internațional, dar care „au vocația de a influența în mod decisiv conținutul reglementării adoptate de legiuitorul Uniunii”
                  7
               .

               4.1.2.Aplicarea la cazul în discuție

               Actul pe care urmează să îl adopte Comitetul de experți RID este un act cu efecte juridice. Actul avut în vedere va fi obligatoriu pentru Uniune în temeiul dreptului internațional în conformitate cu articolul 6 din RID, potrivit căruia anexa care urmează să fie modificată face parte integrantă din regulament.

               În plus, în conformitate cu articolul 1 din Directiva 2008/68/CE, anexa la RID se aplică transportului feroviar de mărfuri periculoase în interiorul statelor membre sau între acestea, cu excepția statelor membre care nu au un sistem feroviar. Articolul 4 din Directiva 2008/68/CE, referitor la țările terțe, stabilește că „Transportul de mărfuri periculoase între statele membre și țări terțe este autorizat în măsura în care acesta respectă cerințele ADR, RID sau ADN, cu excepția cazului în care în anexe se prevede altfel”.

               Actul avut în vedere nu completează și nu modifică cadrul instituțional al acordului.

               Prin urmare, temeiul juridic procedural al deciziei propuse este articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               4.2.Temeiul juridic material

               4.2.1.Principii

               Temeiul juridic material al unei decizii adoptate în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE depinde în primul rând de obiectivul și de conținutul actului avut în vedere cu privire la care se adoptă o poziție în numele Uniunii.

               4.2.2.Aplicarea la cazul în discuție

               Principalul obiectiv și conținut al deciziei se referă la transportul feroviar de mărfuri periculoase.

               Prin urmare, temeiul juridic material al deciziei propuse este articolul 91 din TFUE.

               4.3.Concluzie

               Temeiul juridic al deciziei propuse trebuie să fie articolul 91, coroborat cu articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               5.Publicarea actului avut în vedere

               Întrucât decizia Comitetului de experți RID va modifica anexa la RID, este oportun să se publice informații cu privire la rezultatul reuniunii în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, după adoptarea acesteia.

               2020/0031 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind poziția care trebuie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul celei de a 56-a sesiuni a Comitetului de experți în domeniul transportului mărfurilor periculoase al Organizației Interguvernamentale pentru Transporturile Internaționale Feroviare, cu privire la anumite modificări aduse apendicelui C la Convenția privind transporturile internaționale feroviare

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 91 coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Uniunea a aderat la Convenția privind transporturile internaționale feroviare din 9 mai 1980, astfel cum a fost modificată de Protocolul de la Vilnius din 3 iunie 1999 („COTIF”), prin Decizia 2013/103/UE a Consiliului
                  8
               1.

               (2)Toate statele membre, cu excepția Ciprului și a Maltei, sunt state membre ale COTIF.

               (3)În conformitate cu articolul 6 din COTIF, traficul feroviar internațional și admiterea materialului feroviar în traficul internațional sunt reglementate de normele enumerate în articolul respectiv, în special de „Regulamentul privind transportul internațional feroviar al mărfurilor periculoase (RID)”, care constituie apendicele C la convenție.

               (4)Directiva 2008/68/CE a Parlamentului European și a Consiliului
                  9
               2 stabilește cerințe privind transportul rutier, feroviar sau pe căi navigabile interioare al mărfurilor periculoase în interiorul statelor membre sau între acestea, făcând trimitere la RID.

               (5)În temeiul articolului 13 alineatul (1) litera (d) din COTIF, Comitetul de experți în domeniul transportului mărfurilor periculoase („Comitetul de experți RID”) al Organizației pentru Transporturile Internaționale Feroviare („OTIF”) poate adopta modificări ale anexei la RID.

               (6)În decursul cele de a 56-a sesiuni ale sale din 27 mai 2020, Comitetul de experți RID urmează să adopte modificări în vederea adaptării anexei la RID la progresele științifice și tehnice.

               (7)Este adecvat să se stabilească poziția care trebuie adoptată în numele Uniunii în cadrul Comitetului de experți RID, întrucât modificările aduse RID vor avea caracter obligatoriu pentru Uniune.

               (8)Modificările avute în vedere vizează standarde tehnice, scopul fiind de a asigura transportul mărfurilor periculoase în condiții de siguranță și în mod eficient, ținând totodată seama de progresele științifice și tehnice din acest sector și de dezvoltarea unor noi substanțe și articole care ar putea prezenta un pericol în timpul transportului.

               (9)Modificările avute în vedere sunt considerate adecvate pentru transportul mărfurilor periculoase în condiții de siguranță și într-un mod eficace din punctul de vedere al costurilor și, prin urmare, pot fi sprijinite,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Poziția care trebuie adoptată în numele Uniunii cu ocazia celei de a 56-a sesiuni a Comitetului de experți în domeniul transportului mărfurilor periculoase („Comitetul de experți RID”) al Organizației pentru Transporturile Internaționale Feroviare („OTIF”) în cadrul Convenției privind transporturile internaționale feroviare din 9 mai 1980, astfel cum a fost modificată prin Protocolul de la Vilnius din 3 iunie 1999, este stabilită în anexa la prezenta decizie.

               Reprezentanții Uniunii în cadrul Comitetului de experți RID pot conveni asupra unor modificări minore ale documentelor menționate în anexă fără a mai fi necesară o nouă decizie a Consiliului.

               Articolul 2

               După adoptare, deciziile comitetului de experți RID se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, indicându-se data intrării lor în vigoare.

               Articolul 3

               Prezenta decizie se adresează Comisiei.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)

                        Decizia 2013/103/UE a Consiliului din 16 iunie 2011 privind semnarea și încheierea Acordului între Uniunea Europeană și Organizația Interguvernamentală pentru Transporturile Internaționale Feroviare privind aderarea Uniunii Europene la Convenția privind transporturile internaționale feroviare (COTIF) din 9 mai 1980, astfel cum a fost modificată prin Protocolul de la Vilnius din 3 iunie 1999, JO L 51, 23.2.2013, p. 1.

                     (2)

                        Articolul 42 alineatul (1) din COTIF.

                     (3)

                        În prezent, există 50 de state membre ale OTIF și 45 de state contractante ale RID.

                     (4)

                        Directiva 2008/68/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 septembrie 2008 privind transportul interior de mărfuri periculoase, JO L 260, 30.9.2008, p. 13.

                     (5)

                        Acordul european referitor la transportul rutier internațional al mărfurilor periculoase, încheiat la Geneva la 30 septembrie 1957.

                     (6)

                        Acordul european privind transportul internațional al mărfurilor periculoase pe căi navigabile interioare, încheiat la Geneva la 26 mai 2000.

                     (7)

                        Hotărârea Curții de Justiție din 7 octombrie 2014, Germania/Consiliu, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punctele 61-64.

                     (8)
                  1
                        Decizia 2013/103/UE a Consiliului din 16 iunie 2011 privind semnarea și încheierea Acordului între Uniunea Europeană și Organizația Interguvernamentală pentru Transporturile Internaționale Feroviare privind aderarea Uniunii Europene la Convenția privind transporturile internaționale feroviare (COTIF) din 9 mai 1980, astfel cum a fost modificată prin Protocolul de la Vilnius din 3 iunie 1999, JO L 51, 23.2.2013, p. 1.

                     (9)
                  2
                        Directiva 2008/68/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 septembrie 2008 privind transportul interior de mărfuri periculoase, JO L 260, 30.9.2008, p. 13.

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 26.2.2020
            COM(2020) 71 final
            ANEXĂ
            la
            Decizia Consiliului
            privind poziția care trebuie adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul celei de a 56-a sesiuni a Comitetului de experți în domeniul transportului mărfurilor periculoase al Organizației Interguvernamentale pentru Transporturile Internaționale Feroviare, cu privire la anumite modificări aduse apendicelui C la Convenția privind transporturile internaționale feroviare

               ANEXĂ

                        Propunere

                        Document referință

                        Aspect

                        Observații

                        Poziția UE

                        1.

                        OTIF/RID/CE/GTP/2019/6

                        Texte consolidate adoptate în cadrul reuniunii comune din 2018 și din 2019 și de către grupul de lucru permanent al Comitetului de experți RID în noiembrie 2018

                        Consens tehnic în cadrul grupului de lucru permanent al OTIF pentru adoptarea textului modificat

                        Se acceptă modificările, astfel cum au fost revizuite de grupul de lucru permanent

                        2.

                        Idem

                        Modificări care vor face obiectul unei examinări mai aprofundate de către grupul de lucru permanent

                        -

                        -

                        3.

                        Idem

                        Aspecte care necesită o poziție comună în decursul reuniunii comune CEE-ONU – OTIF

                        Trebuie să se faciliteze transportul multimodal eficient

                        Se acceptă modificările recomandate în cadrul reuniunii comune

                        4.

                        OTIF/RID/CE/GTP/2019/8

                        Actualizarea dispozițiilor tranzitorii

                        Consens tehnic în cadrul grupului de lucru permanent al OTIF pentru adoptarea textului modificat

                        Se acceptă modificările, astfel cum au fost revizuite de grupul de lucru permanent

                        5.

                        OTIF/RID/CE/GTP/2019/10

                        Cea de a 107-a sesiune a WP.15 (Geneva, 11-15 noiembrie 2019)

                        Consens tehnic în cadrul grupului de lucru permanent al OTIF pentru adoptarea textului modificat

                        Se acceptă modificările, astfel cum au fost revizuite de grupul de lucru permanent

                        6.

                        OTIF/RID/CE/GTP/2019/ INF.4 + INF.10 + INF.12

                        Rezistența la stres a vagoanelor cisternă în conformitate cu RID 6.8.2.1.2

                        Consens tehnic în cadrul grupului de lucru permanent al OTIF pentru adoptarea textului modificat

                        Se acceptă modificările, astfel cum au fost revizuite de grupul de lucru permanent


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 11.3.2019
            COM(2019) 131 final
            2019/0073(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind poziția care urmează a fi adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul Comitetului de gestiune al Convenției TIR cu privire la propunerea de modificare a Convenției vamale privind transportul internațional de mărfuri sub acoperirea carnetelor TIR

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.Obiectul propunerii

               Prezenta propunere se referă la decizia de stabilire a poziției care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul Comitetului de gestiune instituit prin Convenția vamală privind transportul internațional de mărfuri sub acoperirea carnetelor TIR
                  1
                (Convenția TIR) în legătură cu adoptarea preconizată a modificărilor referitoare la asociațiile TIR și birourile vamale implicate operațiunile TIR.

               2.Contextul propunerii

               2.1.Convenția vamală privind transportul internațional de mărfuri sub acoperirea carnetelor TIR

               Convenția vamală privind transportul internațional de mărfuri sub acoperirea carnetelor TIR din 14 noiembrie 1975 (Convenția TIR) își propune să faciliteze transportul internațional de mărfuri de la birourile vamale de plecare la birourile vamale de destinație, trecând prin oricâte țări este necesar. Convenția TIR a intrat în vigoare în 1978. Începând cu luna ianuarie 2019 numărul părților la convenție este 76, inclusiv 75 de state și Uniunea Europeană. Uniunea Europeană este parte la Convenția TIR
                  2
                din 20 iunie 1983. Toate statele membre sunt părți la Convenția TIR.

               2.2.Comitetul de gestiune

               Comitetul de gestiune acționează în cadrul Convenției vamale privind transportul internațional de mărfuri sub acoperirea carnetelor TIR. Rolul Comitetului de gestiune este de a examina și de a adopta modificări la Convenția TIR. Propunerile sunt supuse la vot și fiecare stat care este parte și este reprezentat la o sesiune a Comitetului de gestiune deține un vot. Uniunea are competență exclusivă în domeniul vămilor care face obiectul Convenției TIR. Cu toate acestea, Uniunea, în calitate de organizație internațională, nu deține drept de vot. Toate statele membre sunt părți cu drept de vot.

               Modificările Convenției TIR sunt adoptate cu o majoritate de două treimi din părțile prezente și care votează. Pentru luarea unei decizii este necesar un cvorum format din cel puțin o treime din statele care sunt părți.

               2.3.Actul avut în vedere spre adoptare de Comitetul de gestiune

               Comitetul de gestiune se va reuni în 2019 la următoarele date: 7 februarie și 17 octombrie. La una dintre reuniunile sale sau pe parcursul unei sesiuni excepționale, Comitetul de gestiune urmează să ia o decizie privind adoptarea modificărilor propuse la Convenția vamală privind transportul internațional de mărfuri sub acoperirea carnetelor TIR (denumit în continuare „actul avut în vedere”).

               Scopul actului avut în vedere este: (i) să clarifice care autorități pot autoriza asociațiile să acționeze în calitate de garant; (ii) să crească numărul de birouri vamale de plecare și/sau de destinație care pot fi implicate într-o operațiune de transport TIR; și (iii) să solicite publicarea informațiilor referitoare la limitările privind numărul birourilor vamale de plecare și/sau de destinație disponibile pentru operațiunile TIR.

               Actul preconizat va deveni obligatoriu pentru părți în conformitate cu articolul 59 și 60 din Convenția TIR. Articolul 59 se referă la modificările aduse textului principal al Convenției TIR și prevede: „Sub rezerva dispozițiilor articolului 60, orice modificare propusă, comunicată în conformitate cu dispozițiile alineatului precedent, intră în vigoare pentru toate părțile contractante la trei luni după expirarea unei perioade de douăsprezece luni de la comunicarea modificării propuse, dacă în această perioadă nicio obiecție la modificarea propusă nu a fost notificată secretarului general al Organizației Națiunilor Unite de un stat care este parte contractantă. În cazul în care o obiecție la modificarea propusă a fost notificată conform prevederilor alineatului (3) al prezentului articol, modificarea se consideră neacceptată și nu produce efecte.”

               Articolul 60 se referă la modificările aduse anexelor Convenției TIR și prevede: „Orice modificare propusă la anexele nr. 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, și 10, analizată în conformitate cu dispozițiile articolului 59 alineatele (1) și (2) intră în vigoare la o dată care va fi fixată de Comitetul de gestiune în momentul adoptării sale, cu condiția ca, la o dată anterioară pe care Comitetul de gestiune o va stabili în același timp cu adoptarea modificării, o cincime din statele care sunt părți contractante sau cinci state care sunt părți contractante, dacă această cifră este inferioară, să nu fi notificat secretarului general al Organizației Națiunilor Unite obiecții la modificarea respectivă. Data menționată la prezentul alineat se stabilește de către Comitetul de gestiune cu o majoritate de două treimi din membrii prezenți si votanți”.

               3.Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii

               Uniunea împărtășește obiectivele modificărilor propuse ale Convenției TIR și ale notelor explicative. În special, Uniunea sprijină clarificarea cu privire la autoritățile care sunt competente să autorizeze asociațiile care pot acționa în calitate de garant; creșterea numărului de birouri vamale implicate în operațiuni TIR; și cerința privind publicarea informațiilor referitoare la limitările privind numărul birourilor vamale de plecare și/sau de destinație disponibile pentru operațiunile TIR.

               În mod concret, propunerea de modificare a articolului 6 alineatul (1) din Convenția TIR pentru înlocuirea cuvântului „fiecare” cu „autoritățile vamale sau alte autorități competente dintr-o” se bazează pe o cerere a Federației Ruse de a reflecta faptul că, având în vedere diferitele modalități administrative existente în diferite părți contractante, autoritatea competentă care autorizează o asociație să acționeze în calitate de garant nu este întotdeauna administrația vamală. Formularea propusă este o soluție de compromis deoarece mai multe părți contractante, inclusiv Uniunea Europeană, au exprimat preocupări cu privire la propunerea inițială de eliminare completă a termenului „autorități vamale” din cauza cerințelor legislației naționale sau internaționale. Modificarea propusă ar lărgi domeniul de aplicare al dispoziției pentru a oferi flexibilitatea necesară.

               Propunerea de modificare a articolului 18 rândul 3 al Convenției TIR pentru a înlocui cuvântul „patru” cu „opt” și pentru a adăuga un nou paragraf „Autoritățile vamale pot limita numărul maxim de birouri vamale de plecare (sau de destinație) de pe teritoriul lor la mai puțin de șapte, dar nu mai puțin de trei” reprezintă o modificare majoră. Prin dublarea numărului birourilor vamale care pot fi implicate într-o operațiune TIR, modificarea propusă ar consolida competitivitatea sistemului TIR și ar oferi o facilitare semnificativă industriei transporturilor. În același timp, pe baza unei propuneri din partea Federației Ruse, se va menține posibilitatea ca părțile contractante să limiteze numărul birourilor vamale implicate pe teritoriul lor pentru a evita riscurile potențiale pentru bugetul lor de stat. Această propunere de modificare ar trebui examinată împreună cu nota explicativă nouă la articolul 18 propusă.

               Propunerea de notă explicativă nouă la articolul 18 din Convenția TIR a fost elaborată de Comitetul executiv TIR (mandatat de către Comitetul de gestiune). Scopul său este completarea modificării propuse a articolului 18 care permite părților să aibă un număr mai mic de birouri vamale de plecare și/sau de destinație pe teritoriul lor. Propunerea de notă explicativă nouă prevede că, dacă într-una dintre părți, autoritățile vamale limitează numărul maxim de birouri vamale de plecare (sau de destinație) de pe teritoriul lor, aceste informații trebuie să fie puse la dispoziția publicului și a Comitetului executiv TIR. Acest mecanism ar evita dificultățile juridice și logistice pentru sectorul transporturilor în cazul unor astfel de limitări.

               Propunerea de modificare a notei explicative la articolul 6 alineatul (2) din Convenția TIR pentru înlocuirea cuvintelor „țări pot agrea” cu „părți contractante pot autoriza” are scopul de a îmbunătăți coerența textului și este de natură tehnică.

               Propunerea de modificare a părții I alineatul 1 din anexa 9 la Convenția TIR pentru înlocuirea cuvintelor „părțile contractante” cu „autoritățile vamale sau alte autorități competente ale unei părți contractante” are scopul de a extinde domeniul de aplicare al dispoziției pentru a oferi mai multă flexibilitate, având în vedere diferitele modalități administrative existente în diferite părți contractante. În mod similar modificării articolului 6 alineatul 1 descrisă mai sus, această propunere de modificare se bazează pe o propunere din partea Federației Ruse. Astfel, propunerea ar lărgi domeniul de aplicare al dispoziției pentru a oferi flexibilitatea necesară.

               Consultările privind modificările propuse au fost desfășurate cu statele membre în cadrul Grupului de experți în chestiuni vamale pentru TIR (coordonare de la Geneva). Consultări suplimentare au avut loc pe parcursul sesiunilor Grupului de lucru al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite (CEE-ONU) privind problemele vamale care vizează transporturile.

               Coordonarea internă, precum și discuțiile comune cu statele membre în cadrul Grupului de experți în chestiuni vamale pentru TIR au arătat în mod clar că nu există nicio obiecție față de modificările propuse.

               4.Temei juridic

               4.1.Temeiul juridic procedural

               4.1.1.Principii

               Articolul 218 alineatul (9) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) prevede posibilitatea adoptării unor decizii de stabilire „a pozițiilor care trebuie adoptate în numele Uniunii în cadrul unui organism creat printr-un acord, în cazul în care acest organism trebuie să adopte acte cu efecte juridice, cu excepția actelor care modifică sau completează cadrul instituțional al acordului”.

               Noțiunea de „acte cu efecte juridice” include actele care au efecte juridice în temeiul normelor de drept internațional aplicabile organismului în cauză. Sunt, de asemenea, incluse instrumentele care nu au un caracter obligatoriu în temeiul dreptului internațional, dar care „au vocația de a influența în mod decisiv conținutul reglementării adoptate de legiuitorul Uniunii”
                  3
               .

               4.1.2.Aplicarea la cazul în discuție

               Comitetul de gestiune este un organism înființat printr-un acord, și anume Convenția vamală privind transportul internațional de mărfuri sub acoperirea carnetelor TIR.

               Actul pe care Comitetul de gestiune este invitat să îl adopte este un act cu efecte juridice. Actul avut în vedere va fi obligatoriu în temeiul dreptului internațional în conformitate cu articolul 59 și 60 din Convenția vamală privind transportul internațional de mărfuri sub acoperirea carnetelor TIR.

               Actul avut în vedere nu completează și nu schimbă cadrul instituțional al Convenției TIR.

               Prin urmare, temeiul juridic procedural al deciziei propuse este articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               4.2.Temeiul juridic material

               4.2.1.Principii

               Temeiul juridic material al unei decizii adoptate în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE depinde în primul rând de obiectivul și de conținutul actului avut în vedere cu privire la care se adoptă o poziție în numele Uniunii. În cazul în care actul avut în vedere urmărește două obiective sau include două elemente, iar unul dintre aceste obiective sau elemente poate fi identificat ca fiind obiectivul sau elementul principal, iar celălalt obiectiv sau element are mai degrabă un caracter accesoriu, decizia adoptată în temeiul articolului 218 alineatul (9) din TFUE trebuie să se întemeieze pe un singur temei juridic material, respectiv cel impus de obiectivul sau de elementul principal sau predominant.

               4.2.2.Aplicarea la cazul în discuție

               Obiectivul principal și conținutul actului avut în vedere se referă la politica comercială comună.

               Temeiul juridic material al deciziei propuse este, prin urmare, articolul 207 din TFUE.

               4.3.Concluzie

               Temeiul juridic al deciziei propuse ar trebui să fie articolul 207, coroborat cu articolul 218 alineatul (9) din TFUE.

               5.Publicarea actului avut în vedere

               Deoarece actul Consiliului de gestiune va modifica Convenția vamală privind transportul internațional de mărfuri sub acoperirea carnetelor TIR și anexele sale, este oportună publicarea acestuia în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene după adoptarea sa.

               2019/0073 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind poziția care urmează a fi adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul Comitetului de gestiune al Convenției TIR cu privire la propunerea de modificare a Convenției vamale privind transportul internațional de mărfuri sub acoperirea carnetelor TIR

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 207 coroborat cu articolul 218 alineatul (9),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)Convenția vamală privind transportul internațional de mărfuri sub acoperirea carnetelor TIR din 14 noiembrie 1975 (Convenția TIR) a fost aprobată, în numele Comunității Economice Europene, prin Regulamentul (CEE) nr. 2112/78 al Consiliului
                  4
                și a intrat în vigoare în Comunitate la 20 iunie 1983
                  5
               .

               (2)În conformitate cu articolul 59 și 60 din Convenția TIR, Comitetul de gestiune poate adopta modificări cu o majoritate de două treimi din părțile contractante prezente și care votează.

               (3)Comitetul de gestiune, în cursul unei sesiuni extraordinare din iunie 2019, urmează să adopte mai multe modificări ale Convenției TIR și ale anexelor sale.

               (4)Este oportun să se stabilească poziția care urmează să fie adoptată, în numele Uniunii, în cadrul Consiliului de gestiune, întrucât modificările vor avea caracter obligatoriu pentru Uniune.

               (5)Pentru a reflecta diferitele modalități administrative existente în diferite părți contractante, este necesar să se extindă domeniul de aplicare al actorilor în temeiul articolului 6 din Convenția TIR, al notei explicative corespunzătoare și al anexei 9 din Convenția TIR pentru a permite autorităților, altele decât autoritățile vamale, să autorizeze o asociație să acționeze ca garant pentru persoanele care utilizează regimul TIR.

               (6)Pentru a facilita aplicarea Convenției TIR de către lanțul logistic și pentru a îmbunătăți competitivitatea transportului internațional vizat de Convenția TIR, este necesar să se modifice articolul 18 pentru a crește numărul birourilor vamale care pot fi implicate într-o operațiune TIR. În același timp, autorităților vamale ale unei părți contractante li se oferă posibilitatea de a limita numărul birourilor vamale care pot fi implicate într-o operațiune TIR pe teritoriul lor, cu condiția de a informa publicul și Comitetul executiv TIR cu privire la aceste limitări,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               Poziția care urmează să fie adoptată în numele Uniunii în cadrul celei de a șaizeci și noua sau a șaptezecea sesiuni a Comitetului de gestiune se bazează pe proiectele de modificări anexate la prezenta decizie.

               Articolul 2

               Prezenta decizie se adresează Comisiei.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu

                     Președintele

                     (1)

                        TIR înseamnă „Transports Internationaux Routiers” sau „Transporturi rutiere internaționale”.

                     (2)

                        Regulamentul (CEE) nr. 2112/78 al Consiliului din 25 iulie 1978 privind semnarea Convenției vamale privind transportul internațional de mărfuri, sub acoperirea carnetelor TIR (Convenția TIR) din 14 noiembrie 1975 de la Geneva (JO L 252/1).

                     (3)

                        Hotărârea Curții de Justiție din 7 octombrie 2014, Germania/Consiliul, Cauza C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, punctele 61-64.

                     (4)

                        Regulamentul (CEE) nr. 2112/78 al Consiliului din 25 iulie 1978 privind semnarea Convenției vamale privind transportul internațional de mărfuri, sub acoperirea carnetelor TIR (Convenția TIR) din 14 noiembrie 1975 de la Geneva (JO L 252, 14.9.1978, p. 1).

                     (5)

                        JO L 31, 2.2.1983, p. 13.

    ---documentbreak---

               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 11.3.2019
            COM(2019) 131 final
            ANEXĂ
            la
            Propunerea de Decizie a Consiliului
            privind poziția care urmează a fi adoptată, în numele Uniunii Europene, în cadrul Comitetului de gestiune al Convenției TIR cu privire la propunerea de modificare a Convenției vamale privind transportul internațional de mărfuri sub acoperirea carnetelor TIR

               ANEXA 1

               Modificări ale Convenției vamale privind transportul internațional de mărfuri sub acoperirea carnetelor TIR (Convenția TIR din 1975)

               I. Modificări ale textului principal al Convenției TIR, în conformitate cu procedura de modificare de la articolul 59:

               Articolul 6 alineatul (1)

               Pentru fiecare a se înlocui cu autoritățile vamale sau alte autorități competente dintr-o

               Articolul 18 alineatul (3)

               Pentru patru a se înlocui cu opt

               A se adăuga un nou alineat cu următorul text Autoritățile vamale pot limita numărul maxim de birouri vamale de plecare (sau de destinație) de pe teritoriul lor la mai puțin de șapte, dar nu mai puțin de trei.

               II. Modificări ale anexelor la Convenția TIR, în conformitate cu procedura de modificare de la articolul 60:

               Anexa 6, nota explicativă la articolul 6 alineatul (2)

               Pentru țări pot agrea a se înlocui cu părți contractante pot autoriza

               Anexa 6, noua notă explicativă la articolul 18

               0.18.3 Părțile contractante pun la dispoziția publicului informațiile cu privire la aceste limitări și informează Comitetul executiv TIR, inclusiv prin utilizarea corespunzătoare a aplicațiilor electronice dezvoltate în acest scop de secretariatul TIR sub supravegherea Comitetului executiv TIR.

               Anexa 9 partea I alineatul 1

               Pentru părțile contractante a se înlocui cu autoritățile vamale sau alte autorități competente ale unei părți contractante


               COMISIA EUROPEANĂ
            Bruxelles, 18.3.2019
            COM(2019) 139 final
            2019/0080(NLE)
            Propunere de
            DECIZIE A CONSILIULUI
            privind alocarea de fonduri dezangajate din proiectele desfășurate în cadrul celui de al 10-lea Fond european de dezvoltare în vederea realimentării Instrumentului financiar pentru pace în Africa

               EXPUNERE DE MOTIVE

               1.CONTEXTUL PROPUNERII

               •Motivele și obiectivele propunerii

               Instrumentul financiar pentru pace în Africa (African Peace Facility - APF) a fost instituit inițial în 2003, în cadrul Acordului de la Cotonou
                  1
               , și este finanțat din Fondul european de dezvoltare (FED), care nu este inclus în bugetul general al Uniunii. APF a devenit unul dintre principalele instrumente de punere în aplicare a cooperării Africa-UE în domeniul păcii și securității.

               În cadrul actualului FED, cel de al 11-lea, acestui instrument i-a fost alocată inițial o sumă de 750 de milioane EUR pentru perioada 2014-2020. Această sumă, care a fost stabilită pe baza angajamentelor prevăzute pentru APF în cadrul celui de al 10-lea FED, nu a ținut seama într-o măsură suficientă de creșterea bruscă înregistrată de volumul financiar al APF după 2012, care a continuat până în 2015, an în care Comisia a limitat finanțarea acordată operațiilor în sprijinul păcii (OSP) la 80 % din rata practicată de ONU la momentul respectiv pentru soldele militarilor și remunerațiile polițiștilor care participă la OSP desfășurate sub conducere africană. Introducerea acestui plafon a permis numai o stabilizare a plăților pentru APF, nu și reducerea acestora, deoarece economiile obținute prin această plafonare a contribuțiilor APF la solde și remunerații au fost anulate de creșterea numărului total de OSP finanțate. În consecință, cererile de finanțare în temeiul APF au depășit rapid suma disponibilă. Prin urmare, APF a fost realimentat de trei ori până în prezent, cu o sumă totală de 835 de milioane EUR: două realimentări, în valoare de 150 de milioane EUR fiecare (decise la 24 septembrie 2015
                  2
                și, respectiv, la 2 august 2016
                  3
               ) au fost destinate Programului de acțiune pentru perioada 2014-2016, iar cea de a treia, în valoare de 535 milioane EUR (decisă tot la 2 august 2016
                  4
               ), a avut drept scop finanțarea Programului de acțiune pentru perioada 2017-2018. Creșterea cererilor se explică în principal prin continuarea finanțării operațiilor existente (și anume, Misiunea Uniunii Africane în Somalia - AMISOM), precum și prin înființarea unor noi OSP (Misiunea Comunității Economice a Statelor din Africa de Vest în Guineea-Bissau - ECOMIB, Forțele operative multinaționale de luptă împotriva Boko Haram - MNJTF, Forța comună a G5 Sahel). În cadrul celui de al 11-lea FED, APF a beneficiat până în prezent de angajamente în valoare totală de 1 627,3 de milioane EUR
                  5
               . Această sumă este considerabil mai mare decât cea a angajamentelor asumate în cadrul FEDurilor anterioare, ceea ce demonstrează angajamentul sporit al finanțărilor FED în favoarea păcii și securității.

               Decizia COREPER din 10 mai 2016 privind realimentarea APF a stabilit resursele disponibile pentru APF până la sfârșitul anului 2018, dar nu a răspuns nevoilor financiare pentru ultimii doi ani ai celui de al 11-lea FED, care corespund Programului de acțiune al APF pentru perioada 2019-2020. Resursele pentru perioada 2019-2020 ar trebui să permită acoperirea nevoilor și cererilor constante ale Uniunii Africane și ale organizațiilor regionale africane pentru a face față crizelor de securitate actuale și emergente din Africa. Este necesar să se asigure predictibilitatea și sustenabilitatea finanțării APF. Nevoile financiare ale APF până la sfârșitul anului 2020 sunt estimate în prezent la 814 860 000 EUR.

               Obiectivul prezentului proiect de propunere de decizie a Consiliului este de a obține autorizația Consiliului de a utiliza fonduri dezangajate din cel de al 10-lea FED în vederea realimentării APF cu o sumă suplimentară de până la 445 860 000 EUR, dintre care 431 000 000 EUR vor contribui la finanțarea nevoilor APF până la sfârșitul anului 2020, iar 14 860 000 EUR vor acoperi cheltuielile Comisiei legate de furnizarea sprijinului. La utilizarea acestor fonduri se va aplica cheia de contribuție a statelor membre la cel de al 10-lea FED
                  6
               . Pentru completarea acestor fonduri din rezerva de performanță [„réserve non-mobilisable” (rezerva care nu poate fi mobilizată)], vor fi mobilizate fonduri suplimentare pentru APF din rezerva pentru programe indicative naționale/programe indicative regionale (PIN/PIR) din cadrul celui de al 11-lea FED (369 000 000 EUR).

               •Coerența cu dispozițiile existente în domeniul de politică

                  Strategia globală a UE
                     7
                   prevede că pacea și securitatea fac parte din interesele UE definite drept vitale, afirmând, în plus, că securitatea în interiorul frontierelor Europei este strâns legată de pacea din regiunile învecinate și înconjurătoare. Consensul european reînnoit privind dezvoltarea
                     8
                  , adoptat în 2017, prevede că pacea face parte dintre cele cinci domenii prioritare ale sale și reafirmă angajamentul UE față de o ordine mondială bazată pe reguli, având drept element central multilateralismul.

                  APF este unul dintre principalele instrumente de punere în aplicare a cooperării Africa-UE în domeniul păcii și securității în cadrul Strategiei comune Africa-UE, adoptată la Lisabona, în 2007. La cea de a 4-a reuniune la nivel înalt Africa-UE, care a avut loc în 2014, a fost reiterat faptul că pacea și securitatea se înscriu printre cele cinci domenii prioritare pentru punerea în aplicare a strategiei comune. La cea de a 5-a reuniune la nivel înalt UA-UE, care a avut loc în noiembrie 2017, liderii au convenit asupra a patru priorități strategice comune pentru perioada premergătoare următoarei reuniuni la nivel înalt, una dintre aceste priorități fiind „consolidarea rezilienței, a păcii, a securității și a guvernanței”. Bazându-se pe noul Consens european privind dezvoltarea, care reamintește legătura dintre securitate și dezvoltare, și pe Strategia globală a UE, care subliniază necesitatea unei abordări integrate a conflictelor, cooperarea în domeniul păcii și securității se află în continuare în centrul parteneriatului Africa-UE. În acest context, Comisia Europeană și Comisia Uniunii Africane au semnat, la 23 mai 2018, Memorandumul de înțelegere privind pacea, securitatea și guvernanța, care prevede un cadru de cooperare consolidată între UA și UE în scopul de a răspunde provocărilor în materie de pace și securitate.

                  Permițând continuarea activităților APF până în 2020, prezenta propunere va susține, de asemenea, realizarea obiectivelor de dezvoltare durabilă (ODD), în special a ODD 16, intitulat „Promovarea unor societăți pașnice și favorabile incluziunii pentru o dezvoltare durabilă, asigurarea accesului la justiție pentru toți și crearea unor instituții eficace, responsabile și favorabile incluziunii, la toate nivelurile”.

                  APF este finanțat, în mod normal, din pachetul financiar intra-ACP al FED. Activitățile finanțate de fondurile suplimentare alocate APF din rezerva de performanță [„réserve nonmobilisable” (rezerva care nu poate fi mobilizată)] vor fi în continuare conforme cu obiectivele generale și specifice ale APF, stabilite în cadrul strategiei intra-ACP
                     9
                  .

                  Fondurile suplimentare vor fi utilizate în conformitate cu normele și procedurile aplicabile celui de al 11-lea FED. Programarea acestor fonduri va fi stabilită în cadrul următorului program de acțiune al APF pentru perioada 2019-2020, care necesită aprobarea COREPER înainte de a fi adoptat de Comisie, astfel cum se prevede la articolul 15 litera (b) din Regulamentul de punere în aplicare a celui de al 11-lea FED
                     10
                  .

               •Coerența cu alte politici ale Uniunii

                  N/A

               2.TEMEIUL JURIDIC, SUBSIDIARITATEA ȘI PROPORȚIONALITATEA

               •Temei juridic

                  Articolul 1 alineatul (4) din Acordul intern privind cel de al 11-lea FED
                     11
                  .

                  Articolul 1 alineatul (4) din Acordul intern privind cel de al 11-lea FED prevede că este necesară unanimitatea în cadrul Consiliului în vederea adoptării unei decizii în acest sens.

               •Subsidiaritate (în cazul competențelor neexclusive)

                  N/A

                     FED este instituit printr-un acord intern între reprezentanții statelor membre și prevede posibilitatea de a utiliza fonduri dezangajate, dacă acest lucru este aprobat de Consiliu
                     12
                  .

               •Proporționalitatea

                  Propunerea și, în special, sumele propuse se bazează pe o analiză cuprinzătoare efectuată de serviciile Comisiei și de SEAE. De asemenea, la baza propunerii stă ipoteza că și alți parteneri vor susține eforturile financiare, inclusiv că statele membre ale Uniunii Africane se vor apropia treptat de îndeplinirea angajamentului asumat la reuniunea la nivel înalt a Uniunii Africane de la Johannesburg, Africa de Sud, din iunie 2015, de a ajunge, până în 2020, la o contribuție de 25 % la operațiile în sprijinul păcii, precum și ipoteza că și alți donatori, inclusiv ONU, își vor aduce, la rândul lor, contribuția. În plus, statele membre ale UE au posibilitatea de a canaliza contribuții voluntare prin intermediul APF.

               În iulie 2016, UA a adoptat o decizie care prevede aplicarea unei taxe de 0,2 % la importurile eligibile, pentru a-și asigura propria finanțare. Decizia respectivă are drept scop asigurarea unei finanțări fiabile și previzibile pentru pacea și securitatea continentului prin intermediul Fondului pentru pace al Uniunii Africane. Se înregistrează progrese în ceea ce privește punerea în aplicare a legislației și a măsurilor practice necesare, deși diversele state membre ale UA avansează în ritmuri diferite.

               •Alegerea instrumentului

               FED este unica sursă de finanțare a APF la nivelul UE. Având în vedere limitările juridice, instrumentele UE existente finanțate din bugetul general al Uniunii nu pot fi utilizate pentru operații care au implicații militare sau în domeniul apărării sau pentru a sprijini beneficiari militari în alte scopuri decât consolidarea capacităților ca sprijin pentru dezvoltare și pentru securitatea necesară dezvoltării.

               În conformitate cu articolul 1 alineatul (4) din Acordul intern dintre reprezentanții guvernelor statelor membre ale Uniunii Europene, reuniți în cadrul Consiliului, privind finanțarea ajutoarelor Uniunii Europene în baza cadrului financiar multianual pentru perioada 20142020, în conformitate cu Acordul de parteneriat ACP-UE, și privind alocarea de asistență financiară pentru țările și teritoriile de peste mări cărora li se aplică partea a patra din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Consiliul decide la propunerea Comisiei.

               3.REZULTATELE EVALUĂRILOR EX POST, ALE CONSULTĂRILOR CU PĂRȚILE INTERESATE ȘI ALE EVALUĂRILOR IMPACTULUI

               •Evaluările ex post/verificarea adecvării legislației existente

                  N/A

               •Consultări cu părțile interesate

                  N/A

               •Obținerea și utilizarea expertizei

                  N/A

               •Evaluarea impactului

                  N/A

               •Adecvarea reglementărilor și simplificarea

                  N/A

               •Drepturile fundamentale

               Consolidarea dimensiunii legate de drepturile omului a prevenirii conflictelor, gestionării crizelor și proceselor postconflict face parte din domeniile-cheie de cooperare prevăzute în domeniul prioritar „Pace și securitate” al Strategiei comune Africa-UE. Memorandumul UA-UE privind pacea, securitatea și guvernanța, semnat în mai 2018, subliniază, în plus, rolul central al drepturilor omului, inclusiv al combaterii violenței de gen în contextul conflictelor, pentru instaurarea păcii și a securității pe continentul african.

               În cadrul programului de acțiune al APF pentru perioada 2019-2020, se va acorda o atenție deosebită dimensiunii de gen și dimensiunii drepturilor omului în cadrul tuturor acțiunilor relevante. Se va acorda sprijin Uniunii Africane și altor actori relevanți în vederea instituirii unui cadru continental de conformitate cu drepturile omului și cu dreptul internațional umanitar, aplicabil tuturor OSP desfășurate sub conducere africană.

               4.IMPLICAȚIILE BUGETARE

                  N/A

                  FED nu face parte din bugetul UE.

               5.ALTE ELEMENTE

               •Planuri de punere în aplicare și măsuri de monitorizare, evaluare și raportare

                  Mecanismele de monitorizare, evaluare și raportare sunt cele aplicabile pentru cel de al 11-lea FED și cele prevăzute în programele de acțiune multianuale relevante. Documentul neoficial („Aide-mémoire”) privind măsurile de consolidare a Comisiei Uniunii Africane, semnat de Comisia Europeană și de Comisia Uniunii Africane la 15 aprilie 2016 și modificat la 24 mai 2017, include, de asemenea, unele măsuri suplimentare relevante, care trebuie respectate de Comisia Uniunii Africane la punerea în aplicare a FED prin gestiune indirectă.

               •Documente explicative (în cazul directivelor)

                  N/A

               •Explicații detaliate cu privire la prevederile specifice ale propunerii

                  Articolul 1 alineatul (1) din propunere prevede că o sumă maximă de 445 860 000 EUR reprezentând fonduri dezangajate din proiectele desfășurate în cadrul celui de al 10-lea FED va fi alocată pentru realimentarea APF cu scopul de a acoperi nevoile financiare estimate ale Programului de acțiune al APF pentru perioada 2019-2020.

                  Articolul 1 alineatul (2) prevede că un cuantum maxim de 14 860 000 EUR din suma prevăzută la alineatul (1) va fi alocat Comisiei pentru cheltuielile legate de furnizarea sprijinului. Acest cuantum se calculează utilizând același raport (3,45 %) ca cel prevăzut pentru gestionarea fondurilor celui de al 11-lea FED la articolul 1 alineatul (2) litera (a) din Acordul intern privind cel de al 11-lea FED.

                  Articolul 1 alineatul (3) prevede că se vor aplica normele celui de al 11-lea FED (Regulamentul de punere în aplicare și Regulamentul financiar
                     13
                  ).

                  Articolul 2 prevede data intrării în vigoare a deciziei.

               2019/0080 (NLE)

               Propunere de

               DECIZIE A CONSILIULUI

               privind alocarea de fonduri dezangajate din proiectele desfășurate în cadrul celui de al 10-lea Fond european de dezvoltare în vederea realimentării Instrumentului financiar pentru pace în Africa

               CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

               având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

               având în vedere Acordul intern dintre reprezentanții guvernelor statelor membre ale Uniunii Europene, reuniți în cadrul Consiliului, privind finanțarea ajutoarelor Uniunii Europene în baza cadrului financiar multianual pentru perioada 2014-2020, în conformitate cu Acordul de parteneriat ACP-UE, și privind alocarea de asistență financiară pentru țările și teritoriile de peste mări cărora li se aplică partea a patra din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene
                  14
               , în special articolul 1 alineatul (4),

               având în vedere propunerea Comisiei Europene,

               întrucât:

               (1)În cadrul celui de al 11-lea FED, UE a angajat până în prezent sume în valoare totală de 1 627,3 de milioane EUR pentru Instrumentul financiar pentru pace în Africa (APF) în scopul de a furniza sprijin financiar pentru răspunsurile Uniunii Africane la crizele de securitate actuale și emergente din Africa. Această implicare în pacea și securitatea de pe continentul african ar trebui să fie menținută în decursul perioadei 2019-2020.

               (2)Nevoile APF pentru perioada 2019-2020 sunt estimate la 814 860 000 EUR.

               (3)Este oportun să se utilizeze fonduri dezangajate din proiectele desfășurate în cadrul celui de al 10-lea FED, pentru a se asigura finanțarea APF până la sfârșitul anului 2020.

               (4)Aceste fonduri suplimentare ar trebui să finanțeze activități desfășurate în cadrul APF, inclusiv sprijinul pentru operaționalizarea Arhitecturii africane pentru pace și securitate, sprijinul pentru inițiativele care vizează prevenirea și gestionarea conflictelor violente în caz de nevoi urgente și neprevăzute în situații de criză (mecanism de răspuns rapid) și susținerea operațiilor în sprijinul păcii desfășurate sub conducere africană, precum și să acopere cheltuielile angajate de Comisie pentru furnizarea sprijinului.

               (5)Aceste fonduri ar trebui utilizate în conformitate cu programul de acțiune multianual relevant pentru APF și cu normele și procedurile aplicabile celui de al 11-lea FED, astfel cum sunt prevăzute în Regulamentul (UE) 2015/322 al Consiliului din 2 martie 2015 privind punerea în aplicare a celui de al 11-lea Fond european de dezvoltare
                  15
                și în Regulamentul (UE) 2018/1877 al Consiliului din 26 noiembrie 2018 privind regulamentul financiar aplicabil celui de al 11-lea Fond european de dezvoltare
                  16
               ,

               ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

               Articolul 1

               În vederea realimentării APF pentru perioada 2019-2020, se alocă o sumă de maximum 445 860 000 EUR din fondurile dezangajate din proiectele desfășurate în cadrul celui de al 10-lea Fond european de dezvoltare (FED).

               Din această sumă, se alocă un cuantum de până la 14 860 000 EUR pentru acoperirea cheltuielilor angajate de Comisie pentru furnizarea sprijinului.

               Aceste fonduri se utilizează în conformitate cu normele și procedurile aplicabile celui de al 11-lea FED.

               Articolul 2

               Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei adoptării.

               Adoptată la Bruxelles,

                     Pentru Consiliu,

                     Președintele

                     (1)

                        Acordul de parteneriat între membrii grupului statelor din Africa, zona Caraibelor și Pacific, pe de o parte, și Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de altă parte, semnat la Cotonou, la 23 iunie 2000.

                     (2)

                        Decizia C(2015) 8627 a Comisiei din 7 decembrie 2015.

                     (3)

                        Decizia C(2016) 7258 a Comisiei din 17 noiembrie 2016.

                     (4)

                        Decizia C 2017) 2579 din 27 aprilie 2017 a Comisiei, astfel cum a fost modificată prin Decizia C(2018) 1258 a Comisiei din 23 februarie 2018.

                     (5)

                        Această sumă include contribuțiile voluntare ale mai multor state membre, care totalizează 16,5 milioane EUR.

                     (6)

                        Acest lucru nu constituie un precedent în ceea ce privește posibila utilizare viitoare a fondurilor dezangajate din FED-urile anterioare. Puterea de decizie în această privință le aparține în continuare statelor membre, în conformitate cu articolul 55 din Regulamentul (UE) 2018/1877 al Consiliului din 26 noiembrie 2018 privind regulamentul financiar aplicabil celui de al 11-lea Fond european de dezvoltare.

                     (7)

                        „Viziune comună, acțiuni comune: o Europă mai puternică. O strategie globală pentru politica externă și de securitate a Uniunii Europene”, iunie 2016.

                     (8)

                        Declarație comună a Consiliului și reprezentanților guvernelor statelor membre reuniți în cadrul Consiliului, a Parlamentului European și a Comisiei Europene (2017/C 210/01): Noul consens european privind dezvoltarea – „Lumea noastră, demnitatea noastră, viitorul nostru”, 7 iunie 2017.

                     (9)

                        Decizia C(2015) 7766 a Comisiei din 13 noiembrie 2015 privind adoptarea documentului de strategie 2014-2020 și a programului indicativ pentru cooperarea intra-ACP dintre Uniunea Europeană și Grupul statelor ACP.

                     (10)

                        Regulamentul (UE) nr. 2015/322 al Consiliului din 2 martie 2015.

                     (11)

                        Acord intern între reprezentanții guvernelor statelor membre ale Uniunii Europene, reuniți în cadrul Consiliului, privind finanțarea ajutoarelor Uniunii Europene în baza cadrului financiar multianual pentru perioada 2014-2020, în conformitate cu Acordul de parteneriat ACP-UE, și privind alocarea de asistență financiară pentru țările și teritoriile de peste mări cărora li se aplică partea a patra din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (JO L 210, 6.8.2013, p. 1).

                     (12)

                        Articolul 1 alineatul (4) din Acordul intern privind cel de al 11-lea FED și articolul 55 din Regulamentul (UE) 2018/1877 al Consiliului din 26 noiembrie 2018 privind regulamentul financiar aplicabil celui de al 11-lea Fond european de dezvoltare.

                     (13)

                        Regulamentul (UE) 2015/322 al Consiliului din 2 martie 2015 privind punerea în aplicare a celui de al 11-lea Fond european de dezvoltare și Regulamentul (UE) 2018/1877 al Consiliului din 26 noiembrie 2018 privind regulamentul financiar aplicabil celui de al 11-lea Fond european de dezvoltare.

                     (14)

                        JO L 210, 6.8.2013, p. 1.

                     (15)

                        JO L 58, 3.3.2015, p. 1-16.

                     (16)

                        JO L 307, 3.12.2018, p. 1-21.